mj

Kotisalo (Asuinpaikat)
Kohdetunnus 77010001
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuuhankavedessä, pohjoiseen pistävässä pitkässä, hiekkaisessa Salonniemessä. Kohde tunnetaan myös nimellä Salo. Löytöjä on poimittu runsaasti jo 1800-luvulta lähtien Kotisalon talon pohjoispuolelta olevasta hiekkakuopasta ja paikalla on suoritettu kaivauksia 1800- ja 1900-lukujen taitteessa. Paikalta on löytynyt mm. tyypillistä kampakeramiikkaa. Alue on ehjää kangasmaata etenkin kuopalta pohjoisluoteeseen, jonne asuinpaikka maaston puolesta voisi jatkua. Vuoden 1988 inventoinnissa kuopan reunoilta ei tullut löytöjä eikä paikalla tehty havaintoja kulttuurimaasta. Hiekkakuopan koillispuoliselta pellolta on löytynyt muutama kvartsi-iskos noin 50 x 50 m alalta. Asuinpaikasta on ilmeisesti tuhoutunut osa hiekanotossa.

Luojinniemi (Hautapaikat)
Kohdetunnus 77010003
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Hankasalmen ja Konneveden rajan lähettyvillä, Kynsiveden pitkänomaisen Saksalansaaren eteläpäässä, koilliseen pistävän Luojinnimen pohjoiskärjessä, kalliolla. Paikalta avautuu näköala Kynsiveden Outamon selälle. Paikalla on kivistä kasattu röykkiö, ns. lapinraunio, joka oli sammalen peitossa ennen kaivaustutkimuksia. Röykkiö on halkaisijaltaan noin 10 m ja koreudeltaan 0,4 - 0,5 m. Kaivauksissa löytyi pronssi- tai kuparilevyn kappale (KM 21963). Kaivaustulosten perusteella kyseessä on röykkiöön tehty ruumishautaus. Lapinraunio on entisetty kaivausten jälkeen.

Hiekka (Asuinpaikat)
Kohdetunnus 77010004
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hankasalmen ja Pieksänmaan kuntien rajan tuntumassa, pitkän Vanajajärven keskivaiheilla, järven länsirannalla, Hiekan talon pellossa. Hiekan talo on Myllylahden luoteisrannalla. Löydöt (kvartsia ja palanutta luuta) on poimittu talosta 20 - 40 m itään, loivasti itäkaakkoon viettävästä hiekkapellosta. Asuinpaikan laajuus on tuntematon.
Ensimmäiset löydöt (kvartsia) paikalta tehnyt pieksämäkeläinen Pekka Tarkiainen vuonna 1986, löytökohdan koordinaatit: p=6917800, i=3487250, z=125.

Sahinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hankasalmen ja Pieksänmaan kuntien rajan tuntumassa, pitkän Vanaja-järven keskivaiheilla, sen länsirannalla. Paikalla on noin 1 km pitkä, kapea harjumuodostuma, jonka etelä- ja keskiosassa kivikautiset asuinpaikat sijaitsevat. Paikalla on ainakin kolme löytökohtaa: a) kesämökin pihalla, b) harjun keskiosassa ja c) edellisten välissä, vanhan hiekkakuopan luoteisreunalla. Mahdollisesti koko noin 1 km pituinen hiekkainen ja harjumainen niemi on asuinpaikka-aluetta. Maasto pääosin ehjää. Löytökohdan b) koordinaatit: p= 6917320, i= 3487920. Lisäksi alueella on pyyntikuoppia.
Asuinpaikasta 0,5 - 0,8 km luoteeseen, samalla harjulla, sijaitsee Myllylahden kivikautinen asuinpaikka ja tästä edelleen 240 m luoteeseen Hiekan kivikautinen asuinpaikka.
Vuonna 2005 hiekkakuopan reunojen ja ympäristön tarkastuksen yhteydessä hiekkakuopan luoteisreunalta löytyi liesikiveys ja siitä kaksi hyvänlaatuista kvartsi-iskosta(kohta c), jotka kuitenkin jätettiin paikoilleen, sekä hiiltä ja likaista nokimaata. Liesikiveys peitettiin. Lieden c) koordinaatit: p=6917090, i=3488034. Hiekkakuopan reunoille tehtiin useita koekuoppia ja lapionpistoja. Hiekka liesikiveyksen ympärillä oli hienohkoa, muualla karkeahkoa, jopa soramaista.
Hiekkakuopasta kaakkoon, niemen kärjessä Sahinniemen ja Suoharjun tiloilla, kesämökkien välissä, on niemen harjanteen päällä, polun vieressä tai sen lähellä Vanajanjärvelle päin neljä melko matalaa kuopannetta. Kuopanteiden halkaisijat vaihtelevat 1-1,5 m:stä 2-3:miin. Viides kuoppa, jossa on selvät vallit ympärillä, ja joka on halkaisijaltaan 2 - 3 m ja syvyydeltään yli puolimetriä, sijaitsee hiekkakuopalta yli 100 m luoteeseen, suunnilleen niemen puolessa välissä. Kuopat lienevät pyyntikuoppia, siihen viittaa myös niemen nimi - Sahinniemi.
Tarkastus 2020: Sahinniemi B kohtaan tehtiin useita koekuoppia. Yhdestäkään kuopasta ei löytynyt ihmistoimintaan viittaavaa. Aiempia viittauksia asuinpaikkatoiminnasta voidaan pitää irtolöytöinä.

Niemelä (77010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kynsiveden kaakkoisosassa, Paanalan Piilunmäen länsirannalla, Paanalansalmen itärannalla, Niemelän talon edustalla. Paikalla on kaksi löytökeskittymää. Talon länsipuolelta pellosta on löytynyt yksi kvartsi-iskos ja palaneen luun siru (KM 23449). Pelto on jyrkähkösti länsiluoteeseen viettävää hiekkamaata. Talosta 60-100 m pohjoisluoteeseen, pellosta, on löytynyt kvartsiesine ja -iskoksia (KM 24329:1-2). Paikalla on havittavissa muutama matala terassimuodostuma.

Janhola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Niemisjärven ja Pieni-Kaihlanen -nimisen järven välisellä kannaksella, Janholan talosta 0,1-0,2 km etelään, hiekkaisella pellolla, joka viettää länsilounaaseen kohti Pieni-Kaihlasta. Paikalta on löytnyt kvartsia. Asuinpaikka ulottuu pellon kaakkoislaidalta ainakin 0,1 km pohjoisluoteeseen, asuinpaikan laajuus metsän suuntaan, eteläkaakkoon päin, on tuntematon.
Vuonna 2014 Janholan talon pohjois- ja eteläpuolisilta peltoalueilta on löydetty metallinetsinnän yhteydessä useita historiallisen ajan löytöjä (KM 40478: 1-14). Ne ovat neljältä erilliseltä löytöalueelta, alakohteet Janhola A-D.

Myllyranta (77010008) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuuhankaveden Venekoskella, Venekosken ylittävän maantiesillan lounaispuolisella hiekkaperäisellä pellolla, joka viettää loivasti pohjoiseen, kohti Venejokea. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Jokela (77010009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Venekoskella, Venejoen pohjoispuolella, loivasti länsiluoteeseen viettävällä hiekkapellolla. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Asuinpaikan laajuus on tuntematon.

Koivulehto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso-Herttu -nimisen järven eteläpäässä, matalalla hiekkaperäisellä harjanteella. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia. Löytökohdan pohjoispuolella ovat Sikalan talon pellot, joita ei ole voitu tarkastaa, koska pelto oli inventointihetkellä v. 1988 kyntämättä. Asuinpaikka saattaa jatkua pohjoiseen.

Luodeniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso-Herttu -nimisen järven Hertunlahden luoteis-/länsirannalla, hiekkaperäisellä itään viettävällä pellolla. Löytöjä (kvartsi-iskoksia, palanutta luuta) on vain pellon koilliskulmasta, pellon pohjoiskärjestä noin 40 m etelään, 20 x 20 m alalta. Ehjää asuinpaikkaa saattaa olla välittömästi pellon pohjoispuolella.

Uusitalo (77010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso-Herttu -järven Hertunlahden koillisrannalla, Uusitalon pellon lounaislaidalla, 102-105 m korkeuskäyrien tuntumassa noin 200 m matkalla. Laajuus pellon ulkopuolella on tuntematon.

Tervaala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kynsiveden Havulahden ja järvestä kuroutuneen Ohenlammen välissä, niemekkeellä. Paikalla on kaksi löytökohtaa. Toinen a) on Tervaalan talosta 120-140 m itään, hiekka-/silttipellolla, joka viettää itään, kohti Ohenlampea. Toinen löytökohta b) on Tervaalan talosta noin 130 m etelään, silttipellossa. Lisäksi talosta etelään, peltoa ojitettaessa on löytynyt rautakuonaa.

Uusikartano (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Korholankoskien ja Liesveden Lieslahden välisellä kannaksella, länsilounaaseen viettävällä hiekkapellolla. Kolme kvartsi-iskosta on löytynyt noin 100 m matkalta, 90-92 m korkeuskäyrien tuntumasta.

Jaakkola (77010015) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hankasalmen ja Konneveden kuntien rajalla, pitkän Saksalansaaren kapealla kannaksella, hiekka-/silttipellolla. Pellolta on löytynyt kvartsi-iskoksia sekä palanutta savea ja kuonaa, jotka voivat liittyä myöhemmän asutuksen (rautakausi/historiallinen aika) jäänteisiin.

Venekoski Ruumissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuuhankaveden koillisosassa, Venekoskella, Haapaniemen eteläpuolella, Ruumissaari-nimisessä saaressa. Saaren korkeamman, hiekkapohjaisen keski- ja pohjoisosan laella on useita maastossa erottuvia pitkänomaisia hautamaisia painanteita.
Paikallinen perimätieto kertoi nimen ohella hautapainanteista, mutta todisteet haudoista saatiin vasta vuonna 1992 tehdyissä koekaivauksissa.
Ruumissaaresta on kartoitettu kolmisenkymmentä hautamaista painannetta sekä on havaittu lisäksi monia epävarmoja painanteita. Paikalta tehtyjen
luulöytöjen sekä 2008 laaditun kartoituksen perusteella Ruumissaaren koko nykyinen pohjoisosa on todennäköistä hautausmaa-aluetta; tutkimusten yhteydessä ja aikaisemmin tehtyjen havaintojen perusteella alueelta löytyy runsaasti pysyviä hautauksia. Haudat ajoittunevat 1600- ja 1700-luvuille.
Saaren pohjoispäässä kasvaa vanhaa, harvahkoa havu- ja sekametsää. Alempana olevassa, järvenpinnan laskun jälkeen kuiville 1900-luvun alussa jääneessä eteläpäässä kasvaa puolestaan enimmäkseen koivua.
Kuuhankavedessä, Venekosken Ruumissaaresta 4-5 km eteläkaakkoon, on toinenkin Ruumissaari, jossa on myös hautoja ja jonne on pystytetty muistomerkki. Aikaisemmat tiedot tarkoittavat yleensä tätä saarta.

Kovalanmäki Ruumissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuuhankaveden eteläosassa, matalahkossa noin 170 x 100 m kokoisessa saaressa, jonka rannat ovat vesijättömaata. Saaressa on hautapainanteita ja sinne on pystytetty muistomerkki. Alue on seurakunnan hoitama. Paikalla pidetään kesäisin hartaustilaisuus/kirkonmenot ja paikka on myös yleinen retkikohde. Rannalle on rakennettu tulenpitopaikka penkkeineen. Saareen on haudattu ainakin 1600-luvun lopun nälkävuosien ja isonvihan aikana. Saarta käytettiin myös välihautausmaana.
Saarelta kartoitettiin 2008 tarkastuksen yhteydessä kaikkiaan 36 painannetta, joista suurin osa vaikutti selkeästi hautapainanteilta. Näiden lisäksi saarella on runsaasti muita painumia, joista ainakin osa lienee maatuneita haudansijoja, osa taas maaston luontaisia painaumia ja jäänteitä tuulenkaadoista tms.
Havaitut hautamaiset painanteet sijaitsevat saaren pohjoisosassa, osa myös keskiosassa saaren pohjoisosaan vievän polun läheisyydessä.
Kuuhankavedessä, Kovalanmäen Ruumissaaresta 4–5 km pohjoisluoteeseen on toinenkin Ruumissaari, jossa on myös hautoja.

Myllylahti (77010018) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vanaja-järven kaakkoisosassa, järven itärannalla, Vanajan ja Koukosen (lampi) välisellä, kapean harjun muodostamalla kannaksella. Harjun poikki, sen matalimmalle kohdalle, on kaivettu leveä ja syvä oja, jonka länsipuolella on kesämökki. Asuinpaikka on välittömästi ojan itäpuolella, loivasti itään kohoavalla tasanteella. Maaperä paikalla on hiekkaa, puusto on pääasiassa nuorehkoa mäntyä. Inventoinnissa 1998 paikalle tehdyistä koekeuopista on löytynyt kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja yksi keramiikan muru. Koekuopissa on havaittu selvä kulttuurimaakerros. Asuinpaikan laajuus on arviolta 40 x 30 m. Se rajautuu lännessä ojaan ja idässä jyrkemmin kohoavaan rinteeseen. Asuinpaikka kuuluu Sahinniemen muinaisjäännösalueeseen, rinteessä ja sen päällisellä harjulla on pyyntikuoppia aina seuraaville asuinpaikkahavainnoille saakka lännessä. Vuoden 2006 tarkastuksessa koko niemi on rajattu muinaisjäännösalueeksi.
Asuinpaikasta 0,5 - 0,8 km kaakkoon on Sahinniemen kivikautinen asuinpaikka ja noin 220 m luoteeseen Hiekan asuinpaikka.

Niemenkangas (77010019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Armisveden lounaisosassa, Niemenkankaan luoteisosassa. Kesämökkitonttien itärajalla on pieni, käytöstä pois jäänyt hiekkakuoppa, jonka sammaloituvasta länsiseinämästä on löytynyt kaksi kvartsi-iskosta. Tästä noin 25 m päähän, halkaisijaltaan 5 m olevan laakean ja pyöreän painanteen reunalle, tehdystä koekuopasta on löytynyt kvartsi-iskos, jota ei ole otettu talteen. Painanne muistuttaa asumuspainannetta, mutta luultavasti kyseessä on hiilimiilu.

Hiidenjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Armisveden lounaisosassa, pitkänomaisen Hiidenjärven luoteispäässä, järvien välisellä muinaisella niemekkeellä, moreenimaalla. Kvartsi- ja kivilajilöydöt on poimittu harjanteen laelta, äestysvaoista, noin 80 x 50 m alalta. Löydöt rajoittuvat korkeuskäyrän 107,5 m yläpuolelle.

Myssyrä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Armisveden keskiosassa, Savonselän itäosassa, noin 150 x 80 m kokoisella saarella. Asuinpaikkalöydöt ovat saaren laelle ja saaren eteläosan tasanteelle tehdyistä koekuopista. Paikalta on löytynyt keramiikkaa, kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja savea. Koekuopissa on havaittu lisäksi vahva kulttuurikerros. Saarta on käytetty myös historiallisella ajalla hautasaarena, ks. kohde 100000492.

Saunasaari (77010022) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Armisveden keskiosassa, Savonselän koillisosassa olevassa Saunasaaressa. Kyseessä on 220 x 60 m kokoinen saari (drumliini), joka on ollut ennen Armisveden laskua (n. 1,5 m) 1930-luvulla pienempi, noin 150 x 50 m. Maaperältään saari on hiekkaista ja kivikkoista moreenia, puusto on pääasiassa mäntyä. Saarta kiertää selvästi erottuva 1930-lukua edeltävä rantatörmä, jonka alapuolella on vesijättömaata. Saaren korkeimpaan kohtaan tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Saarta on käytetty historiallisella ajalla hautasaarena, ks kohde 1000004922.

Honkasaari (77010023) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Armisveden keskiosassa, Kinonselän lounaisosassa olevan Honkasaaren lounaisosassa. Honkasaari on noin 980 x 240 m kokoinen, melko tasalakinen saari. Ennen Armisveden laskua 1930-luvun alussa saari on ollut pienempi, noin 650 x 160 m. Laskua edeltävä rantatörmä on selvästi nähtävissä ja saarta kiertää leveä vesijättömaavyöhyke. Saareen tehdyistä koekuopista vain lounaisosassa, suurehkon lohkareen vieressä, oli merkkejä (palanutta luuta, värjäytynyttä maata) kivikautisesta asutuksesta, mutta on mahdollista, että koko saari on kivikautista asuinpaikkaa.

Veitsiniemi (77010024) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Armisveden luotseisosassa, Säkinlahden itärannalla, Veitsiniemen talosta noin 0,2 km luoteeseen. Kyseessä on länteen pistävä hiekkainen niemi. Rannan puolella on selvästi erottuva, Armisveden laskua 1930-luvun alussa edeltänyt rantatörmä noin 1,5 m vedenpinnan yläpuolella. Alueella on vanhoja pieniä hiekkakuoppia. Paikalle tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsi-iskoksia. Koekuopissa oli havaittavissa myös nokimaata.

Talvilahti A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kynsiveden pohjoisosan itärannalla, melko lähellä Hankasalmen ja Konneveden välistä rajaa, Saksalansaareen vievän tien ja Talvilahden itärannan reunassa kulkevan tien risteyksen molemmin puolin ja siitä etelään, Talvilahden ja Ahvenlammen välisellä kannaksella. Harjumuodostuman eteläosassa, noin 94 m korkeudella, on muinaisrantaterassin laki, jonka päällä ja yläpuolella on kymmenkunta soikeahkoa asumuspainannetta (matalahkojen painanteiden koot 4-6 m x 3-5 m). Painanteita on noin 100 x 200 m suuruisella alalla, törmien reunoilla. Paikalle tehdystä lapionpistosta on löytynyt keramiikkaa ja voimakkaasti värjäytynyttä maata, jota on havaittu myös alempana tienleikkauksessa, Järvelän risteyksestä noin 30 m etelään. Paikalta on löytynyt myös runsaasti palanutta luusilppua.
Kohteesta noin 200 m etelään on kivikautinen asuinpaikka, Talvilahti B.

Talvilahti B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kynsiveden pohjoisosan itärannalla melko lähellä Hankasalmen ja Konneveden välistä rajaa, Saksalansaareen vievältä tieltä etelään. Löydöt (palanutta luuta ja kvartsia) ovat Talvilahden reunaa myötäilevän tien itäpuolen leikkauksesta. Törmän laki on leikkauksen yläpuolella, noin 93 m mpy korkeudella. Alue on hiekkaista mäntymetsää.
Paikalta noin 200 m pohjoiseen sijaitsee asuinpaikka Talvilahti A.

Sikosaari (172010001) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Paikka sijaitsee Puulaveden Sikosalmen etelärannalla, niemen kärjessä olevalla kalliolla. Siellä on kolme matalaa kiviröykkiötä, jotka ovat kooltaan (etelästä pohjoiseen) 8 x 6,5 (korkeus alle metri, keskellä kuoppa), 3 x 3 ja 4 x 4 m. Röykkiöt on rakennettu miehen nosteltavista kivistä. Pienemmät röykkiöt sijaitsevat lähes vierekkäin, suurin on keskimmäisestä röykkiöstä noin 8 m päässä.

Kälä-Pirttijoki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kälän Pirttijoen itärannalla, Unkurinniemeen vievän pikkutien varressa, sen itäpuolella. Maasto laskee loivasti länteen kohti Pirttijokea. Pikkutien molemmin puolin on hiekkakuoppia. Maaperä on etupäässä hienoa hiekkaa, ylempänä rinteessä se on karkeampaa.
Löytöjä on tehty hiekkakuopan reunoilta, ja vuonna 1989 ja 1990 paikalla on suoritettu koekaivauksia. Asuinpaikasta noin puolet on tuhoutunut hiekanotossa. Asuinpaikan lounaispuoli, joka sijaitsee metsässä ja taimikossa, on vielä ehjää. Tulisijassa olleesta hiilirenkaasta on saatu merovingiaikainen ajoitustulos: 1260 +/- 100 BP (Hel-2054), joten paikalla on ollut kivikautta myöhempääkin toimintaa.
Vuoden 1992 inventoinnissa löytyi keramiikkaa, kvarteja ja palanutta luuta lähes kaikilta hiekkakuopan reunoilta. Havaintojen perusteella asuinpaikkaa olisi jäljellä suuren hiekkakuopan ja sen eteläpuolella olevan metsätien välillä.
Lähistöllä ovat asuinpaikat Kälä-Pirttijoki 2 ja 3.

Pajulanlahti (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee Joutsa-Kangasniemi tieltä noin 180 m kaakkoon, Siikaveden rannasta noin 100 m:n päässä, vanhalta Kälän tieltä 70 m kaakkoon, metsässä lähellä sähkölinjaa. Röykkiö on sammaloitunut ja noin metrin korkuinen, epämääräinen.

Kälä-Pirttijoki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kälän Pirttijoen itärannalla, Jokirinteen talosta 300 m pohjoiseen ja Koiviston-Jokirinteen tilustien risteyksestä 180 m etelään, Jokirinteeseen vievän tien varressa noin 80 m:n matkalla, tien tasolla ja ylemmällä tasolla rinteessä tien itäpuolella.
Tien ojasta poimittiin runsaasti palanutta luuta ja kvartsia vuoden 1992 inventoinnin yhteydessä. Asuinpaikan alempi taso tuhoutunut ilmeisesti suureksi osaksi tuhoutunut, sen sijaan ylempi taso tien itäpuolella ehjä. Paikalla on ainakin yksi asumuspainanne.
Lähistöllä ovat asuinpaikat Kälä-Pirttijoki 1 ja 3.

Kälä-Pirttijoki 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kälän kylässä, Kälän kaupalta 1 km koilliseen, Pirttijoen länsipuolella olevan suuren hiekkakuopan pohjoisosan itä- ja pohjoisreunalla.
Asuinpaikka on melko laaja ulottuen koordinaateista ainakin 100 m etelään ja pohjoiseen. Suuri osa kohteesta lienee tuhoutunut hiekanotossa, pohjoispäässä vielä ehjää kulttuurikerrosta jäljellä, samoin luultavasti Pirttilän talon etelä- ja itäpuolella.
Hiekkakuopan pohjoisosan seinämistä on löytynyt runsaasti keramiikkaa (Ka I:2 ?).
Lähistöllä ovat asuinpaikat Kälä-Pirttijoki 1 ja 2.

Kälä-Unkurinniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Siikaveden Koivistonlahden eteläpuolella, Pirttijoesta 700 m itään, Marjosaareen ja koilliseen mökeille vievän tien risteyksessä, teiden välisellä alueella kangasmetsässä.
Löydöt tehtiin invenoinnin 1992 yhtydessä koekuopista, joissa oli likamaata. Paikka vaikutti tuolloin ehjältä, ja se sijaitsee teiden välissä on noin 40 m leveällä muinaisella rantakaistalla.

Kälä-Unkurinniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Siikaveden Unkurinniemen eteläosan itälaidalla, nykyisen suon (muinaisen salmen) länsirannalla, Siikavedestä noin 250 m länteen ja mökkitiestä 90 m lounaaseen.
Paikka oli vuoden 1992 inventoinnin aikaan täysin koskematon ja ehjä. Se sijaitsee harjanteen laella terassitasanteella kangasmetsässä. Paikalla on selvä rantatörmä. Löydöt tehtiin vuoden 1992 inventoinnin yhteydessä koekuopista, joissa oli myös likamaata.

Lapinlampi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Joutsenlammen lomakylän hotellirakennuksesta 1450 m etelään, maantiestä 170 m eteläkaakkoon ja Lapinlammesta 120 m pohjoiskoilliseen, länteen menevien metsäteiden välisellä alueella hiekkakuopan itäreunalla.
Asuipaikka lienee pääosaksi tuhoutunut hiekanotossa, pieni ripe on jäljellä pohjoisen mökkitien laidalla, hiekkakuopan itäpuolella niemekkeessä (koko noin parikymmentä neliömetriä).
Paikka kuuluu noin 500 x 400 m suuruiseen alueeseen, jossa on useita asuinpaikkoja (172 01 0008 - 172 01 0012), mutta jossa koekuopituksen perusteella on selviä löydöttömiä välejä. Siksi muinaisjäännöskohteet alueella ovat erillisiä.

Lapinlampi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Joutsenlammen lomakylästä 1,6 km etelään, Lapinlammen itäpuolella noin 60 m, niemeen vievän mökkitien varrella olevan hiekkakuopan etelä- ja itäreunoilla.
Pitkänomaisen kuopan eteläpäästä tehtiin vuoden 1992 inventoinnin yhteydessä asupaikkalöytöjä, pohjoisosa oli löydötön. Asuinpaikasta lienee jäljellä enää rippeet. Kuopan reunalla oli kvartsia, luuta ja kulttuurikerrosta. Hiekkakuopasta noin 50 m itään, niemen muinaisella itärannalla on asuinpaikka Lapinlampi 3, joka kuitenkin saattaa olla asuinpaikkaa vaikka kohteiden väliltä ei tehty löytöjä. Paikka on muinainen niemi, suojaisan lahdenpoukaman itäranta.
Paikka kuuluu noin 500 x 400 m suuruiseen alueeseen, jossa on useita asuinpaikkoja (172 01 0008 - 172 01 0012).

Lapinlampi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Joutsenlammen lomakylän päärakennuksesta 1630 m etelään, Angesselän rannasta 80 m länteen ja Lapinlammesta 100 m itään.
Paikka liittyy kohteeseen Lapinlampi 2, joka on eteläpuolella. Asuinpaikka koskematon ja ehjä. Paikalla on komea muinainen rantatörmä, jonka päällä asuinpaikka on. Koekuopissa oli vahvaa likamaata ja löytöjä. Paikan laajuus on pohjois-eteläsuunnassa selvittämättä.

Kivikautinen; Paikka sijaitsee Jotusenlammen päärakennuksesta 1820 m etelään, Lapinlahden pohjukasta 245 m länteen ja etelään vievästä maantiestä 50 m koilliseen, pienen suon länsireunalla.
Koekuopituksen perusteella paikka vaikuttaa verrattain suppealta. Löydöt ovat peräisin kuopista, joissa oli myös likamaata.

Kivikautinen; Paikka sijaitsee Joutsenlammen lomakylän päärakenuksesta 1379 m etelään, Rikkalahden pohjasta 200 m kaakkoon ja Haaviston mökkitiestä 60 m pohjoiseen, mäen länsirinteellä.
Paikka on kohteesta Lapinlampi 1 noin 100 m etelään, ja se on ehjä, mutta vaikuttaa suppea-alaiselta. Löydöt ovat peräisin koekuopista, joissa oli myös likamaata.

Joutsenlampi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Joutsenlammen lomakylän päärakennuksesta 400 m itäkoilliseen, maantieltä 50 m etelään ja sähkölinjasta 40 m luoteeseen, polun ja rantavallin leikkauksessa.
Vallin läpi kaivettu tie on osaksi tuhonnut asuinpaikan. Löydöt muinaisen vallin päältä, hiekanottopaikan reunalta. Lähellä, noin 120 m koilliseen, on asuinpaikka Joutsenlampi 2 ylemmällä tasolla.

Joutsenlampi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Joutsenlammen lomakylän päärakennuksesta 520 m itäkoilliseen, maantien pohjoispuolella, tien varrella sähkölinjan alla.
Vuoden 1992 inventoinnin aikaan paikalla metsä oli hakattu ja laikutettu, muutoin se vaikutti eheältä. Tie sivuaa asuinpaikan reunaa, pääosa asuinpaikasta on kuitenkin tietä ylempänä.

Joutsenlampi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Joutsenlammen lomakylän päärakennuksesta 6200 m kaakkoon, Huutoniemen itärannalla, niemen kärjestä noin 120 m koilliseen rantatörmällä.
Törmä on avoin ja paikoin sotuva. Kvartsia ja luuta löydettiin vuoden 1992 inventoinnissa törmän päältä. Vieressä asumuspainanteen näköinen kuopanne, josta ei kuitenkaan tehty löytöjä. Asuinpaikka on mahdollisesti osittain tuhoutunut törmän sortuessa. Koska asuinpaikka sijaitsee lähistön asuinpaikkoja alempana, on todennäköistä, että se on niitä nuorempi, mahdollisesti metallikautinen.

Siikavesi-Myllylahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Puulaveden Siikaveden Myllylahden itäpuolella 170 m ja hiekkarannalta 100 m etelään, mökkitien eteläpuolisesa loivassa rinteessä.
Asuinpaikka oli vuoden 1992 inventoinnin aikana ehjä, mutta sen laajuus itä-länsisuunnassa jäi selvittämättä. Vuoden 2005 inventoinnissa löydettiin kvartseja aikaisemman löytöpaikan lisäksi myös siitä itään.

Kirkkokivi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee valtatien 4 luoteispuolella 220 m ja Kirkkokivestä (iso siirtolohkare) noin 180 m lounaaseen, törmällä, polun varressa.
Komealla muinaisella rantatörmällä, noin 100 m mpy, on tasanne kahden meäennyppylän välissä. Polun itäpuolelle tehdyistä muutamista koekuopista löytyi likamaata ja palanutta luuta. Alue ja maasto ovat varsin sopivat asuinpaikalle, vaikka löydöt olivatkin niukkoja. Lähistöllä saattaa olla muitakin asuinpaikkoja.

Karijoki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Suuri-Kurjärven länsipuolella, Karijoen suulta noin 480 m länsiluoteeseen, Hartolaan vievän tien itäpuolella ja Karijoen sillasta 180 - 400 m etelään.
Tien itäpuolella on tien ja suon välissä harjanteella noin 10 - 20 m leveä terassi. Suon laidassa se päättyy selvään muinaiseen rantatörmään. Maaperä on hiekkamoreenia.
Löytöjä tehtiin törmältä etenkin alueen ääripäistä, mutta myös muinaisen lahdekkeen keskivaiheilta. Alueella on ilmeisesti sijainnut laajahko asuinpaikka muinaisen Suur-Puulan (Tammi-Puula) lasku-uoman varrella. Löydöt ovat koekuopista. Törmällä kulkee traktoriura, muuten paikka oli vuoden 1992 inventoinnin aikaan ehjä. Vastarannalla on kohde Joutsa Karijoki 2.

Karijoki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Suuren Kurjärven länsipuolella, Karijoen suulta 750 m luoteeseen, Hartolaan menevän tien itäpuolella ja Karijoen sillasta 80 m pohjoiseen.
Kapealla pohjois-eteläsuuntaisella harjulla, tien laidalla on pieni hiekanottopaikka, jonka reunoilta tehtiin löytöjä, kvartsia ja luumuruja. Syksyllä 1992 hiekkakuoppa oli laajempi kuin saman vuoden toukokuussa. Asuinpaikkaa oli siis tuhoutunut lisää. Ehjää asuinpaikkaa on mahdollisesti jäljellä vielä harjun kapeassa eteläkärjessä.
Vuoden 2005 inventoinnissa havaittiin hiekanotoan jatkuneen hiekkakuopan pohjoispuolella.

Kivikautinen; Paikka sijaitsee Joutsenlammen lomakylän päärakennuksesta noin 800 m pohjoiseen ja Joutiaisen lomakylän pohjoisimman rivitalon pohjoispäädystä 40 m pohjoisluoteeseen, pururadan kohdalla, törmän päällä.
Paikalla on jyrkkä ja korkea muinainen rantatörmä, ja asuinpaikkaa on ehjänä pururadan moilemmin puolin. Löydöt ovat koekuopista.

Onkimanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Pappisten kylän itälaidalla, Joutsa-Luhanka tien varrella, tien pohjoispuolella, levähdyspaikasta 220 m kaakkoon.
Paikalla on korkea tieleikkaus ja koilliseen vievä pieni metsätie. Tieleikkauksessa oli runsaasti kvartseja noin 100 m matkalla. Tieltä noin 40 m pohjoiseen on pieni hiekkakuoppa, jonka seinämissä oli palanutta luuta. Hiekkakuoppa oli vasta tehty vuonna 1992 ja asuinpaikasta oli ilmeisesti ainakin silloin jäljellä vielä melko paljon, vaikka tieleikkaus ja alapuolinen pelto olivatkin rikkoneet sitä.

Honnistenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Angesselän eteläosassa olevan Honnistenniemen länsirannalla, Lankiansalmen itäpuolella, rannasta noin 120 m itään, rinteen laella, niemen kärkeen vievän mökkitien länsipuolella 130 m ja Kellolahden talosta 500 m luoteeseen.
Paikalla on suurehko drumliinimainen muodostuma, jonka eteläkärjessä kohde on. Maaperä on yleensä kivistä, jopa louhikkoista, löytöalue on kuitenkin selvästi vähäkiviempää, paikalla hiekkainen linssi rinteen laen tuntumassa. Maasto on laikutettua metsää, mutta muuten asuinpaikka on ehjä. Löydöt ovat laikutusvaoista.

Kälä-Hakala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kälän kaupalta ja tienriesteyksestä 650 m lounaaseen, Hakalan talosta 200 m itäkaakkoon ja Mäntyrannan talosta 200 m luoteeseen, pellon reunassa, törmällä tien eteläpuolella.
Paikan ilmoitti kivikirveen KM 27307 löytäjä Juha Nieminen. Kirveen löytöpaikalla oli kvartseja ja luuta syksyllä 1992. Paikalla on muinainen rantatörmä, jonka korkeus on noin 94 m mpy. Kohteen alhainen sijainti saattaisi viitata varhaismetallikautiseen asuinpaikkaan.

Viherinkoski A (Taide)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Puulaveden muinaisen lasku-uoman (Kälän) varrella, muinaisessa ja nykyisessä salmipaikassa Viherinkosken länsirannalla, vanhan sillan (museosilta) pohjoispuolella.
Suonteen Rakkolanselän etelärannalta noin 10 m länteen on siirtolohkare (museosillan länsipäästä noin 20 m pohjoiseen). Kuviot ovat siirtolohkareen itäkaakkoon katsovalla kyljellä. Lohkareen koko on noin 8 x 5 m, korkeus hiukan yli 4 m. Lohkareen kyljessä paljolti tuhoutunut punavärillä tehty maalaus, josta on erotettu (P. Kivikäs, T. Sepänmaa) mahdollinen tikku-ukko, ihmiskuvio ja katkelmallinen hirvieläin.
Viherinkosken itärannalla, suunnilleen vastapäätä em. maalausta, noin 80 m siitä itään, museosillan pohjoispuolella, on veteen laskevassa pienessä ja matalassa kallioseinämässä melkein vesirajassa vaaleassa kalliopinnassa todettu vuonna 1990 (Mirja Miettinen)punaista väriä (Viherinkoski B). Luultavasti kysymyksessä on pienen kalliomaalauksen jäänteet.

Kaijalanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Palokkajärven länsirannalla, valtatien 4 ja rannan välillä olevan Kaijalanniemen tyvellä, pellolla. Vuoden 1987 inventointilöydöt (KM 23770:1-2) ovat niemen lounaispuolen tyveltä. Paikalta on löytynyt myös kourutaltta (KM 22126), jonka löytäjä muistelee esineen löytyneen niemeen vievän tien pohjoispuoliselta pellolta. Lisäksi paikalta on löytynyt reikäkivi, joka on joutunut hukkaan.

Kankaankatu 16 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Taulumäessä, Tourujoen rannalla, matalalla hiekka- ja moreeniharjanteella.
Löydöt ovat tieleikkauksesta, Kankaankatu 16:n kohdalta, tien pohjoispuolelta. Kohde lienee tuhoutunut pääosaksi tienteossa.

Siikasalmi (180010001) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Siikasalmen itäpuolella, vastapäätä Siikasaarta, jyrkästi Siikasalmeen viettävällä kalliolla. Paikalla on kiviröykkiö, jonka halkaisija on noin 4 m ja korkeus noin 0,25 m. Röykkiö on pahasti hajoitettu. Sijainti on lapinrauniolle tyypillinen.

Koskenvuori (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Koseknvuoren länsirinteellä, korkealla paikalla kalliolla. Paikalla on kiviraunio, joka on pahasti hajoitettu. Kiviä on noin 10 x 10 m alalla ja kiviä on heitetty rinnettä alas ja ympäriinsä. Vuoden 2003 tarkastuksessa havaittiin, että osasta poistetuista kivistä oli tehty röykkiössä olevan maakiven kupeeseen "ulkotakka", jossa oli pidetty tulta. Nykyisellään röykkiötä on vaikea havaita maastossa. Paikalta on hyvä näkymä länteen Haapakoskelle ja lounaaseen Vaajakosken suuntaan. Kyseessä on lapinrauniolle tyypillinen sijainti.

Pyhäsaari (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Leppäveden eteläosassa, vesistökapeikon rannalla, kallioisessa rantamaastossa. Paikalla on yhtensä kolme röykkiöitä, ns. lapinrauniota, kahdessa eri kohdassa. Paikalta on näkymä Leppävedelle.
Kohdassa A), Pyhäsaaren pohjoispäässä, on yksi röykkiö, kooltaan 15 x 8 m ja korkeimmalta kohdaltaan 1,3 m. Röykkiön luoteispää on leveämpi ja siinä on havaittu merkkejä kaivelusta. Röykkiö on tutkittu kaivauksin vuonna 1992. Röykkiön keskeltä löytyi noin palaneita luita (44 g).
Kohdassa B), Pyhäsaaren koilliskärjessä, on kaksi matalaa, läpimitaltaan 5-6 m ja 4,0-4,5 m olevaa röykkiötä, joita ei ole tutkittu kaivauksin. Etäisyyttä röykkiöillä on 11 m.

Iso-Poro (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Päijänteen Iso-Poro -nimisen saaren länsirannalla, korkealla kalliolla. Julius Ailion vuonna 1912 osittain tutkiman röykkiön raportoitu koko on 7 x 7,2 x 0,6 m. Kaivaus oli löydötön, mutta röykkiössä on Ailion mukaan reunakehän jäänteitä.
Ristiriitaisen sijaintikuvauksen vuoksi lapinrauniota ei löydetty vuosien 1969 ja 1987 inventoinneissa, mutta se paikallistettiin vuonna 2018 saareen tehdyn tarkastuskäynnin yhteydessä.

Halsvuori (Taide)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee ent. Jyväskylän maalaiskunnan koilliskulmassa, Jyväskylän ja Laukaan rajalta noin kilometri länteen, Vihtavuoren tehtaiden länsipuolella. Hiidenjärven itäpuolella olevan pienen soistuneen lammen koillispuolella on luode-kaakkosuuntainen pitkä kallioselänne, jonka kaakkoispää on jyrkkää, paikoin suoraan alas putoavaa seinämää runsaan 500 m:n matkalla.
Seinämän kaakkoispäässä, lammen kohdalla, noin 145 cm korkeudella maanpinnasta ja noin 100 cm:n levyisellä alueella on seinämässä kaksi punavärillä tehtyä kuvaparia, jotka on tulkittu saaliseläintä kantaviksi metsästäjiksi. Maalaus on pahoin vaurioitunut alapuolella pidetyn nuotiotulen vuoksi, kun siinä on ilmeisesti vuosisatoja pidetty tulta. Jo 1990-luvun alussa on seinämään lyöty kalliokiipeilykoukkuja.

Oksassaari (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Oksassaaren pohjoisosassa, kalliolla, korkeimmalla kohdalla, josta on näkymä Leppävedelle. Paikalla on pitkänomainen kiviröykkiö, kooltaan noin 9 x 4 m, korkeudeltaan noin 0,6 m. Keskellä röykkiötä on pitkänomainen syvennys, joka ei ole äskettäisten penkomisten jälkiä. Röykkiötä ei ole tutkittu kaivauksin. Kohde on Keitele-Päijänne- kanavareitin varrella. Kyseessä on tyypillinen lapinraunion sijainti.

Oravasaari Siilinranta (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Leppälahden Oravasaaren länsirannalla, kivisessä rantavyöhykkeessä. Mökkitontilla perustuksia kaivettaessa on löytynyt viikinkiaikainen polttohauta, joka tutkittiin vuonna 1981. Mahdollisista muista muinaisjäännöksistä paikalla ei ole havaintoja. Hauta on ehkä yksittäinen.

Puuppola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jyväskylän pohjoispuolella, valtien 4 länsipuolella Puuppolassa, Korttajärven pohjoisrannalla, viljelysmaalla. Paikalta on löytynyt kvartseja ja kaksi tasatalttaa. Asuinpaikan tarkka laajuus on tuntematon.

Talvilahti (180010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Puuppolassa, Korttajärven eteläpuolella, valtatien 4 länsipuolella, tiestä noin 400 m länteen, koilliseen viettävällä hiesu-/hiekkapellolla.

Mommila 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Puuppolan Korttajärven länsirannalla, hiekkapellolla, Mommilan talon ja järven välillä. Asuinpaikka saattaa olla samaa asuinpaikkaa Mommila 2:n kanssa.

Mommila 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Puuppolan Korttajärven länsirannalla, Mommilan talosta 0,2 km etelään, hiekkapellolla. Asuinpaikka saattaa olla samaa asuinpaikkaa Mommila 1:n kanssa.

Peltola (180010014) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Puuppolassa, valtatien 4 itäpuolella, kohti Lehesjärveä kaakkoon viettävällä peltorinteellä. Maaperä on silttiä. Paikalla on muinainen rantatörmä.
Asuinpaikan tarkka laajuus on tuntematon.

Virmuniemi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Jyväskylän mlk:n ja Toivakan kuntien rajalla, Leppäveteen pistävän Virmuniemen kärjessä. Kalliolle on kasattu röykkiö, jossa muutaman suuremman maakiven välissä ja ympärillä on pienempiä kiviä, läpimitaltaan noin 4 m alalla. Kivikerroksia röykkiössä on 1-2. Röykkiö viettää loivasti länteen. Paikalta on hyvä näkymä Leppävedelle. Kysymyksessä voi olla mahdollinen hajotettu lapinraunio. Keski-Suomen museossa on pronssinen hevosenkenkäsolki (KSM 411), joka on löytynyt niemen pohjoiskärjen rantakivikosta; tarkempi löytöpaikka ei ole tiedossa. Esine saattaa liittyä röykkiöön.

Aijasaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Leppäveden Oravasaarenselän länsirannalla, nykyisen VT 4:n itäpuolella, aukeassa, komeassa viljelysmaisemassa. Paikalta on löytynyt 1800-luvulla kivikirves (KM 2029:1), jonka tarkka löytökohta ei ole tiedossa. Vuosien 1987 ja 2006 inventoinneissa löytyi kvartsia pelloksi raivatulta metsäsaarekkeelta, Aijasahon talosta noin 0,6 km pohjoiskoilliseen. Maaperä paikalla on hiekkaa ja alue on ympäröivine peltoineen sopiva kivikautiseksi asuinpaikaksi.

Alainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jyväskylän mlk ja Toivakan kuntien rajalta noin 2 km päässä, Leppäveden Oravasaarenselän länsirannalla. Löydöt, kvartsi-iskokset ovat itään/rantaan viettävältä hiekkapellolta.

Sammalniemi (180010018) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Vaajakoskella, Leppäveden Haapaniemen pohjoisreunassa, moottoritien ja junaradan eteläpuolella, Haapaniemen ja Sammallahden välisellä pienellä niemellä, niemen pohjoiskärjessä kalliolla, voimalinjan alla.
Muodoltaan röykkiö/lapinraunio on pyöreä, läpimitaltaan noin 3,5 m ja korkeudeltaan noin 0,25 m. Röykkiö on koottu pienehköistä kivistä.

Kaunisharju (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Leppäveden länsirannalla, Ylisenkosken niskalta noin 0,4 km pohjoiskoilliseen olevan kallion/moreenikumpareen itärinteellä, noin 40 m päässä Leppäveden rannasta. Röykkiö on pyöreä, läpimitaltaan noin 4 m ja korkeudeltaan noin 0,3 m. Röykkiö on koottu kalliopohjalle. Ympäristö on hyvin kivikkoista ja röykkiötä on vaikea erottaa kasvillisuudelta. Kyseessä saattaa inventoijan mukaan olla myös luonnonmuodostuma. Paikalta on hyvä näkyvyys Leppävedelle.

Leppälahden kesäsiirtola (Asuinpaikat)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee Leppäveden itärannalla, Leppälahden seisakkeelta ja rautatiestä runsaat 3 km etelälounaaseen. Leppäveden kesäsiirtolan/leirintäalueen pihamaalta, loivasti etelään viettävältä hiekkakankaalta on asuinpaikkalöytöjä. Kesäsiirtolan koillislaidalla sijaitsee luontainen kivikko, josta on löytynyt litteä reikäkivi (Jyv. Semin. kok. 1474).
Asuinpaikalla on tehty koekaivauksia v. 2002. Korkeutensa (85-87 m mpy) ja keramiikkalöytöjen perusteella asuinpaikka voisi olla varhaismetallikautinen.

Myllypuro (180010021) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muurikaisjärven eteläpäässä olevasta Koskenpään talosta noin 0,2 km etelälounaaseen, Muurikaisjärvestä Orajärveen laskevan puron itäpuolella, länteen viettävällä hiekkapellolla.

Turanlahti (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Oravasaaren kylässä, Jääskelän tilan maalla, Päijänteen Turalahden suulla, etelärannan kalliolla, joka kohoaa noin 20 metriä Päijänteen pinnasta. Sammaleisen ja metsän sisällä olevalta kalliolta on näkymä Päijänteelle. Röykkiö/lapinraunio on kooltaan 3,5 x 5,5 m ja korkeudeltaan enintään 0,3 m. Jonkin verran röykkiöstä vierineitä ja heiteltyjä kiviä on lähistöllä. Sammalpeitteinen röykkiö vaikuttaa suorakulmaiselta, selvää reunakiveystä ei ole näkyvissä. Röykkiön kivet ovat pyöristyneitä, läpimitaltaan noin 20-30 cm. Kivien alla on noensekainen kerros ja punertavaa hiilensekaista hiekkaa. Röykkiö vaikuttaa lähes koskemattomalta. Röykkiö sijaitsee kaava-alueella.

Kuorekallio (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kyseessä on matala, pienehkö, tasalakinen lapinraunio, kooltaan noin 2 x 2,5 m ja korkeudeltaan noin 0,2 m. Rauniossa on "tarhamaisia rakenteita".

Särkisalo 1 (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Paikka sijaitsee Päijänteen länsirannalla, Pataniemen edustalla Särkisaaren kaakkoiskärjessä. Seurakunnan leirikeskuksen vieressä, saunan pohjoispuolella kalliolla on kaksi kiviröykkiötä. Ne ovat hyväkuntoisia ja suurehkoja (6–6,5 m ja 7–9 m), ja sijainneet alunperin pienellä ja erillisellä muinaissaarella.
Saman saaren luoteispäässä kalliolla on lisää röykkiöitä ks. Särkisalo 3 ja Särkisalo 4.

Pälämäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Paikka on Jämsänjoen koillisrannalla oleva kallioinen mäki, jolla nykyisin sijaitsee kansanopisto. Opistorakennuksen paikalta löydettiin vuonna 1915 rakennustöissä viikinkiajan polttokalmistoon kuuluvia löytöjä. Paikalla suoritettiin vähäinen kaivaus (1915, Hackman).
Nykyisin kalmisto lienee kokonaan tuhoutunut opiston laajennustöissä, mutta muinaisjäännöksen kokonaislaajuutta ei koskaan ole määritetty. Tästä syystä myös aluemaisen rajauksen tekeminen on mahdotonta.

Leposaari (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Röykkiöt ovat Kankarisveden länsirannan tuntumassa, Mustasaaren pohjoispuolella olevassa pienessä saaressa.
Leposaaren itärannalla lähellä vesirajaa on kaksi latomusta, a) nelikulmainen kooltaan 2,5x2 metriä ja b) soikea, maakiven varaan ladottu. Kivirakenteet ovat mahdollisesti varhaismetallikautisia lapinraunioita.

Toivila (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Paikka on Päijänteen ja Kokemäenjoen vesistöjen vedenjakajan tuntumassa, vesistöjen välisen vesireitin varressa.
Karppijärven itärannalla olevan suon keskellä saarekkeessa on suorakaiteenmuotoinen raunio. Sen koko 2,5 x 2 metriä.

Kaalola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pellolla lähellä Patajoen suuta ja Siikaselän läntistä lahdenpohjukkaa, rannassa kulkevan maantien (16573) eteläpuolella ja siitä erkanevan Juokslahdentien risteyksestä noin 200 metriä länteen, pelto-/metsätien varressa ja siitä noin 100 metriä etelään.
Alueelta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta, löytöjä on tehty pohjoiseen viettävältä pellolta ja tieleikkauksesta. Sijaintikorkeutensa puolesta asuinpaikka voi olla mesoliittinen tai rantaan sitoutumaton ja ajoitukseltaan varhaismetallikautinen. Asuinpaikan laajuus on arvio, koska vuosina 1994 ja 2006 pelto oli kyntämätön eikä pintapoiminta ollut mahdollista inventoinneissa.

Säviänniemi (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Röykkiö on Päijänteen länsirannalla Säviänniemen koilliskärjessä olevalla rantakalliolla.
Pitkänomainen röykkiö on kooltaan 5 x 4 metriä ja sen suurin korkeus noin 1 metri. Se on sammaloitunut ja keskeltä kuopalla. Reunakiveys ulottuu verraten laajalle sammalen alla. Vuoden 2005 inventoinnissa paikalla ei havaittu tuoreita kajoamisen jälkiä.
Maastokartan muinaijäännösmerkki on väärässä kohdassa maastossa olevan luontaisen kivikon kohdalla oikeasta röykkiöstä noin 120 metriä etelään.

Pukinvuori (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Jyrkkärinteinen ja metsäinen vuori sijaitsee Jämsän keskustan koillislaidalla. Vuorelta löydettiin vuonna 1985 miekan ponsi (KM 24262).
Laen korkeimman kohdan pohjoisreunalla on vallirakenteen pohjaa noin 17 metrin matkalla. Vallin kohdalla on tehty koekaivaus vuonna 1988. Linnavuoren luoteisrinteen alapuolella on hirsin tuettu lähde.
Paikasta on käytetty myös nimiä Linnavuori ja Hartusvuori.

Kirkonmäki (182010010) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Paikka sijaitsee kirkon länsipuoleisella pellolla ja puistossa sekä osin myös eteläpuolella hautausmaalla.
Paikalta on rautakauden lopun löytöjä, jotka ovat kuuluneet mahdollisesti 1000- ja 1100-lukujen ruumiskalmistoon. Löydöt on tehnyt jämsäläinen Kari Koskinen metallinilmaisimella, pääosa niistä on ns. Papinpellosta (ruokamultakerroksesta), johon vuonna 1990 on rakennettu uusi seurakuntakeskus. Koekaivaus pellossa oli tulokseton. Lounaispuoliselta, myöhemmin tasoitetulta ja täytetyltä alueelta olevien löytöjen alkuperäinen löytöyhteys on selvittämättä, ne ovat esim. voineet kulkeutua paikalle tuodun ja levitetyn ruokamullan mukana.
Kohde on rajattu muiden löytötietojen (KM 24014:2, 24801) mukaan, katso alakohteet.
Paikasta on käytetty myös nimeä Papinpelto.

Nuorlahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nuorlahden itärannalla, kylätiestä noin 100 metriä lounaaseen.
Ehjä ja koskematon asuinpaikka on jyrkän rantatörmän päällä luontaisella terassilla kallion lounaispuolella. Maaperä on hiekkamaata ja ympäristössä kasvaa sekametsää.
Vuoden 1994 inventoinnissa koekuopista löytyi lika- ja nokimaata, keramiikkaa, palanutta luuta sekä kvartsi-iskoksia.

Nuorlahti 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Joukslahden koillisrannalla merimerkin pohjoispuolella olevan jyrkän louhikkoisen ja kallioisen rinteen juurella olevalla tasanteella. Ympäristössä kasvaa mäntymetsää ja maaperä on hiekkamoreenia.
Vuoden 1994 inventoinnissa ojasta, tieltä ja koekuopista löytyi kvartsi-iskoksia.

Nuorlahti 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Juokslahden koillisrannalla Raukuan saaren kohdalla olevalla harjanteella kahden mökkitien risteyksen välimaastossa.
Vuoden 1994 inventoinnissa löydettiin kvartsia ja saviastianpaloja pienestä vähäkivisellä tasanteella olevasta hiekanottopaikasta, jossa maa on hienoaineksista moreenia. Mökkitie ja tienparannukseen käytetty hiekanottopaikka ovat rikkoneet hieman asuinpaikkaa.

Kivikautinen; Asuinpaikka on Juokslahden pohjoisrannalla Tuppilahden länsipuolella olevalla kapealla terassilla tien ja rinteen välissä. Terassi sijaitsee Korpelan talosta 240 metriä kaakkoon mökkiteiden risteyksestä etelään vievän tien länsipuolella. Alueella kasvaa sekametsää.
Asuinpaikka on pienikokoinen ja ilmeisesti osittain tuhoutunut tien teossa. Vuoden 1994 inventoinnissa löydettiin tieleikkauksista kvartsi-iskoksia.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Juokslahden pohjoisrannalla Tuppilahden itärannasta 200 metriä itään olevalla kallioharjanteella pienen peltolaakson eteläpuolella. Kalliopaljastumien välissä on tasainen loivasti etelään laskeva rinne, jonka maaperä on hiekkamoreenimaata. Paikalla kasvaa mäntyvaltaista sekametsää.
Vuoden 1994 inventoinnissa löytyi koekuopista kvartsi-iskoksia. Paikalla on pienialainen, hieman epäselvä asuinpaikka.

Särkisalo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pataniemen etelärannalla Särkisalmesta 200 metriä länteen mäntyvaltaisessa sekametsässä jyrkän kallion juurella olevalla tasaisella terassilla. Rannasta paikalle on 60–80 metriä ja sähkölinjasta pohjoiseen noin 20 metriä.
Vuoden 1994 inventoinnissa löytyi koekuopista likamaata, pientä luumurua ja kvartseja. Asuinpaikka on ehjä.

Torninoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Juoksjärven itäpuolella olevan Torninojan eteläreunalla.
Vuonna 1994 paikalla oli muokkaamaton pelto, jossa näkyi rantakerrostumahiekkaa. Inventoinnissa pellosta löytyi hiukan keramiikkaa ja palanutta luuta.

Hietaniemi (182010048) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lahnajärven kapeikon länsirannalla, Kotalahdesta noin 400 metriä itään.
Hietaniemi on Janakan suon ja järven välillä, kallioisen rannan pohjoispuolella oleva matala hiekkainen niemeke. Maaperä on hienoa hiekkaa.
Vuoden 1994 inventoinnin mukaan metsä on hakattu ja laikutettu äskettäin. Inventoinnissa löydettiin keramiikkaa ja kvartseja laikutusvaoista rannalta ja 20–30 metriä rannasta. Laikutusta lukuun ottamatta asuinpaikka on ehjä.
Kapeikon vastarannalla on Jämsänkosken (ent. Koskenpään) puolella Aikalan maalla oleva laaja asuinpaikka (Jämsänkoski skl 9, 32 ja 33).

Janakka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lahnajärven (Lahnavesi) länsirannalla, vesistökapeikon kohdalla, Janakan suon itärannalla, korkean mäen luoteisreunalla. Paikka on isohkosta siirtolohkareesta 30–40 metriä itään.
Vuoden 1994 inventoinnissa löytyi auratun metsämaa vaoista palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Näkyvissä oli myös punainen maalaikku, joka saattaa olla palanutta maata tai punamultaa.

Aittolahti (182010050) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kankarisveden pohjoisosassa, Vuohiselän lounaisrannalla olevan Aittovuoren länsirannalla. Paikka on aivan rannassa, loivassa rinteessä ja sen harjalla, mökkikylän alueella.
Vuoden 1994 inventoinnissa tehtiin löytöjä harvakseltaan koko niemen itärannalla alkaen rantavedestä noin 105 metrin korkeustasolle asti.
Mökkikylän rakentaminen ja maansiirtotyöt rikkoneet suuren osan asuinpaikasta. Mökkien välissä on kuitenkin jäljellä koskematonta aluetta.

Okspohja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saarijärven pohjoisrannalla olevassa niemekkeessä, jossa on leiripaikka, tien levike ja vanha hiekkakuoppa.
Vuoden 1994 inventoinnissa löytyi kvartseja rannan tuntumasta, pari metriä rannan yläpuolelta tien laidalta ja polulta. Asuinpaikka lienee pääosin tuhoutunut ja siitä on vain rippeet jäljellä muinaisen Päijänteen rantatörmän reunalla.

Sapalanmäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee hiekkaisella harjanteella Arvajanlahden itärannalla Edesniemessä olevan kylätien eteläpuolella.
Paikalla on eri kokoisia sammaloituneita röykkiöitä, joista suurin noin 3 metrin läpimittainen on alempana rinteessä metsätien varrella. Muut ovat matalia ja pienempiä ja sijaitsevat melko jyrkässä rinteessä. Rinteen juurella on joskus ollut peltoa, mutta harjanteen pohjoislaidalta ei ole löytynyt merkkejä viljelystä. Röykkiöillä lienee ikää ainakin toistasataa vuotta.

Virmapyhänvuori 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jämsänjoen koillis-itärannalla, Virmapyhänvuoren eteläpuolella, pienen ja kapean peltolohkon rannanpuoleisessa päässä jyrkän törmän päällä.
Löydöt on tehty vuoden 1994 inventoinnissa koekuopista (Katiskoski). Kyseessä on luultavasti pienialainen asuinpaikka. Maaperä on hiesua.
Vuoden 1998 tarkastuksessa selvisi, että paikka on on ollut luultua laajempi ja se on osittain tuhoutunut rakennushankkeen yhteydessä. Tarkastuksen yhteydessä löytyi lisää kvartseja ja palanutta luuta.

Virmapyhänvuori 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Virmapyhänvuoren pohjoispuolella, Jämsänjoen itärannalla entisellä peltoalueella, jossa kasvoi vuonna 2015 istutuskuusikkoa.
Vuoden 1994 inventoinnissa tehtiin taimikolla olevalta pellolta on löytöjä hiesu- ja hiekkamaasta. Paikalla on luultavasti pienialainen asuinpaikka, jota rajoittavat etelässä puronuoma ja pohjoisessa kallioisempi maasto.
Noin 160 metrin päästä Vinnin maalta on löytynyt reikäkivi (inv 1994/Katiskoski, kohde 16).

Vuorenpää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee vt 9:n eteläpuolella, noin 50 - 70 metriä tieltä, pohjoiseen ja koilliseen viettävällä peltorinteellä.
Vuoden 1994 inventoinnissa löydettiin pellosta liusketaltta, reikäkiven katkelma ja iskoksia. Löytöalue pellon alaosassa on kooltan noin 30-40 metriä x 15-20 metriä. Maaperä on hiesua. Samassa tutkimuksessa tarkastettiin viereiset pellot, joilla ei havaitu merkkejä muinaisjäännöksistä.

Valtakunnansali 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Jämsänjoen koillisrannalla peltorinteessä Vt:n 9 vieressä, tien kaakkoispuolella ja Jämsänjoen sillasta runsaat 100 m itäkoilliseen.
Vuoden 1994 inventoinnissa löytyi kiviesineen katkelma, kvartsia, kvartsiittia, rauta-ja savikuonaa. Löytöalue on kooltaan noin 30 x 50 metriä, ja löytöaineisto viittaa etupäässä kivikautiseen asuinpaikkaan, mutta joukossa on myös rautakautista aineistoa.
Itäpuolella olevan puron itäpuolella, Kansanopiston viereisellä pellolla on toinen asuinpaikka, josta myös rautakautista löytöaineistoa (Valtakunnansali 2).
Vuoden 1996 tarkastuksessa paikalta löytyi saviastianpaloja ja palanutta savea.

Valtakunnansali 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Jämsänjoen koillisrannalla peltorinteessä, vt 9:ltä noin 120 metriä kaakkoon ja Vaherin paikallistieltä noin 60 metriä etelään.
Vuoden 1994 inventoinnissa löytyi keramiikkaa, savitiivistettä, kuonaa, piitä, kvartsia. Inventointiöydöt ovat pellon rinteen yläosasta noin 50 - 60 x 100 metrin laajuiselta itä-länsi suuntaiselta alueelta. Maaperä paikalla on hiesua. Rautakautista keramiikkaa ja savitiivistettä erityisesti pellon keski-, ylä- ja luoteisosassa. Pälämäen rautakautinen kalmisto sijaitsee noin 250 metriä itään.
Vuoden 1995 tarkastuksessa pellolla havaittiin, Valtakunnansalista noin 40 m itään, selvä muutaman kymmenen neliön kokoinen alue noen ja palaneiden kivien sekaista peltomaata, josta tehtiin rautakautisia löytöjä (saviastianpaloja ja palanutta savea).

Kuusikko (182010058) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Patalahden rannasta noin 200 metriä pohjoisluoteeseen, noin 17,5 metriä rantaa korkeammalla, pellon ja metsän reunassa.
Metsitetyn vanhan peltoalueen pohjoisreunasta löytyi vuoden 1994 inventoinnissa muutamia kvartseja pellon reunasta pinnlta ja koekuopista. Löytöjä tehtiin yhteensä noin 25 metrin matkalla. Vuonna 2015 paikka oli metsittynyt.

Puukila (182010059) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Patalahden pohjoisrannasta noin 200 metriä luoteeseen. Maasto on hietapohjaista rinnepeltoa, joka viettää kaakkoon Patalahdelle.
Pellon keskiosan alapuolelta, sähkölinjan kohdalta löytyi vuoden 1994 inventoinnissa noin 80 - 90 metrin matkalta, 15 - 20 metrin levyiseltä alueelta, kvartsia ja palanutta luuta. Pellon ylä- ja alaosa olivat löydöttömiä.
Muinaisjäännösalueen aluerajaus perustuu vuoden 1994 inventoinnissa tehtyyn rajaukseen.

Kurra (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee vt 9:n kaakkoispuolella, Jämsänjoen Viialanlahdesta noin 700 metriä länsilounaaseen.
Vuoden 1994 inventoinnissa löytyi primitiivinen kirves ja kvartseja. Löytöalue on hiesupitoista peltorinnettä, kooltaan noin 50 x 20 metriä rinteen suuntaisesti. Löytöpaikka on noin 50 metrin päässä tieltä. Lähistöltä on löydetty aikaisemmin pari kiviesinettä (KM 11818:2), mutta niiden tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Vuoden 2008 inventoinnissa pellolle tehtiin koekuoppia, mutta havaintoja kulttuurikerroksista ei tehty. Pellon pinnalta poimittiin muutamia kvartseja. Paikka on mahdollisesti mesoliittinen, ja asutusvaihe saattaa olla Muinais-Päijänteen peittämä, siis tulvahiekan alla.
Kohteen aluerajaus perustuu vuosien 1994 ja 2008 havaintoihin.

Hietamäki (182010065) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jämsän Patajoella, Patalahden ja Päijänteen välisen Patajoen pohjoispuolella olevan jyrkän Hietamäen eteläreunassa.
Mäen laella olevan kivikon juurella on kotitarvehiekkakuoppa. Sen yläreunalla noin 2 metrin syvyydessä tulvakerroksien alla on arviolta muutaman kymmenen metrin pituinen nokimaajuova, jossa on runsaasti luuta ja kvartsia. Yläpuolisessa kerroksessa "normaalilla syvyydellä" on asuinpaikan merkkejä, mm liesi (5270+-50 BP, Su-3359), ja painanteena erottuva keittokuoppa (2480+-50 BP, Su-3358).
Ilmeisesti kohde on suhteellisen pienialainen, ja siinä on ainakin kaksi eri-ikäistä, tulvakerrosten erottamaa asutusvaihetta. Alueen tarkempi laajuus on määrittämättä. Pääosa kohteesta näyttää tuhoutuneen jo ennen paikan löytymistä.
Vuonna 2000 tutkittiin otos nokimaajuovasta, loput tutkittavissa olevista rippeistä seinämässä kaivettiin 2002. Tulvakerroksen alaisesta luu- ja nokikerrostumasta on myös tehty radiohiiliajoitukset (8250+-70 BP, Su-3248 ja 8220+-110 BP, Su-3249).
Kivikon ja kuopan reunan välillä on 0 - 10 m leveä kaista maata, jossa saattaa vielä olla vähäisiä jäänteitä asuinpaikasta, samoin niitä voi olla kuopan länsipäässä olevalla hakkuuaukiolla. Asuinpaikka tulee tuhoutumaan pikkuhiljaa kokonaan, kun hiekkakuopan seinämät romahtavat, ja kuten marraskuussa 2009 tehty kuoppalieden pelastusdomentointi osoittaa.

Puttola B (Ruotsula) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Jämsän keskustan kaakkoispuolella, Jämsänjoen itäpuolella, Puttolan ja Ruotsulan talojen välisellä pellolla, Säyrylään vievän paikallistien luoteispuolella. Maasto on lounaaseen ja länteen viettävää savi- ja hiesupeltoa. Paikalla on sijainnut Ruotsulan historiallinen kylä, johon kuului maakirjojen mukaan v. 1539 viisi taloa. Kylätontti on merkitty myös vuoden 1792 isojakokarttaan.
Tien varrella olevan kynnösnöspellon pinnassa Ruotsulan taloa vastapäätä on todettu selvä, noin 50 metriä pitkä ja parikymmentä metriä leveä tien suuntainen hyvin tumman maan kaista. Alue on täynnä palanutta kiveä, hist. ajan keramiikkaa, tiiltä, metallin kappaleita ym.
Tumman alueen länsi-, pohjois- ja koillispuolelta on muutamia rautakautisia löytöjä, kuten keramiikkaa ja savitiivistettä. Noin 100 metriä tummalta alueelta koilliseen, Puttolaan vievän tien reunasta, pellon pinnasta on löydetty pronssinen, ristiretkiaikainen korvalusikan puolikas (KM 31573:1). Tumman maan alueelta noin 150 metriä, Puttolan pihapiirissä sijaitsee viikinkiaikainen polttokalmisto (Puttola).
Vuoden 2000 koekaivauksessa paikalla todettiin vain rakenteita historiallisen ajan kiinteästä muinaisjäännöksestä, jonka ääripäiden koordinaatit ovat: p=6862631, i=3406731 (lounaispää) ja p=6862744, i=3406887 (koillispää).

Hiidenmäki (182010067) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Jämsänjoen koillis- ja vt:n 9 luoteispuolella, joen ylittävältä sillalta noin 150 m pohjoiseen, Hiidenmäen eteläosassa. Paikka on kallioinen ja metsäinen mäki joen tuntumassa. Mäen itä- ja pohjoispuolella on pientaloasutusta.
Metallinilmaisimella löydettiin ensin kupurasolki, sittemmin paikalla havaittiin myös palanutta luuta sekä nokista kiveystä. Paikan viikinkiaikainen, ilmeisen koskematon polttokalmisto sijaitsee komealla ja jyrkällä ja lehtomaisella kalliorinteellä, rinteen keskivaiheilla ja yläreunalla olevilla luontaislla pienillä tasanteilla ja kallion koloissa. Paikalla on tehty koekaivauksia useina vuosina vuodesta 2002 alkaen.

Linnasenmäki (Puolustusvarustukset)
Keskiaikainen; Muinaislinna, josta paikkakunnalla käytetään nimeä Linnasenvuori (peruskartalla myös), sijaitsee Jämsänkosken keskustasta etelään, Jämsänjoen itärannalla, paperitehdasta vastapäätä. Kohde on korkea jyrkkärinteinen metsäinen kallio (noin 40 metriä kosken yläpuolella), jonka laen länsi-, etelä- ja itäsivuilla on havaittavissa matalan kehävallin jäännöksiä noin 125 metrin pituisella matkalla. Kallion laki on verrattain tasainen ja rinteet jyrkät lukuunottamatta loivempaa itä-kaakkoisrinnettä.
Vallinjäänteet linnavuoren laella koostuvat keskikokoisista kivistä, lohkareista ja maakivistä. Vallin kaakkoiskulmauksessa on havaittavissa porttiaukko. Luoteessa on noin 6 metrin pituinen vallinpätkä, mutta pohjoisreunan vallin rakenteesta ei ole tietoja.
Paikkaa ovat tutkineet ja kartoittaneet: Jouko Voionmaa 1950, A-L Hirviluoto 1962, Kerttu Itkonen 1963-1965 sekä Pekka Honkanen 1981. Linnavuoren laella ja rinteillä on kaivettua pinta-alaa yhteensä noin 1300 m2. Tästä linnavuoren laella on noin 450 m2, joka vastaa noin viittä prosenttia laen kokonaispinta-alasta.
Voionmaan kaivauksissa laelta ei tullut löytöjä: vallien perustusten alla oli havaittavissa kuitenkin palanutta maata ja hiiltä. Hirviluodon ja Itkosen kaivaukset linnavuoren lounais- ja länsirinteillä (104-109 m korkeuskäyrien välillä) tehtiin paikalla mahdollisesti sijaitsevan kalmiston toteamiseksi. Tulos oli kuitenkin negatiivinen eli viitteitä kalmistosta ei kaivauksissa havaittu. Linnavuoren rinteellä on kiviröykkiö ja latomuksia, joita Itkonen (1964) tutki ja joista osaa hän päätyi pitämään jonkinlaisen porttirakennelman ja esivallin jäänteinä.
Kohteelta löytynyttä niukkaa kvartsiaineistoa on vaikea ajoittaa. Mahdollisesti paikalla on ollut kivikautistakin asutusta. Tähän saattaa viitata linnavuoren pohjoisrinteeltä löytynyt kivikirves.
Kohteella on aloitettu metsäluonnon hoito vuonna 1997. Linnavuoren lounaispuolella, tehtaan parkkipaikan vieritse kulkevan Linnamäentien pohjoispuolelle sekä maastossa polkujen varrelle on pystytetty infotauluja ja kohteella on myös merkittyjä kulkureittejä. Parkkipaikan infotaulu on pahoin kulunut.

Ylä-Niinimäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde on röykkiö tai kivikehä Okslampeen laskevan ojan varrella noin 100 m maantien eteläpuolella. Paikalla on todettu 1962 kymmenen kehässä olevaa kiveä. Kehän läpimitta on noin 2 metriä. Vuoden 1994 inventoinnissa kohdetta ei löytynyt tiheästä vesaikosta. Se saattaakin olla tuhoutunut.

Sovijärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kankarisveden itärannalla, Sovijären talon länsi- ja lounaispuolella olevalla pellolla. Vuonna 1975 löysi paikalla tarkastusta tehnyt Pekka Miettinen kvartsi-iskoksia Sovijärven talon länsipuoleiselta pellolta, Koskenpäähän johtavan maantien ja talon välistä. Löytöjä tuli molemmin puolin Sovijärven talolle johtavasta tiestä erkanevaa, kaakkoon kaartuvaa tietä. Löytöpaikka sijaitsee 100 ja 105 metrin korkeuskäyrien välillä. Kohteelle rekisterissä ilmoitettu koordinaatti viittaa näihin löytöihin.
Vuonna 1995 kohteen tarkasti Kaarlo Katiskoski, joka tuolloin ei löytänyt kyseisin koordinaatein ilmaistusta paikasta löytöjä. Sen sijaan tästä paikasta 170–190 metriä kaakkoon olevasta kohdasta Katiskoski löysi muutamia kvartseja. Löydöt tulivat 103 ja 105 metrin korkeuskäyrien väliltä.

Äyräpää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kankarisveden itärannalla, omakotitalon pihapiirissä. Tohtori Aarne Äyräpää poimi vuosien 1963-1965 aikana paikalla sijainneen huvilatontin rannasta yhteensä 42 kvartsi-iskosta. Löydöt ovat mahdollisesti valuneet veteen ylempää pihamaalta, joka muodostaa terassimaisen, tasaisemman alueen.
Sittemmin ei pihapiiristä ole saatu lisää löytöjä tai tehty muinaisjäännökseen viittaavia havaintoja. Mahdollisesti kohdetta ovat tuhonneet tontillla sijaitsevan talon laajennus sekä pihamaalla muutoin tehdyt rakennustyöt.
Vuonna 1995 tehdyssä kohteen lähiympäristön koekuopituksessa ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä. Tontin itäpuolelta löydettiin kuitenkin kaksi suhteellisen nuorta, pyöreää, halkaisijaltaan noin 2 metrin laajuista kuopannetta, joiden funktio jäi selvittämättä.

Matarniemi (183010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kankarisveden itärannalla, Rekolan asutusalueelta runsaan 1 km verran pohjoiseen, Rasuan kohdalla olevalla niemellä. Niemeä yhdistää mantereeseen kapea kannas ja se muodostuu matalahkosta, koillis-lounaissuuntaisesta hiekkaharjanteesta.
Niemessä sijaitsevilta hiekkarannoilta, etenkin sen etelä- ja kaakkoisosan kuluneesta maaston pinnasta, noin 100 metrin korkeuskäyrän tuntumasta, on löytynyt kvartsi-iskoksia. Matarniemen maasto on kulunutta paikalla sijiatsevan leirintäaluetoiminnan ja luontaisen rantojen erosoitumisen vuoksi.
Kohteen välittömässä läheisyydessä sijaitsee irtolöytökohde Jämsänkoski Matarniemi 2, josta on löydetty kivitaltta. Saman harjujakson osia ovat kohteen pohjoispuolella sijaitseva Köyryssaari (Jämsänkoski 31) ja eteläpuolella oleva Kerkkola-Rasuanniemi (Jämsänkoski 21), joista molemmista on löydetty merkkejä asuinpaikasta ja jotka molemmat ovat myös maastoltaan saman tyyppisiä kuin Matarniemikin.

Laaksonen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka-alue sijaitsee Jämsän Jämsänkoskella Virtainsalmella Kankarisveden eteläpäässä, järven lounaisrannalla, hiekkaisella rantaterassilla, 102,5 - 104 m korkeustasolla. Kankarisvettä (keskivedenpinta 97,9 m mpy) säännöstellään Rekolankosken voimalaitospadolla, ja säännöstelyväli on 1,2 m. Rannansiirtymisen perusteella paikkaa ei voi tarkemmin ajoittaa, koska veden taso on alueella pitkään ollut lähes muuttumaton tai muutokset ovat olleet vähäisiä. Rannansiirtymisen puolesta paikka voi ajoittua karekasti aikavälille 8500-7500 eKr. ja 5000-0 eKr.
Vuoden 1975 arkeologisen tarkastuksen tuloksena on päätelty, että asuinpaikka-aluetta olisi asuinrakennuksen järvenpuoleisella pihamaalla. Silloiset löydöt lienevät pintalöytöjä, kun niiden mainitaan olevan pelto- ja puutarhamaasta. Syksyllä 2015 tutkimusalueelta löydettiin kivikautisia asuinpaikkalöytöjä kahdeksasta koekuopasta. Löydöt ovat kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Yhtenäisen, osittain säilyneen asuinpaikan määritetty laajuus on noin 25x10 m. Se sijaitsee muinaisella rantatörmällä. Asuinpaikka on osittain tuhoutunut myöhäisen maankäytön yhteydessä. Alueella ei havaittu yhtään täysin häiriintymätöntä kohtaa, vaan maakerroksen pintaosa on joka paikassa sekoittunut. Sekoittuneen kerroksen ala-puolella on kuitenkin havaintojen perusteella voinut säilyä asuinpaikan kulttuurikerrosta. Yhdestä koekuopasta saatiin viitteitä mahdollisesta tulisijasta.

Väännäkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Pyyntikuoppa-alue sijaitsee Lahnaveteen pistävän niemen tyven itäosassa. Alueen kangasmetsässä on useita kymmeniä suppilomaisia, selvästi maastossa erottuvia pyyntikuoppia. Kannaksella, hiekkakuopan reunalla sijaitsee mahdollisesti myös pienialainen asuinpaikka.
Pyyntikuopista muutamia on koekaivettu vuonna 1984. Kaivauksissa saatiin löytöinä yksi kvartsiesine sekä kvartsi-iskoksia.

Kaipola-Aikala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lahnajärven itärannalla, Aikalan päärakennuksen lounaispuolisella hiekkamaalla. Asuinpaikkalöytöjä on löydetty lounaaseen viettävältä peltorinteeltä. Samalla rinteellä peltoalueelta kaakkoon on myös havaittavissa asuinpainanteita sekä pyyntikuoppia metsämaalla noin 300 metrin pituisella matkalla. Tarkempi kartoitus puuttuu.
Lähistöllä sijaitsevat Jämsänkosken kohteet 32 (Hietakylä-Santamäki 1) ja 33 (Hietakylä-Santamäki 2).

Valkeeluomi-Peltoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lahnajärven pohjoisrannan laajassa niemessä, Valkealuomen kylässä sijaitsevan Peltoniemen talon mailla. Peltoniemen asuinrakennusta lähellä olevilta, lounaaseen viettäviltä pelloilta on aikojen saatossa löydetty kiviesineitä, kvartsi - ja pii-iskoksia sekä rautakuonaa.
Asuinpaikan laajuutta ei ole määritetty.

Valkeeluomi-Kokonnenä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kokonnenä sijaitsee Uuttana-järven eteläosassa sijaitsevan laskujoen eli Luomenjoen ja Uuttanan etelärannan välissä olevalla kapealla hiekkaniemellä. Tämän niemen länsirannalta on rantahiekasta ja rantavedestä vuonna 1983 löydetty kvartseja. Vuoden 1994 inventoinnissa löydettiin kvartseja puolestaan hieman ylempänä sijaitsevan metsäautotien varrelta. Löytöjä on siis kahdelta eri korkeudelta. Asuinpaikka on ilmeisesti aikanaan sijainnut saaressa. Tämän kivikautisen asuinpaikan laajuutta ei tunneta.
Ylempänä Kokonniemellä eli Kokonkankaalla on pyyntikuoppia.
Kokonnenän kivikautinen asuinpaikka kuuluu samaan asuinpaikka-alueeseen Kokonsalmi 2:n asuinpaikan kanssa (katso Jämsänkoski, kohde 40, Kokonsalmi 2). Kohteita on toisistaan muinoin erottanut vain kapea salmi, joka nyttemmin erottuu maastossa notkelmana.

Ala-Rekola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kankarisveden Rekolanselän itärannalla, Rekolan tilan lounaispuoleisille pelloille perustetun omakotialueen uimarannalla. Rannalta on osaksi poistettu pintamaata sekä kiviä. Muualla ympäristössä kasvaa heinikkoa.
Rantatörmästä, osittain rantavedestä, on löytynyt saviastianpaloja, piitikari, hioin, kvartsia ja rautakuonaa. Paikalla on kivikauden lopulle ja/tai varhaiselle metallikaudelle ajoittuva asuinpaikka. Ranta on osittain erodoitunut. Kohde on todennäköisesti tuhoutunut eroosion ja maan muokkaamisen seurauksena.

Lahnamaa A (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lahnaveteen kuuluvan Talvilahden koillisrannalla, Väännäkosken kohdalla, noin 100 metriä koilliseen rannasta. Kohde on jyrkän mäenrinteen yläosassa, jossa on näkyviä kalliopaljastumia. Muutamassa kalliopaljastumista on näkyvissä kvartsisuonia.
Yhdessä kvartsisuonista on havaittavissa louhimisen ja lohkeilun merkkejä. Lohjennutta kvartsisilppua on myös levinnyt suonen ympäristöön. Kyseessä on ilmeinen kivimateriaalin louhintapaikka.
Lähellä sijaitsee Jämsänkosken muinaisjäännöskohde numero 183010015, Lahnamaa B:n kvartsilouhos.

Lahnamaa B (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lahnaveteen kuuluvan Talvilahden koillisrannalla, Väännäkosken kohdalla, noin 200 metriä koilliseen rannasta. Kohde on jyrkän mäenrinteen yläosassa, jossa on näkyvissä kalliopaljastuma. Kalliopaljastumassa on kvartsisuoni.
Tässä kvartsisuonessa on havaittavissa louhimisen ja lohkeilun merkkejä. Kyseessä on ilmeinen kivimateriaalin louhintapaikka.
Lähellä sijaitsee muinaisjäännöskohde numero 183010014, Lahnamaa A:n kvartsilouhos.

Kerkkola-Rasuanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kankarisveden länsirannalla, pitkälle järveen työntyvän Rasuanniemen etelärannalla. Kohde on niemellä sijaitsevan harjun leveässä itäpäässä, nykyisen matalan rantatörmän päällä. Kohteen ympäristössä on hiekkakangasta ja mäntymetsää.
Kohteessa on ehjä ja muinaisjäännöstyyppiään hyvin edustava, kooltaan noin 20 x 15 metriä oleva ja etelä-pohjoissuuntainen, soikea asumuspainanne. Painanteeseen liittyvä valli on parhaiten havaittavissa sen eteläpuolelta. Rinne alkaa nousta heti painanteen pohjoispuolella. Painanteen keskellä kasvaa suuri mänty.
Kohteeseen on vuonna 1994 inventoinnin yhteydessä tehty koekuoppia, joista on löytynyt keramiikkaa (todennäköisesti nuorempaa tyypillistä kampakeramiikkaa), saviesineen kappale sekä pii- ja kvartsi-iskoksia.

Toijalanranta 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, laaja ja ehjä kivikautinen asuinpaikka, sijaitsee Kankarisveden eteläpäässä, järven länsirannalla, alimmalla rantaterassilla olevalla nykyisellä rantatörmällä. Paikka on 150-250 metriä itäkaakkoon kunnan matonpesupaikalta. Asuinpaikan ympäristö on mäntymetsää kasvavaa hiekkakangasta. Asuinpaikan luoteis- ja kaakkoispuolella on pienet, vanhat, soistuneet lahdet, joiden yläpuolella on 100 metriä mpy oleva korkeuskäyrä.
Asuinpaikka on laaja ja siihen kuuluu asuinpainanne. Asuinpaikka-alue jatkuu painanteesta rannan suuntaisesti noin 100 metriä länteen ollen leveydeltään 15-20 metriä.
Paikkaa on koekuopitettu pariinkin otteeseen. Löytöinä on talteen saatu palanutta luuta ja kvartsia. Lisäksi pintapoiminnassa on löydetty niin ikään palanutta luuta sekä kivilaji- ja kvartsi-iskoksia.
Kohde on ehjä ja komea muinaisjäännöstyyppinsä edustaja.

Toijalanranta 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kankarisveden lounaisrannalla, Kerkkolan kylän alueella, kunnan matonpesupaikan luona. Kohteen ympäristö on mäntymetsää kasvavaa hiekkakangasta. Asuinpaikka sijaitsee nykyisellä rantatörmällä ja sen luoteispuolella on soistunut vanha lahti. Paikka on muinoin sijainnut pienellä, tasaisella niemekkeellä.
Vuoden 1994 tutkimuksissa löydettiin poimimalla tien pinnasta ja rantahietikolta sekä laiturin itäpuolelle tehdystä koekuopasta kvartseja. Vuoden 2000 inventoinnin yhteydessä alueelle tehtiin muutama koekuoppa, jotka olivat löydöttömiä. Myöskään kulttuurimaannosta ei koekuopissa havaittu. Sen sijaan pintapoimimalla löydettiin tien pinnasta ja rantatörmästä muutamia kvartseja.
Kohteen erottaa Jämsänkosken kohteesta numero 22 (Toijalanranta 1) muinainen pieni lahdeke.

Toijalanranta 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kankarisveden lounaisrannalla, Kerkkolan kylässä, kunnan matonpesupaikalta noin 250 metriä luoteeseen. Alueella on alava hiekkaranta, joka on käytössä yleisenä uimarantana. Heti uimarannan pohjoispuolella on jyrkähkö, pari metriä korkea törmä, jonka päällä mahdollinen asuinpaikka on.
Vuoden 1994 tutkimuksissa löydettiin törmän päältä, avonaiselta polulta kvartsi-iskos. Paikalle tehdyt koekuopat olivat kuitenkin löydöttömiä. Vuoden 2000 inventoinnin yhteydessä tehdyt koekuopat olivat niin ikään löydöttömiä, mutta toisessa kuopista oli havaittavissa noensekaista likamaata. Törmän päällä kulkevalta polulta löytyi jälleen yksi kvartsi. Vähäistenkin löytöjen perusteella kohdetta voidaan pitää vähintäänkin mahdollisena kivikautisena asuinpaikkana.
Lähellä sijaitsee kivikautinen asuinpaikka, Toijalanranta 2, Jämsänkosken kohde numero 23.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kankarisveden länsi-lounaisrannalla, Rasuanniemen eteläpuolella olevan kallioisen niemekkeen tyvessä. Asuinpaikka on ilmeisesti suppeahko ja kallioihin ja jyrkkään rantatörmään rajautuva.
Niemekkeen tyvestä, kallion länsipuolelta on koekuopasta vuoden 1994 inventoinnin yhteydessä löydetty kvartsi-iskoksia ja likamaata. Osa kvartseista oli varsin epämääräisiä. Vuoden 2000 inventoinnissa kohteeseen tehtiin kolme koekuoppaa, jotka olivat löydöttömiä. Koekuopissa ei havaittu myöskään merkkejä kulttuurimaannoksesta. Pintalöytönä talteen saatiin yksi kvartsi.

Haavisto-Urheilukenttä S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kankarisveden ja Sovijärven välisellä Soviojan puhkaisemalla kannaksella, Haaviston urheilukentän kaakkoisreunassa, 40–50 metriä Sovijärven rannasta kaakkoon. Asuinpaikka on urheilukentälle Jämsänkosken–Koskenpään maantieltä nousevan yhdystien eteläpuolella, tien, urheilukentän ja paikalla olevan hiekkakuopan välissä.
Paikalla on inventoitu pariinkin otteeseen. Vuoden 1995 inventoinnissa tehtiin alueelle yhteensä 20 koekuoppaa, joista hiekkakuopan läheisistä kuopista saatiin löytöinä kvartsi-iskoksia, luunpaloja ja palaneita kiviä. Löytöalue ulottui noin 10–15 metrin etäisyydelle hiekkakuopan reunasta. Inventoinnissa havaitun löytöalueen pituus etelä-pohjoissuunnassa oli noin 100 metriä leveyden vaihdellessa 15 ja 20 metrin välillä hiekkakuopan ja luontaisen törmän reunasta laskettuna. Kohde sijaitsee varsin korkealla ja on ajoitukseltaan mesoliittinen-varhaisneoliittinen. Osa asuinpaikasta lienee tuhoutunut.
Urheilukentän pohjoispuolella sijaitsee kohde Veneveistämö (183010004), josta on vuonna 1975 löydetty ja tutkittu liesikiveys. Tuolloin kertoi maanomistaja Arto Hakanen, että urheilukenttää rakennettaessa olisi sen kohdalta löydetty liesikiveys, jonka tarkempi sijainti ei kuitenkaan ollut Hakasen tiedossa. Koska urheilukentän länsipuolella on lisäksi kohde Haavisto-Urheilukenttä W (183010027) on ilmeistä, että alueella on (ollut) laajempikin kivikautinen asuinpaikka.

Haavisto-Urheilukenttä W (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kankarisveden ja Sovijärven välisen kannaksen länsilaidassa, harjulla Haaviston kylän urheilukentän länsipuolella. Kohde on lähistöllä sijaitsevasta hiekkakuopasta 15–40 metriä länteen ja Lavianlahdesta 140–170 metriä koilliseen.
Kohde on matalan, muinaisen rantatörmän kupeessa olevan kotitarvehiekkakuopan itäreunalla. Hiekkakuopan itäreunasta on löytynyt palanutta luuta ja mahdollisen lieden jäännös (palaneita kiviä). Hiekkakuopasta noin 70 metriä eteläkaakkoon on mahdollinen asumuspainanne ja saman matkaa kaakkoon toinen painanne. Ensimmäisen painanteen halkaisija on noin 6 metriä ja jälkimmäisen noin 3,5 metriä. Molemmat painanteista sijaitsevat samalla korkeudella ja niissä oli havaittavissa normaali maannos, keskellä paksu huuhtoutumiskerros, mutta ei löytöjä.
Asuinpaikalla on tehty koekuopitus vuonna 1995, jolloin sinne tehtiin yhteensä 40 koekuoppaa. Näistä kuitenkin kaikkiaan vain neljässä oli löytöjä. Löydöt koostuivat kvartseista ja palaneesta luusta. Alueella on mahdollisten asumuspainanteiden lisäksi resenttejä kaivantoja.
Vähäisistä löydöistä päätellen paikalla on ollut hyvin lyhytaikaista asutusta ja paikkaa voisikin pelkästään löytöjen lukumäärän perusteella pitää lähinnä leiripaikkana. Kohteen ympäristössä on kuitenkin useampia kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä – liesikiveys kohteessa Veneveistämö (rek. nro 183010004), muistitiedon mukaan urheilukenttää tehtäessä löytynyt liesikiveys sekä kohteen Urheilukenttä S (rek. nro 183010026) löydöt – ja on todennäköistä, että paikalla on (ollut) laajempikin kivikautinen asuinpaikkakompleksi. Sen rajojen määrittäminen on kuitenkin vaikeaa. Asuinpaikka on osaksi tuhoutunut myöhemmän rakennustoiminnan seurauksena.

Sovijärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kankarisveden ja Sovijärven välisellä kannaksella, Sovijärven talon eteläpuolisen kapean harjun laidassa, sorakuopan kohdalla sekä tästä edelleen 100 metriä etelään, pellolla.
Vuonna 1994 tehdyssä inventoinnissa löydettiin hiekkakuopan reunalta muutamia kauniisti iskettyjä kvartseja. Palaneet luut löytyivät tätä alempaa pellon laidalta, harjun länsipuolelta. Kohde on mahdollisesti mesoliittinen tai varhaisneoliittinen. Kohteessa käytiin Haaviston kaava-alueen tarkkuusinventoinnin yhteydessä vuonna 1995. Tuolloin ei löytöjä havaittu sen kummemmin hiekkakuopan reunassa kuin läheisellä pellollakaan. Myöskään hiekkakuopan itäpuolelle tehdyistä koekuopista ei tullut löytöjä eikä niissä myöskään havaittu muita asuinpaikkaan viittaavia merkkejä.
Kohteesta noin 200 metriä pohjoiseen on kivikautinen asuinpaikka Sovijärvi 1. Saman harjun päässä, jolla myös Sovijärvi 2 sijaitsee, on pyyntikuoppakohde Sovijärvi 3.

Sovijärvi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kankarisveden ja Sovijärven välissä, Sovijärven talon länsi- ja eteläpuolella, pellolla. Alueella on viisi kuopannetta, jotka sijaitsevat aivan harjun korkeimmalla kohdalla. Niemi kuopanteiden alapuolella on jyrkkärinteinen, kuopanteet sijaitsevat tätä tasaisemmassa maastokohdassa. Niemi on ilmeisesti vanhaa laidunaluetta ja siellä kasvaa pääasiassa mäntyä, paikoin myös katajaa.
Kuopanteet ovat muodoltaan pyöreähköjä ja niiden halkaisija vaihtelee 2-5 metrin välillä. Kuopat sijaitsevat noin 5-10 metrin etäisyydellä toisistaan. Pyyntikuoppia voidaan pitää vanhoina, mahdollisesti esihistoriallisina, sillä niissä on vahva podsolimaannos. Yhden kuopan reunan päälle tehdystä koekuopasta on löydetty palaneen luun pala. Vuoden 1995 inventointikertomuksessa pyyntikuoppa-alueen rajakoordinaateiksi mainitaan pkoo: 6877054-6877173, ikoo: 3403123-3403139.
Lähistöllä sijaitsevat seuraavat kohteet: Jämsänkoski 3 Sovijärvi 1 (kvartsilouhos) sekä Jämsänkoski 28 Sovijärvi 2 (kivikautinen asuinpaikka).

Varpaisniemi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kankarisveden Tervalanselän niemen itäreunassa, Haaviston kylän uimarannan takana sijaitsevan harjun päällä ja tuntumassa. Alueella sijaitsee muutamia tervahautoja ja muita kuopanteita, yhteensä 8 kappaletta. Kuopanteet näyttävät siis liittyvän tervanvalmistukseen tai ovat muuten myöhäiseltä historialliselta ajalta.
Varmat tervahaudat sijaitsevat seuraavissa kohdissa: Niemen eteläkärjen itäosassa pkoo: 6875607, ikoo: 3403247. Uimarannasta pohjoiseen olevalla alueella pkoo: 6875822, ikoo: 3403126.
Vuoden 1994 inventoinnissa Varpaisniemen eteläkärkeen menevän mökkitien pinnasta, noin 50-70 metriä niemen kääntöpaikalta pohjoiseen, löydettiin epämääräinen kvartsi-sikos ja palanutta luuta. Samoin niemen lounaiskärjessä, korkeahkon rantatörmän reunalla havaittiin noin 10-30 cm syvyydellä palanutta maata ja likamaata, muttei löytöjä. Vuoden 1995 inventoinnissa ei koekuopituksessa tai pintatutkimuksissa kuitenkaan havaittu esihistorialliseen muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä.

Köyryssaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kankarisveden itärannan tuntumassa olevassa, muodoltaan kapeassa ja pitkänomaisessa Köyryssaaressa. Asuinpaikka on saaren eteläosassa, kapean ja alavan kannaksen lounais-pohjoisreunalla.
Vesirajasta on inventoinnin yhteydessä löydetty kvartsi-iskoksia sekä yksi saviastian pala. Löydöt tehtiin rantaviivalta, jäänpuristusvallin päältä. Nykyisen rantatörmän päällä ei ole mitään esihistorialliseen viittaavaa. Asuinpaikka lieneekin osin veden alla.

Hietakylä-Santamäki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lahnaveden eteläosassa, järven itärannalla, Hietakylän Santamäessa. Asuinpaikka on korkeahkon rantatörmän päällä, hiekkakuopan reunalla ja hiekkakuopalle menevän tien varrella, kuopan pohjoispuolisella alueella.
Vuoden 1994 inventoinnissa löydettiin hiekkakuopalle vievältä mökkitieltä ja hiekkakuopan länsireunasta palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Asuinpaikan eteläpää on osin tuhoutunut hiekanotossa, mutta muutoin kohde on lähes ehjä. Vuoden 2006 tarkastuksen yhteydessä hiekkakuopan reunassa havaittiin runsaasti palanutta luuta.
Asuinpaikan laajuutta ei tunneta.

Hietakylä-Santamäki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lahnaveden eteläosan itärannalla, Valkealuomen Hietakylän Aikalan tilan maalla. Asuinpaikka on talosta 320 metriä kaakkoon ja tilan maalla sijaitsevasta mökistä noin 60-70 metriä luoteeseen. Kohteen ympäristö on kangasmetsää. Matalan muinaisen rantatörmän päällä, noin 50 metrin päässä nykyisestä rannasta on komea asumuspainanne.
Kohteesta on inventoinnin yhteydessä löydetty palanutta luuta sekä kvartsi-iskoksia. Kohde on täysin ehjä, mutta sen laajuutta ei tunneta.
Kohteen lähellä sijaitsevat Jämsänkoski 9 Kaipola-Aikalan ja Jämsänkoski 32 Hietakylä-Santamäki 1: n muinaisjäännökset. Vastapäätä salmen länsipuolella sijaitsevat puolestaan kohteet Jämsä 48 Hietaniemi ja Jämsä 49 Janakka.

Ritolahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde on Lahnajärven pohjoisosassa, pohjoiseen pistävän pienen Ritolahden länsirannalla. Kohde sijaitsee hiekkaharjun päässä, muinaisessa niemennokassa olevalla tasanteella, noin 200 metriä etelään Ritolahden rannalla olevalta hiekkakuopalta.
Vuoden 1994 inventoinnissa löysi Timo Jussila paikalta merkkejä vahvasta likamaasta. Löytöinä saatiin paikalta talteen kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta. Löydöt tehtiin hiekkakuopalle vievän metsäautotien itäpuolelta, matalalta, tasalakiselta harjunpätkältä, joka on ollut muinainen etelään pistävä niemi. Asuinpaikka on sijainnut niemen kärjessä.
Lähellä kohdetta sijaitsee toinenkin kivikautinen asuinpaikka (katso Jämsänkoski, kohde 10, Valkeeluomi-Ritokangas).

Mustalahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Uuttanan järveen kuuluvan ja sen pohjoisosassa sijaitsevan Mustalahden länsirannalla, noin 200 metriä Ainilan leirikeskuksen pohjoispuolella. Leirikeskuksen luoteispuolella, korkean, muinaisen rantörmän päällä kulkee mökkitie kohti pohjoista.
Tien pinnasta on inventoinnin yhteydessä löydetty kvartsi-iskoksia. Paikalla on myös havaittavissa epämääräisiä painanteita, jotka saattavat olla asumuspainanteita. Alue on ollut muinoin saari, jonka pohjois-länsirannalla asuinpaikka on sijainnut.
Lähellä sijaitsevat kivikautiset asuinpaikat Jämsänkoski 36-38, Mustalahti 2, 3 ja 4.

Mustalahti 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Uuttana-järveen kuuluvan ja sen pohjoispuolella olevan Mustalahden länsirannalla, Ainilan leirikeskuksesta noin 400 metriä pohjoiseen. Asuinpaikka on Ainilan leirikeskuksesta pohjoiseen kulkevalla, leveällä harjualueella. Asuinpaikka on jäänyt osin kohteella sijaitsevan uuden talon alle. Sitä on kuitenkin jäljellä talosta noin 100 metrin pituisella matkalla kohti pohjoista ja 30 metrin pituisella matkalla kohti etelää.
Asuinpaikalta on löydetty kvartsi-iskoksia sekä kohteella sijaitsevan talon pihamaalta että harjun laella kulkevan tien pinnasta.
Lähellä sijaitsevat kohteet Jämsänkoski 35, 37 ja 38 eli Mustalahti 1, 3 ja 4.

Mustalahti 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Uuttana-järven pohjoispuolella ja siihen kuuluvan Mustalahden länsirannalla olevalla kapealla harjulla. Asuinpaikka on 500 metriä pohjoiseen Ainilan leirikeskuksesta ja 200 metriä etelään Mustalahden pohjasta.
Asuinpaikka sijaitsee rannan ja vanhan pellon välissä olevalla harjukaistalla. Inventoinnin yhteydessä on paikalla kulkevan tien pinnasta löydetty kvartsi-iskoksia. Kohde on siis osin tien rikkoma, mutta tien ja rannan välissä on vielä jäljellä ehjää asuinpaikkaa.
Lähistöllä sijaitsevat kivikautiset asuinpaikat Jämsänkoski 35, 36 ja 38 eli Mustalahti 1, 2 ja 4. Mustalahti 3 sijaitsee kuitenkin näitä kohteita alemmalla korkeustasolla merenpintaan nähden.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Uuttana-järven pohjoisosassa, siihen kuuluvan Mustalahden pohjukan luoteispuolella. Asuinpaikka on paikalla sijaitsevan hiekkakuopan ja pienen pellon välisellä alueella, mökkitien alla ja sen itäpuolella. Asuinpaikka on kooltaan laajahko ja sijaitsee muinaisen niemen kärjessä.
Asuinpaikka on osin tuhoutunut hiekanotossa ja osa siitä sijaitsee myös nykyisen mökkitien alla.
Lähellä sijaitsevat kivikautiset kohteet Jämsänkoski 35-37 eli Mustalahti 1-3.

Retkusniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Uuttana-järveen kuuluvan Retkusselän etelärannalla, Retkusniemen kaakkoistyvestä noin 130 metriä etelään. Paikalla on Valkeasuon länsireunalla sijaitsevan metsäautotien levike, jonka alla ja ympäristössä kohde on. Maaperä paikalla on hyvin kivistä hiekkamoreenia. Asuinpaikka sijaitsee paikalla, josta on lähtenyt sokkeloinen ja kapea, muinainen vesireitti etelään Lahnavedelle.
Metsäautotien levikkeen lähiympäristö on laajalta alueelta hakattu puista ja äestetty. Alueelta löydettiin inventoinnin yhteydessä kvartsi-iskoksia. Kohde on suurelta osin tärveltynyt metsätien teon, metsähakkuun ja äestyksen yhteydessä.

Kokonsalmi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Uuttanan eteläpäässä olevan Luomenjoen itäpuolella, noin 120 metriä joesta itään. Kohde sijaitsee metsäisen harjun pohjois- ja länsireunoilla. Asuinpaikan pohjoisosa on jäänyt osaksi metsätien alle, mutta sen suon rannalla sijaitsevat länsi- ja eteläosat ovat säilyneet ehjänä. Kohde on muinoin sijainnut pohjoiseen pistävän niemen nokassa.
Paikalta on löydetty metsätien pinnasta, sen mutkan kohdalta kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Suon viereen tehdyissä koekuopissa oli myös havaittavissa selkeä likamaakerros sekä löytöjä. Ehjänä säilyneen kohteen laajuutta ei ole määritelty.
Kohde kuuluu samaan asuinpaikka-alueeseen Valkeeluomi-Kokonnenän asuinpaikan kanssa (Jämsänkoski, kohde 12). Kokonsalmi 2:ta ja Valkeeluomi-Kokonnenän asuinpaikkaa on muinoin erottanut toisistaan kapea salmi, joka nykyään on havaittavissa maastossa notkelmana.

Hanhijärvi-hiekkakuoppa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hanhijärven ja Uuttana-järveen kuuluvan Pitkä-Uuttana -järven välissä, noin 600 metriä länteen Pitkä-Uuttanasta ja saman verran itään Hanhijärvestä. Kohde on Mustarilahdensuon länsipuolella, Hanhijärven ja Pitkän-Uuttanan välissä kulkevan maantien eteläpuolella.
Paikalla on mäki, jonka koillisreunalla on tasainen, kapeahko, muinainen rantaterassi. Terassin halki on kaivettu hiekkakuoppa, jonka eteläpään länsireunalla asuinpaikka sijaitsee. Tästä kohtaa hiekkakuopan seinämiltä, on inventoinnin yhteydessä löydetty kvartsi-iskoksia. Asuinpaikan sijainti merenpintaan nähden huomattavan korkealla saattaisi viitata siihen, että se on ajoitukseltaan mesoliittinen. Maasto-olosuhteiden perusteella asuinpaikka on mahdollisesti ollut kooltaan pienialainen.
Kohde on osaksi tuhoutunut hiekanoton yhteydessä. Asuinpaikka-alue hiekkakuopan reunalla on altis tuhoutumiselle, mutta kuoppaa ei ole käytetty hiekanottoon enää viime vuosina (tieto vuodelta 2000).

Pirttilahti-Särkisuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ison Rautaveden etelärannalla, Pirttilahden länsirantaan rajautuvan Särkisuon länsipuolella, noin 300 metriä nykyisen Pirttilahden länsipuolella. Kohteen länsipuolella, noin 60 metrin päässä, kulkee Kaivannon maantie ja eteläpuolella, noin 70 metrin päässä, on sähkölinja. Asuinpaikan ympäristö on mäntymetsää kasvavaa hiekkakangasta. Paikka on muinaisen niemen koillisrantaa.
Kohteesta on löydetty kvartsi-iskoksia koekuopasta muinaisen rantatörmän päältä, sen vallin takaa. Asuinpaikka on kokonaisuudessaan ehjä.

Ritoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kalmaveden lounaisrannalla, Ritolahden suulla. Ritoniemi on muinainen, muodoltaan pyöreä ja topografialtaan sokeritoppamainen, jyrkkärinteinen saari. Tämän muinaisen saaren länsireuna on loivarinteisempi ja sen muinaista etelärantaa kiertää kapea terassi nykyisen rannan tuntumassa. Ritoniemen eteläisen rannan länsipäässä terassi levenee hieman. Levennykselle tehdyistä koekuopista on vuoden 1994 inventoinnin yhteydessä löydetty palanutta luuta ja vahva likamaakerros 20 cm syvyydestä. Asuinpaikka on ehjä ja kajoamaton.
Vuoden 2011 kartoituksen perusteella asuinpaikka jakaantuu kahteen erilliseen alueeseen: Kaakkoiskärjessä olevasta mökistä noin 120 metriä länteen, niemekkeen länsipäässä on 2300 neliömetrin laajuinen alue tasanteella ja sen itäpuolella. Ylemmällä, 105 metrin tasolla, mökistä 40 m länteen, on toinen, pienempi, noin 400 neliömetrin laajuinen löytöalue.

Puonnas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vähä Rautaveden pohjoisrannalla, Leponiemen ja Kattilasuon länsipuolella olevien metsä- ja mökkiteiden risteyksestä itään. Kohdetta ympäröivää metsää oli vuoden 1994 inventoinnin aikoihin hakattu ja äestetty ja alueella kasvoi tuolloin vesakkoa ja taimikkoa. Alueen maaperä on moreenia.
Vuoden 1994 inventoinnissa löytyi 200 metrin päästä nykyrannasta kivikirves. Löytöpaikassa tieura kulkee muinaisen rantatörmän reunalla. Tielle tehdystä koekuopasta löytyi palanutta luuta. Asuinpaikkaa on siis vielä jäljellä myös tien alla, vaikkakin se lienee osin tuhoutunut juuri metsätien vuoksi. Metsätietä reunustavasta ojasta, paikasta josta myös edellä mainittu kivikirves löytyi, löytyi kiviesineen (mahdollisesti hioimen tai riipuksen) katkelma. Asuinpaikan laajuutta ei ole määritelty ja se lienee ajoitukseltaan mesoliittinen.
Kohteen lähellä sijaitsee kivikautinen asuinpaikka Jämsänkoski 48, Puonnas 2 Hiekkakuoppa.

Puonnas 2 Hiekkakuoppa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ison Rautaveden pohjoisrannalla, Leponiemen länsipuolella olevassa pienessä harjuniemekkeessä. Asuinpaikka on metsäisen soraharjanteen eteläkärjessä. Maasto paikalla kohoaa loivasti pohjoiseen, muuten se viettää länteen ja itään alavammille, soistuneille maille. Kohteen läheisyydessä on nuorehkoa, istutettua kuusimetsää, jossa kasvaa harvakseltaan myös lehtipuita. Kohteen ympäristön maastossa on nähtävissä vanhoja rantamuodostumia sekä -valleja.
Soraharjanteen eteläkärjessä lähellä rantaa on vanha, metsittynyt kotitarvehiekkakuoppa. Siitä on otettu hiekkaa 1950-luvulla. Vuoden 1994 inventoinnissa hiekkakuopan itälaidalta, pieneltä alalta, löydettiin lukuisia kvartsi-iskoksia. Vuonna 1996 paikalla tehtiin koekaivaus. Tuolloin koekuopituksen yhteydessä havaitut epäselvät tulisijan rakenteet viittaavat kivikautisen asuinpaikan olemassa oloon. Koekaivauksessa saatiin soraharjulta löytöinä lähinnä kvartsia sekä rannasta, noin 150 metriä hiekkakuopalta etelään, pari palaa keramiikkaa. Asuinpaikka on sijainnut aikanaan hiekkakuopan kohdalla ja sen reunoilla on vielä jonkin verran jäljellä kivikautisen asuinpaikan merkkejä.
Ajoitukseltaan asuinpaikka lienee mesoliittinen, mutta rannalta saadut keramiikkalöydöt viittavat siellä olleen ihmistoimintaa myös kivikauden lopulla.

Kipparintie 16 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kankarisveden pohjoisosaan kuuluvan Vihatinsalmen itärannalla, Haaviston kylässä. Kohde on hiljattain rakennetun Kipparintien koilliseen kaartuvan mutkan kohdalla, tien itäpenkassa. Uusi tie/katu on tehty muinaisen kapean rantaterassin päälle.
Vuoden 1994 inventoinnin yhteydessä löydettiin tieleikkauksesta ennen Kipparintien koilliseen tekemää mutkaa ja mutkan kohdalta runsaasti palanutta luuta sekä muutaman kvartsi-iskoksen.
Tienteon yhteydessä asuinpaikka on ainakin osaksi rikkoutunut.

Kipparintien pysäkki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kankarisveteen kuuluvan Vihatinsalmen koillisrannalla, maantien 604 ja rannan välissä, pienessä niemekkeessä noin 100 metriä Kipparintiestä Jämsänkoskelle päin, bussipysäkin eteläpuolella. Paikka on mäntykangasta.
Vuoden 1994 inventoinnissa niemekkeelle tehtiin koekuoppia, joista löydettiin kvartsi-iskoksia. Vuonna 1997 kohteella suoritettiin paikalle rakennettavaksi suunnitellun rantasaunan vuoksi tarkastus, ja tulevan uudisrakennuksen kohdalle tehtiin muutamia koepistoja. Tulevan rantasaunan kohdalla ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä. Sen sijaan niemekkeen tasanteilla oli havaittavissa hyvin heikosti erottuvia laakeita painanteita. Vuoden 2009 tarkastuksessa ei painanteita huomattu.
Asuinpaikka tai sen osa on säilynyt ehjänä, on todennäköistä, että maantien 604 rakentaminen on aikoinaan tuhonnut sitä jonkin verran.

Myllymäki-Rimminnotko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sovipohjan ja Pitkäjärven välisen muinaisen uoman itärannalla, nykyisen hiekkakuopan eteläpuolella, runsaat 300 metriä Pitkäjärven pohjukasta kaakkoon. Alueella sijaitsevat pyyntikuopat ovat komeassa jyrkkärinteisessä murroslaaksossa, joka on aikanaan yhdistänyt Petäjäveden vedet (Salosvesi) Kankarisveteen. Kivikaudella laaksossa on ollut vuolas virta, nyt paikalla virtaa puro.
Puron itäpuolella rotkossa on kumpuinen terassi hiekkamaalla, jolla sijaitsee useita pyyntikuoppia. Vuoden 1994 inventoinnin yhteydessä yhteen kuopista tehtiin koekuoppa, jossa oli havaittavissa vahva, paksu ja häiriintymätön podsolimaannos. Kuopat lienevät siis ainakin 400-500 vuotta vanhoja.

Pitkäjärvenpohja A ja B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sovipohjan ja Pitkäjärven välisen muinaisen uoman länsirannalla, nykyisen hiekkakuopan eteläpuolella, runsaat noin 200 metriä Pitkäjärven pohjukasta luoteeseen. Alueella sijaitsevat pyyntikuopat ovat jyrkkärinteisessä murroslaaksossa, joka on aikanaan yhdistänyt Petäjäveden vedet (Salosvesi) Kankarisveteen. Alue on osin aurattua, osin ehjää kangasmetsää. Laaksossa on kapea, loivempi penger hiekkamaalla, jolla sijaitsee useita pyyntikuoppia (Pitkäjärvenpohja A).
Vuoden 1998 tarkastuksen yhteydessä paikalta löydettiin kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta, jotka viittaavat paikalla olevaan kivikautiseen asuinpaikkaan (Pitkäjärvenpohja B). Pyyntikuopiksi tulkitut painanteet maastossa saattavatkin ainakin osin olla asumuspainanteita. Katso kohta "Erilliskohteet".
Etelämpänä, samassa murroslaaksossa sijaitsee pyyntikuoppakohde Jämsänkoski 51, Myllymäki-Rimminnotko.

Viertiö (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Jämsän ja Jämsänkosken rajalta noin 200 metriä pohjoiseen ja Jämsän–Jämsänkosken tieltä noin 200 metriä itäkoilliseen, peltojen keskellä olevalla kalliosaarekkeella ja Viertiön entisestä renkituvasta 20–30 metriä itään.
Paikalta on löydetty metallinilmaisimella kesällä 1999 miekka metsittyneen kalliosaarekkeen lounaisosan notkelmasta. Noin 30 metriä miekan löytöpaikasta pohjoiseen on suuri maakivi, jonka kyljestä löytyi tarkastuksen yhteydessä myös metallinilmaisimella kirves ja sen alta veitsi.
Mäen laella, sen pohjoisosassa on paljon myöhempää asutusta merkitseviä jälkiä, kuten rakennusten perustuksia, rautanauloja ja muuta romua.
Koekaivauksessa vuonna 2001 paikalta löytyi kaksi nuolenkärkeä sekä hiiltä kirveen ja veitsen löytöpaikalta, mutta ei mitään miekan löytöpaikalta. Kaikkiaan noin 20 neliömetrin alalla tehty kaivaus ja kuopitus ei tuonut esille muita rautakautisen toiminnan merkkejä. Alueelta ei löytynyt kalmistoon viittaavia rakenteita, luuta tai esineitä. Paikka vaikuttaa enemmän kätköltä kuin kalmistolta.
Alueen eteläosa vaikuttaa vielä kohtalaisen hyvin säilyneeltä ja rautakautisten muinaisjäännösten olemassaolo tulisikin varmistaa vielä kattavammilla tutkimuksilla, etenkin jos alueelle suunnitellaan lisärakentamista.
Alueen pohjoisosa on rakennettu ja täytetty. Mahdolliset muinaisjäännökset siellä ovat tuhoutuneet.
Lähistöllä sijaitsee rautakautinen kalmisto, Kissankallio (mj rek. 183010054).

Kissankallio (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Jämsä-Jämsänkoski -tiestä noin 200 metriä itään, peltojen ympäröimällä, kooltaan noin 60 x 60 metriä olevalla kalliosaarekkeella. Kohde on 100 - 105 metrin korkeuskäyrien välisellä alueella aivan Jämsänkosken etelärajalla. Polttokenttäkalmistoon viittaavia löytöjä on saatu vajaat 2 metriä korkean, pystysuoran avokallion edustalta, joka sijaitsee kalliosaarekkeen eteläosassa, noin 40 metriä Jämsänkosken etelärajasta. Kallioalueen länsipuoleisten, pienten peltoalueiden takana maasto laskee jyrkästi kohti Jämsänjokilaaksoa.
Paikalta on saatu kalmistolöytöjä, muun muassa pyöreä kupurasolki, hevosenkenkäsolki ja lasimassahelmiä, metallinilmaisimella vuonna 1999. Vuoden 2001 koekaivauksessa löydettiin avokallion edustalta harvasti kivetty nokimaakerros, josta saatiin runsaasti polttokenttäkalmistoon viittavia löytöjä. Lisäksi kaivausalueesta noin 30 - 40 metriä lounaaseen löytyi koekuopasta palanutta luuta ja keramiikkaa nokimaakerrostumasta. Kalmisto näyttää siis ulottuvan ainakin sinne saakka.
Löydetyt esinetyypit kuuluvat nuoremmalle rautakaudelle ja ovat merovinki- ja viikinkiaikaiseen naisen pukuun kuuluvia. Alue on säilynyt koskemattomana eikä siellä ole havaittavissa myöhemmän ihmistoiminnan merkkejä.

Ylä-Kerkkola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jämsänjoen länsipuolella, jokilaaksossa, Ylä-Kerkkolan asumattomasta tilasta noin 250 metriä pohjoiseen.
Maasto on itään, kohti jokea, viettävää hiekkakangasta. Osa löydöistä on poimittu tien pinnalta suunnilleen 100 ja 105 metrin korkeuskäyrien väliseltä alueelta. Osa on tiestä noin 10 metriä itään tehdystä koekuopasta, arviolta 100 metrin korkeustasolta. Myös ylemmältä muinaistörmältä, noin 105 metrin korkeustasolta, on löytöjä. Sieltä löytynyttä hienoa luusilppua ei kuitenkaan otettu talteen.
Alue lienee laaja ja se on ollut melko pitkäaikainen asuinpaikka. Tiestä huolimatta on kohde hyvin säilynyt.

Rasuanniemen kannas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kankarisveden länsirannalla, Rasuanniemen kapealla kannaksella. Kannaksen läpi kulkevan polun molemmin puolin on yhteensä 13 matalaa kuopannetta, joiden läpimitta on 1,5–1 metriä ja syvyys noin 0,5 metriä. Joidenkin kuopanteiden ympärillä on matala valli. Kuopanteet ovat mahdollisesti pyyntikuoppia

Kirkonkylä-Hangaslahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee leirintäalueella ja sen itäpuolisella pellolla Hangaslahden etelärannalla, rantatörmän päällä noin 300 m matkalla ulottuen lännessä leirintäalueen toimistorakennukseen ja siitä itään leirintämökkien pihamaalle ja edelleen mökkien itäpuoliselle pellolle, pellon itälaitaan saakka.
Leirintäalueen lomamökit on rakennettu asuinpaikan päälle, tosin vain niiden nurkkapilarit on kaivettu maahan, niiden kohdalta asuinpaikka on tuhoutunut. Muuten maasto oli vuonna 1989 vain hieman kulunut, ja asuinpaikka oli vielä melko hyvässä kunnossa. Inventointilöydöt 1989 (kvartsia) tehtiin lomamökkien pihamaalta ja leirintäalueen kioskin läheltä.

Salmi-Pienihiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Syväjärven itärannalla, 200 m Luukonsalmesta etelään. Asuinpaikka-alue alkaa pohjoisessa Salmen tilan rajalta eli Salmen päärakennuksesta noin 40 m länteen ja jatkuu tästä noin 150 m etelään, rantaan vievän mökkitien kaarteeseen, ylämäkeen. Asuinpaikka ulottuu rantatörmältä itään ainakin 40 m.
Alueella on kaksi todennäköistä, halkaisijaltaan noin kymmenmetristä asumuspainannetta. Vuonna 1969 niiden ympärillä havaittu myös kolme pienempää ja syvempää kuoppaa. Inventoinnin 1989 aikana paikalle oli rakenteilla omakotitalo, noin 20 m painanteista pohjoiseen. Muutoin asuinpaikka oli tuolloin hyvässä kunnossa. Kvartseja mökkitieltä

Salmi-Laiskantaival (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Mannilankylässä Pudasjärven ja Syväjärven välisen pitkän ja kapean niemen tyvessä, Salmen tilan päärakennuksen pohjoispuolisella pellolla, harjanteen päällä. Maaperä on hiekkaa, ja löytöalue kooltaan noin 100 x 40 m.
Alueelta on aikaisemmin löydetyt esineet (KM 3354) ovat todennäköisesti peräisin tältä asuinpaikalta ("Salmen torpan mailta"), mutta voivat kuulua myös lähistön muihin kohteisiin. Inventoinnissa 1989 paikalta löytyi "hienoja kvartseja". Pellosta oli löytynyt myös reikäkivi ja taltta, jotka kuitenkin ovat löytäjillä.

Salmi-Lehtoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Mannilankylässä Syväjärven itärannalla, Pienihiekan eteläosassa ja Lehtoniemen pohjoistyvessä, vanhainkodista 440 m luoteeseen. Löytöalue on peltoa, pohjoisosassa myös metsää (n 60 x 100 m). Inventointilöytöinä vuonna 1989 saatu talteen kiviesineen katkelma ja kvartsia. Ari Siiriäisen vuoden 1969 tarkastusmatkaltaan löytämä eteläisin, yksittäinen kvartsi (KM 18161) Salmen löytöpaikalta oli juuri tältä pellolta.

Salmi-Heposuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Mannilankylässä Metsomäen deltan pohjoisreunalla, Salmen tilan päärakennuksesta 200 m itään, Heposuon lounaisreunalla.
Asuinpaikka ulottuu länteen Salmen talolta tulevan tien ja siitä Honkaniemeen pohjoiseen ja Valkaman taloon kaakkoon menevien teiden risteykseen. Risteyksestä asuinpaikka jatkuu 100 - 200 m itään. Pohjoisessa se rajoittuu Honkaniemen tien pohjoisreunasta alkavaan soistuneeseen metsään ja etelässä Heposuon itäpuoliselle pellolle vievään tiehen. Löydöt, kvartsia, poimittu teiltä. Honkaniemen tien leikkauksessa näkyi vahvaa likamaata. Tiet ovat tuhonneet asuinpaikkaa, mutta teiden välinen ja itäpuolinen alue oli koskematonta. Maaperä on hiekkaa.

Salmi-Honkaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Pudasjärven etelärannalla, Honkaniemen länsiosassa, Luukonsalmesta 600 m itään ja Salmen päärakennuksesta 400 m koilliseen. Paikka on tasaista mäntykangasta rantatörmän päällä. Asuinpaikka on osaksi mökkiasutuksen rikkomaa, osaksi ehjää.
Asuinpaikka alkaa etelässä maaston alkaessa nousta Heposuosta, eteläisen mökin kohdalta. Tästä asuinpaikka jatkuu rantatörmällä 170 m pohjoiseen, Honkaniemen kärjessä olevalle jyrkälle törmälle saakka. Kvartseja poimittu kesämökkien pihoilta ja kuluneelta ja sortuvalta, pari metriä korkealta rantatörmältä. Pohjoisemman mökin pohjoispuolella oli rantatörmässä hiekkakuoppa, jonka reunoilta löytyi kvartseja ja palanutta luuta. Kvartsia löytyi vielä koekuopasta asuinpaikan eheästä pohjoisosasta. Maaperä on hiekkaa.

Kirkonkylä-Vuoripelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kiihkovuoren pohjoispuolisella ylemmällä tasanteella olevan Vuoripellon länsi-länsiluoteislaidassa, Kuivalahteen vievän tien eteläreunassa, Hiekan talosta noin 300 m länteen. Paikka on osaksi peltoa, osaksi metsätietä ja metsää.
Asuinpaikan oli löytänyt Peltorinteen talon isäntä, joka oli poiminut pellolta kvartseja (löydöt löytäjällä), mm. yhden kaapimen. Inventoinnin (1989) yhteydessä samalta, melko suppealta alueelta löytyi lisää kvartsia.

Piispala-Uimaranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Piispalan kurssi- ja leirikeskuksen päärakennuksesta vajaat 600 m länsiluoteeseen, Suurussalmen sillan itätyvestä 830 - 850 m etelälounaaseen ja Kivijärven rannasta 100 m länteen, uimarannan itäpuolisella törmällä, tilojen Rn:o 11:8 ja 11:3 rajalla.
Kyseessä on ehkä melko pienialainen leiripaikka, josta löytyi kvartsia ja palanutta luuta vain kahdesta koekuopasta. Samoissa koekuopissa oli myös likamaata, lopuissa koekuopissa ei ollut mitään asuinpaikkaan viittaavaa. Maaperä alueella on hiekkaa, kasvillisuus mäntyjä ja puolukoita. Topografialtaan alue on asuinpaikaksi sopiva.

Pajusalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Enonjärven ja Kannonjärven välisen kapean niemen tyvessä, Pajusalmen ylittävän sillan luoteispuolella ja Enonjärven asemalta noin 300 m luoteeseen, hiekkapellossa.
Pellosta noin 50 - 100 m eteläkaakkoon on vuonna 1947 Urpo Happonen löytänyt Pajusalmea perattaessa pohjamudasta karjalaisen tasataltan, jota säilytetään Kannonsahan kansakoulussa (Timo Jussilan Inventointikertomuksessa löytökoordinaatit p=6982261, i=3408792, x=6981 56, y=2561 16).
Tarkastus 2005: Harri Nymanin ilmoittama löytöpaikka, vanha pelto, on pihamaata (nurmikkoa ja kukkapenkkejä), jossa havaintojen teko mahdotonta.

Pääkönniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hepolammen eteläosan itärannalla, Pääkönniemen etelätyvessä. Löydöt ovat aikanaan pellosta, joka on nykyisin metsitetty koivulle.

Variskangas (226010016) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantakylässä, Pääjärven länsirannalla, Vahanganjoen suusta 340 m etelään, Harjun tilalta 380 m pohjoiseen, Sammakolahteen vievän tien itäpuolelta, muinaisella rantatörmällä.
Löydöt paikalta ovat, kvartsiesine ja -iskoksia sekä palanutta luuta (jota ei otettu talteen)koekuopista ylemmältä rantatörmältä, tasaisen törmän laelta, karkeahkosta hiekasta. Paikka on pienialainen, koskematon.

Juurikkalahti (226010017) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jyväsniemen länsirannalla, Pääjärven lounaisosassa Talliniemen tyvessä, Juurikkalahden rannalta 140 m itään, kalliojyrkänteestä 100 m etelään.
Kohde on pohjoisesta tulevan metsätien eteläpuolella ja osittain alla.
Löydöt, kvartsi-iskokset ovat tieleikkauksesta, jossa on myös likamaata ja luuta näkyvissä. Paikasta on eteläosa vielä ehjä.

Saarionkangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantakylässä Pääjärven länsirannalla, koululta 850 mitään, Isohiekan uimarannalta 470 m pohjoisluoteeseen, Saarionkankaan niemen pohjoiskärjestä 240 m etelään.
Löydöjä, kvartsi-iskoksia on poimittu rannan ja hiekkakuopan välillä kulkevan mökkitien pinnalta, rannasta noin 50 m. Koko rantakaista on potentiaalista asuinpaikkaa. Ylemmät osat ovat hävinneet ilmeisesti hiekanotossa?
Alue, tien ja mökin välillä on laajuudeltaan 20 x 50 m. Se vaikuttaa ehjältä asinpaikalta. Koekuopissa tällä alueella oli vahvaa likamaata ja luun murusia sekä kvartseja. Maaperä on hiekkaa.

Saarionkangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantakylässä Pääjärven länsirannalla, Saarionkankaan pohjoisniemessä, kangasta kiertävän tien pohjoispuolella, mökkitien risteyksessä.
Asuinpaikka on mahdallisesti osaksi mökin alla ja hoidetulla pihamaalla. Löydöt, kvartsi-iskokset mökkitien pinnalta.

Paasiankytö (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rannankylässä Pääjärven länsirannalta 1,7 km länteen, Vahanganjoen pohjoispuolella, joen mutkasta 140 m, Paasiankytö-nimisen peltokaistaleen koillislaidalla olevasta ladosta 60 m itään, metsämaalla, kallioiden välisellä tasanteella hiekkaisella harjanteella, joka on muinainen niemennokka.
Paikan koko on 20x20 m. Koekuopista on löydetty kvartsi-iskoksia, pieniä luun murusia sekä vahvaa likamaata. Kohde on ehjä asuinpaikka.

Paasiankytö 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantakylässä Pääjärven länsirannasta 1,9 km länteen, Vahanganjoen koillispuolella, Paasiankoskesta 450 m koilliseen, Paasiankytö-nimisen pellon laidalta ladosta 140 m luoteeseen, metsätien koillispuolella kumpareen laella.
Löydöt, palaneet luut ja kvartsi-iskokset ovat tasaiselta kukkulan laelta, sen eteläreunalta koekuopista, joissa oli paikoin syvälle ulottuva likamaakerros.
Kohde on selvärajainen, käsittäen kukkulan laen eteläpuoliskon.

Paasiankytö 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantakylässä, Pääjärven länsirannalta 2 km länteen, Vahanganjoesta 220 m pohjoiseen, Paasiankydön pellon pohjoisreunasta 150 m pohjoisluoteeseen, hakkuuaukean laidalla, Heinäsuon itärannalla, metsätien alla ja pohjoispuolella harjanteen kupeessa.
Pääosa paikkaa lienee tuhoutunut metsätietä ja levitysaluetta tehtäessä. Harjanteen laella voi olla ehjää asuinpaikkaa jäljellä. Löydöt paikalta ovat palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia.
Harjanteen länsipäässä on hiekkakuoppa, jonka itäreunasta, tien varrelta on löytynyt myös kvartseja. Kohde sijaitsee keraamisia paikkoja korkeammalla (keraamiset 146-148, tämä 152).

Miekkakoski länsiranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiminginjoen länsirannalla, Miekkakosken talosta 400 m länteen, Karstula- Soini tieltä 1,3 km pohjoiseen, metsätien länsipuolella hiekkakuopan laidalla.
Löydöt, kvartsi-iskokset ovat kuopan laidalta ja koekuopasta. Paikalla on kaksi törmää, joista ylemmällä olleesta asuinpaikasta on vielä jotain jäljellä kuopan itäpuolella, alemmalla törmällä olleesta rippeitä kuopan länsipuolella.

Hämeenniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pääjärven koillisrannalla, leirintäalueen etelärannalla, uimarannan itäpuolisen niemen itärannalla, saunarakennusten itäpuolella, rannan ja sen suuntaisen kävelytien välillä.
Paikalla on kaksi loivapiirteistä asumuspainannetta, toinen nykyisellä rantatörmällä, noin 10 m rannasta. Painanteeseen tehdystä koekuopassa on asbestikeramiikan muruja, kvartsia, likamaata ja luuta. Painanne ilmeisen suosittu teltan paikka (yhäkin ) !
Hiukan ylempänä on toinen laakea painanne, edellä mainitun itäpuolella. Koekuopasta on kvartsia, luuta ja vahvaa likamaata.
Paikka on ehjä, mutta leirintäkäytössä uhanalainen.

Hämeenniemi 2 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pääjärven koillisrannalla, leirintäalueen etelärannalla, uimarannan itäpuolella, saunarakennuksista 130 m itään, korkeahkon töyrään päällä, noin 40 m kävelytieltä rantaan.
Paikka on kohteesta 24 100 m itään. Muinaisjäännös on ehjä asuinpaikka, suppea-alainen, ehkä vain 20 x 20 m rantakaistalla. Koekuopista on löydetty likamaata, asbestisekoitteista keramiikkaa ja kvartsi-iskoksia.

Hämeenniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pääjärven koillisrannalla, sairaalasta 310 m länteen, leirintäalueen kaakkoiskolkassa, uimarannan itäpuolisessa niemessä olevasta saunasta 230 m länteen, loivassa rinteessä törmän päällä.
Loivemmalla kapealla alalla törmällä on koekuopista todettu vahva kulttuurikerros. Asuinpaikka on ehjä. Löydöt paikalta ovat piinuolenkärki, kampakeramiikan (II:2) paloja ja kvartsi-iskoksia.

Sairaala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pääjärven koillisrannalla, sairaalan lounaispuolella, kallion eteläpuolella ja rannassa kulkevan polun pohjoispuolella, hiekkamaalla.
Löydöt koekuopista ovat likamaata, luumuruja ja kvartsi-iskoksia.

Rajapuro (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pääjärven koillisrannalla, 100 m Unikonsalmen Rajapuron suun pohjoispuolella, maantieltä noin 40 m etelään.
Paikka on tasainen moreenikangas, rantatörmä. Sen laella olevalle tasanteelle tehdyistä koekuopista on löydetty kvartsia ja luumuruja sekä likamaata. Paikalla on koivumetsää, ja se on mahdollisesti vanha laidunalue.
Muinaisjäännös on suhteellisen ehjä paikka.

Iso Varisniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantakylässä, Pääjärven länsirannalla, Vahanganjoen suusta 240 m kaakkoon, Ison Varisniemen kärjen pohjoisrannalla.
Paikka on jyrkkä rantatörmä, jonka laelta koekuopista on löytöjä (kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta) ja likamaata. Niemen pohjoisrannalla asuinpaikka on ehjä, etelärannalla on kesämökki asuinpaikan tuntumassa.

Lapinkallio (226010030) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vahanganjärven pohjoisrannalla, Lapinkangas-nimisen korkean mäkialueen juurella, pienessä kallioisessa niemessä.
Rantakallion takana on tasainen hiekkapohjainen alue, jossa on vahva kulttuurikerros aivan rantakallion vieressä. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.
Asuinpaikka on ehjä, suppea-alainen ja intensiivisesti asuttu. Paikalla on erämainen tunnelta.

Tervakorpi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hepolammen itärannalla, Pylkönmäen rajalla, Rytkynniemestä 740 m pohjoiseen, Kissakosken sillasta Karstula-Pylkönmäki tiellä 1 km eteläkaakkoon.
Paikka on suppea-alainen, ehjä, lounaaseen viettävän jyrkän törmän päällä, hiekkamaalla. Löydöt ovat kvartsi-iskoksia sekä lika-nokimaata.

Majalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantakylässä Pääjärven länsirannalla, aivan Vahanganjoen suussa, pohjoisrannalla, kumpareella olevan mökin eteläpuolella.
Löydöt, kvartsia, piitä ja palanutta luuta ovat kumpareelta koekuopista, joissa oli myös likamaakerros. Kohde on alaosiltaan ehjä paikka. Mökki-aktiviteetit ovat vaurioittaneet yläosia.

Perhonniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pääjärven pohjoisrannalla, Laikan kylässä, Perhonniemen kärjessä, Särkiniemen ja Murikanniemen välisellä rantakaistalla, Särkiniemen kärjestä noin 120 m koilliseen, mökistä noin 50 m länteen ja rannasta noin 30 m päässä.
Asuinpaikka on korkeimman törmän alapuolella olevalla loivalla rinteellä. Kohde on ehjä ja koskematon paikka. Likamaata on todettu koekuopituksella noin 20 x 10 m alalla. Maaperä on hiekkamoreenimaata.

Haapaniemi (226010034) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pääjärven luoteisrannalla Perälahden koillisranalla noin 220 m rannasta, niemen kärkeen vievän tien länsipuolisessa rinteessä, kapeahkolla, harjun suuntaisella terassilla.
Löytöjä on noin 20 m etäisyydellä toisitaan olevista kuopista: likamaata, kvartsia ja palanutta luuta.
Alueelta on noin 1 km säteellä irtolöytöjä, jotka saattavat liittyä kohteeseen (ks. inventointi-kertomuksen kohteet 5 ja 15).

Lehtosaari Maitohiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Liukon Lehtosaaren etelärannalla, Maitohiekka -nimisen lahdelman länsipuolella.
Niemekkeellä on tasanne, jonne tehdyistä koekuopissa oli löytöjä ja likamaata.
Rantakaavoituksen vuoksi vuonna 1993 tehdyssä koekaivauksessa ylemmällä rantatörmällä sijaitseva asuinpaikka todettiin laajuudeltaan noin 30 x 30 m kokoiseksi. Myöhempi ihmistoiminta on sekoittanut näennäisesti ehjää maastoa, ja paikalla sijaitsee tervahauta, kaskiviljelyn jälkiä, lisäksi rantatörmästä on otettu muuraushiekkaa jne.

Jaakonsaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Keurusselän Kaijanselän itäpuolella, Roukonselän Varpaansalmessa, Oriveden tien länsipuolella olevassa pienessä saaressa.
Vuoden 1969 tarkastuskertomuksen mukaan saaressa oli kaksi röykkiötä. Ensimmäinen (a) sijaitsi talosta noin 20 m länteen, ja se oli muodoltaan pyöreä ja läpimitaltaan noin 2 m sekä korkeudeltaan 60 cm. Se sijaitsi mahdollisesti kalliopohjalla ja oli luultavasti tuolloin ehjä. Toinen (b) röykkiö sijaitsee lepikossa talosta noin 40 m pohjoiseen. Se on pyöreä ja sen läpimitta on noin 1,5 - 2 m sekä korkeus 25 cm. Röykkiö on sammaloitunut.
Vuoden 1990 inventoinnissa paikalla havaittiin vain yksi pienehkö kiviröykkiö, luultavasti viimeksimainittu (b). Ensiksi mainittu röykkiö (a) on joko hävitetty tai se on luontainen, saari on kivinen. Jäljellä olevan röykkiön luonne epäselvä, mahdollisesti kyseessä on rajamerkki tms.

Joenniemi (249010003) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Ylisenjärvestä noin 300 m koilliseen, Haapamäki - Ruovesi maantien varressa, noin 4 km Haapamäeltä etelään ja maantieltä noin 70 m länteen. Röykkiöt sijaitsevat kivisellä mäntykankaalla.
Röykkiö a on pohjoisempi sijaiten Joenniemen tilalla pellon reunasta noin 20 m. Se on muodoltaan pyöreä ja se on sammaloitunut. Sen läpimitta on noin 3 - 3,5 m ja korkeus noin 60 cm (SKL 4).
Röykkiö b on sijainnut pellon reunasta noin 35 m. Se oli muodoltaan nelikulmainen ja sen länsilaidassa oli pystyyn asetettu laakakivi. Kooltaan se oli noin 2 x 2 m ja korkeudeltaan noin 40 cm (SKL 5). Röykkiö oli luultavasti uunin tai kiukaan perustus.
Vuoden 1990 inventointikertomuksen mukaan röykkiö on hävitetty uuden omakotitalon tieltä.

Kassinharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Pohjoisjärven länsirannalla, Ilveslahden länsipuolella kulkevan Kassinharjun eteläkärjessä.
Harju on jyrkkärinteinen. Löydöt (kvartsia ja palanutta luuta) on tehty harjun päällä kulkevan polun pinnasta. Asuinpaikka on suppea, mahdollisesti vain lyhytaikainen leiripaikka.

Majaniemi (249010009) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Liukon kylässä, Varpaansalmesta noin 300 m pohjoiseen, valtatiestä noin 70 m länteen.
Tarkastuksessa vuonna 1976 todettiin paikalla 3 kpl pieniä röykkiöitä, joiden läpimitta 2 - 3 m. Yksi röykkiö tehty ison kiven viereen, kaksi sellaisten päälle. Kyseessä on mahdollisesti viljelyröykkiöit.
Liukon kylän asukkaiden mukaan Majaniemessä on aikoinaan kaskettu. Samaa osoittivat vuonna 1993 Lehtosaaren Maitohiekan asuinpaikan koekaivaushavainnot. Maitohiekka sijaitsee noin 1 km länteen, kohde 249 01 0001.

Pitkäniemi (249010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Hankajärven itärannalla olevassa Pitkäniemessä.
Pitkäniemi on matalan kannaksen mantereeseen yhdistämä kolmihaarainen saareke. Niemi muodostuu hiekkaharjusta, joka jatkuu järven etelä- ja luoteispuolilla. Metsä paikalla on hakattu ja osaksi äestetty maanpintaa, jolta tehtiin löytöjä koko niemen alueelta matalaa särkkää lukuun ottamatta. Laaja asuinpaikka on yhtenäinen ja tyypillinen kivikautinen taajama vesireitin varrella.

Isohiekka (249010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keurusselän itärannalla, Käännetynsalmen eteläpuolella olevan laajan niemen kärjessä, leirikeskuksen eteläpuolisella pihalla ja parkkipaikalla.
Alue on hiekkaista mäntykangasta. Löytöjä on noin 108 m tasanteelta lähes 100 m matkalta, myös 100 m itäkaakkoon olevalta 115 m tasanteelta.
Laaja asuinpaikka on osaksi leirikeskuksen rakennusten rikkoma, ehjääkin paikkaa on vielä kohtalaisen paljon jäljellä.

Iso Hiekkalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keurusselän itärannalla olevan laajan niemen kärjessä, Ison Hiekkalahden koillisrannalla olevalla harjun eteläpuolisella tasanteella.
Harjun laella on tie kurssikeskukselle. Tien laskiessa alas rantaan 400 m ennen kurssikeskusta on noin 100 m leveä tasanne jolla 110 m ja 108 m tasoilla on rantamuodostumia.
Löytöjä, kvartsi-iskoksia on osaksi polun pinnalta noin 115 m tasolta, nykyrannan läheltä noin 108 m tasolta. Havaintoja on myös yksittäisissä koekuopissa. Kysymyksessä on ilmeisen laaja ja pitkään asuttu asuinpaikka-alue, joka kaipaa systemaattista selvitystä laajuuden ja luonteen suhteen.
Metsämaata,polkuja,teitä, hyvin säilynyt alue.
Inventointi 2012: Paikalla havaittiin nelisivuinen asumuspainanne 7 x 4 m alueen eteläosassa, uimarannan takana olevalla tasaisella kankaalla n. 108 m korkeustasolla. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi kvartsia ja luuta. Maasto on painanteen lähellä ehjä, itäpuolella laikutettua metsämaata. Painanteen koordin: N 6896207 E 381611.
Uimarannan itäpuolella kankaalla, rannan keskiosassa havaittiin kolme kuopannetta halkaisijaltaan n. 1,5 - 2 m. Kuopat vaikuttavat keittokuopilta. Kuopat n. 6 m etäisyydellä toisistaan, keskipist. koordin: N 6896267 E 381638.
Rannasta n. 107 m itään, harjunrinteen alaosassa, sähkölinjan lounaispuolella
olevalla laikutetulla tasanteella havaittiin kvartseja useassa laikussa. Koordin N
Asuinpaikka on aiempaa tiedetyn laajempi ja ulottuu kauemmaksi etelään kuin
mitä aiemmin on havaittu, sekä myös hieman kauemmaksi itään.

Käännetynsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keurusselän Käännetynsalmen eteläpuolella, Käännetynsuon pohjoispuolella, itä-länsi suuntaisen harjun etelärinteellä, Majalahdesta länteen 400 m, Majaniemeen vievän tien eteläpuolella noin 20 m tieltä.
Suon reunalla noin 100 m tasolla on muinainen rantatörmä, jolta koekuopista on löydetty kvartseja ja likamaata.
Alueen laajuus on epäselvä. Maaston perusteella kohde on nyt todettua laajempi.
Samalla harjualueella ovat kohteet Keuruu SKL 11,12 ja 14 .

Majalahti (249010014) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keurusselän Pohjoislahden etelärannalla, pitkän itä-länsisuuntaisen harjun itäpäässä, Majalahden länsirannalla, Majaniemeen vievän mökkitien ja rannan välillä.
Rantaterassilta noin 100 m tasolta koekuopista on todettu vahva likamaakerros, jossa kvartsia ja palanutta luuta. Havaintoja on noin 80 m matkalla Majaniemen tyvestä etelään.

Hakolanhiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pohjaslahden kaakkoisrannalla, Majalahden itärannalla, Hiekanlahden eli Hakolanhiekan rannoilla, valtatieltä 300 m länteen.
Löytöalue on rannan suuntaisen pikkutien alla ja reunoilla noin 350 m matkalla.
Löytöjä, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta, on pikkutien pinnasta ja reunoilta. Uimarannan länsipuolen koekuopista löydettiin kvartseja, siellä kohde on eheämpi, koska muualla se on pääosaksi tien alla.
Inventointi 2012: Muinaisjäännösrekisterissä alueella on yksi muinaisjäännös. Selvyyden, sekä tehtyjen havaintojen perusteella alueen asuinpaikat on jaettu kolmeen eri osaan (Hakolanhiekka, alakohteet 1 ja 2). Tämä on asuinpaikka-alueen itäisin osa, joka lännessä päättyy vanhaan tukkilaaniin, josta maanpinta kuorittu ja jossa ei merkkejä muinaisjäännöksestä. Tien pohjoispuolella kulkee muinaisrantatörmä n. 110 m tasalla. Eräässä kohden traktoriura leikkaa törmän ja siinä havaittavissa löytöjä. Asuinpaikka rajautuu selkeästi törmän ja tien välille. Tien eteläpuolella vanhempi rantatörmä (Ancylus), jonka päältä ei havaittu muinaisjäännöksen merkkejä.

Haarajärvi N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on laajan ja huomattavilta osin soraksi ajetun Lintusyrjän deltan eteläreunalla, Haarajärven pohjoisrannalla, rantatörmällä.
Paikalla on jyrkkä rantatörmä 110 m tasolla, maanteiden risteyksestä 280 m kaakkoon, rantamökille vievän uran alla ja laidoilla. Tieuran reunoilta ja pinnasta on yhdestä kohtaa löytöjä, kvartsiesine, -iskoksia ja palanutta luuta sekä nokista maata. Mahdollinen osaksi rikkoutunut asumuspainanne on tiessä ?
Inventointi 2012: Paikalla on jyrkästi rantaan laskeva korkeahko muinaisrantatörmä, jonka laki on runsaan 110 m tasolla. Alkuperäiset löydöt on tehty mökin takana olevalta tasan-teelta - mökki on törmän alla. Tasanteen länsiosassa, mökin länsi-luoteispuolella mökkitie kulkee asumuspainanteen yli. Painanteen koordin: N 6895366 E 384839. Asuinpaikka rajautuu hyvin topografian perusteella. Pohjoisessa ja idässä maasto nousee, missä vanhempi Ancylystörmä.

Likolampi (249010017) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lintusyrjänharjun eteläreunalla, Haarajärven luoteispuolella, soistuneen Likolammen pohjoisrannalla, valtatiestä noin 500 m itään ja maantien länsipuolella.
Kankaalla on valtatien ja maantien välille raivattu metsätie, jonka itäpää on lähellä 110 m rantatörmää. Löydöt, kvartsi-iskokset, ovat tien pinnasta 100 m maantieltä länteen, ja edelleen 160 m länteen on toinen löytöalue, josta on runsaasti kvartsia ja palanutta luuta. Alueen laajuus on epäselvä. Mahdollisesti asuinpaikka-alue jatkuu länteen.
Inventointi 2012: Paikalla on tien eteläpuolella muinaisrantatörmä. V. 1990 löytökohdilla havaittiin
joitain kvartseja tien pinnassa. Kvartseja havaittiin myös v. 1990 kahden löytökohdan
välillä. On aivan ilmeistä että asuinpaikka ulottuu itäpäässä tien eteläpuolella
olevaan niemekkeeseen. Läntisempi v. 1990 löytökohta on kohdalla missä metsätie
pohjoisesta tullessaan kaartaa länteen muinaisrantatörmän päällä. Siitä länteen
n. 70 m havaittiin rantatörmän päällä asumuspainanne, kooltaan n. 5 x 6 m. Siitä
edelleen n. 35 m länteen havaittiin rantatörmän päälle tehdyssä koekuopassa
kvartsia ja luuta. Lännempänä törmä loivenee. Asuinpaikka on kaikkiaan n. 360 m
pitkä länsi-itäsuuntainen alue muinaisrantatörmän päällä. Asuinpaikka on suureksi
osaksi ehjä, mutta osin metsätien runtelema.

Pajulampi (249010018) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vilppulan tien länsipuolella, Hepolammen ja Pajulammen välisessä kapeikossa, vedenottamosta noin 20 m, pienen salmen toisella puolella.
Paikka on kapealla harjulla. Löydöt, kvartsi-iskokset ovat polun pinnasta harjun laelta. Paikan laajuus ja luonne ovat epäselvät.

Koirasalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Liukon kylässä, Lehtosaaren ja mantereen välillä olevan kapean Koirasalmen itärannalla, pienessä pohjoiseen pistävässä niemessä.
Paikka on loivasti pohjoiseen laskeva metsämaa, jota on laikutettu. Löydöt, kvartsi-iskokset ja palaneet luut ovat vaoista melko suppealta alalta. Koekuopissa oli myös lika- ja nokimaalaikkuja.
Alueella on kesämökkejä.

Hangonniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pihlajaveden pohjoisimmassa sopukassa olevan Hangonniemen etelärannalla, kapean kannaksen äärellä Mustaniemen pohjoispuolella.
Löydöt, kvartsi-iskokset ja palaneet luut ovat kannaskohdan luoteisjuurelta, tasatulta mökkitieltä ja autopaikan maan pinnasta, rantatörmältä alas pusketusta maasta.
Havainnot ovat suppealta alalta, vaikka paikka on tyypillinen ja mahdollisesti havaittua laajempi.

Majasuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Valkeaniemen pohjoisosassa, Jylhänniemen eteläpuolisen kapean harjun pohjoispäässä. Löydöt, kvartsit, nokimaa, palaneet luut ovat kapean harjun päällä kulkevan tieuran pinnasta.
Asuinpaikka on laajempi kuin vuoden 1990 inventoinissa havaittu alue, sillä vuoden 2009 inventoinnissa havaittiin uusia löytökohtia.

Hakala S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Valkeaniemen itäpuolella olevan Harmaaniemen (muinainen saari) lounaisosassa, Hakalan talon kohdalla olevan hiekkaisen niemen tyvessä.
Löytöjä, kvartsi-iskoksia ja hiotun kiviesineen kappale on niemen tyvestä kynnöspellolta. Alueelta, noin 100 m kaakkoon on löytynyt aikaisemmin kiviesine, keihäänkärki. Löytöalue on muinaisella hiekkaisella rantakerrostumalla. Havaintoalue oli kasvillisuuden vuoksi suppea, ja asuinpaikka on mahdollisesti laajempi, mutta vuoden 2009 inventoinissa ei kuitenkaan tehty uusia havintoja.

Karansalmi N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pihlajaveden ja Pihlaislammen välisen Karansalmen koillisrannalla, Ähtärintien länsipuolisella peltorinteellä.
Asuinpaikka on muinaisen salmen rannalla. Rinteellä on kolme muinaista rantapintaa, jotka erottuvat hiekkaisina vöinä. Kahdelta ylimmältä on löytöjä, kvartsia ja palanutta luuta. Löytöjä on pellon eteläreunasta pohjoiseen noin 80 m matkalla.

Hankapohja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hankajärven etelärannalla, Kimalahden itäpuolisella kankaalla, niemen kaakkoistyvessä.
Paikka on metsämaata. Löydöt, kvartsi-iskokset ja palaneet luut ovat koekuopista. Paikka vaikuttaa suppea-alaiselta.

Rouvainmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Huttulan korvessa, Keuruun, Petäjävenden ja Jämsän rajojen yhtymäkohdasta 1 km koilliseen, Asuntajärvestä runsaat 3 km itäkaakkoon, Rouvainmäen lounaispuolella, vanhan metsälannoitusta varten tehdyn kiitoradan itäpäästä 130 m koilliseen, metsäautotien pohjoispuolella.
Maasto on hiekkaista etelärinnettä, röykkiö/raunio on inventoijan mukaan komea, kivien ja maan sekainen, läpimitaltaan 4-5 m, korkeus n 1 m. Röykkiön luonne on epäselvä.
Kaskiraunioksi röykkiö on iso ja maansekainen, mahdollisesti riihen kiuas. Koekuopasta ei ole todettu kaskeamishavaintoja.
Muinaishautakin on mahdollinen.

Savijärvi 1 (256010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kinnulasta Lestijärvelle johtavan kantatien 58 ja Savijärven välisen harjun itärinteellä. Löytöalue, jolta on löydetty useita yksittäisiä esineitä eri aikoina, on noin kilometrin mittainen ja käsittää peltoa, piha- ja tonttialueita sekä metsää.
Vuoden 1969 tarkastuksessa löytyi kvartsia maastossa näkyvän vanhan rantatörmän alta ja nykyisen Savijärven rantatörmän päältä. Vuoden 2002 inventoinnin aikaan pelto oli kesannolla, ja paikan rajaaminen oli hankalaa.
Vuonna 2012 tehtiin kohteen läpi kulkevalla vesi- ja viemärilinjalla koekaivaus. Tutkimuksessa ei saatu havaintoja kivikautisesta asuinpaikasta.

Mäntysaari (256010002) (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Mäntysaari sijaitsee lähellä Kivijärven pohoisosan Rutaselän koillisrantaa, Saarensalmesta 300 m etelään. Varsinkin kallion pohjois- ja itärinteet ovat äkkijyrkät. Röykkiö sijaitsee korkean kallion laella saaren keskiosassa, ja se on kiven ja maansekainen (halkaisija n. 3,5 m). Röykkiön kivet näyttävät palaneilta, ja sen pinnalla on hiiltä; röykkiön päällä sanotaankin ennen poltetun kokkoja. Paikalta avautuu laaja näköala, ja saaren laki soveltuu hyvin vartiopaikaksi.

Kievari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee keskellä Muholan kylää, Häähkäjoen sillasta 250 metriä länsiluoteeseen. Paikalla on jyrkästi etelään viettävä pelto ja muinainen rantatörmä.
Paikalta on löydetty 11 kiviesinettä. Esineet KM 9621:1-5 ja KM 9779:1 on löydetty Kievarin talon ympäristöstä. Esineet KM 18163:1-2 on puolestaan löydetty noin 100 metriä Nurmelan talosta kaakkoon. Vuoden 1969 tarkastuksessa löytyi lisäksi kvartseja Kievarin talon eteläpuolelta noin 200 metrin matkalta.

Maasaari (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Maasaari on Kivijärven länsirannalla, ja kapea kannas yhdistää sen mantereeseen.
Saaren luoteiskärjessä on kaksi röykkiötä. Ensimmäinen on loivassa länsirinteessä olevan jyrkemmän kohdan päällä; se on matala ja halkaisijaltaan noin 6 m. Toinen on edellisestä 15 metrin päässä, ja on saman kokoinen. Vuoden 1969 inventoinnissa havaittiin kumpaakin röykkiötä hiljattain pengotun.

Vallisaari (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Paikka on Viitasaaren tien ja Myllyjoen eteläpuolella olevan matalan peltoaukean eteläpuolella oleva metsäinen mäki.
Vuoden 1983 tarkastuksen mukaan paikalla on kolme röykkiötä, joista kaksi sijaitsee koordinaattien ilmoittamassa paikassa ja kolmas näistä noin 80 metriä itään. Tuolloin röykkiöt olivat hyväkuntoisia. Niiden halkaisijat olivat 5-7 mettriä ja korkeus 0,5-1,5 metriä. Itäisimmässä röykkiössä oli penkomisen jälkiä.

Jokela (256010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koiramäen eteläpuolella, noin 160 metriä Hiilinginjoen suusta länteen. Paikalla on kaakkoon viettävä peltorinne. Muinaisjäännös on havaittu peltotien eteläpuolella, mutta se ulottuu todennäköisesti myös tien pohjoispuolelle. Asuinpaikka on sijainnut jokelan talon ja Hiilinginniemen välissä olleen noin 300 metriä leveän lahdenpoukaman pohjoisrannalla.
Jokelan talosta on toimitettu museoon seitsemän kiviesinettä 1800-luvun lopulla (KM 2667:22, 2887:23-27, 3849:4, 9699:3). Vuoden 1989 inventoinnissa löytyi perunamaasta kvartseja, piitä ja palanutta luuta (KM 25400:1-3).

Ammessaari (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Paikka sijaitsee Kivijärven pohjoispuolella mäntymetsää kasvavalla mäenkumpareella, jota ympäröivät peltotie ja alavat pellot.
Mäenkumpare on täynnä matallia kiviraunioita, joiden läpimitta vaihtelee 1,5 - 3 metrin välillä. Röykkiöitä on useita kymmeniä, lukumäärä 30 on arvio. Röykkiöt ovat todenäköiesti esihistoriallisia.
Vuoden 1989 inventoinnissa yhden röykkiön viereen kaivetiin koekuoppa, jossa näkyi noin 25 - 30 cm syvyydessä kivien välissä olevaa hiilta ja nokea.
Vuoden 2023 inventointi:
Kohteesta paikallistettiin vain 7 selkeää kiviröykkiötä, kaikki mäen kaakkoisosassa. Havaitut röykkiöt olivat muodoltaan melko epämääräisen pyöreitä tai soikeita, läpimitaltaan 2–3,5 ja korkeintaan 50 cm korkeita – lukuun ottamatta yhtä, alakohdetta 3-7, joka oli neliskulmainen kiviröykkiö (3,5 m x 3 m), n. 80 cm korkea, ja jonka keskellä oli pieni, mutta maanpintaan asti ulottuva kuoppa. Röykkiöiden vieressä tai lähiympäristössä tehdyissä muutamissa kairauspistoissa ei havaittu mitään erityistä esihistorialliseen ajoitukseen viittaavaa –useimmiten kairausnäytteessä näkyi rikkoutumaton podsolimaannos, eikä jälkiä palamisesta havaittu.
Röykkiöiden lisäksi alueelta löydettiin useita muita ihmistoiminnan merkkejä. Rakennuksen pohjan jäännös kiukaineen, alakohde 1, sijaitsee mäen lounaisosassa, runsaat 20 m lähimmistä havaituista röykkiöistä länsilounaaseen. Tästä n. 20 m pohjoisluoteeseen sijaitsee U:n tai yhdeltä sivulta avoimen suipon kolmion muotoinen maa- ja kivivalli, joka voisi
mahdollisesti myös olla rakennuksen pohja (mutta tätä ei kyetty varmistamaan). Lisäksi mäen pohjoisosasta, lähimmillään 25 m etäisyydellä röykkiöistä, tavattiin itäkaakko–länsiluode -suuntaisesta etelä–pohjois-suuntaiseksi kaartuva neljän maakuopan jono. Kairausnäytteiden (joissa näkyi selkeä, 5–20 cm paksu huuhtoutumiskerros)
perusteella kuopat ovat esihistoriallisia. Kyseessä on mahdollisesti pyyntikuoppajono.

Siltamäki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kinnula-Kivijärvi maantien koillispuolella, noin 100-200 metriä Hiilinginjoesta lounaaseen.
Asuinpaikka rajoittuu lounaassa Valkeistenmäen hiekkakuoppaan, jonka reunasta se jatkuu koilliseen ainakin 50 metriä jokilaaksoa reunustavalla rinteellä ja sen laella.
Hiekkakuopan paikalla olleelta korkealta (153 m mpy) mäeltä on viety hiekkaa 1960-luvun puolivälissä Kinnula-Viitasaari -tien pohjaksi. Tuolloin on tuhoutunut osa asuinpaikasta.
Pelloilta on löytynyt useita kiviesineitä (KM 25402:1-10) ja vuoden 1989 inventoinnissa löytyi myös hyvälaatuisia kvartseja ja palanutta luuta. Hiekkakuopan reunassa oli näkyvissä lieden jäännökset ja likamaata.

Siltamäki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hiilinginjoen itäpuolella ja Leukanniemeen vievän paikallistien pohjoispuolella olevan peltorinteen yläosassa ja pellon viereisessä metsässä.
Vuoden 1989 inventoinnissa löytyi pellon laidasta, hiljattain kaivetusta ojasta kvartseja ja luuta (KM 25403:1-3) noin 30 metrin matkalla. Pelto oli tuolloin nurmella, joten asuinpaikan laajuutta ei saatu tarkemmin määritetyksi.

Valkeinen 1 (256010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kinnula-Kivijärvi -tien koillispuolella olevassa rinteessä metsässä.
Hiekanotto on tuhonnut asuinpaikan eteläosaa, josta on jäljellä vain rippeet. Pohjoisosa sen sijaan on miltei koskematon.
Vuoden 1989 inventoinnissa löytyi kvartseja hiekkakuopan reunoilta ja tienleikkauksesta likamaata ja palanutta luuta. Tien pohjoispuolella olevan harjun törmässä näkyi koekuopassa hieman likamaata. Hieno kvartsi löytyi myös asuinpaikan pohjoisosasta, vanhan peltotien leikkauksesta. Lisäksi muutamia kvartseja löytyi tien eteläpuolelta uimapaikan pukukopin lähistöltä, mutta paikka voi olla sekundaarinen.

Muhola 1 a ja b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee peltoaukean etelälaidalla pohjoiseen ja koilliseen viettävässä rinteessä. Paikalla on kaksi kvartsikeskittymää.
Vuoden 1989 inventoinnissa hienoja kvartseja löytyi kynnöspellosta noin 20x30 metrin alueelta (a). Tästä noin 100 metriä pohjoisluoteeseen löytyi muutamia kvartseja (b).

Hiilinginlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hiilingonlahden länsirannalla, harjun pohjoiskärjessä. Hiilinginjoen suuhun on matkaa 150 metriä luoteeseen.
Vuoden 1989 inventoinnissa löytyi harjun luoteisrinteen perunapellosta suppealta alalta hyvälaatuisia kvartsi-iskoksisa. Pari iskosta löytyi myös pellon itäpuolella olleelta polulta. Harjun Hiilinginlahdelle päin oleva puoli oli metsää ja pihamaata, jolta ei voitu tehdä havaintoja.

Häähkäniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven länsirannalla olevalla hiekkaharjulla, muinaisella jäätikköjokideltalla, joka on Hiilinginlahden suun ja Häähkäjoen välissä.
Asuinpaikka on laaja ja siellä on paljon löytöjä. Niemen kärkeen on rakennettu mökkejä ja maastoa on muokattu. Asuinpaikka on kuitenkin säilynyt hyvin rakentamettomilla kohdilla. Se on ilmeisesti ollut asuttu koko esihistoriallisen ajan. Kivikautiset löydöt sijoittuvat aivan harjun törmälle, nuorimmat keskemmälle harjua. Vuoden 1989 inventoinnissa alueelta löytyi likamaata ja löytöjä tehtiin 135 m mpy olevan rantatörmän päältä koko niemen pituudelta. Tien rakentamiseen liittyneessä koekaivauksessa vuonna 1990 ja vuonna 1992 vesijohdon kaivamistyön yhteydessä tehdyssä tarkastuksessa tehtiin lisää löytöjä ja saatiin uusia viitteitä metallikautisesta asutuksesta.

Tuliniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hiilinginlahden luoteisrannalla pienellä mäenkumpareella.
Mäen lounaisosassa on sorakuoppa, josta on otettu maata rannassa olevan mökin perustuksiin ja pihaan. Soranotto on tuhonnut keskeisen osan asuinpaikasta. Mäestä ja asuinpaikasta on kuitenkin noin kaksi kolmasosaa jäljellä.
Vuoden 1989 inventoinnissa löytyi sorakuopan reunoilta kvartseja ja keramiikkaa (KM 25410:1-4).

Hiekkalahti (256010017) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven länsirannalla, lähellä Kinnulan kunnan rajaa olevan Markoniemen kaakkoiskärjen hiekkakankaalla. Asuinpaikka ulottuu tien kääntöpaikalta rantavallia pitkin noin 300 metriä niemen eteläkärkeen asti.
Paikka on muinainen saari, joka on ollut kooltaa noin 600 x 200 metriä. Maasto on nykyään hoidettua kangasmetsää. Asuinpaikka on muuten koskematon, mutta tien kääntöpaikka on rikkonut hieman maan pintaa. Vuoden 1989 inventoinnissa löytyi kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Asuinpaikkaan kuuluu mm. yksi asumuspainanne.

Venesatama (256010018) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kinnulanlahden pohjukassa, jokisuun länsipuolella, venesataman kohdalla olevan harjunpään eteläreunalla.
Vuoden 1991 inventoinnissa paikalla havaittiin iso asumuspainanne, johon tehdystä koekuopasta löytyi vahva likamaakerros, kvartseja ja palanutta luuta. Tuolloin asuinpaikka oli täysin koskematon.
Jussila 2023: alue on hakattu joitain vuosia sitten ja maaperä paikoin hieman rikki, mutta muutoin asuinpaikka on ehjä. Asuinpaikka on harjanteen laella sen eteläreunamilla. Laki on asuinpaikan kohdalla tasainen ja hiekkamaaperäinen, pohjoisempana ja idässä kivikkoista, lännessä maasto laskee ja kivikkoituu. Havaitsin avoimessa maalaikussa palanutta luuta kohdassa N 7027177 E 401348.

Tunturivuori (256010019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuipaikka sijaitsee Kinnulanlahden pohjukasta, Lampareesta, 460 metriä länsilounaaseen. Paikka on Sammakkokorpi-nimisen peltolaakson pohjoispuolella olevan harjun eteläreunalla. Alue on ollut muinoin saari.
Ehjä asuipaikka on kivisen harjunpätkän päällä olevalla terassilla, joka on ympäristöä kivettömämpi. Alue on laajuudeltaan ehkä vain 5 x 10 metriä, jyrkän törmän reunalla.
Vuoden 1991 inventoinnissa paikalta löytyi kvartsi-iskos ja palanutta luuta.

Rantosuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa on Kinnulan lahden pohjoispäästä 600 metriä luoteeseen ja Isojoesta 350 metriä länteen. Metsäniemekkeessä peltoaukean keskellä on pieni mäenkumpare, jonka laella on kuoppa. Pyyntikuoppa on sammaleinen ja siinä kasvaa puita.
Vuoden 2023 inventointi: Kohteesta paikallistettiin neljä kuoppaa neliömuodostelmassa, mj-rekisterin koordinaateista n. 2–7 m etelään. Kuopat olivat halkaisijaltaan 1,5–3 m, ja nykyiseltä syvyydeltään 0,4–0,9 m, pyöreitä eteläisintä kuoppaa lukuun ottamatta (joka oli soikea), sekä sammalen peittämiä ja niissä kasvoi osin puita. Kahden kuopan (pienimmät ja
vähiten kiviset kuopat, alakohteet 1-1 ja 1-2) reunojen kairausnäytteiden perusteella kuopat ovat esihistoriallisia – niissä oli kivikkoisesta maasta huolimatta havaittavissa selkeä, n. 5–15 cm huuhtoutumiskerros. Kuoppien käyttötarkoitusta ei inventoinnissa pystytty selvittämään tarkemmin.

Kirkkoranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kivijärven rannassa hautausmaan länsi- ja eteläreunalla, rantatörmällä ja rinteessä. Asuinpaikka jatkuu hautausmaan eteläpuolella, hautausmaan aidasta noin 40 m etelään, Kukkoniemen suuntaan. Maaperä on hiekkaa.
Asuinpaikka on pahoin tuhoutunut, koska paikalle on rakennettu 1980-luvulla seurakuntakeskus ja törmän päälle rantaan paikoitusalue, jossa on täytemaata.
Asuinpaikan jäljellä olevan osan säilyvyysasteen ja laajuuden määritteleminen edellyttää koekaivauksia.
Paikasta on käytetty myös nimeä Kirkkomaa.

Syrjäniementyvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Penttilänkylän eteläosassa, Hiekkalahden itärannalla, Syrjäniemeen vievän tien alla ja tien ja muinaisen rantatörmän välisellä kapealla alalla, törmän ylärinteessä.
Asuinpaikka on rannassa noin 50 x 120 m suuruisella alueella. Sen kunto on melko huono, koska mökkitie on tuhonnut asuinpaikkaa suurelta osin, mutta tien alla on ilmeisesti vielä kulttuurikerrosta jäljellä. Maaperä on hiekkaa ja maasto tasaista kangasta.
Löytöjä, kvartsia ja palanutta luuta, on poimittu teiltä ja poluilta, törmältä ja sen alapuolelta.
Noin 100 m pohjoiseen alkaa Hiekkalahden asuinpaikka (265 01 0004). Asuinpaikkojen väliseltä alueelta ei vuoden 1989 inventoinnissa tehty löytöjä.

Kukkoniemi (265010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kivijärven rannalla, Kukkoniemen kärjessä. Asuinpaikkahavaintoja on kapean harjun eteläkärjestä rantatörmän päältä 40 m pohjoiseen.
Harjun itäreunassa on laakea painanne, josta on myös löytöjä. Asuinpaikka on pienialainen, ehkä vain satunnainen leiri- tai pyyntipaikka.
Maaperä on on karkeaa hiekkaa ja soraa, maasto on karua ja kulutukselle altista.
Kirkkorannan asuinpaikka (265 01 0001) sijaitsee noin 150 m pohjoiseen. Muinaisjäännösten välissä on noin 100 m pitkä löydötön alue, joka on samalla harjun korkein ja jyrkin kohta.
Harjun puusto kärsi pahoja vaurioita kesän 2010 myrskyissä.

Hiekkalahti (265010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kivijärven Penttilänkylässä, Hiekkalahden pohjois- ja koillispuolella, vanhalla rantatörmällä, Raunolan talosta noin 190 m lounaaseen ja maantieltä noin 90 m kaakkoon. Asuinpaikka on suojaisaa hiekkarantaa ja löytöalue ulottuu Hiekkalahden perukassa olevalta mökiltä noin 65 m länteen kallioiseen mäkeen sekä idässä samasta mökistä 110 m itään, noin 30 m päähän Syrjäniemeen vievältä tieltä (pituus runsaat 200 m ja leveys muutaman kymmenen metriä).
Mökistä 100 m itään on yksi (1) laakea asumuspainanne (halkaisija noin 10 m), jossa on likamaata. Siitä on löydetty kvartsia ja palanutta luuta. Rantatörmällä on lisäksi kolme muuta suurta painannetta, joiden mitat ovat (2) 6 x 8 m, (3) noin 10 x 10 m ja (4) noin 7 - 8 x 7 - 8 m, neljäs painanne (4) sijaitsee aivan edellisen painanteen (3) itäpuolella. Alueella lisäksi 3 - 4 pienempää painannetta, jotka muistuttavat pyyntikuoppia. Yksi niistä on tehty asumuspainanteeseen no 2.
Kohde on muuten hyvin säilynyt, mutta mökkitien rakentaminen on siitä tuhonnut pienen osan. Mökki sijaitsee törmän alapuolella eikä ole rikkonut asuinpaikkaa. Kohde on yksi laajimmista ja parhaiten säilyneistä asumuspainannekohteista Keski-Suomessa. Pyyntikuopat lisäävät sen arvoa. Paikka on merkitty peruskartalle.

Raunolahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Penttilänkylässä, Syrjäniemen koillistyvessä, vanhalla rantatörmällä, osittain mökkitien alla, metsäisellä törmällä ja pellolla.
Löydöt on tehty tieleikkauksesta ja tien yläpuolisen pellon reunasta. Maaperä on hiekkaa ja soraa. Asuinpaikka lienee ollut suppea ja jäänyt ehkä pääosaksi tien alle.
Inventointi 2018: Tunnetun kohteen eteläpuolella on varsin selvä vanha rantatörmä noin 132,5 metrin korkeustasolla. Mökkitie kulkee tasanteen alla, eli sen itäpuolella. Tasanteen leveys on hieman alle 10 metriä. Tasanteelle tehtiin kaksi koekuoppaa, joista jälkimäisestä (N 6996387 E 404677) löytyi kaksi kvartsi-iskosta noin 7 cm syvyydestä, huuhtoutumis- ja rikastumiskerroksen rajalta. Maalaji paikalla on vähäkivinen hiekka.

Kirkkohiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kirkkosalmen etelärannalla, Rasinlahden ja Kotilahden välissä, Penttilänkylän pohjoisosassa, Kiviniemen itäpuolella ja Rasin tilasta 200 m itään.
Asuinpaikka on vanhalla rantatörmällä, jolla on myös kolme kesämökkiä. Löytöalue sijoittuu läntisimmän ja itäisimmän mökin väliselle 130 m leveällä rantakaistalle, vanhalle rantatörmälle, rannasta noin 20 m päähän ja siitä noin 20-30 m etelään olevalle ylemmälle terassille. Löydöt on peräisin molemmille rantatörmille tehdyistä koekuopista, joissa oli myös hiiltä ja likamaata.
Asuinpaikka pääosaksi hyvin säilynyt.

Toikkala (275010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Särkisalon itäpuolella, Toikkalan talon koillispuolella olevalla, Ketvoisjärveen viettävällä peltorinteellä.
Löydöt paikalta ovat kaksi kvartsi-iskosta ja kiviesineen, kenties kovasimen, kappale.

Ukonmäki (275010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rossinkylän Ukonmäen maalla, Ukonjärven pohjoisrannalla, etelään viettävältä pellolta.
Löytöalue on verrattain laaja asuinrakennuksen eteläpuolella alkaen pellon yläosasta ja jatkuen eteläkaakkoon noin 70 m. Maastossa erottuu myös rantaterasseja.

Rossinkylä Jokela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Liesjärven ja Ukonjärven välisellä, etelään pistävällä niemekkeellä, Jokelan tilan maalla.
Löydöt, kvartsit ovat viljelysmaalta. Vanhojen löytöjen, liuskeveitsen ja kiviesineen tarkat löytöpaikat ei ole tiedossa.

Vähälahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Lahdenkylässä, Vähälahden talosta koilliseen, Paskopuroon viettävän pellolta.
Kvartseja on löydetty pellon yläpäästä, noin 30 m navetasta, läheltä latoa. Aiemmin löytyneen reikäkiven löytöpaikka ei tiedossa.

Toivola (275010008) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Liesveden Vähälahden pohjukassa olevan Toivolan tilan maalla.
Asuinrakennuksen eteläpuolelta pellosta on löydetty kvartsia.

Puustelli (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Konneveden Pesiäisalmen luoteisrannalla, Makkosenniemellä, Puustellin tilan maalla, noin 150 m luoteeseen talosta.
Kvartseja on löydetty peltoaukean yläpäästä, noin 20 m maantiestä, metsän reunasta.

Majakangas A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Liesveden länsirannalla, Pesiäissalmen suulta noin 1 km pohjoiseen, Majakangas-nimisellä niemellä.
Löydöt ovat etelään viettävältä kangasmaalta. Alueella on myös asumuspainanne.

Majakangas B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Liesveden länsirannalla, Majaniemen pohjoisosassa, hiekkakankaalla, pohjoiseen viettävällä rinteellä, jolla muinaisia törmiä.
Löydöt ovat kvartseja tien pinnalta ja leikkauksesta.

Perttula (275010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pesiäissalmen pohjoispuolella, Perttulan talon maalla, luode-kaakko suuntaisen harjun kaakkoispäässä, hiekkakuopan kaakkoispäässä (Perttulan puolella oleva osa).
Löydöt paikalta ovat kvartsia ja keramiikkaa.
Aikaisemmin on löytynyt Perttulan talon maalta ojaa kaivettaessa kyynärän syvyydestä pienoistaltta.

Jättiniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee hiekkaisessa, metsäisessä niemessä Kynsiveden pohjoispäässä, Hietaniemenkankaan luoteiskärjessä, Hankasalmen rajalta pari kilometriä pohjoiseen.
Löydöt, kvartsit ovat koekuopista. Paikalla on vanhoja hiekkakuoppia.

Puttola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Liesveteen pistävän pitkän Puttolanniemen eteläkärjessä.
Löydöt, reikäkivi ja kvartsit ovat pellolta talosta etelään. Talosta pohjoiseen, läheltä metsän reunaa on löytynyt rautainen keihäänkärki pellolta kiviä raivattaessa.

Majakangas pohjoinen (Hautapaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Liesveden Majakankaan niemen pohjoiskärjessä, niemellä olevasta mökistä noin 40 metriä etelään, aivan Majakankaan soraharjua halkovan tien itäreunassa.
Kangasmetsästä on löydetty metallinilmaisimella rautakautisia esineitä, jotka kuuluvat ilmeiseen miehenhautaan. Tarkastuksen yhteydessä paikalta löydettiin myös palanutta luuta.
Kohdetta tutkittiin kaivauksin vuonna 2003. Kaivauksissa keskityttiin vain polttohaudan tutkimiseen, ja tätä ympäröivän alueen tutkiminen vähäiseksi. Tutkimuksissa paikalta paljastui nuoremmalle roomalaisajalle tai kansainvaellusajan alkuun ajoittuva hautaus, josta saatiin löytöinä mm. ihmis- ja eläinluuta, rautainen nuolenkärki, pronssisormus sekä luisten nuolenkärkien katkelmia. Kaivausalueelta löydettiin kuitenkin myös kivikautista ja viikinkiajalle ajoittuvaa keramiikkaa. Majakankaalla sijainneekin moniaikainen muinaisjäännös, jonka tarkempia rajoja ei ole vielä tutkimuksin määritelty.

Kortelahti (277010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpilahden eteläosassa Päijänteen itäpuolella Ylisjärven pohjoisrannalla. Maasto on hiekkaista etelään viettävää mäntykangasta. Asuinpaikan kohdalla on hiekkakuoppa. Hiekkakuopan ohi kulkevan tien nimi on Niittyniementie ja kuopalle on matkaa maantieltä (610) noin 500 metriä. Vuoden 1964 inventoinnissa on löytynyt hiekkakuopan itäreunalta aivan tien penkasta kivikautisia löytöjä, mm. kampakeramiikkaa. Asuinpaikka saattaa olla tuhoutunut. Tien itäpuolella rinteen yläosassa on Putkilahden kulttuuri- ja luontopolun opastaulu D, joka kertoo asuinpaikasta.

Lähdemäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpilahden eteläosassa Päijänteen itäpuolella Putkilahden kylässä Virtasalmen sillasta 700 m kaakkoon. Maasto on loivaa lounaaseen viettävää hiekkarinnettä, osittain piha-aluetta, osittain peltoa ja ylimmiltä osiltaan metsää. Asuinpaikan halki kulkee tie. Asuinpaikka sisältää erilliskohteet Lähdemäki ja Lähdemäki Ylä. Laajuus erilliskohteet yhdistettynä noin 50x100 m.

Peuha (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpilahden eteläosassa Päijänteen itäpuolella Putkilahden kylässä Nokkosen pohjoisrannalla. Maasto on loivasti kaakkoon Nokkosjärveen viettävä hiekkainen rinne, joka aiemmin ollut kokonaan peltoa Korpilahdelta Joutsaan johtavan tien molemmin puolin. Paikalla on aikaisemmin todettu kolme eri löytöaluetta, joista b:n keskikoordinaatit p=6864660, i=3433380, z=87,5 ja c:n keskikoordinaatit p=6864680, i=3433500, z=90 - 95. Kaivauksen 1985 ja sen jälkeisten tarkastusten ja löytöjen perusteella löytöalueet on yhdistetty . Asuinpaikka-alue on laaja käsittäen ilmeisesti muinaisen lahdenpohjan ympäristön kokonaan. Vanhimmat löydöt (KM 2214 ja KM 5920:4) 1800-luvun lopulta 1900-luvun alusta.
Iventoinnissa 1964 löytöjä maantieltä erkanevan viljelystien molemmista luiskista noin 6 m:n matkalta (talosta noin 200 m koilliseen). Tien pohjoispuolen kolmessa koekuopassa muuten puhdas hiekka, mutta paikoitellen hiilitäpliä 40 cm:n syvyyteen.
Löytöalueiden b ja c tarkastus 1974.
Vuoden 1985 kaivaushavaintojen mukaan löytöaluetta on myös ylempänä pelloilla, mahdollisesti myös tonttimaalla. Koekaivausalueen koordinaatit p=684660-78, i=3433330-46, z=88,6-93,8, tasokaivauksen koordinaatit p=6864700, i=3433440, z=89,8-90,7.
Koekaivauksen mukaan asuinpaikka ei ulottunut tiealueelle muualla kuin noin 90 metrin korkeuskäyrän kohdalla tien koillispuolella. Asuinpaikan alarajaksi kaivauksessa saatiin 89,9 m. Asuinpaikka jatkuu paikalla lähes pellon kaakkoispäähän asti. Löytöalueet näyttävät pesäkkeisiltä. Ison tien luoteispuolella ainoa merkki asuinpaikan jatkumisesta sinne oli yhdestä koekuopasta tavattu noensekainen likamaa. Inventoinnin 1964 keramiikkalöydöt ovat kuitenkin tältä alueelta.
Vuoden 1996 tarkastuksessa koordinaatit p=6864 680, i=3433400, z=88-93.

Vanha-Repola Saunapelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpilahden eteläosassa Päijänteen itäpuolella pienen Varsajärven pohjoispäässä Putkilahden Vanha-Repolan tilan Saunapellolla noin 250 m talosta lounaaseen ja 120 m rannasta. Löydöt ovat peräisin pellosta, joka laskee länteen vesijättömaahan. Maaperä on hiekkaa ja asuinpaikan itä- ja eteläpuolella Pirttivuoren rinteessä on useita hiekkakuoppia. Etu-Varmatie kulkee aivan pellon vieritse. Asuinpaikka on löytynyt vuoden 1964 inventoinnissa. Löydöt ulottuivat pellon reunasta parin kymmenen metrin päässä olevaan törmään saakka. Törmästä rinne laskeutuu jyrkähkösti kohti vesijättöä. Törmän korkeus on 95 m mpy. Asuinpaikan laajuus on tuntematon, pintalöytöjen perusteella 100x50 metriä.

Laurila Kotipelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpilahden eteläosassa Päijänteen itäpuolella Putkilahden kylän keskustassa Vespuolentien länsipuolella Peuhanniemessä. Kotipelto sijaitsee 20 m lounaaseen Laurilan talosta edelleen lounaaseen viettävän peltotörmän päällä. Kotipellon asuinpaikka on samalla rantatörmällä kuin Peuha, "niemen" lounaisrannalla. Peuhan asuinpaikalle on matkaa vain 200 metriä kaakkoon. Asuinpaikan ympäristö on rakennettua omakoti- ja maatalousaluetta. Pieni pelto on Heikkilänkujan ja Kassinsaarentien risteyksessä. Maaperä on hiekkamultaa. Vuoden 1964 inventoinnissa löytyi muutamia kvartseja pellosta, yksi keskivaiheilta, yksi alareunasta. Lisäksi itäpuolisesta pellosta löytyi yksi kvartsi-iskos ja riihen vierestä pii-iskos tai tuluspii.

Väinölä (277010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpilahden eteläosassa Päijänteen itäpuolella Putkilahden kylässä Nokkosen länsirannalla Peuhanniemessä. Löydöt ovat peräisin Väinölän huvilan perunapellosta noin 120 m niemen itä- ja 180 m etelärannasta. Huvila on jyrkästi itään ja etelään viettävällä kumpareella. Kumpareen korkeimmalla harjalla on metsää, rannat ovat peltoa. Vuonna 1964 löytyi huvilan pihamaalta perunapellosta pieneltä alalta saviastian paloja, piitä ja kvartsia. Myös viereisen Perttulan tilan pellosta pelto- ja huvilatien risteyksen vierestä löytyi pala saviastiaa. Löytökohdilla on välimatkaa noin 50 metriä.

Rantamäki (277010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpilahden eteläosassa Päijänteen itäpuolella Putkilahden Reinanpohjassa Rajajärven koillisrannalla. Löydöt ovat peräisin Rantamäen talosta noin 40 metriä luoteeseen olevasta perunapellosta, joka sijaitsee erittäin jyrkän törmän päällä noin 60 metriä järven rannasta ja viettää lounaaseen. Maaperä on hiekansekaista multaa. Vuoden 1964 inventoinnissa löytyi perunapellon alalaidasta vanhan aitan kohdalta 10x30 metrin alueelta kvartsikaapimia ja -iskoksia.

Mustalahden pelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpilahden eteläosassa Päijänteen itäpuolella Putkilahden Reinanpohjassa Rajajärven lounaisrannalla. Pieni Mustalahden pelto on sijainnut Ukkomäen talosta 500 m kaakkoon Rajajärven lounaisrannalla, järven keskivaiheilla. Peltoon on istutettu koivuja. Ukkomäen talolta lähtee vanha ajoura (ei ajokuntoinen) metsän läpi rantaan. Peltoa ympäröivä metsä on hakattu ja laikutettu. Rinne viettää itään. Maaperä on hiekkainen, metsän puolella kivinen. Vuoden 1964 inventoinnissa löytyi pellosta, erityisesti sen keskivaiheilta törmältä, runsaasti kvartsia. Asuinpaikasta noin 300 m kaakkoon aivan järven lounaiskulmasta on löytynyt poikkikirves KM 16546.

Ukkomäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpilahden eteläosassa Päijänteen itäpuolella Putkilahden Reinanpohjassa Rajajärven luoteisrannalla. Rantapelto sijaitsee Ukkomäen talosta 160 m koilliseen. Pelto on heinällä ja sen yläosaan (eteläreunaan) on istutettu kuusia. Pelto viettää pohjoiskoilliseen. Maaperä on hiekkainen. Pellossa on muinainen rantatörmä noin 60 metriä Rajajärven rannasta. Vuoden 1964 inventoinnissa löytyi kvartsia Rantapellon eteläosasta törmän päältä. Asuinpaikasta 200 metriä länteen Reinan tilan puolelta aivan Ukkomäen rajalta on löytynyt poikkikirves KM 11654.

Hiirola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpilahden eteläosassa Päijänteen Vanhanselän itäpuolella Hiironiemen etelärannalla kapeassa Hiirosalmessa. Hiirolan tilan Vanhankylänpelto sijaitsee 180 metriä talosta länteen. Hiekkainen peltorinne laskee etelään. Kapea Hiirosalmi yhdistää Otavan Vanhaanselkään. Vuoden 1964 inventoinnissa löytyi saviastianpaloja, kvartsia ja palanutta luuta pellon länsipäästä noin 50 m rannasta 60x40 metrin alalta. Pellosta on myös löytynyt kivikirves, joka on joutunut hukkaan.

Ahola (277010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpilahden eteläosassa Päijänteen Vanhanselän itäpuolella Aholan tilalla Pirttivuoren etelärinteessä. Paikka on ollut peltoa, mutta siihen istutettu kuusia ja vadelmaviljelmä. Paikalle on 200 metriä Aholan talosta pohjoiskoilliseen ja sinne vie peltotie. Päijänteen rantaan Aholanpohjaan on matkaa 300 metriä lounaaseen. Maaperä on karua hiekkaa. Rinne laskee kaakkoon kohti Humalojan laaksoa. Maatöissä on löytynyt pellosta kaksi kivikirvestä ja isäntä kertoi paikalla näkyneen myös "liedenpaikkoja" eli hiiltä. Huom! toinen kirveistä on ollut paikallismuseossa Putkilahdella, mutta on otettu Kansallismuseon kokoelmiin. Vuoden 1964 inventoinnissa löytyi yksi kvartsi-iskos.

Vähä-Veijo Aittovainio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpilahden eteläosassa Kärkistensalmen eteläpuolella Veijonjärven ja Veijonlahden välisellä kannaksella. Löydöt ovat peräisin lounaaseen viettävästä peltorinteestä kannaksen pohjoisrannalta. Pelto on aivan talon pihapiirissä 15 metriä talosta länteen. Pelto on hiekkainen. Asuinpaikan itäpuolella on korkea Taipaleenharju ja Veijonjärven pohjoispäästä kulkee pitkänomainen laakso kohti Mäntylahtea. Vuoden 1964 inventoinnissa löytyi pellon pinnasta 20x20 metrin alueelta kvartsia.

Hakavuori A-C (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muinaisjäännökset sijaitsevat Päijänteen Kärkistensalmen itäpuolella Raidanlahden Hakavuoren pohjoisrinteessä. Hakavuori sijaitsee Kalliosaarenselän Raidanlahden ja Lusikkaveden välisessä niemessä. Alueella on useita eri ikäisiä hiekkakuoppia. Maasto on hiekkaista mäntykangasta.
Muinaisjäännösryhmään kuuluu alakohteet A (Ilmola) ja B, jotka ovat kivikautisia asuinpaikkoja, sekä C, joka on kalliomaalaus. Asuinpaikoista 1990-luvulla koekaivettu Hakavuori B on jotakuinkin määritelty, mutta aikaisemmin löydetyn A:n laajuus ja tarkka sijainti ovat selvittämättä.

Innala (277010014) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Päijänteen Kärkistensalmen itäpuolella Raidanlahden Hakavuoren lounaisrinteessä. Hakavuori sijaitsee Kalliosaarenselän Raidanlahden ja Lusikkaveden välisessä niemessä. Sen lounaispuolella on kangasmetsää kasvava hiekkaharju. Asuinpaikka sijaitsee harjun laella umpeen kasvaneen lammen reunalla noin 260 m Raidanlahden pohjukasta kaakkoon. Paikalla on myös vanha hiekkakuoppa. Metsässä risteilee ratsupolkuja. Vuonna 1955 löytyi hiekkakuopasta reikäkivi ja keramiikkaa. Ville Luho kaivoi paikalla 1957 hiekkakuopan reunoja. Useita liesiä dokumentoitiin. Asuinpaikan rajoja ei ole määritelty.

Mäkelä (277010015) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Päijänteen Kärkistensalmen itäpuolella Mustanselän Lusikkaveden itärannalla Vilhuniemessä. Alue on kallioista länteen viettävää rantaa pienemmän Oiniemen ja Kinterkallion välissä. Vilhuniemi on maastoltaan hyvin kivikkoinen, pirunpeltoja näkyy monin paikoin. Vuoden 1964 inventoinnissa löytyi pienestä pellosta noin 20 metriä Mäkelän talon länsipuolelta kvartsia. Pelto sijaitsee noin 200 metriä rannasta ja rajoittuu länsi- ja pohjoispuolelta kallioon. Maasto on muuttunut ja paikalle on tehty mökkitie (koekaivaus). Paikalta ei ole enää myöhemmissä tutkimuksissa löytynyt mitään.

Hörhä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Päijänteen Kärkistensalmen itäpuolella Kalliosaarenselän pohjoisrannalla laajan Heinosniemen eteläosassa. Hörhän talo sijaitsee noin 600 metriä Päijänteen rannasta peltolaakson itärinteellä. Laaksoa pitkin virtaa Alaisesta Vehkajärvestä laskeva Puotteenoja. Talon lounaispuolella on laakson pohjalla kosteikkoalue. Löydöt ovat peräisin Hörhän taloa ympäröivästä pellosta 95 m mpy törmän päältä talon etelä- ja luoteispuolelta. Pelto on savinen. Vuoden 1964 inventoinnissa löytyi Hörhän talon pohjoispuolelta navetan kohdalta kvartsia. Vuonna 2005 kvartsia löytyi myös talon eteläpuolelta pellosta ja aivan pihapiirissä olevasta perunamaasta. Asuinpaikan todettiin olevan aikaisempaa laajempi, pintalöytöjen perusteella 50x100 m.

Savi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Päijänteen Kärkistensalmen itäpuolella Kalliosaarenselän pohjoisrannalla laajan Heinosniemen eteläosassa. Paikalla on etelään kohti Päijännettä viettävä peltolaakso, jonka pohjalla virtaa Puotteenoja. Asuinpaikka on laakson, muinaisen lahden pohjoisreunalla 95 metrin korkeudella olevalla törmällä. Löydöt ovat peräisin peltokumpareesta Savitien eteläpuolelta, paikasta jossa tie tekee jyrkän mutkan. Matkaa Päijänteen rantaan pitkin laaksoa on noin 1,3 km. Tästä löytöpaikasta noin 300 m itään sijaitsevasta Myllypellosta on löytynyt kivitaltta KM 16729:1 tai 2. Löytöpaikka on samalla rantatörmällä kuin asuinpaikka mutta Puotteenojan itäpuolella.

Mäki (277010018) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Päijänteen Kärkistensalmen pohjoisrannalla Kotalahden perukassa. Paikka on loivasti kaakkoon viettävää Hakamäen rinnettä, pieni pelto noin 30 metriä talosta lounaaseen. Maaperä on hiekansekaista multaa. Kotalahden rantaan on matkaa 200 metriä. Pienen pellon yläpäästä ja toisaalta alareunasta tien laidasta on löytynyt kvartseja. Aikaisemmin on löytynyt irtolöytöinä talosta 100 m luoteeseen kourutaltta ja liuskekivi. Löytöpaikka on asuinpaikkaa korkeammalla samalla rinteellä (kork. noin 100 m mpy).

Kärkinen Kotipelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Päijänteen Kärkistensalmen pohjoisrannalla Kotalahden perukassa. Paikka on loivasti kaakkoon viettävää Hakamäen rinnettä noin 100 metriä Kotalahden rannasta. Rinne laskee notkoon, jossa kulkee oja. Notkon kaakkoispuolella ennen järveä on vielä korkeammalle kohoava niemi. Rantapeltojen ympäristöön on rakennettu mökkejä. Maaperä on multaista hiekkaa. Vuoden 1964 inventoinnissa löytyi Kärkisten talosta 45 metriä lounaaseen pellosta tien laidasta yksi kvartsi-iskos.

Päiväranta (277010020) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Päijänteen Kirkkoselän pohjoisrannalla Korpilahden kirkonkylässä. Paikka on länteen viettävä peltorinne Korpijoen ja Ikolanmäen välissä. Rantaan on matkaa noin 300 metriä. Maaperä on hiekkainen. Ympäristö on rakennettua taajamaa. Vuoden 1964 inventoinnissa löytyi pellon yläosasta 50 metrin matkalta kvartsi-iskoksia. Tästä paikasta noin 150 metriä pohjoiskoilliseen Pukkalan talon maalta on löytynyt kourutaltta KM 2061.

Vinni (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Päijänteen Kirkkoselän länsirannalla Hyrkkölässä. Maasto on Lahdenvuoren kaakkoon kohti Päijännettä laskevaa rinnettä. Paikka on pieni pelto jyrkän törmän päällä. Kapeiden peltokaitaleiden keskellä virtaa oja. Törmän alapuolella on laajempi peltoaukea. Maaperä on kivistä hiekkaa. Vuoden 1964 inventoinnissa löytyi kvartsia vastaraivatusta Vinnin tilan pellosta noin 600 metriä talosta länteen ja 500 metriä Päijänteen rannasta. Vinnin mailta on löytynyt myös reikäkiviä (KM 2062:1 ja 12214:2).

Vähälahti Sullero (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Päijänteen Kirkkoselän eteläpuolella Sihverinvuoren kaakkoisrinteessä Sulleroniemessä. Pitkänomainen peltorinne laskee etelään Sulleroniemen ja Keskiniemen väliseen lahteen. Pellon länsisivua kulkee Sullerontie, joka haarautuu pellon keskellä Leponiementieksi. Paikalla on 90 m mpy törmän tasanne, jolta on asuinpaikkalöytöjä pellosta ja metsän puolelta pohjoisesta. Maaperä on hiekkaa. Aivan pellon luoteisreunasta löytyi kvartsia vuoden 1964 inventoinnissa (KM 16376). Vuonna 2005 Pellon pohjoispuolisesta hiekkakuopasta löytyi pohjoisreunasta kvartsikimpale (ydin?) ja -iskos. Metsään pellon ja hiekkakuopan välille kaivettiin koekuoppia (KM 35333). Asuinpaikkaa on säilynyt koskemattomana metsämaassa pellon ja hiekkakuopan välissä

Kalliopohja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee luoteeseen viettävässä pellossa Päijänteen länsirannalla Ryhinselän Pirttilahden pohjukassa. Pirttilahden pohjukka jatkuu koilliseen jyrkkärinteisenä peltolaaksona. Maaperä on savensekaista hiekkaa. Laakson pohjalla virtaa oja. Vuonna 1964 löytyi vastaraivatun pellon alaosasta noin 100 metriä talosta luoteeseen ja 120 metriä rannasta pieneltä alalta kvartsia ja palanutta savea.

Nikkilä (277010024) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Päijänteen länsirannalla Puolakan Manhunlahden Kuolemanlahden etelärannalla pohjoiseen ja itään viettävässä pellossa. Pellon itäpuolella on vesijättöä ja pieni Ruutanalampi. Maaperä on savea. Rannassa on Luukkaanniementien pohjoispuolella metsäkaistale ja kalliota. Vuoden 1964 inventoinnissa löytyi kvartsia Nikkilän pellon itälaidalta kallioisen metsäniemekkeen reunasta. Vuonna 2005 kynnetyssä pellossa näkyi muutamia kvartseja laajemmalla alueella kuin aikaisemmin oli tunnettu. Ei ole tietoa jatkuuko asuinpaikka Luukkaaniementien alueelle ja siitä pohjoiseen rantaan.

Kantala (277010025) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Päijänteen länsirannalla, Puolakassa. Kantalan talo on Vanhanselän Hiidenlahden pohjukasta noin 100 m länteen, itään viettävällä rinteellä. Talosta noin 40 m etelään, pellon yläpäästä löytyi vuoden 1964 inventoinnissa noin 30 x 30 m alueelta kvartsia.

Jopinlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Moiskalan kylässä, Päijänteen Vanhanselän Jopinlahden pohjukan etelärannalla ja Jopinlahden talosta noin 30 m luoteeseen olevalla hiekkarinnepellolla.
Pellon keskivaiheilta, noin 70 m talosta ja sama matka rannasta löytyi vuoden 1964 inventoinnissa kvartsikaavin ja iskos pellon poikki vievän polun pohjoispuolelta.
Inventointi 2005: paikan todettiin säilyneen lähes entisellään, ja pienemmän perunapellon pinnalla havaittiin löytöjä. Paikalla on selvä törmä.

Niemelä Kotovainio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Päijänteen länsipuolella, Vanhanselän Vanhanlahden suulla, etelärannalla. Niemelän Kotovainio on pohjoiseen viettävällä törmällä, savihiekkamaalla.
Pellon keskivaiheilta, noin 60 m talosta koilliseen ja noin 20 m rannasta, törmän taitteen yläpuolelta löytyi vuoden 1964 inventoinnissa noin 20 x 30 m alueelta kvartseja, joukossa mm. pari kaavinta.
2005 inventoinnissa pelto oli niittynä, ei uusia havaintoja. Löytöpaikka on vaikea paikallistaa. Ilmeisesti Vanhanpääntie on tehty löytöpaikkana olevan pellon läpi.

Saaniemi Rantavainio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Päijänteen Juokslahden pohjoispuolella Saaniemen luoteisrannalla. Maasto on hiekkainen luoteeseen Saalahteen viettävä korkea avoin rantatörmä. Talosta rantaan johtavan tien varressa on pieni hiekkakuoppa ja lato. Matkaa talolle on noin 80 m ja rantaan 100 m. Ladon ja talon väliseltä alueelta löytyi vuoden 1964 inventoinnissa kvartsia. Aiemmin Saaniemestä on löytynyt eteläkarjalainen tasataltta KM 5920:3, jonka tarkempi löytöpaikka ei ole tiedossa.
Inventointi 2005: Pintapoiminnalla voitiin todeta, että asuinpaikka on laajempi ja jatkuu myös peltotien itäpuolelle. Asuinpaikka on laaja, pintalöytöjen perusteella lähes koko pellon alueella. Sama rinne jatkuu lounaaseen, mutta maasto ei ole avointa.

Tikkala Hiekkaranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muuratjärven Pöykynlahden luoteisrannalla. Maasto on kangasmetsää, hiekkainen kannas lahden ja Pöykynlammen välissä. Asuinpaikka on 95 m rantatörmällä. Rinne viettää kaakkoon. Vuoden 1964 inventoinnissa löytyi kvartsia pieneltä alalta kylätien ja rantaan menevän polun risteyksestä paljaasta hiekasta. Aiemmin on löytynyt irtolöytönä reikäkivi KM 13996 pellosta noin 100 metrin päästä lounaasta.
Inventointi 2005: Pöykynlampi -niminen tie tekee tässä jyrkän mutkan ja suoraan rantaan kulkee tien haara. Törmän rinteestä tien pinnasta kerättiin talteen kvartsia. Vanha löytöpaikka on tästä noin viiden metrin päässä umpeen kasvaneena teiden risteyksen välissä. Reikäkiven löytöpaikalla ei ole enää peltoa. Rannassa on mökkejä.

Vuorelan lahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muuratjärven Pöykynlahden pohjoisrannalla Pöykynlammesta 100 metriä itään. Rinne laskee kaakkoon ja on osittain entistä peltoa, rannassa hiekkarantaa. Vuorelan talolta johtaa hiekkarannalle vanha tieura. Maaperä on hienoa hiekkaa. Vuoden 1964 inventoinnissa löytyi kvartsia noin 70 metrin päässä rannasta tieurien haarasta paljastuneesta hiekasta. Löytöalue on vain 3-5 metrin korkeudella Muuratjärven pinnasta.
Inventointi 2005: Rantaan laskeva tie haaraantui kolmeksi, keskimmäisen haaran pinnassa oli muutamia kvartsi-iskoksia näkyvissä. Tien pohjoispuolella oleva pelto oli metsitetty, muuten rinne kasvoi mäntytaimikkoa. Rinnettä kairattiin, mutta asuinpaikan laajuuteen ei saatu selvyyttä.

Vuorela (277010032) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muuratjärven Pöykynlahden pohjoisrannalla Pöykynlammesta 100 metriä pohjoiskoilliseen. Alue on Vuorelan talon entistä peltoa noin 30 metrin päässä talosta luoteeseen. Rinne laskee luoteeseen poispäin järvestä. Vuorelan talo on pienellä harjanteella Pöykynlammen koillispuolella. Maaperä on hiekkaa. Vuonna 1964 löytyi kvartsia Vuorelan talon pellosta noin 30 metriä talosta luoteeseen. Yksi kvartsi-iskos löytyi myös kylätien ja taloon johtavan tien risteyksestä, talosta 120 metriä länsiluoteeseen.

Rannila Kuoppakennäs (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tikkalan Patajärvestä laskevan Mattilanjoen alun etelärannalla, harjanteella soistuneen lammen ja joen välissä. Asuinpaikan ja joen välissä on myös mökki. Harjanteen kaakkoispäässä on hiekkakuoppa. Maaperä on hiekkaa ja soraa. Harjanteella kasvaa metsää. Asuinpaikka on noin 10 metriä Patajärven pintaa korkeammalla. Hiekkakuopalta pohjoiseen johtavan polun pinnalta on löytynyt kaksi kvartsi-iskosta vuoden 1964 inventoinnissa. Löytöpaikka on noin 60 metriä hiekkakuopan reunasta pohjoiseen.
Inventointi 2005: Peruskartasta päätellen hiekkakuoppa oli laajentunut jonkin verran mutta pohjoisreuna oli umpeen kasvanut. Hiekkakuopan reunoja tarkastettaessa havaittiin paksu hiilikerros matalammassa suon puoleisessa luoteisreunassa. Hiilen arveltiin liittyvän mahdollisiin tervahautoihin ylärinteessä kuopan luoteispuolella. Asuinpaikasta ei saatu lisähavaintoja, mutta se sijaitsee pääosin rikkomattomassa metsämaassa.

Hiekkaniemi (277010034) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tikkalan Patajärven pohjoisrannalla Hiekkaniemen tilan lounaispuolella rannassa olevan hiekkaharjun päällä. Asuinpaikalle on matkaa Hiekkaharjun talosta noin 125 metriä lounaaseen ja 20 metriä rannasta. Hiekkaharjun päällä kulkevan polun pinnasta on löytynyt kvartsi-iskoksia. Iskos löytyi myös tästä paikasta 200 metriä kaakkoon Peltokankaaseen nousevan tien pinnasta.
Inventointi 2005: Talon eteläpuolisessa pellossa näkyi yksi kvartsi (ei mittauksia). Hiekkaharjulla avointa maata ei juurikaan ollut näkyvissä, ei edes polulla, josta aikaisemmat löydöt ovat. Asuinpaikan laajuudesta ei saatu lisätietoa. Lisäksi jäi epäselväksi mitä Miettisten inventointikertomuksessa tarkoitetaan toisella löytöpaikalla, sillä peruskartan mukaan Peltokangas on Hiekkaharjun luoteispuolella. Paikalta tunnetaan yksittäisiä kvartsilöytöjä Hiekkaniemen tilan etelä- ja lounaispuolelta pellosta ja harjanteelta.

Tarvaannenä (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Röykkiö sijaitsee Päijänteen Ristinselän lounaispuolella Tarvaannenässä Heinosniemen pohjoisrannalla. Tarvaannenä on metsäinen ja kallioinen pieni niemi Ryssämäen koillispuolella. Röykkiö on noin 40 metriä rannasta koilliseen viettävän kallion laella 12 metrin korkeudella vedenpinnasta. Ympäröivä maasto on metsää, Niiniojan varressa mäen lounaispuolella on peltoaukeita. Vuoden 1964 inventoinnissa röykkiötä tutkittiin hiukan. Röykkiön keskustaan kaivellun kuopan pohjaa tutkittiin, mutta mitään ei löytynyt. Röykkiö erottuu selvästi metsämaasta sammaleiselta kalliolta. Mitat: pituus (S-N) 8 metriä, leveys (W-E) 7,50 metriä. Röykkiön keskellä on syvä kuoppa. Kaakkoispuolella on ehkä myös leviteltyjä kiviä.

Koukunkallio (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Röykkiö sijaitsee Päijänteen Ristinselän lounaispuolella Koukunkalliolla Heinosniemen pohjoisrannalla. Röykkiö on niemen koillisreunassa kallion laella, 30 metriä rannasta ja 10 metrin korkeudella veden pinnasta. Niemessä kasvaa metsää ja kallion eteläpuolella alle 100 metrin päässä on mökki. Röykkiön mitat ovat 10 (S-N) ja 12 (W-E) metriä. Rannan ja mantereen eli pohjois- ja eteläsivuilla oli vanhat avaukset, itäpuolella ehkä hajotettua kiveystä. Röykkiön keskellä on pystyssä punertava paasimainen kivi, tilojen rajamerkki. Tämä röykkiö on Korpilahden suurin.

Tahkosaari (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiö sijaitsee Kärkistensalmessa Tahkosaaren kaakkoisrannalla. Röykkiö on noin 60 metriä niemen kärjestä kaakkoon viettävällä kalliolla. Rinteen alaosassa on mökkejä. Rinne on osittain kallioinen, osittain myös hiekkainen. Rinteessä kasvaa metsää. Röykkiö on sammaloitunut mutta erottuu vielä aluskasvillisuudesta. Miettiset ilmoittavat röykkiön kooksi 5x6 m ja arvelevat että röykkiötä on pinnaltaan purettu, koska se on niin matala (kork. 0,5 m). Reunoilla kasvaa suuria mäntyjä.

Oravasaari (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiö sijaitsee Päijänteen Vanhanselän pohjoisosassa Oravasaaren (Oravisaaren) pohjoisrannalla. Röykkiö on saaren rantaan ulottuvalla pohjois-eteläsuuntaisella kallioselänteellä noin 30 metriä rannasta. Röykkiön ympäristössä on metsää ja kallion kärkeen on rakennettu grillikatos.
Sarasmo mainitsee kertomuksessaan, että röykkiötä on mahdollisesti paikallisen muistitiedon mukaan tutkittu (1800-luvulla?). Röykkiö on avattu keskeltä pohjaan saakka ja näkyvissä on arkun tapaista kiveystä. Röykkiöstä ei löytynyt muuta kuin hiiltä. Röykkiön mitoiksi ilmoitetaan 7x5 metriä, korkeus 0,4 metriä.
Vuonna 2005 inventoinnin aikaan röykkiön ympäristöön rakennettiin mökkejä.

Riitarinne (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Oittilan kylässä Synsiänlahden länsirannalla, kilometrin Riitarinteen talosta lounaaseen. Maasto on hiekkaista mäntykangasta. Löytöpaikalla on suuria hiekkakuoppia Raidanlahdentien länsipuolella. Rinne laskee kaakkoon. Vuoden 1964 inventoinnissa löytyi hiekkakuopan koillisreunalta yksi kvartsi-iskos. Vuoden 1989 tarkastuksessa löytyi likamaata ja palanutta luuta suuren hiekkakuopan koillisreunalta. Asuinpaikalla on kaksi erillistä löytökohtaa. Riitarinne A sijoittuisi koordinaattien mukaan hiekkakuopan koillispuolelle ja B kuopan eteläreunalle noin 200 metrin päähän toisistaan.
Inventointi 2005: Hiekkakuoppa näytti yhä laajentuneen peruskarttaan merkitystä. Asuinpaikka saattaa olla tuhoutunut.

Koutturi (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiö sijaitsee Päijänteen Vanhanselän länsirannalla Koutturin saaren eteläkärjessä. Kapea Koutturinsalmi erottaa saaren mantereesta Hiironiemestä. Koutturissa kasvaa metsää eikä juurikaan ole mökkejä. Röykkiö on alavalla paikalla, kalliolla vain muutaman metrin järven pinnan yläpuolella. Röykkiö on soikea, 8x5 metriä. Siinä ei ole penkomisen jälkiä. Röykkiö sijoittuu saaren eteläpään kallioalueen pohjoisreunalle.

Raidanlahti (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Päijänteen Kärkistensalmen itäpuolella Raidanlahden perukassa. Raidanlahden pohjukka on hienoa hiekkamaata ja asuinpaikan kohdalla on hiekkakuoppa. Pököntie kulkee hiekkakuopan itäpuolitse, vanha tieura lännestä rannanpuolelta. Rinne laskee loivasti luoteeseen. Samalla hiekkakankaalla Hakavuoren länsirinteellä on useita asuinpaikkoja. Tarkastus vuonna 1988, jolloin löytyi hiekkakuopan reunalta keramiikkaa. Paikalla suoritettiin seuraavina vuosina koekaivaus ja kartoitus (ei kertomuksia?). Kaivauksen löytöinä muun muassa asbestikeramiikkaa. Ajoitus 1110+-90 BC.
Inventointi 2005: Hiekkakuopat ovat ilmeisesti laajentuneet. Onko asuinpaikka tutkittu tai tuhoutunut?

Näätämäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Päijänteen Kärkistensalmen itäpuolella Kalliosaarenselän etelärannalla ja Huhtisalmen itärannalla. Alue on Raidanlahden kylää ja Haanmäen pohjoisrinnettä. Maasto on metsäistä hiekkamaata. Pieni Haanmäentie kulkee rantamökeille löytöpaikan ohi. Löytöpaikalla on pieni hiekkakuoppa. Hiekkakuopan ja tien laidasta on tutkittu kahden lieden jäännökset 25 metrin etäisyydellä toisistaan. Koekuopat olivat löydöttömiä. Liedestä ei ole ajoitusta. Korkeuden perusteella paikka ajoittuisi kivikauteen 4000-3000 eKr.

Raidanlahden Kotiranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Päijänteen Kärkistensalmen itäpuolella Raidanlahden ja Ristilahden välisellä hiekkaharjanteella. Harjanteella kulkee Pököntie, se leikkaa asuinpaikkaa osittain. Tien länsipuolella on Kotirannan tilan peltoja, itäpuolella kangasmetsää. Asuinpaikka sijoittuu kohtaan jossa tie nousee hieman ylöspäin 85 m mpy korkuiselle törmälle. Tien länsipuolella on pieni metsäsaareke ja sen reunassa hiekkakuoppa. Myös Pököntien pohjoispuolella talolle vievän tien kohdalla on hiekkakuoppa.
Inventointi 2005: Tien länsipuolella olevan metsäsaarekkeen reunasta on otettu hiekkaa. Rinteessä näkyi muutama kvartsi. Paikalta mitattiin asuinpaikan eteläraja 6876353/3434427. Tien laidassa mäen päällä oli myös kvartsia , tästä mitattiin keskikoordinaatti 6876390/3434427. Pököntien pohjoisreunassa Kotirannan talolle vievän tienristeyksen kohdalla oli vanha ja uusi pieni hiekkakuoppa. Näiltä paikoin oli aikaisemmin otettu talteen löytöjä. Hiekkakuopan reunalta mitattiin asuinpaikan mahdollinen pohjoisraja 6876446/3434399. Asuinpakan rajoja ei ole tarkasti määritelty.

Lusikkaniemenkallio (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Röykkiö sijaitsee Päijänteen itärannalla Kärkistensalmen lounaispuolella Lusikkaniemen tyvessä. Lusikkaniemi on pieni niemi Mäntylahden pohjoisrannalla, kallioinen rinne viettää länteen. Niemi on korkean Taipaleenharjun luoteispäässä. Röykkiö ei ole harjanteella kallion korkeimmalla kohdalla vaan rinteessä. Harjanteella kulkee Sutostenperäntie, josta haarautuu alas rantaan Mäntylahdenmutka. Rannassa on mökkejä, myös röykkiön kohdalla mutta eri puolella tietä. Röykkiö on selkeä ja erottuu hyvin vaikka sen ympäristössä kasvaakin pusikkoa. Röykkiön ympärillä on muutamia mäntyjä. Röykkiön halkaisija on 8,5 metriä. Röykkiö on pyöreä. Sen yläpuoliskossa (itäpuoli) on pitkulainen avaus, 4x2 metriä. Kiviä on ehkä heitelty alarinteeseen

Salmela-Koulu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpilahden eteläosassa Päijänteen itäpuolella Putkilahden kylässä Virtasalmen sillasta 300 metriä itään. Maasto on länteen viettävää hiekkarinnettä. Löytöjä on pienestä pellosta 120 metriä koulusta itään ja kangasmetsästä Salmikujan ja Keinukujan välistä vanhan ladon ympäristöstä. Samalla rantatörmällä etelämpänä noin 300 metrin päässä on Lähdemäen asuinpaikat. Asuinpaikan ympäristö on rakennettua.
Inventointi 2005: Pellossa tien länsipuolelta Salmikujan risteyksen vieressä oli kvartsia näkyvissä. Paikalta mitattiin asuinpaikan eteläraja 6865483/3433223. Kartan perusteella metsästä mitattiin asuinpaikan pohjoisraja 6865596/3433232. Asuinpaikan laajuutta ei ole kuitenkaan varmasti määritelty.

Kotiranta B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Päijänteen Kärkistensalmen itäpuolella Raidanlahden ja Ristilahden välisellä hiekkaharjanteella. Harjanteella kulkee Pököntie, se leikkaa asuinpaikkaa osittain 85 metrin korkeuskäyrällä. Tien länsipuolella on Kotirannan tilan peltoja, itäpuolella kangasmetsää. Asuinpaikka sijoittuu kohtaan, jossa Pököntieltä haarautuu mökkitie pohjoiseen Pökönniemeen. Hieman tienristeyksestä etelään Pököntien eteläreunassa on vanha lato. Löydöt ovat peräisin tienristeyksen metsänpuoleisesta itäpenkasta. Tieleikkauksessa on todettu vahvaa kulttuurimaata noin 20 metrin matkalla (ei tarkastuskertomuksia?).
Tasataltan KM 7808:3 löytöpaikka on lounaaseen viettävässä rinteessä Pökönvuoren eteläpuolella. Rinne laskee Raidanlahteen. Maasto on kosteaa rantametsää ja peltoa. Löytöpaikka on noin 100 metriä asuinpaikasta luoteeseen.
Inventointi 2005: Pohjoisrajaksi mitattiin likamaa-alue tien risteyksessä (6876613/3434290). Tietä kaakkoon kohti lahden perukkaa kuljettaessa näkyi siellä täällä muutamia kvartseja. Eteläisin kvartsi oli noin 100 metrin päässä tien risteyksestä. Tästä mitattiin arvioitu asuinpaikan eteläraja (6876524/3434347). Asuinpaikan laajuutta ei ole määritelty. Taltan löytöpaikka mitattiin aivan pellon pohjoispäästä tien laidasta. GPS-mittaus arvioidulta löytöpaikalta 6876696/3434226, z= 85 m mpy.

Ristiniemi (277010049) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Päijänteen Kärkistensalmen itäpuolella Mustanselän etelärannalla Ristiniemen kärjessä olevalla kalliolla. Paikka on Raidanlahden kylän Hakavuoren pohjoispuolella oleva niemi. Niemen pohjoispää on kalliota. Röykkiö on suunnilleen kallion laella, matala ja huomaamaton, aivan jäkälän peitossa. Röykkiö on kallion pohjoisreunalla, maakivien välissä, kallio laskee portaittain pohjoiseen. Sen alapuolella on erikoisia siirtolohkareita ja aivan rannassa mökkejä. Ristiniementie vie mökin pihaan kallion eteläpuolella. Röykkiö sijaitsee noin 50 metriä mökistä länteen. Röykkiö on lapinraunion tyyppinen, hiukan kulmikas ja kooltaan 3x4 metriä.

Viltsyrjä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka on kapea Lummenne-järveen pistävä niemi, ja asuinpaikka sijaitsee kaakko-luode -suuntaisessa harjumuodostelmassa. Löydöt ovat pääasiassa pellosta, hiekkamaasta niemen lounaislaidalta, jossa on jyrkkä törmä.
Alue on vuoden 1970 inventoinnin mukaan ollut varsin ehyt. Vuoden 2002 inventoinnissa todettiin niemellä kesämökkejä, mutta paikka on kuitenkin pääosin hyvin säilynyt. Noin 250 m luoteeseen asuinpaikasta on löydetty poikkikirveen terä (KM 10875).
Vuoden 2009 tarkastuksessa todettiin, ettei asuinpaikka ulotu niemen kiviseen eteläosaan saakka. Asuinpaikan laajuuden selvittäminen vaatii koekaivauksia.

Simola (291010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jämsästä Lahteen vievän valtatie n:o 24 varrella, noin 300 m länteen tiestä Harmoisten Myllylahdesta luoteeseen pistävän notkon koillisreunalla, lounaaseen viettävällä hiekkaisella peltorinteellä. Vuoden 2002 inventoinnissa todettiin ettei paikalla ole tapahtunut näkyviä muutoksia vuoden 1970 jälkeen.
peltorinteessä

Lorikko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuhmalahden pohjoisrannalla Kuhmaniemen tyvessä, Jämsästä Lahteen vievästä valtatie 24:stä 500 m itään. Löytöjä pienestä pellosta noin 50 m talosta eteläkaakkoon, samoin talosta luoteeseen olevan suuren ladon päässä olevasta vanhasta hiekkakuopasta. Maa on karkeaa hiekkaa.
Laajempi muinaisjäännösalue Vuorikontien eteläpuolella oli 2022 inventoinnin aikana täysin umpeenkasvanutta nuorta metsikköä ja havaintomahdollisuudet olivat täysin olemattomat. Pienempi muinaisjäännösalue Talasniemen kärkeen menevän tien länsipuolella oli myös metsittynyttä, mutta ei yhtä umpeenkasvanutta. Alueelta ei kuitenkaan tehty mitään lisähavaintoja. Vuorikon peltoalue oli avoinna, joten sitä pintapoimittiin ja vuoden 1985 kartan osoittama kivikautisen asuinpaikan sijainti (nykyisestä muinaisjäännöspisteestä noin 300 metriä itäkaakkoon) tarkastettiin. Pellon pinta oli kuiva ja tasaisen harmaa, joten havainnointiolosuhteet eivät olleet parhaat mahdolliset. Mitään kivikauteen viittaavaa havaittu.

Ala-Rantala (291010004) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Vanhalla Päijänteen rantaäyräällä vastapäätä Papinsaarta. Löydöt ovat tulleet esille kellaria tehtäessä.Paikka on ilmeisesti hävinnyt kokonaan rakennusten alle. Vuoden 2002 inventoinnissa todettiin kellarin olevan edelleen paikallaan, sen sijaan kellarin päällä ja takana Appelgren-Kivalon kertomuksessa kuvatut rakennukset ovat hävinneet ja kellarin viereen, sen lounaispuolelle on rakennettu omakotitalo. Vuoden 2022 inventoinnissa pihapiirin todettiin pysyneen muuttumattomana ja paikalle 1800-luvulla tehdyn kellarin olevan edelleen paikallaan.

Päijälän Linnavuori (Puolustusvarustukset)
Keskiaikainen; Muinaislinna sijaitsee erämaamaisemassa, Linnajärven ja Saaresjärven välisellä kannaksella. Se on jyrkkäseinäinen kallio, jonka lakitasanne on noin 100 m halkaisijaltaan. Loivemmalla länsirinteellä on kylmämuurattu kivivallin perustus 25 - 30 m matkalla (leveys on 1,5 - 2 m). Kivivallin päällä on ilmeisesti ollut puinen varustus. Useita liesiä ja rakennusten pohjia on havaittu tutkimuksissa. Laella on lisäksi 11 erillistä kivikasaa (läpim. 1,5 - 2 m), joiden tarkoitus on selvittämättä.
Esinelöydöt ajoittuvat ristiretkiajalle ja varhaiselle keskiajalle (n.1050 - 1300 jKr.). Linna lienee palanut 1100-luvun alussa, mutta on silti ollut vielä 1200-luvulla käytössä.
Linnavuori on luonnonsuojelualuetta. Alatasanteella polun alussa sekä ylhäällä laella on informaatiotaulut.

Suo-Kauppila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuhmoisten pohjoisosassa, Jämsän ja Kuhmoisten rajalta noin 400 m kaakkoon, Jämsän–Lahden valtatieltä 9 länteen 600 m, ja Arvajankosken maantiesillalta noin 1,7 km lounaaseen. Hiekkainen peltorinne talosta noin 250 m länsiluoteeseen.

Hiijenkiuas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pyhänpään Pyhävuoren lounaispuolella, kahden pikkusuon välisellä kivikkoisella harjanteella. Harjanteen länsireunalla on metsätie, jonka itälaidassa sijaitsee läpimitaltaan noin kaksimetrinen kivikasa. Lähellä on muita epämääräisempiä kasoja.
Vanha tieto mainitsee "hiijenkiukaita" Pyhänpään lähellä; on epävarmaa, onko näitä kivikasoja nimitetty siten.
Alueella kasvaa lehmusta. Paikka on Suippulan palstalla.
Pyhänpäästä löydettiin vuonna 1997 kalliomaalaus (mj. rek nro 291 01 0014). Vuoden 2002 inventoinnissa havaittiin neljä halkaisijaltaan parimetristä röykkiötä. Ne ovat todennäköisesti viljelyröykkiöitä.

Hietamäki (291010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hiekkainen lounaaseen viettävä jyrkähkö peltorinne Pihlajakosken–Ruolahden maantien eteläpuolella. Löydöt pellon yläosasta.
Vuonna 1966 paikalla tehtiin koekaivaus. Löytöjen perusteella asuinpaikka voidaan ajoittaa tyypillisen kampakeramiikan ja nuorakeramiikan aikaan.

Ruokoniemi (291010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pihlajakoskelta Ruolahdelle vievän tien varrella, Hietamäen pohjoislaidalla. Löydöt suurehkon hiekkakuopan reunalta. Vuoden 2002 inventoinnissa todettiin kohteen suureksi osaksi tuhoutuneen 1994 venesatamaan johtavaa tietä rakennettaessa. Metsittyneen hekkakuopan jäänteitä on vielä havaittavissa tien itälaidalla.
Kohde sijaitsee Hietamäen asuinpaikan pohjoisreunasta vain noin 20 m pohjoiseen.

Papinsaari (291010012) (Asuinpaikat)
Rautakautinen; a) Papinsaaren pohjoispäästä hautausmaalta löytyi vuonna 1921 joukko rautakautisia esineitä, jotka on tulkittu kätkölöydöksi; ajalta noin 800 jKr. (KM 7854:1-16, 7903:1-2)
b) hevosenkenkäsolki, hajalöytö (KM 16846)
c) saaren keskeltä, eteläosaan johtavan tien länsipuolella, tieojan leikkauksessa hautausmaan eteläreunasta noin 100 m etelään; paikalla tummaa maata ja kiveystä sekä rautakautista keramiikkaa. Löytökerroksen suurin vahvuus on noin 30 cm 10–20 metrin matkalla. Palanutta luuta ei näkyvissä. Paikalla on myös savitiivistettä.
d) 2002 inventoinnissa löytyi palanutta ihmisen luuta, keramiikkaa ja hioimen katkelma kohteiden b) ja c) välistä.
Vuonna 2022 valvottiin kappelin huoltorakennuksen ja vanhan siunauskappelin väliselle pihalle kaivettuja maalämpökaapeliojia. Valvonnassa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Muutaman metrin jaksoa lukuun ottamatta kaapelioja sijoittui jo kertaalleen kaivetulle maalle, eikä kaikilta osin tämän vuoksi ulottunut koskemattomaan pohjamaahan. Paikalla oli aiemmin räjäytetty peruskalliota sekä kaivettu sähkö- ja vesijohtoverkkoa

Rautsaarenkärki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kuhmoisten kirkolle johtavan vesiväylän varrella, Uotilansalon eli Vasikkasalon pohjoisimmassa niemessä, ns. Rautsaaren kärjessä. Kummelin eteläpuolella on kaksi röykkiötä.
Eteläisempi on suorakaiteen muotoinen (noin 3 x 4,5 m), ja siinä on suuret kulmakivet, pohjoisempi rajoiltaan epämääräinen (läpimitta noin 6 m), röykkiöiden sijainti ja ulkonäkö muistuttavat lapinraunioita. Röykkiöitä ei ole tutkittu.
Kummelin pohjoispuolisesta rinteestä löytyneiden esineiden löytöalueella on tehty koekaivaus, jossa löytyi viikinkiaikaisia esineitä: miekka, keihäänkärki, ketjunkannatin, spiraaleja, tasavartinen solki ym., lisäksi palanutta luuta. Löydöt ovat kalmistolöytöjä, mutta niiden löytöpaikka on tuskin alkuperäinen, sillä se on ollut viikinkiajalla veden alla. Näin ollen esineet lienevät peräisin hautaröykkiöstä, joka on tuhoutunut kummelia tehtäessä; esineet olisivat siis joutuneet hajalleen maastoon.
Vuonna 2023 tehtiin haudasta löytyneistä osteologinen analyysi, minkä perusteella röykkiöön on haudattu polttohautauksena vähintäin yksi ihminen, todennäköisesti nuori aikuinen.

Pyhänpää (Taide)
Kivikautinen; Kuhmoisten Pyhänpään niemessä, Päijänteen länsirannalla, louhikkoisessa rantakalliossa, pystyissä kalliopinnoissa on kaksi noin 10 m päässä toisistaan olevaa kohtaa, joissa on punaväriä. Pohjoisempi, varsin rosoisessa kalliopinnassa oleva kohta on lähes tuhoutunut. Jäljellä on vain epäselviä kuvioita.
Eteläisempi punavärikohta on suunnilleen samalla korkeudella vedenpinnasta kuin edellinen. Vaaleahkossa pystyssä kalliopinnassa erottuu muutaman neliön alalla hyvin haaleita, sopivassa valaistuksessa selvemmin erottuvia kuvioita (hirvi, sarvia tai veneitä, ihmishahmoja).
Paikka on erityisen komea korkean kallioisen niemen kärjessä aavan Päijänteen rannalla.

Rannanharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ruolahden lounaisrannalla, Rannanharjun kaakkoispäässä olevan pienen hiekkakuopan kohdalla. Hiekkakuopan koillislaidalta kuoritulta alueelta ja leikkauksesta on löytynyt kvartsia, samoin toiselta puolen kuopan reunalta.
Ehjää asuinpaikkaa saattaisi olla muutama kymmenen neliötä kuopan itäpuolella. Muualla ympäristö tienteon ja hiekanoton rikkoma tai maastoltaan ja maaperältään on asuinpaikaksi sopimaton.
Paikasta noin 300 m etelälounaaseen on havaittu kuoppalieden jäännökset; liettä ei voi ajoittaa.

Pirttijärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pirttijärven pohjoisrannalla koivua ja kuusta kasvavalla rehevällä rantaniityllä on 23 erikokoista ja -näköistä röykkiötä. Alue on nykyään kesämökkipalstoina. Perimätiedon mukaan alueella sijaitsee "munkkilaisen muuri", johon peltoa raivatessa on ajettu lisää kiviä.
Röykkiöt sijaitsevat kapeana nauhamaisena vyöhykkeenä Anttulan ja Tapialan kylänrajalla Anttulan puolella. Pari röykkiötä on hajonnut ja niistä on jäljellä vain alimmat kivikerrokset.

Kunta-Pörvälä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ala-Karkjärven etelärannalla, kuusimetsää kasvavan rakentamattoman tontin lounaisosassa on kolme röykkiötä, joista kaksi soikeahkoa, läpimitaltaan 4,5–5 m, kolmas epämääräisen kolmikulmion muotoinen, maantasainen, isommat kivet kärjissä. Alue on 1900-luvun alussa ollut peltoa. Alueelta on tietoja myös mahdollisesta kuppikivestä, vuoden 2002 inventoinnissa sellaista ei kuitenkaan löytynyt. Kohde on vain 600–800 metrin päässä Papinsaaren, Ala-Rantalan ja Marttilan rautakautisista kohteista.
Inventoinnissa 2022 kaksi suurempaa röykkiötä näkyivät kohoumina hakkuujätteen alta ja vain muutama kivi pilkotti oksien alta. Pietiläisen mainitsema maantasainen röykkiö oli ilmeisesti raivausjätteen alla, eikä sitä havaittu.

Syväniitty (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on kallioiden halkomalla, osin pensaikkoa kasvavalla niityllä, jossa on ainakin neljä tyypillisiltä peltoraunioilta vaikuttavaa läpimitaltaan 2–3-metristä röykkiötä. Lähettyvillä on useita rautakautisia muinaisjäännöksiä.
Kohde tarkastettiin 2022 inventoinnissa havaintomahdollisuuksien ollessa melko huonot. Kohde on heinittynyttä vanhaa peltoaluetta ja pääosin ennallaan aiempiin
havaintoihin nähden. Aikaisemmassa inventoinnissa havaitut röykkiöt paikannettiin ja alueen koilliskulmassa havaittiin lisäksi yksi mahdollinen kellari- tai nauriskuopan raunio. Alue on peltona vuoden 1955 ilmakuvassa ja myös vuoden 1965 painetulla kartalla. Röykkiöt vaikuttavat viljelyröykkiöiltä.

Tehinkärki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Tehinniemessä, pitkässä pohjois-eteläsuuntaisessa harjumuodostelmassa. Uimarannan itäpuolella on noin 200 m pitkä ja 10–20 m leveä lounais-koillissuuntainen terassi, jonka korkeus on noin 85 m mpy., ja joka laskeutuu jyrkkänä törmänä Päijänteeseen. Maaperä on hiekkaa. Terassin reunalla olevasta hiekkakuopasta ja terassin päällä kulkevan tilustien reunasta on löytöjä noin 200 m matkalta.
Asuinpaikan laajuuden selvittämisen yhteydessä vuonna 2005 kivikautisen asuinpaikan eteläosassa havaittiin ajoittamaton pyöreä kivirakenne, mahdollinen kivikellari tai puolustusvarustus, ks. alakohteet. Asuinpaikan eteläosassa sijaitsevat kaksi laakeaa kuoppaa todettiin asuinpaikkaa selvästi nuoremmiksi, koska niissä ei ole lainkaan podsolimaannosta vaan resenttiä sekoittunutta irtonaista harmaata täytemaata.

Likolahti (291010021) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikka on louhikkoinen metsikkö Likolahden pohjukassa Tehinniemessä. Alueella sijaitsee 6 röykkiötä, joista kookkain on läpimitaltaan noin 7 x 6 m ja muodoltaan soikeahko, sen korkeus on noin 1,5 m. Se lienee osittain maansekainen eikä vaikuta tyypilliseltä peltorauniolta. Kaksi muuta ovat pyöreitä, läpimitoiltaan 5 m, ja loput röykkiöt ovat kooltaan 2–3 m. Röykkiöiden lähellä sijaitsevasta kuopasta löytyi pieniä palaneen saven ja kuonan hippuja. Perimätiedon mukaan Tehinniemellä on ollut "jättiläisten muuri" tai "viikinkihauta" ja Likolahdessa "rivi tulisijan paikkoja".
Paikalla todettiin vuoden 2005 muinaisjäännöksen laajuuden selvittämisen yhteydessä vahva ja tumma peltomultakerroksen kanssa sekoittunut nokimaakerros, joka sisälsi palanutta savea ja palamatonta luuta.

Huhtasenapaja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiekkarannalla, lehti- ja sekametsää kasvavalla kesämökkitontilla on yksi pieni, läpimitaltaan alle metrin kokoinen röykkiö, todennäköisesti viljely- tai rajaröykkiö. Röykkiön vieressä on pystypaasi. Paikalle kaivetuissa koekuopissa havaittiin turpeen alla 10–15 cm kerros tummaa nokista maata, joka vaikutti kaskikerrostumalta. Ei löytöjä.

Päivärinne (291010023) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hiekkainen etelään viettävä peltorinne Pihlajakosken kylässä, Ison Pihlajajärven ja Päijänteen välisen kosken rannalla. Paikasta 1,5 km kaakkoon sijaitsee Hietamäen kivikautinen asuinpaikka. Kosken pohjois- ja etelärannalta tunnetaan kivikautisia irtolöytöjä, kivikirves, taltta ja liuskelevy (KM 2157:1-3). Pihlajakosken seuraintalon itä- ja länsipuolisilta pelloilta löytyi inventoinnin yhteydessä viisi kvartsi-iskosta ja historiallisen ajan kivisavikeramiikan kappale.

Horn (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Ansiolahden pohjukasta on löytynyt M-tyypin keihäänkärki ja rautaesineen, mahdollisesti padan, katkelma. Löytöpaikalle kaivetussa koekuopassa maa oli hyvin tummaa ja nokista. Talon lähiympäristössä kallioisella peltojen ympäröimällä joutomaalla on lisäksi 12 erikokoista kiviröykkiöitä, jotka enimmäkseen vaikuttavat tyypillisiltä viljelyröykkiöiltä. Kohteesta 600 m etelään on löydetty K-tyypin keihäänkärki ja 400 m eteläkaakkoon kaarevaselkäinen suomalainen kirves. Päijänteen rannalla, Ansiolahden länsipuolella näyttää olevan laaja rautakautisten löytöjen vyöhyke.
Inventoinnin 2022 aikana paikalla kasvoi korkeaa heinää ja tarkastusmahdollisuudet olivat melko huonot. Röykkiöt sijaitsevat talon eteläpuolisessa rinteessä, koivuja kasvavalla heinikkoisella saarekkeella. Ne vaikuttivat lähinnä raivausröykkiöiltä.

Ukonsaari (291010025) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ukonsaari on kallioinen, rannoiltaan lehtomainen, noin 180 x 50 metrin laajuinen saari Ala-Karkjärvessä. Kalliopohjalla on 8 röykkiötä. Röykkiöt ovat läpimitaltaan 1,5–5 m ja suurinta röykkiötä lukuun ottamatta soikeita. Suurin, saaren länsipuolella sijaitseva röykkiö on neliömäinen ja muistuttaa Rautasaarenkärjen röykkiöitä. Pienimmät röykkiöt vaikuttavat enemmän viljelyröykkiöiltä. Saari on kuitenkin pieni ja kallioinen.
Inventoinnin 2022 havaintojen mukaan suurin osa röykkiöistä sijaitsee saaren pohjoispuolella, tasaisen alueen reunalla, pari röykkiötä länsipuolella. Vuoden 1791 isojaon käyttökopiokartassa Ukonsaaressa on kaksi pientä peltolaikkua, kuten myös vuoden 1842 pitäjänkartassa. Röykkiöt sijoittuvat melko hyvin peltolaikkujen läheisyyteen ja ainakin pohjoispuolen röykkiöt vaikuttavat vahvasti raivausröykkiöiltä.

Metsäkurssikeskus (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Korkealla kalliolla, kuntopolun vieressä, noin 300 m päässä Ylä-Karkjärvestä on kookkain Kuhmoisista tunnettu lapinrauniota muistuttava röykkiö. Se on halkaisijaltaan noin 10-metrinen ja soikeahko. Lähistöllä ei ole viljelykelpoista maata. Lähistöllä on rautakautisia irtolöytöpaikkoja ja noin 3 km etelään on Papinsaaren rautakautinen muinaisjäännösryhmä.
Röykkiö tarkastettiin 2022 inventoinnissa. Kohde oli ennallaan. Röykkiöstä pohjoiseen ja pohjoisluoteeseen, pohjoiseen viettävän loivan rinteen yläosassa havaittiin ainakin kolme pienempää röykkiötä. Metsään oli tehty hakkuu ja röykkiöt olivat paljastuneet sammaleen alta metsäkoneen ajettua niiden ohi tai yli. Selkeimmin maastossa erottui röykkiö 1 (N 6829182 E 403459 z 124–125 mpy), joka sijaitsi Metsäkurssikeskuksen röykkiöstä noin 20 metriä pohjoiseen. Röykkiön eteläpuolelta oli ajettu metsäkoneella ja sammale oli osittain irronnut kivien päältä. Röykkiön kivet olivat sekä lohkareisia että pyöristyneitä ja niiden koko vaihteli 20–40 cm:n välillä. Röykkiön koko oli noin 2,5 x 4,5 metriä, korkeus 0,8–1,1 metriä. Röykkiö ei ollut lainkaan maansekainen. Ympäröivää maastoa pintapoimittiin niiltä osin, joissa metsäkone oli rikkonut maan pintaa, mutta mitään ei havaittu.
Röykkiö 2 (N 6829183, E 403441, z 126–127 mpy) havaittiin noin 18 metriä röykkiöstä 1 länteen. Matala, maansekainen röykkiö sijaitsi loivan kallioisen rinteen päällä ja sen yli oli ajettu metsäkoneella. Rakenne oli hieman hajonnut, mutta koko oli suurin piirtein 1,5 x 2,3 metriä ja korkeus noin 0,3–0,4 m. Röykkiö oli kasattu pienehköistä (10–30 cm) kivistä. Röykkiö 3 (N 6829184, E 403433, z 127 mpy) sijaitsi noin 8 metriä röykkiöstä 2 länteen. Mahdollinen röykkiö sijaitsi paksun sammalpeitteen alla, eikä se ollut selkeä. Röykkiön yli oli ajettu koneella, mutta maanpinta ei ollut rikki. Sen koko oli noin 1,5 x 2 metriä ja korkeus noin 0,2–0,3 m. Röykkiöt olivat selkeästi pienempiä Metsäkurssikeskuksen tunnettuun röykkiöön nähden ja vaikuttivat lähinnä raivaus- tai kaskiröykkiöiltä. Vanhojen karttojen mukaan alueella ei ole ollut peltoja eikä maaperä ole peltoviljelyyn sopivaa.

Pussi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vekkailan tilan maalta on löydetty kapea, teränsuulta jyrkästi levenevä kirves (C-tyyppi) KM 2089:26. Vuoden 2002 inventoinnin yhteydessä isäntä näytti hiekanoton yhteydessä pellosta noin 50 cm syvyydestä paljastuneen rakenteen. Paikalla on hiiltynyt hirsi kivikerrosten välissä, mahdollisesti rakennuksen nurkkaus. Rakenne sijaitsee noin 250 m päässä kirveen löytöpaikasta. Koska löytöjä ei rakenteen läheisyydestä tavattu, rakenne on toistaiseksi ajoittamaton. Vanhaisäntä Pekka Vekkaila kertoi, että tilasta on mainintoja historiallisissa lähteissä jo 1400-luvulla. Hän näytti myös merkkitulen paikaksi tulkitsemansa kalliolla olevan painauman, jossa oli turpeen seassa palanutta kiveä ja tiiltä.
Vekkailan tilan alueella on sijainnut myös historiallisen ajan kylätontti, Valkiala. Ensimmäinen kirjallinen maininta Valkialan kylästä lienee verokäräjiltä 1471. Vuoden 1539 maakirjan mukaan Valkialan kylässä on ollut kolme taloa. Tila on tunnettu myös Pussin kruununtilana, myöhemmin nimellä Väkkärlä ja nykyisin nimellä Vekkaila. Nykyisin Valkialan kylätontin alueella sijaitsee Vekkailan tilan vanha päärakennus (isännän mukaan osittain 1700-luvulta) ja vanhoja puisia ulkorakennuksia. Alue on säästynyt laajemmalta maankäytöltä ja modernilta rakentamiselta. Kylätontin alueella voi olla säilyneitä rakenteita tai kulttuurikerroksia vanhemmasta asutuksesta.

Parvela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kuoreveden länsirannalla Parvelan tilalla koilliseen viettävällä viljelmättömällä niityllä ja koivumetsässä, jotka olivat peltona vuonna 1972. Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia merkkejä on kahdessa eri kohdassa. 1950-luvulla pellosta oli löytynyt reikäkivi ja kivikirveen katkelma sekä nokinen lieden paikka.
Inventoinnissa 1972 havaitut löytöalueet (katso myös alakohteet), joista kvartsia ja palanutta savea, hietamaalla:
a) Koilliseen viettävällä niityllä (entinen rantapelto) jyrkähkön vanhan rantatörmän päällä, koordinaatit p = 6868962, i = 3381734 (x = 6867 14, y = 2539 39), z = 103
b) Koivumetsässä (entinen pelto) loivemman rinteen alaosassa p = 6868841, i = 3381759 (x = 6867 02, y = 2539 42), z = 103–104.

Heikkilä (299010002) (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Latomus sijaitsee Kekälejärven länsipuolella olevan Kekälemäen luoteisrinteellä. Sen sijoittaminen kartalle metsäisessä maastossa on ollut vaikeaa. Rakenne sijaitsee halkaisijaltaan noin 60 metrin suuruisella alueella, jonka keskipisteen peruskoordinaatit ovat x = 6861 38, y = 2546 54, z = 155.
Matalan, kehämäisen latomuksen halkaisija on noin 5 metriä, ja sitä on purettu hiukan yhdeltä syrjältä. Latomuksen keskusta on ymröivän maan tasalla, ja kehän kivet ovat verrattain suuria, niiden joukossa on myös lohkokiviä. Kehän korkeus on noin 50 cm.

Manninen (299010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kerteselän ja Palsinajärven välisellä kannaksella Palsinan koulun koillispuolella maantien varressa hiesuisella peltotörmällä.

Aittapelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Evälahden itärannalla, Korpelan talon maalla, loivasti rantaan laskevalla hiesupellolla.
Vuoden 1972 inventoinnin yhteydessä pellon keskiosasta, rantaan vievän tien pohjoispuolelta löytyi kvartsia. 1800-luvun lopulla Korpelan talon maalta löytynyt reikäkivi (KM 2125:227) saattaa olla samalta pellolta. Paikka on sijainniltaan asuinpaikaksi sopiva.
Vuoden 2005 inventoinnissa pellolla havaittiin muutamia kvartseja.

Poukanniemi (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Poukanniemen pohjoiskärjessä viljelysmaan laidassa, törmän päällä on kiven- ja maansekainen matala röykkiö, jonka halkaisija on noin 1 metri, ks. alakohde röykkiö 1. Muutama kymmenen metriä edellisestä etelälounaaseen on heikosti erottuva kivikko (alakohde röykkiö 2). Röykkiö 3 on ensimmäisestä noin 70 metriä kaakkoon.
Salmon tarkastuksen (1957) mukaan paikalla on kaksi röykkiötä, joista toinen on säännöllisen pyöreä ja toinen silmäkivellä varustettu ja epämääräisen muotoinen. Röykkiöistä kerrotaan löydetyn hiiltä ja luuta. Vuonna 1957 on maanomistajalle lähetetty rauhoitustaulu, jonka hän lupasi kiinnittää silmäkiveen.
Vuoden 2005 inventoinnin mukaan röykkiö 1 sijaitsee vajaat pari metriä pellon laidasta koilliseen. Se on koottu pyöreistä mukulakivistä ja on inventoijan mukaan selvästi peräisin pellonraivauksesta.
Röykkiötä 2 ei vuonna 2005 löydetty. Joko se on paikalla oleva rantatörmä, tuhoutunut tai peittynyt. Samassa yhteydessä löytyi kaksi noin 1,5 metriä leveää ja noin 0,3 metriä korkeaa röykkiötä (erilliskohde röykkiö 3) pellon itäpuolisen kesämökin pihamaalta. Nekin näyttävät mukulakivistä tehdyiltä raivausröykkiöiltä.
Poukanniemen pohjoiskärjestä 200 metriä luoteeseen on Pukkisaari, jonka etelärannan lähellä sijaitsee samanniminen kiinteä muinaisjäännös, röykkiö. Aikaisemmin Poukanniemen ja Pukkisaaren röykkiöt katsottiin samaksi muinaisjäännökseksi (esim. Pirkanmaan kiinteät muinaisjäännökset 1996), mutta topografisista syistä (kohteiden välissä vesistö) niitä on pidettävä erillisinä kohteina.

Noposenaho-Koivumäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyyjärven-Perhon rajalta noin 2,2 km etelään, valtatien länsipuolella, Koivumäen talon länsi- ja luoteispuolisilla pelloilla.
Löydöt ovat hiekkapohjaiselta harjanteelta, muinaisen joen suulta/muinaisjärven rannalta.
Paikalta on löydetty kaksi reikäkiveä, pienoiskourutaltta sekä liuskekärjen kantakatkelma (säilytetty Noposenahon kansakoulussa sen lakkauttamiseen asti) sekä vuoden 1969 tarkastuksessa kvartseja.

Haarapuronkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Noposenahon kylässä, Kortejoen itärannalla, valtatieltä noin 100 m itään.
Muinaisella rantaterassilla, metsämaalla, 155 m korkeudella mpy on ainakin kolme asumuspainannetta rivissä. Maaperä paikalla on hienoaineksista moreenimaata.
Löydöt ovat kvartsiesineitä ja -iskoksia koekuopasta sekä luusiruja.
Kohde on hyväkuntoinen.

Koriakangas (312010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kyyjärven pohjoisrannasta 1,8 km pohjoisluoteeseen, Kortejoen itäpuolella ja valtatiellä 13 olevalta sillalta noin 900 m pohjoiseen.
Paikka on sijainnut muinaisen "Suur-Kyyjärven" niemen etelärannalla. Löytöjä (kvartsia ja luuta) tehtiin koekuopista alemmalta rantaterassilta sekä ylempää törmän loivalta ylärinteeltä. Paikka on säilynyt ehjänä metsässä.

Jussinsuonmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kortejoen latvan koillispuolella noin 100 m, Perhon rajalta noin 600 m etelään, valtatieltä itään 150 m ja Mäkelän talosta 200 m etelälounaaseen.
Paikka on muinaisella rantatörmällä ja terassilla. Hiekkamaalle tehdyissä koekuopissa oli likamaata ja luuta sekä kvartsia.
Törmän juuri on noin 155 m ja terassi 2-3 m ylempänä. Asuinpaikan laajuus on tuntematon.

Palokangas (312010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kortejoen latvan koillispuolella, Perhon rajalta 650 m etelään, joen mutkasta 120 m, valtatieltä 440 m itään, kylätiestä 260 m itään, harjun lounaislaidalla.
Hiekkaharju on muinaisen Kyyjärven pohjoisosan itärannalla.
Muinaisella rantatöyräällä harjun pohjoiskärjessä on suppea-alainen asuinpaikka.
Paikka on ehjä. Löydöt, kvartsi-iskokset ja palaneet luut saatiin koekuopista.

Haarapuronpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kortejoen itäpuolella 120 m, Rauhalan talosta 40 m kaakkoon.
Paikka on peltorinteessä, hiekkaisella kohdalla. Kysymyksessä on muinainen rantakerrostumahiekka.
Löydöt, kvartsi-iskokset saatiin noin 10 x 20 m alueelta.

Torikka Uusipelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Vatianjärven itärannalla, Sammalislahden pohjoispuolella olevan kuivuneen lahdenpoukaman länsirinteellä, Torikan talon ja Rimpilän talon välisellä peltoaukealla. Maaperä paikalla on osittain hiekkaa, osittain hiesua. Paikka on vesireitin itäranta. Paikalta ei ole varmasti todettu asuinpaikkaa, joten kyseessä voi olla myös kätkölöytö.
Paikalta on löydetty useita kiviesinetä, tuura, useita kourutalttoja ja niiden teelmiä, tasataltta sekä reikäkivi.

Pedonmäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Haapavatian kylässä Laukaa - Suolahti tiestä noin 100 itään.
Maasto on harjun tasaista kohtaa harjusupan lounaispuolella. Paikalla on ainakin yksi sammaloitunut röykkiö, jonka halkaisija on 3 - 4 m. Kyseessä on mahdollisesti metallikautinen lapinraunio.

Oitinlampi (Taide)
Ajoittamaton; Kivi sijaitsee Oitinlammen pohjoisrannalla, kesämökin piha-puutarha-alueella.
Paikalla on pieni maakivi, jossa on kalaa muistuttava hakkaus sekä muitakin uurteita, jotka ovat todennäköisesti luonnonmuodostumia.

Saraakallio I ja II (Taide)
Kivikautinen; Paikka on louhikkoinen, pysty kallioseinä Saraaveden itärannalla, Laukaan kirkonkylää vastapäätä. Saraakallion edessä yhtyvät kaakosta tulevan Rautalammin reitin ja pohjoisesta tulevan Viitasaaren ja Saarijärven reittien vedet.
Saraakallio I pääseinämässä on runsaasti eri korkeuksilla punavärillä tehtyjä kuvioita, kuten eri tyyppisiä veneitä, hirviä, tikku-ukkoja, kämmenen kuvia ja määrittelemättömiä eläinkuvioita, pystyjä ja vaakasuoria siksak -viivoja. Kuvioissa punavärin sävyt ja kuvaamistavat vaihtelevat. Kuvioita on laajalla alueella, ja niistä alimmat ovat noin 5 m ja ylimmät noin 16,8 m vedenpinnasta. Eri tyyleistä ja kuvien sijainnista päätellen maalauksia on tehty pitkän ajan kuluessa.
Saraakallio II sijaitsee noin 230 m kaakkoon I seinämästä, metsän sisällä, ja siinä on vain muutamia kuvia pienellä alueella.
Seinämä II on noin 230 m seinämästä I kaakkoon ja noin 40 m rannasta. Siinä on vain muutamia vaikeasti tulkittavia kuvioita pienellä alueella.
Alueen kallioseinämissä on lisäksi runsaasti veden huuhtomia kohtia ja rapautuneita pintoja, joista kuviot ovat ilmeisesti tuhoutuneet.

Kuusaa Oitinmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Laukaasta Kuusankoskelle vievästä tiestä 100 m länteen ja 400 m lounaaseen Kuusaankoskesta.
Paikka on rinteessä, kivikkoisella laidun- ja puutarhamaalla. Asuinpiakan laajuus ei ole tiedossa. Osa mahdollisesti tuhoutunut?
Paikalta on löydetty saviastianpala, kvartsi-iskos ja palaneen luunsiru.
Alkuperäinen koordinaattien mukainen paikka tuhoutunut maankäytön seurauksena. Koordinaattipiste siirretty 16.11.2010 muinaisjäännöksen pellolle rajattuun toiseen alueeseen. Alkuperäinen löytöpaikka siirretty luokkaan 3. Pellolla oleva alue pysyy edelleen luokassa 2.

Kirkkoranta (410010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kirkonmäen kaakkoisrinteellä, Saraaveteen viettävän pitkän hiekka-, hiesupitoisen peltorinteen yläosassa, osin kanttorilan ja vanhan pappilan vieressä, osin niiden välissä.
Pellosta on löytynyt kiviesine ja inventoinnissa kvartsia. Paikalla suoritettiin
koekaivaus vuonna 1999 asuntomessuhankeen vuoksi, jatkokaivaus vuonna 2000.
Asuinpaikan pääosa on tuhoutunut viljelyssa ja rakennustöissä jo ennen sen löytymistä, ja tutkimuksissa siitä todettiin vain rippeitä. Löytöinä saatiin talteen vain hiukan kampakeramiikkaa, kvartsia ja kiviesineiden paloja. Tutkimukset pellon osalta ovat riittävät.
Aluerajausta muutettu 21.3.2012 supistamalla rajausta. Alueesta poistettu putki- ja johtokaivantojen sekä parkkialueen ja kulkuväylien täysin tuhoamaa aluetta.

Riikola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kolme kiviesinettä, kaksi kaksoistalttaa ja tasataltta on löydetty Riikolan talon alueelta.
Talo sijaitsee Peurunkajärven pohjoisrannalla. Yhden esineen löytötiedoissa on löytöpaikkana läheltä Peurungan järveä. Noin 100 m järvestä on rantatöyräs. Sen alapuolelta on peltotöissä noussut pintaan palaneita kiviä ja maaperä on tummenpaa kuin muualla pellolla. Tätä aluetta on pidetty mahdollisena asuinpaikkana.

Ranila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Valkeisenjärven läntisimmän poukaman eteläpuolella, noin 100 m Laukaan kirkolta Vatiaan vievän tien luoteispuolella.
Paikalla on rantatöyräitä. Poikkikirveen löytöpaikka on pellon halki kulkevan kärrytien pohjoisreunassa. Samassa paikassa oli ollut myös palaneita ja nokeentuneita.

Simuna 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Leivonveden Pohjoislahteen työntyvän Simunanniemen länsirannalla, Simunankoskesta koilliseen ja Simunan talosta noin 120 m länsilounaaseen.
Paikka on etelään viettävää rinnepeltoa. Asuinpaikan laajuus on selvittämättä. Niemen länsi- ja etelärannat saattavat kokonaisuudessaan olla kivikautista asuinpaikkaa, sillä tästä asuinpaikasta kaakkoon sijaitsee toinen asuinpaikka. Simunanniemeltä on myös jo varhain löydetty reikäkiven puolikas (KM 2029:58).

Simuna 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Leivonveden Pohjoislahteen työntyvän Simunanniemen länsirannalla, Simunankoskesta koilliseen ja Simunan talosta noin 210 m eteläkaakkoon.
Paikka on länteen viettävää rinnepeltoa. Asuinpaikan laajuus on selvittämättä. Niemen länsi- ja etelärannat saattavat kokonaisuudessaan olla kivikautista asuinpaikkaa, sillä tästä asuinpaikasta luoteeseen sijaitsee toinen asuinpaikka. Simunanniemeltä on myös jo varhain löydetty reikäkiven puolikas (KM 2029:58).

Simuna 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Leivonveden Pohjoislahteen työntyvän Simunanniemen eteläkärjessä.
Aivan pellon vieressä, noin 20 m pellonreunasta, loivalla rinteellä, on rivissä kolme siistiä ja pyöreätä röykkiötä. Ne on kasattu suurten maakivien ympärille, ja niiden halkaisijat ovat 2 ja 4 m sekä korkeudet 0,5 - 0,6 m. Niitä peittää sammal ja ruoho. Kyseessä lienevät peltorauniot, vaikka metallikautisten hautojen mahdollisuukin on olemassa, sillä lähistöltä, jostain Simunankosken koillispuolelta, on löydetty Seiman tyypin pronssikirves (KM 10551).

Äijälä/Saarela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Äijälänlahden pohjukassa, niemen tyvessä, kaakkoon viettävällä jyrkähköllä pellolla.
Paikalta on löydetty vuonna 1887 kaksoistaltta. Vuoden 1985 inventoinnissa on Saarelan talon kaakkoispuoliselta pellolta löydetty kvartsia ja palaneen luun siru.

Lankaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kynsiveden länsirannalla, Lankaniemen talosta 200 m etelälounaaseen, Pirttilahteen viettävällä rinteellä, viljelysmaalla.
Paikka on muinainen vuonon suu.
Talon maalta on aikoinaan löydetty tasataltta, jonka tarkempi löytöpaikka on tuntematon. Vuoden 1985 inventoinnissa edellä mainitulta pellolta löydettiin kvartsi-iskoksia. Yksi kvartsi-iskos löytyi edellä mainitusta paikasta 100 m pohjoiseen, Lankavuonon lahdekkeen törmältä ja kaksi kvartsia ensin mainitusta paikasta 100 m kaakkoon.

Uusi-Hovila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee lähellä Laukkaan ja Äänekosken välistä rajaa, 200 - 500 m Vt:ltä 4 itään, Iso-Hirvanen-nimisen järven pohjoispäässä, Hovilanjoesta länteen ja pohjoiseen, Hovilan ja Uusi-Hovilan tilojen mailla.
Löytöjä alueelta on ainakin 300 m:n matkalta, kolmesta kohdasta pitkin järven pohjoispään järveä kohti viettäviltä pelloilta (suurimmaksi osaksi Uusi-Hovilan maita) ja Hovilan talon etelä- ja kaakkoispuolelta, pihapiiristä ja kohti Hovilanjokea viettävältä pellolta.
Lännessä löydöt ulottuvat ainakin koordinaatteihin p=6931680, i=3432150 saakka.

Vierula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alasenjärven eli Vehniänjärven etelärannalla, vanhalla rantatörmällä, Vierulan talosta 100 m pohjoiseen.
Paikka on pohjoiseen viettävällä pellolla. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia. Tarkka laajuus ja säilymisaste ovat tuntemattomat.
Vehniän puulusikan KM 6321 löytöpaikka Kurkisuolla on noin 500 m paikalta lounaaseen.

Markkula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iso-Kaihlasen länsirannalla, itärinteellä olevalla hiekkapellolla.
Löydöt, kvartsi-iskokset, mahdollinen -esine sekä palaneet luut on poimittu kahdesta paikasta. Toinen löytöpaikka on Markkulan talosta 340 m pohjoiskoilliseen ja toinen päärakennuksen koillispuolella.

Vanhala (410010017) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lievestuoreenjärven länsirannalla olevan Puttolanlahden ja Puttolanlammen välisellä kannaksella, Vanhalan talosta 150 - 190 m etelään.
Vanhalan tilan maalta, kynnöspellosta, on löydetty 1980-luvun inventoinnissa kvartsia kahdesta löytökohdasta, jotka ovat noin 40 m päässä toisistaan. Vuoden 2010 inventoinnissa paikalta ei tehty uusia muinaisjäännökseen viittaavia havaintoja, koska paikka metsittynyt eikä sinne tehty koekuoppia.

Lummelahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lievestuoreenjärven länsirannalla olevasta Puttolanlahdesta etelään pistävän Lummelahden eteläpohjukasta noin 500 m länteen, Haukilammesta noin 200 m luoteeseen ja Lummalahden talosta noin 450 m etelään. Löytöpaikka on etelään viettävällä pellolla, pienen hiekkakuopan vieressä.
Inventointilöydöt 1980-luvulla paikalta olivat kvartsi-iskoksia, mutta aikaisemmin sieltä oli löydetty kivikirves. Vuoden 2010 inventoinnissa ei tehty uusia havaintoja muinaisjäännöksestä, koska alue oli umpeen kasvanutta.

Heikkilä (410010019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Heikkilän talosta 420 m etelälounaaseen, hiekkakuopan vieressä, itään, kohti Tarvaalanvirtaa viettävällä pellolla.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskos ja toisaalta alueelta on kivikirves.

Hartikka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka ja kalmisto sijaitsee Tarvaalanvirran eteläpuolella, Kuusveden lasku-uoman rannalla, Kuusveden ja Lievestuoreenjärvestä tulevan Sahijoen yhtymäkohdassa, moreeniharjun keskikohdalla olevalla niemekkeellä, sen pohjois-, itä- ja etelä-lounaisrinteillä.
Harjanteen itäpäässä, mäntyvaltaisessa kangasmetsässä on laaja asuinpaikka ja punamultahautakalmisto (vähintään 15 hautaa todettu, niistä on tutkittu seitsemän kokonaan tai osaksi, vuosina 1987-1991). Keskellä aluetta oleva hiekkakuoppa on tuhonnut sekä asuinpaikkaa että kalmistoa. Niemekkeen kaakkoiskärjessä erottuu ainakin kaksi selvää laakeaa asumuspainannetta, kolmas on niemekkeen eteläreunalla, kalmistoalueen alapuolella.
Asuinpaikan laajuuden määrittämiseksi tehty koekaivauksia 1987-1993.
Asuinpaikan ja kalmiston ja niiden suoja-alueen rajat on 1996/17.6. vahvistettu Keski-Suomen ympäristökeskuksen päätöksellä.
Paikalle pystytetty vuonna 2000 Museoviraston informaatiotaulu.

Savola (410010021) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Tarvaalanvirran pohjoisrannalla, Tarvaalankoskea kohti pistävän Koskenniemen pellolla, Savolan talosta 320 m eteläkaakkoon. Paikka on kalliopaljastuman lounaispuolella.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia. Läheltä myös historialliseen asutukseen viittaavia metallinetsintälöytöjä.

Harjukangas A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Laukaa-Lievestuore tien varressa molemmin puolin, Vt:n 9 risteyksestä noin 6 km luoteeseen, Mattilan kesäsiirtolan risteyksestä 300 m pohjoiseen, suurten hiekkakuoppien kohdalla Savion Harjunkankaalla.
Vuoden 1986 inventointilöydöt ja havainnot ovat pohjoisimpien kuoppien reunoista, ja vuonna 1995 tien länsipuolella olevan kuopan itäreunasta oli löytynyt saviastianpaloja. Kun hiekkaakuoppaa on maisemoitu ja loivennettu, on löytöjä tullut esiin. Paikalla on ollut myös liesien jäännöksiä, ja sieltä on löydetty myös reikäkiven katkelma. Laajoista hiekkakuopista huolimatta ehjääkin asuinpaikka-aluetta on jäljellä. Vuoden 2010 inventoinnissa ei tehty uusia havaintoja asuinpaikalta tai sen lähiympäristöstä.

Kapeenharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee vesistöjen, Kapeenlahden ja Kapeenlammen väliin jäävän, lounaaseen pistävän harjun kaakkoisrinteessä, kangasmaastossa.
Paikalta on kvartsiesine.

Finninniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Peurunkajärven ranalla, Jaavanlahteen laskevalla peltorinteellä, Finninniemen koillisrannalla.
Kvartsi-iskoksia on löydetty Finnin ja Rantafinnin tilojen rajamailta.
Lähistöltä löydetty kivitaltta KM 10395:2.
Peurankajärveä on laskettu historiallisena aikana noin 2 m.

Kovikko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Laukaan asemalta 450 m pohjoiskoilliseen, radasta 200 m itään, Kovikon talosta 300 m länteen, viljelysmaalla, lounaaseen viettävällä pellolla.
Paikka on muinaisen salmen rannalla. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia. Mahdollisesti asuinpaikka jatkuu kvartsien löytöpaikasta luoteeseen.

Tervaniemi (410010028) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Leivonveden itärannalla, Tervaniemen talon lounaispuolella etelään viettävällä viljelysmaalla. Paikalla on muinainen ranta.
Löydöt paikalta ovat kvartsikärki ja -iskoksia. Asuinpaikka jatkunee talon puutarhaan, kvartsien löytöpaikan länsipuolelle.

Saunalahti (410010029) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuusveden itärannalla, Aittokankaan kupeessa, Sääskiniemen kartanosta 220 m pohjoiseen, lounaisrinteellä olevalla viljelysmaalla.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.

Vehniä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee viljelysmaalla, Alasenjärven koillisrannalla, valtatien 4 länsipuolella. Löytöjä on kahdesta kohdasta: ovat taltan katkelma ja kvartsi-iskoksia. On mahdollista, että asuinpaikkakerrokset ovat sekoittuneet peltotöissä.
Vehniän kartanon mailta on useampia vanhoja kiviesinelöytöjä: piitikari, kaksoistaltta, tasataltta, joiden löytötiedot eivät mahdollista tarkkaa paikallistusta.
Vuoden 2014 koekaivauksissa Vehniän itäiseltä osa-alueelta ei löydetty mitään
kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa. Vuoden 1987 tarkastuksessa alueelta löydetty taltan katkelma näyttäisi olevan irtolöytö ja itse kivikautinen asuinpaikka sijaitsee lännempänä Alasenjärven rantapellolla. Tutkimusten aikana havainnointiolosuhteet olivat hyvät.

Ahonlaita (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tarvaalankosken alapuolella, Tarvaalanvirran etelärannalla, kesämökin piha- ja puutarhamaalla.
Paikka on luoteis-länsirinne, ja maaperä on hiekkamultaa.
Mökin erillistä maakellaria rakennettaessa on löytynyt tulisija. Löydöt paikalta ovat kiviesineen teelmän katkelma ja kvartsi-iskoksia.

Kynsivesi Ruumissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde on Kynsiveden pieni saari lähellä Hankasalmen rajaa. Saaren hiekkamoreenimaassa on useita pitkänomaisia hautapainanteita. Paikallisilla on perimätietoa niihin haudatuista vainajista ja luista.

Kirkkoniemi A (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Tarvaalanvirran niskassa on vesistöön pistävän pohjois-eteläsuuntainen harju (pääosaksi luonnonhoitometsää). Noin 600 m matkalla Kirkkoniemen pohjoiskärjestä Hartikan kirkonpaikalle sijaitsee 16 kuoppaa/kuopannetta joiden koko vaihtelee 1,5 -2 mertin välillä ja joiden ympärillä on havaiitavissa kehävalli. Paikkakunnalla ne yhdistetään kirkon paikkaan ja niitä pidetään hautoina mutta arkeologisissa inventoinnissa ne on koepistoin todettu ilmeisesti pyyntikuopiksi, jotka muodostavat pyyntikuoppaketjun harjun laella. Rakenne liittynee läheiseen Hartikan kivikautiseen asuinpaikkaan. Vuoden 2019 inventoinnissa kuopat paikannettiin.
Kohteeseen kuuluu myös pyyntikuoppaa muistuttava matala ja laakea hiilimiilu, joka sijaitsee hiekkatien välittömässä läheisyydessä sen itäpuolella ja kirkkomaan eteläpuolella. Kuopan pohjoispuolella kulkee metsäautotie. Kuoppa on halkaisijaltaan 7,5 metriä, josta 1,5 – 2 metriä vallia. Kuoppa todettiin hiilimiiluksi sen pohjaan tehdyn koekuopan perusteella.

Kirkkoniemi B (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuusveden eteläosassa, Kirkkoniemen kärjessä, Metsähallituksen ylläpitämän retkeilypaikan alapuolella rantatörmässä.
Alue on hiekkakangasta, jossa kiviä. Löydöt (luuta, likamaata) törmästä, polun kuluttamalta maanpinnalta.
Paikalla on ilmeisesti esihistoriallinen asuinpaikka.

Kapeenharju 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vatianjörven pohjoispäässä,Kapeenharjun länsiosassa,Suomen sodan muistomerkistä n 80 m pohjoiseen,Äänekosken rajalta n 102 m itään.
Kapeenharjun länsirinteessä,kangasmaatossa,muinaisella niemekkeellä,jonka suuruus n 20 x 40 m,nykyään pieni tasanne.löydöt koekuopista, joissa myös likamaata (n 20 cm vahva kerros) ja palaneita kiviä.
Mahdollisesti sammaa asuinpaikkaa kuin Laukaa 25 Kapeenharju

Siilokangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lievestuoreenjärven pohjoispäässä, Tarvaalan koulusta noin 400 m eteläkaakkoon, hiekkakankaalla, joka viettää loivasti koilliseen ja itään, entisen pienkonekiitoradan ? länsipäässä.
Maaleikkauksesta on löydetty keramiikkaa (Ka I). Keramiikan löytöpaikasta 150 m itään, tien leikkauksesta on löytynyt yksi kvartsi-iskos.
Alueella ehjässä kangasmaastossa on useita selviä muinaisterasseja eri korkeuksilla.

Vanhan kylämäen pelto (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Paikka sijaitsee Leppäveden itäosassa, Mattilan kesäsiirtolasta noin 600 m eteläkaakkoon, välittömästi Savion vanhan kylätontin (Vanhapaikka) eteläpuolella pellolla.
Entisen kylämäen eteläpuolelta pellolta on löydetty 1990-luvulla kvartsia koordinaattien ilmoittamasta paikasta harjanteen kärjessä. Siitä noin 80 m pohjoiseen kylämäen kaakkoiskulmasta pellolta on löydetty myös asbestikeramiikkaa. Kyseessä on kivikautinen ja varhaismetallikautinen asuinpaikka historiallisen kylätontin kupeessa.

Harjukangas B (Hautapaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Savion Harjukankaan hiekkakuoppa-alueen koillisosassa, maatiestä hiekkakuopan poikki mökkitiietä noin 300 m koilliseen, raviharjoituspolun kohdalla ja laidoilla.
Kivikautinen löydötön punamultahauta on sijainnut hiekanottoalueen reunalla. Se tutkittiin vuonna 1996. Vuoden 2010 inventoinnissa ei tehty uusia havaintoja paikalta tai sen lähiympäristöstä. Aluetta tutkittiin vain silmävaraisesti.

Harjukangas C (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lievestuore-Laukaa tien itäpuolella, Savion Harjukankaan hiekkakuoppa-alueen pohjoispuolella, raviharjoituspolun kohdalla ja ympärillä.
Paikka on hiekkarinnettä, jossa on selvä muinaistörmä noin 90 m korkeudella. Löydöt ovat radan pinnasta ja pientareilta törmän tuntumasta. Radan kaakkoisreunassa on jäännöksiä liedestä. Liedestä ylärinteeseen on harvakseltaan löytöjä noin 20 m matkalla, ja polun pohjoispuolella on pyöreä painanne (mahd. asumuspainanne). Muinaistörmän päällä on muitakin painanteita, joista ainakin osa lienee asumuspainanteita. Ravipolun molemmin puolin paikka on hyvin säilynyttä, mutta siitä noin 100 m lounaaseen on laaja pintaosastaan kuorittu hiekanottoalue (Harjukangas E).

Harjukangas D (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saviolla, Lievestuore-Laukaa tietä 9-tien risteyksestä pohjoiseen noin 6 m, Mattilan kesäsiirtolan tienristeystä vastapäätä, noin 100-200 m risteyksestä. Paikka on hiekkakankaan kaakkoisreunaa ja törmän reuna.
Suuren hiekkakuopan reunat on maisemoitu ja loivennettu. Kuopan reunoilla on usean metrin kaistat, joilta käytännössä vain pintaturve on poistettu. Kuoritulta alueelta on kerätty löytöjä, mm. saviastianpaloja, ja havaittu liesiä. Tonttirajan tienoilla on tihein löytökohta (noin 10 x 20 m), mutta löytöjä on vielä noin 150 m luoteeseen paikalta, joka on maantieltä noin 30 m koilliseen.
Mahdollisesti suuret osat keskeistä asuinpaikkaa on vielä ehjinä, koska peltojen ja hiekkakuopan välillä on koskematonta aluetta.

Majakaarre (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Leppäveden itärannalla, länteen pistävän soraisen Majaniemen tyvellä, kangasmaalla, jossa on pyyntikuoppamaisia mahdollisia asumuspainanteita hiekkakankaalla. Koekuopista on löydetty selvää kulttuurikerrosta. Alueella on rantavalleja. Vuoden 2010 inventoinnissa ei tehty uusia havaintoja muinaisjäännöksistä, ja paikka on entisellään.

Majaniemi B (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee loivassa kangasmaastossa lähellä Leppäveden rantaa, Savion Majakaarteen itärannalla, Majaniemen tyvestä noin 100 m koilliseen. Paikka on länteen viettäävää hiekkarinnettä, ja siellä on noin 7 x 4 m laaja suorakulmainen painanne, johon tehdystä koekuopasta on löydetty saviastian muruja. Painanne on matala, selvien vallien (leveys 0,5 - 1 m) reunustama ja tasapohjainen.
Paikkaa ei kuulunut vuoden 2010 inventointialueeseen, mutta se vaikutti olevan ennallaan.

Varsankorpi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saviolta Puttolaan vievän tien kaakkoispuolella, risteyksestä noin 1 km itäkoilliseen.
Löydöt (kvartsia) on vuonna 1997 talletettu hakkuuaukion laikutusvaoista länsirinteeltä (noin 103 - 104 m korkeudelta). Paikalla on suurten kivien ohella lajittunutta hiekkaa sekä jonkin verran palaneita kiviä. Paikka vaikuttaa suppea-alaiselta, laikutuksesta huolimatta ehjää kulttuurikerrosta on myös jäljellä.
Vuoden 2010 inventoinnissa ei tehty uusia havaintoja paikalta, koska hakkuuaukio on umpeen kasvanutta.

Nuottimäki (410010047) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Iso-Hirvanen-nimisen järven eteläpuolella, valtatieltä 4 200 - 400 m itään, ns. Himmanharjun kaakkoistyvellä, Nuottimäen talon pihapiirissä ja pellolla sekä talosta pohjoiseen sijatsevan hiekkakuopan itäreunalla. Talon pihapiirissä ja pellolla on kivikautinen asuinpaikka, hiekkakuopan itäpuolella pyyntikuoppia. Ne ovat joko esihistorialliselta tai historialliselta ajalta.
Asuinpaikkalöytöjä on eniten talon länsiseinustalla olevasta kasvimaasta ja sen länsipuolisella olevasta kapeasta peltosarasta. Päälöytöalue on matalan, mutta selvän muinaistörmän päällä, etelään päin on harvakseltaan löydetty kvartsia. Törmälla ja yläpuolella maaperä on hiekkaa, alempana hienojakoisempaa ainesta ja kaakossa moreenia. Asuinpaikka sijainnut luultavasti Ancylusjärven rannalla. Asuinpaikka jatkuu todennäköisesti pohjoiseen Nuottimäkeen johtavan tien varsilla.
Pyyntikuoppa-alueen keskikoordinaatit ovat p=6927580, i=3431630, z=n. 137. Paikalla on muutamia pyyntikuoppia, joita mitä ilmeisimmin on tuhoutunut hiekan otossa.

Tarvaalankoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tarvaalankosken itäpuolella olevan pellon pohjoislaidalla, Hartikan talon eteläpuolella. Paikka on luoteeseen viettävä pelto, jonka yläosasta, hiekkaisesta reunasta metsän läheltä on löydetty saviastianpaloja.
Vuoden 2019 inventoinnissa alueelle tehtiin 14 koekuoppaa ja kuusi pienempää lapionpistoa asuinpaikan rajauksen täsmentämiseksi. Tärkeimpiä havaintoja oli noin 5 metriä halkaisijaltaan oleva mahdollinen asuinpainananne. johon tehdystä koekuopasta löydettiin löydettiin hiiltä ja rapautuneita kiviä noin 50 cm syvyydestä. Kyseessä on todennäköisesti keittokuoppa. Koekuopista ei tehty löytöjä, mutta asuinpaikalle sopivan maaperän ja topografian perusteella asuinpaikan rajausta voitiin tarkentaa.

Leväslampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Äijälässä, Laukaa-Sumiainen tien länsipuolella, Äijälänvuoren luoteisrinteellä,hiekkaharjun länsirinteellä mahdollinen asumuspainanne, tieltä n 30 m. Painanteen läpim n 4 m, aivan matala, sijaitsee muinaisen törmän päällä.
Löytöinä kvartsia, reunavalliin tehdystä koepistosta.

Häkinlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Laukaa-Valkola-Koivisto paikallistien (16754) länsipuolella, Hitonhaudantien rieteyksestä 700 m länteen, Häkinharjulla olevien suurten hiekkakuoppien lounaispuolella, Häkinlammen kaakkoispuolella.
Paikalla olevalla törmällä on ehjä asumuspainanne, kooltaan 4 x 5 m. Koekuopasta on palanutta luuta.
Lähiympäristö on ehjää, noin 100 m päässä alkavat isot soramontut.

Uittovuori (Taide)
Esihistoriallinen; Kynsiveden ja Leivonveden välisen Paanalansaaren luoteisosassa,Kaivannon kanavasta 900 m koilliseen ja Hankasalmen rajasta n 1,75 km luoteeseen.
Uitonvuoren länsiseinämässä, n 10-11 m veden pinnan yläpuolella olevalla kallioterassilla pienellä alalla ( n 36 x 60 cm) pystyssä kallioseinämässä jälkiä punavärillä tehdyistä kuvioista; kolmena lähekkäisenä "ryhmänä"; selviä kuvioita ei erotettavissa (talvella 1999) .
KS Lisätiedot

Kapeenkoski (Hautapaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kapeenharjun eteläpuolisen harjuselänteen länsirannalla, noin 13,9 km pohjoisluoteeseen Laukaan kirkosta ja 800 metriä eteläkaakkoon Kapeenkosken kanavasta. Kapeenkoski esiintyy jo 1700-luvyn kartoissa ja on ollut tärkeä Keski-Suomen kulkureitin osa. Kapeenharju on mäntyä kasvava, korkeahko jääkauden muodostama kaakko-luode-suuntainen moreeniharju. Länsirannalta on löytynyt metallinilmaisimella löytöjä 1990-luvun lopulla, mm. viikinkiaikaisia koruja ja rautaesineitä (KM31011:1-31).
Löytöaluetta tutkittiin koekaivauksella vuonna 2002. Löytöaineisto oli moniaikainen, kivi- varhaismetalli- ja rautakautinen. Rajaus perustuu koekaivauksen havaintoihin, mutta koko laajuutta ei ole selvitetty.

Leivonkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Leivonveden ja Kynsiveden välisellä kannaksella, Leivonkankaan kaakkoisosassa, Paanalansaareen vievän tien varrella.
Paikka on kaakkoon viettävää hiekkarinnettä, jolla on suunnilleen 103 m korkeudella vanha rantatörmä näkyvissä. Löydöt (kvartsia, kivilaji-iskos, palanutta luuta) on tehty tieleikkauksista molemmin puolin tietä.

Sikoniemi (410010054) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lievestuoreenjärven lounaisrannalla, Hännyslahden etelärannalla Sikoniemen kohdalla olevan hiekkakuopan itäleikkauksessa. Leikkauksessa näkyi kivetty likamaakuopanne. Em. kohdasta noin 10 - 15 m itään tieleikkauksessa, hiekkakuopan reunasta 3 m itään, havaittiin saviastianpaloja noin 50 cm matkalla. Saviastianpalojen kohdalla oli likamaata, mutta muita löytöjä ei havaittu.
Paikka on osaksi hiekanoton tuhoama.

Keitaanniemi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Lievestuoreenjärven pohjoispäässä Keitaanniemen kaakkoistyvellä, niemen kärkeen johtavan tien kohdalla ja ympäristössä. Tien pinnalta ja läheisestä juurakosta löytyi epämääräisiä kvartsi-iskoksia.
Vastaavalta kohdalta tien koillislaidalta n. 10 m koilliseen havaittiin sammaloitunut röykkiö, halkaisija 3 m ja korkeus 0,5 m,. Röykkiö koostui 30 cm ja pienemmistä kivistä. Röykkiö voi olla rautakauden lopulle-keskiaikaan ajoittuva kiuas, toisaalta paljon myöhäisempikin rantasaunan/kalasaunan kiuas on tietysti mahdollinen.

Hännysniemi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Painanne sijaitsee Lievestuoreenjärven lounaisosassa, Hännysniemen eteläosassa, etelään pistävän niemen kärjestä noin 400 m pohjoiseen. Em. kohdassa on melko tasalakinen kumpare ja laen länsi-lounaisreunalla törmän päällä on halkaisijaltaan noin 3,5 m ja syvyydeltään alle 0,5 m oleva pyöreä painanne, jossa on kehävalli. Koekuopissa oli likamaata, mutta ei löytöjä.

Hartikka kirkko (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Laukaan ensimmäinen kirkko, ns. Hartikan hirsisalvottu kirkko on oletettu rakennetuksi v. 1593 tienoilla. Uusi kirkko rakennettiin v. 1685, jolloin vanha kirkkorakennus hylättiin. Vanha kirkko oli kuitenkin pystyssä vielä v. 1750. Nykyisin ensimmäisestä kirkosta on jäljellä enää yksi nurkkasalvos, joka on dendrokronologisen ajoituksen perusteella Keski-Suomen vanhin puurakennuksen jäännös. Ajoituksen perusteella rakennukseen käytetyt puut on kaadettu välillä v. 1589-1591, mikä tukee aikaisempaa olettamusta kirkon rakennusvuodesta.
Kirkon jäännöksiä kiertää puinen aita, jonka sisään jää noin 1900m2 laajuinen kirkkomaa.
Adolf Leonhard Nyman (1882: 232) mainitsee kirkon raunioiden sijaitsevan kirkkomaan keskellä, kun nykyiset jäännökset ovat aidatun alueen pohjoisosassa. Vuonna 1950 suoritti Väinö Voionmaa suoritti muinaistieteellisen toimikunnan toimeksiannosta tutkimuksia, joissa kirkkorakennuksen kooksi todettiin 9,5 x 12,5 metriä, sakariston kooksi 3 x 2,5 metriä ja asehuoneen 3,5 x 4 metriä. Tutkimuksessa Voionmaa toteaa, että kirkon alla on useita hautoja ja kirrkon ulkopuolella olevat kiviladelmat ovat hänen mukaansa portin ja kirkkoaidan jäännöksiä. Myös Voionmaa toteaa, että kirkkoon kuuluva hautausmaa ulottuu aidattua aluetta kauemmaksi.
Vuoden 2019 arkeologisessa inventoinnissa havaittiin useita hautauksiin viittaavia painanteita sekä kirkkomaalla että aidan luoteis- ja pohjoispuolella. Hautausmaan tarkempi rajaaminen vaatii laajempia arkeologisia koetutkimuksia.

Harjunlahden uimaranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Rutajärven Harjunlahden itärannalla, heti maantien länsipuolella. Maasto on hieno hiekkainen rantatörmä, jonka alaosan uimarantaan on vesirajaan siirretty hiekkaa ylempää. Vuonna 1992 uimarannan pukukopin ympärillä ollut vielä muutama neliö ehjähköä asuinpaikkaa jäljellä.
Vuonna 2004 uimarannalla tehtiin parannuksia juuri inventoinnin aikana, jolloin poistetun uimakopin alta koekuopista tuli löytöjä. Vaikka asuinpaikka sanottiin huomioidun uimarannan kunnostustöissä vuonna 2005 tarkastuksen yhteydessä asuinpaikka näytti pahoin niissä tuhoutuneen.

Selänpohja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Rutalahden eteläosan luoteisrannalla, virkistyskeskuksen uimarannalla ja uimarannan yläpuolisella kankaalla. Vuonna 1992 paikka on ollut muutoin ehjä, mutta kärrytien kohdalta hiukan rikkoutunut. Löydöt tulivat esiin avoimen hiekkarannan takaa, loivan rantatörmän päältä kärrytieltä ja koekuopista.
Vuonna 2004 asuinpaikasta ei ollut havaittavissa maanpäällisiä merkkejä. Rantaan on paikan viereen maan päälle rakennettu puuvarasto.

Muskanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Rutajärven itäosassa, Muskanlahden itärannalla olevan niemen länsiosassa. Vuonna 1992 löytöjä ja likamaahavaintoja noin 80 metrin matkalta jyrkähkön rantatörmän päältä noin 20 metriä rantaviivasta.
Paikka edelleen vuonna 2004 täysin ehjä ja koskematon, ei uusia löytöjä. Välittömästi sen pohjoispuolella, alempana rannassa on kesämökki.

Harjunlahti 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Rutajärven Harjunlahden kaakkoispuolella, kapean salmen ja maantien erottaman lahdenpohjukan itärannalla ja Harjunlahden uimarannan asuinpaikalta noin 600 m eteläkaakkoon olevan törmän päällä. Löydöt vuonna 1992 tehtiin tasaiselta terassilta suon ja metsätien välistä. Koekuopissa oli likamaata ja pari kvartsisälettä, joita ei otettu talteen.
Vuonna 2004 paikka oli ennallaan, eikä uusia löytöjä tehty.

Kulopalonkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Rutajärven Muskanlahdesta noin 300 m pohjoisluoteeseen, metsätien ja rantaan vievän polun risteyksen lounaispuolella metsässä. Röykkiöt ovat ihmisen tekemiä, eikä lähistöllä ole mitään merkkejä resentistä asutuksesta. Röykkiöt saattavat olla vanhoja kaski- tai peltoröykkiöitä.
Vuonna 2004 röykkiöt olivat eheät vaikka ympäriltä oli kaadettu metsää. Röykkiöiden koordinaatit: pohjoisempi p=6869700, i=3449254, eteläisempi p=6869665, i=3449262.

Joutsniemi (415010006) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Rutajärven Pirttilahden ja Sorsanselän välisessä Joutsniemessä. Röykkiöitä, joista osa nelikulmaisia, on rantatörmän päällä ja juurella. Vuonna 1992 niitä havittiin viisi kappaletta, niiden koordinaatit: 1. (Lintuniemen ja Joutsniemen välisen lahdenpohjukan länsiranta) x=686910, y=344747, 2. Saman lahdenpohjukan itäranta, edellisestä 100 m itään, 3. (Joutsniemen itärannalla) kohteen koordinaatit yllä, 4. x=686877, y=344786, 5. x=686875, y=344800. Viisi ensimmäistä on merkitty erilliskohteina, muista ei ole sijaintitietoja.
Vuonna 2004 röykkiöitä havaittiin 30 kappaletta, ja ne sijoittuvat koko Joutsniemen pituudelle noin 100 - 200 m:n välein. Ne ovat neliskulmaisia, pelkistä kivistä rakennettuja ja niiden keskellä on pystykivi. Röykkiöiden koot vaihtelevat 1,3-2 x 1,25-1,85 m välillä. Ne sijaitsevat rantatörmän päällä tai heti sen juurella. Joutsniemen eteläkärki: p=6867780, i=3448255.
Paikallistiedon mukaan ne ovat vedenkorkeusmerkkejä 1800-luvun lopulta, jolloin Rutajärven pintaa laskettiin pari metriä.

Sikojärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Sikojärven pohjoispäästä Päijänteeseen laskevan puron länsipuolella, loivalla kaakkoisrinttellä pellolla. Maaperä on savista hiekkaa. Törmällä, josta löydöt on tehty, maaperä on hiekkaisempaa. Löytöjä törmältä pellon alaosasta noin 150 m:n matkalta (inventointi 1965:2).
Sikojärven länsirannalla on pieni hiekkakuoppa, jonka lounaisreunassa oli näkyvissä punaruskeaa maata ja kvartsi-iskos(inventointi 1965:3).
Vuoden 2004 inventointi: Pellolla kasvoi viljaa, ja havaintojen teko oli mahdotonta. Hiekkakuoppa oli tyhjennetty. Paikan isäntä oli jatkanut sen käyttöä rauhoitusilmoituksesta huolimatta. Paikalta oli löytynyt hiiltä. Isäntä kertoi tilalla olevan myös kaksi kivettyä kuoppaa, joista toisen oli näyttänyt (sijainti: p=6856 370, i=3426 982, z=95). Kivissä oli palamisen merkkejä, ja kuopasta löytyi vähän hiiltä.

Vanhala (435010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Keihäsniemessä, Päijänteen Saviselän ja KOtkatselän välisessä Keihäsniemessä, Sysmäntien länsipuolella, Vanhalan talon maalla, lounaisrinteen pellossa ja metsässä.
Inventointi 1965: Löydöt pellon yläreunasta ja venerantaan vievän tien varrella olevan pienen hiekkakuopan reunasta, jossa oli tulisijanjäännös.
Inventointi 2004: Pellot olivat viljelyksessä, joten havaintojen teko oli mahdotonta. Talon vieressä on hiekkakuoppa, johon peruskoordinaatit yllä viittaavat (GPS koordinaatit p=6850540, i=3424540). Talon isäntä kertoi paikalla olleen kummun ja siinä kaksi nauriskuoppaa. Hiekkakuopasta ei tehty löytöjä. Sysmän tien toisella puolella on myös hiekkakuoppa, jossa talon isäntä kertoi olleen tulisijan. Kuoppa oli täynnä vettä, mutta silmämääräisesti siinä ei näkynyt merkkejä tulisijasta tai muista löydöistä.

Järvelä (435010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Päijänteen Saviselän ja Kotkatselän välisessä Keihäsniemessä, Keihäsniemen talon maalla noin 180 m rannasta. Maasto on loiva lounaisrinne, ja metsässä sijaitsee pieni hiekkakuoppa, josta löytynyt kivikirves. Polun pinnasta löytyi vuoden 1965 inventoinnissa kvartsi-iskos.
Inventointi 2004:
Hiekkakuopasta (5a) noin 10 m:n päässä rikkoutuneessa kohdassa oli usean kymmenen metrin matkalla kvartsi-iskoksia, palanutta luuta (5b) ja pari keramiikan palaa sekä savitiivistettä. Löytöpaikan ympärillä on kallioita, joiden sisäpuolelle asuinpaikka ilmeisesti rajautuu. 5b:n koordinaatit: p=6850085, i=3424715, z=87.
Edellisestä löytöpaikasta Keihäsniemen talolle päin on iso hiekkakuoppa, jossa maa on punertavaa (5c). Hiekkakuopasta löytyi yksi kvartsi-iskos. Kuopassa kerrottiin ennen olleen jälkiä tulisijasta, mutta enää niistä ei ollut merkkejä. 5c:n koordinaatit: p=6850126, i=3424500, z=89.
Keihäsniemestä itään sijaitsee Kotkatsalon saari, ja sen rannan tuntumassa kerrottiin olevan yksipuisen ruuhen.

Kotkatlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Päijänteen Kotkatselän Kotkatkalahden pohjukan pohjoisrannasta noin 100 m pohjoiseen. Kotkatlahden talosta noin 220 m länteen oli vuonna 1965 äskettäin pelloksi raivattu metsäkaistale jyrkästi kaakkoon viettävällä rinteellä. Paikalta tehtiin hiekkamaasta, pellon yläreunasta noin 20 x 20 m:n alalta löytöjä.
Kesällä 2004 havaintojen tekomahdollisuudet olemattomat pitkän kasvillisuuden vuoksi.

Hakanen/Lomakylä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Päijänteen rannasta noin 150 m luoteeseen. Hakasen talon pohjoispuolelta hiekkamultapellosta, hiekkasorakummun kohdalta löytynyt 1894 kivikirves KM 2961:1, inventoinnissa v. 1965 löytyi kvartsia (paikalta on myös myöhemmin löytynyt kvartsia, KM 27907).
Asuinpaikka ulottuu mahdollisesti viljelysmaan lisäksi metsään, mutta sen laajuutta ei ole todettu.
Inventointi 2004:
Lomakylän toiminta on loppunut, ja pellot kasvat heinää. Hakasen talosta pohjoiseen sijaitsee hiekkakuoppa, josta ei tehty löytöjä. Hiekkakuopan yläpuolelle ja Hakasen talon pihalle tehdyistä koekuopista ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Maa talon pihalla oli pehmeää rantahiekkaa.

Oneinen/Ånäs (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Luhangan kirkonmäellä Päijänteen Pilkanselän ja Luhanganjärven välisellä kannaksella. Maasto on pohjoisrinteen hiekkamaata, osaksi hakamaata ja osaksi hautausmaata. Löytöjä on pienen hiekkakuopan reunoilta hautausmaan aidan ulkopuolelta ja karjan laidunhakaan kuopimista kuopista. Löydöt ovat mm. keramiikkaa, kvartsia ja luuta. Asuinpaikka on luultavasti jatkunut hautausmaan puolelle, sen laajuus on selvittämättä.
Inventointi 2004:
Laidunhakaa ei enää ole ja hautausmaan länsipuolella on pieni metsäkaistale, jossa on painanteita. Niiden luonne ei kuitenkaaan selvinnyt, koska koekuopat olivat löydöttömät. Kaksi suurinta painannetta ovat kooltaan 6 x 7 ja 4 x 3 m. Suurimman kuopan keskeltä löytyi kiviä ja hieman hiiliä, mutta liettä tms. niistä ei muodostunut.
Metsäkaistaleen ja Oneisen pihapiirin välissä oli runsas ja korkea kasvillisuus. Oneisen pellosta on löytynyt reikäkivi, ja se on toimitettu Keski-Suomen museoon. Hautausmaan ohi Oneisen tilalle johtavalta tieltä löytyi kvartsi-iskoksia (p=6855400, i=3431760, z=92) ja hautausmaalta kivilaji-iskos (p=6855400, i=3431760, z=92).

Salvia (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Tammiselän Tammilahden itärannalla, Salvian tilan maalla noin 140 m rannasta. Maasto on loivasti luoteeseen viettävää mäntykangasta. Paikalla on isompi hiekkakuoppa, ja sen itäreunalla, rinteen yläosassa pitkänomainen pienempi kuoppa. Hiekkakuopalle vievän tien leikkauksessa on ruskeanpunertavaa hiekkaa, josta löydöt on tehty.
Salvian tilan emäntä kertoi hiekkakuoppien tienoilla olleen ennen tiilitehtaan. Hiekkakuopista löytyi epämääräistä savitiivistettä ja kvartsi-iskos.

Päivärinne 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee pienestä Lempäänjärvestä itäkoilliseen Sopenojan luoteispuolella lähellä Päijänteen Pilkanselän itärantaa. Maasto on jyrkähköä lounaisrinnettä. Löydöt ovat pellon yläreunasta noin 30 x 40 m:n alueelta (10a).
Vesan talosta noin 300 m kaakkoon, Vesanvuoren länsirinteessä on jyrkänne, jossa on kvartsiesiintymä. Se on mahdollinen louhos (10b).
Vuonna 2004 pellot eivät enää olleet viljelyksessä ja kasvoivat heinää. Vesanvuori on hyvin kivikkoinen, ja sieltä on erinomainen näkymä Lempäänjärvelle. (Mustonen 2004).

Lähteelä (435010009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Pilkanselän eteläpuolella, pienen Terriönlammen pohjoisrannalla ja noin 400 m Pilkanselän Kirkkorannasta etelään. Lähteelän talon lounaispuolelta, peltorinteeltä, noin 40 - 60 m rannasta ja noin 100 m talosta tehtiin inventoinnissa vuonna 1965 löytöjä.
Vuonna 2004 pellot kasvoivat korkeaa heinää ja havaintojen teko oli mahdotonta.

Suojala (435010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Judinsalon saarella, Kotkatselän rannasta noin 830 m etelään ja noin 140 m pienen Särki-Heinäsen rannasta pohjoiseen ja Suojalan talosta noin 40 m koilliseen. Maasto on loivaa peltorinnettä. Löydöt on vuonna 1965 tehty pellon yläosasta, hiekkaisesta mullasta, lisäksi talon länsipuolelta on pellosta yksi kvartsi-iskos.
Vuoden 2004 inventoinnin aikaan pelto kasvoi heinää, mutta sen yläosassa oli multamaa paikoin näkyvissä. Pintapoiminnassa ei löytynyt mitään. (Mustonen 2004).

Vanha Jutila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Judinsalossa, Jutilanjärven (ent. Kotijärven) länsirannalla Vanhan Jutilan maalla, talosta noin 80 m lounaaseen. Maasto on peltoa, jonka etelärinteeltä on tehty kivikautisia löytöjä kahdesta kohdasta. Tien eteläpuolista peltoa kutsutaan Nelinurkkaseksi.
Vuoden 2004 inventoinnin aikaan pellot (kohde 13a) olivat viljelyksessä ja havaintojen teko oli mahdotonta. Kohteesta 13a itään on niemenkärjessä kattorakenteinen katettu ja muurattu tervahauta (kohde 13b), jossa on juoksutusoja (koordinaatit: p=6845319, i=3426187). Tervahaudan vieressä on vanhan rakennuksen rauniot. Vanha Jutila on Judinsalon ensimmäinen talo 1560-luvulta, ja se on pysynyt saman suvun hallussa tähän päivään saakka.

Kylmälä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Judinsalossa, Kylmälahden Syväänpohjasta noin 800 m ja pienestä Uimalammesta vajaat 200 m koilliseen. Maasto on hiekkaista peltoa, jonka kaakkoisrinne on jyrkkä. Riihen lähellä peltoa on kutsuttu Rännivainioksi. Löydöt ovat pellon yläosasta.
Vuoden 2004 inventoinnin aikaan pellot olivat viljelyksessä ja havaintojen teko oli mahdotonta.

Päivärinne 2 (435010013) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Judinsalon länsiosassa, noin 770 m Päijänteen Rantuunlahdesta itään ja Hivunlammesta noin 800 m pohjoiseen. Maasto on loivasti viettävää peltorinnettä Huhanvuoren ja Sunttivuoren välissä. Asuinpaikka on rinteen keskivaiheilla olevalla hiekkamaalla (n. 70 x 30 m), pelto- ja piha-alueella Päivärinteen talosta noin 40 itäkoilliseen. Paikalla on tehty kaivaus vuonna 1966.
Inventoinnin 2004 aikana pellot ja piha-alue kasvoivat heinää.

Kallioharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tammijärvellä Kallioharjun tilalla, Luhanka - Joutsa maantien (610) eteläpuolella, Kär(me)järvestä etelään noin 80 m. Maasto on vanhan ja uuden tien eteläpuolella olevaa loivaa länsirinnettä, jonka peltomaasta noin 20 x 30 m:n alalta löydöt on tehty.
Tarkemi laajuus ja säilymisaste tutkimatta. Joutsan tien oikaisu 1960-luvun lopulla on saattanut tuhota osan asuinpaikasta.
Vuoden 2004 aikaan oli teiden eteläpuolinen pelto viljelyksessä ja havaintomahdollisuudet olivat huonot. Pellolle johtavista traktorin jäljistä ei tehty löytöjä.

Vanhala (435010015) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tammijärveen lännestä laskevan pienen Lettu- eli Nisuuslammen rannalta noin 220 m koilliseen. Vanhalan talon kaakkoispuolisella loivalla peltorinteellä sora- ja multa maassa noin 30 x 30 m:n alueelta kvartsia. Kourutaltta KM 10746 löytynyt v. 1936 tästä paikasta noin 160 m etelälounaaseen, suohon ojaa kaivettaessa.
Vuoden 2004 inventoinnissa havaittiin koko peltorinne istutetun täyteen koivuja, ja aluskasvillisuus oli korkeita koiranputkia ja nokkosia. Havaintojen teko oli mahdotonta.

Salmela (435010016) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Salmelankylässä Tammijärven ja Hauhan välisen salmen länsirannasta noin 100 m länteen, Salmelan talon maalla. Maasto on loivasti itään viettävää peltorinnettä, jonka alaosasta tehtiin kahdesta kohdasta löytöjä. Noin 80 m rannasta loivalta törmältä 40 x 40 m:iä suurelta alalta löytyi pii-iskos ja kvartsia ja noin 50 m rannasta kolme kvartsia. Pellosta on löytynyt myös reikäkiven teelmä KM 16848 ja kahnauskivi KM 2214:746.
Vuoden 2004 inventoinnin aikaan pelto oli kesannolla ja siinä oli paljaita maaläikkiä, joista löytyi kvartsia ja 1700-luvun kupariäyri. Lähistöltä on aikaisemmin löytynyt raha-aarre.
Kivikautinen rantatörmä ei erotu enää pellon kohdalla, mutta näkyy paremmin viereisessä metsässä, jossa on kaksi talonrauniota. Koekuopista löytyi vain talonraunioihin liittyvää rakennusjätettä.

Rentola (435010018) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Päijänteen Pilkanselästä noin 800 m itäkoilliseen, Syväjärvestä Niittulahteen virtaavan Räyhynojan eteläpuolella. Maasto on loivaa pohjoisrinnettä ja Rentolan talon koillispuolista peltoa. Noin 50 m purosta etelään löytyi vuoden 1965 inventoinnissa pellon pinnalta 10 x 20 alalta kvartsia ja kivi-iskos.
Vuoden 2004 inventointi: Talon väki muisteli löytöjä tulleen Niittulahteen laskevan Röyhynojan eteläpuolella olevalta kummulta, mutta peltoja on viljelty vain ojan pohjoispuolella. Nyt pellot ovat metsittyneet, mutta tienleikkauksesta löytyi yksi kvartsi-iskos.

Vierula (435010019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Sikojärvestä Päijänteen Vähälahteen laskevan Tönönojan pohjoispuolella. Löydöt vuoden 1965 inventoinnissa on tehty pellosta talosta noin 12 m kaakkoon, pellon alaosasta noin 10 neliömetrin alalta (kvartsia).
Vuonna 2004 havaintomahdollisuudet olivat olemattomat tiheän heinikon ja apilakasvuston vuoksi.

Heinänen (435010020) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Heinäsen talo sijaitsee Judinsalossa, noin 860 m Päijänteen Kotkatselän rannasta etelään ja Särkiheinäsestä noin 200 m pohjoiseen. Löydöt on tehty vuoden 1965 inventoinnissa talon luoteispuolelta, pienestä hiekkaisesta pellosta, jonka alareunasta noin 10 x 20 m:n alalta löytyi kvartsia.
Vuoden 2004 inventointi: talon luoteispuolinen pelto kasvoi heinää, pellon pohjoisreunan hiekkakuopasta ei tehty löytöjä tai muita havintoja asuinpaikasta.

Kukkula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Judinsalon saaren luoteispäässä, Päijänteen Kukkulanlahden pohjukasta runsaat 100 m itään. Talo on korkean rinteen laella, ja talon itäpuolella oli etelään viettävä peltorinne ja kasvimaa, josta löytyi yksi kvartsi-iskos. Kasvimaan alapuolisesta perunapellosta, noin 35 m talosta ja noin 10 x 10 m:n alalta löytyi myös kvartsia.
Vuoden 2004 inventointi: entinen peltorinne on nyt metsittynyt ja siinä kasvaa koivuja ja koiranputkia.

Avosaari (Taide)
Kivikautinen; Avosaari sijaitsee Päijänteen itäosassa Luhangan eteläosassa, noin 1 km Sysmän rajalta pohjoiseen, Varpusenselän ja Avoselän välissä. Maalaus sijaitsee saaren keskikohdalla, länsirannan kallioseinämän etelälaidalla. Maalauksen edustalla on pieni ja melko hankalakulkuinen tasanne, jonka eteläpuolella on usean metrin jyrkkä pudotus.
Louhikkoisen kallioseinämän etelälaidalla on muutamia punavärillä tehtyjä kuvioita, joista erottuu kolme hirvieläintä (katsovat vasemmalle). Niistä kaksi on melko pahoin tuhoutuneita. Parhaiten säilynyt hirvi on paksu ja sen sisäosassa on selkeitä, mutta merkitykseltään tunnistamattomia piirtoja. Kuva-alan korkeus on noin 75 cm ja leveys noin 80 cm. Maalaukset olivat vuonna 1996 tehdyn vaaituksen mukaan 10,46 m Päijänteen pinnan yläpuolella. Kalliotasanne on noin 9,1 m Päijänteen pintaa korkeammalla. Maalausten alimmat punaväriläiskät ovat 89,11 m mpy, ylimmät 89,86 m mpy.
Paikasta käytetään myös nimeä Varpusenlinna (peruskartalla). Peruskartan merkintä kalliomaalauksesta on väärässä paikassa, noin 100 m liiaksi etelässä.

Sirkkala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee itäänpäin viettävässä rinteessä Vuorijärven länsirannalla. Paikalta on kaivettu hiekkaa.

Myllyranta (495010001) (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Matalahko, sammaloitunut röykkiö sijaitsee Väätäiskylän Myllyrannan tilan maalla, talosta noin 150 m itäkaakkoon ja noin 15-20 m metsätiestä pohjoiseen tiheässä metsässä.
Röykkiön läpimitta on noin 3 m ja se on muodoltaan pyöreä, korkeus tarkastushetkellä oli noin 35-40 cm. Keskellä röykkiötä on äskettäisen kaivelun jälkiä.
Vanhan tarinan mukaan (1900-luvun alusta) röykkiö on liitetty lappalaisiin ja heidän hautoihinsa.

Kiviniemi (495010002) (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Paikka sijaitsee Ison-Palojärven länsirannalla olevan Kiviniemen eteläpuolisella kalliorannalla, noin 600 m luoteeseen Myllyrannan talosta. Kiviniemi on pieni kallioinen niemeke, jolla on vuosisadan alussa ollut lapinraunio. Nykyään lapinrauniosta on jäljellä vain vähän sammaloitunutta kiveystä, ja sitä on vaikea havaita. Kohdetta on kaiveltu 1900-luvun alussa, jolloin siitä löytyi mm. reikäkivi, rautainen nuolenkärki ja piitä.
Raunio on liitetty lappalaisiin ja heidän hautoihinsa.

Kuivaniemi (495010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sinervän järven pohjoisrannalla, Kuivaniemen koillistyvellä olevassa lahdenpoukamassa, hiekka- ja sorakankaalla. Hiekkarannan yläpuolella, noin 1,5 m nykyisen järvenpinnan yläpuolella selvä, kapea muinainen törmä, jolla kulkee polku.
Polun pinnalta on löydetty kvartsia. Asuinpaikka on ilmeisesti hyvin suppea, avoimen hiekkarannan kohdalla, ehkä noin 20-30 m leveällä rantakaistalla.
Alue kuuluu leirintäalueen maihin.
Tarkkuusinventointi 2021: asuinpaikkaan viittaavat kvartsilöydöt on tehty aivan nykyisen rantatörmän reunan päältä avoimesta polusta ja kuluneen törmän reunalta sekä v. 1996 että v. 2002 ai-van samoilta kohdilta Nyt havaittiin polulla kvartsi aiemman löytöpaikan vieressä. Koekuopituksessa ei kuitenkaan saatu esiin merkkejä esihistoriasta varsin kivikkoisessa maastossa löytökohdan ympärillä. On ilmeistä, että paikalla on suppea-alainen ja vain rantatörmän äärelle ja avoimen hiekkarannan kohdalle rajoittuva esihistoriallinen asuin- tai leiripaikka.

Purstinvuori (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Tarhapään järven pohjoispäässä, sen itärannalla, Etelälahden pohjukasta noin 300 m kaakkoon, Purstinvuoren ja Purstinmäen välissä olevan hiekkakuopan pohjoisreunalla.
Paikalla on ollut mahdollisesti kivikautinen asuinpaikka, joka lienee tuhoutunut lähes kokonaan hiekanotossa. Asuinpaikkaa voi olla hieman jäljellä hiekkakuopan pohjoispuolella.

Iso-Palojärvi Laavu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iso-Palojärven eteläosassa, sen itärannalla. Paikka on hiekkarannalla ja sen viereisessä kangasmaastossa.
Löytöinä paikalta on kvartsia ja palanutta luuta laavun ympäristöstä ja sen eteläpuolella olevasta pienestä hiekanottokuopasta. Asuinpaikka suurimmaksi osaksi ehjä. Vuonna 2010 kohde oli tarkistettaessa ennallaan. Hiekanottokuopassa ja laavun edessä havaittiin hyvälaatuista kvartsia olevia iskoksia, joita ei otettu talteen.

Iso-Palojärvi Syvälahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iso-Palojärven itärannalla Syvälahden pohjukassa. Rannan tuntumassa on noin 30 m levyinen tasainen alue rinteen ja suon välissä.
Löydöt laikutusvaoista ovat kvartseja.
Vuonna 2010 paikka oli tarkistettaessa ennallaan.

Uusi Hautausmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Multianniemen pohjoispäässä, hautausmaan pohjoispuolella.
Löydöt ovat kvartsia tieuralta. Lähellä rantatörmää laakea painanne, joka voi olla asumuspainanne.

Kivisalmi (495010009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Multianniemen luoteispäässä pienellä kumpareella.
Luultavasti kumpare on pieni tasalakinen muinainen saari. Löydöt ovat kvartsia tieurasta ja täytetyn kaapelikaivannon pinnasta.

Rantala (495010010) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Iso-Multiajärven länsirannalla, sen pohjoispäässä olevasta Sorvaslahdesta noin 100 lounaaseen ja Rantalan talosta noin 140 m pohjoiseen.
Röykkiö on lähialueen korkeimmalla kohdalla, isojen kivien reunustamalla kumpareella. Se on kooltaan noin 7x6 metriä ja kiveyksen paksuus on noin 80 cm. Paikalla ei tiedetä olleen rakennuksia. Mahdollisesti kyseessä on riihen tai tuvan kiuas tai ns. lapinraunio. Kyseessä ei luultavasti ole hautaröykkiö. Röykkiöstä ei ole löytöjä.

Riitamäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee lähellä Jyväskylän rajaa, Riitamäen talosta 200 m länsiluoteeseen, metsässä loivalla itärinteellä.
Röykkiö on pyöreä, halkaisijaltaan 4-4,5 m ja korkeutta sillä on 60-70 cm. Kyseessä voivat olla kiukaan jäännökset.

Pukkiniittu /Tommoissuo (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee valtatie 9 itäpuolella kuusivaltaisessa metsässä mäenharjanteen päällä, Tommoissuon etelään.
Kiviröykkiö on pieni, kooltaan 3,6x3,6 m ja sammaloitunut, selvästi ihmisen kasaama. Se on muodoltaan pyöreä, ja koottu pelkistä kivistä.

Jokela (592010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Ylä-Kintauden eteläpuolella, Välijoen itärannalla, lähellä joenniskaa.
Alue on soista ja matalaa maastoa.
Saviastianpalat (KM 19951) on löydetty Välijoesta, noin metrin päästä joen itärannan laiturista ja noin metrin syvyydeltä. Inventoinnin yhteydessä paikalta ei ole tehty mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä.

Uimala (592010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jämsänveden itärannalla, Petäjäveden kirkonkylässä uimarannan alueella, aivan rannassa sekä rannalle tulevan tien ja parkkipaikan tasolla. Alue on hiekkamaata.
Vuoden 1983 inventoinnin mukaan suurin osa inventointilöydöistä on kesäteatterin näyttämöalueen ja katsomon rajalta. Vuoden 2006 inventoinnissa havaittiin aivan rannasta laiturin kupeesta kvartsi-iskoksia. Lisäksi löydettiin kvartsi-iskos rannalle tulevan tien tasalta törmän päältä. Näyttäisi siltä, että paikalla on kaksi eri aikaista asuinpaikkaa. Toinen on 117 m tasolla ja toinen nykyisessä rannassa 11-112 m tasolla. Myöhemmät maankäytöntoimenpiteet ovat tuhonneet paikkoja.

Honkaniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Petäjäveden lounaisrannan Pitkäniemen (peruskartalla Oiniemi) tyvessä, Honkaniemen talosta noin 300 m koilliseen.
Löydöt (reikäkivi ja kvartsia) on tehty niemelle johtavaa tietä kunnostettaessa hiekkamaasta, löytöalue jatkuu noin 30 m päähän niemenkärjessä olevalta kesämökiltä.

Honkaniemi 2 (592010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Petäveden lounaisosan Hankalahden pohjoisosassa, Honkaniemen tilalta etelään noin 100 m, kapean niemen tyvessä, niemeen johtavan tien mutkan kohdalla.
Maaperä on hiekkaa. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Majaniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Petäjäveden eteläosassa Majaniemen tyvessä ja siitä kaakkoon. Maasto on hiekkakangasta.
Löydöt, kvartsi-iskokset on niemessä kulkevalta metsätieltä 350 m matkalta.

Pirttiniemi (592010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Piesasjärven eli Suoliveden länsirannalla olevan Pirttiniemen etelärannalla pellolla.
Niemen maasto on sorapohjaista mäntymetsää ja peltoa. Löydöt, kvartsi-iskokset, ovat etupäässä peräisin kyntöpellosta läheltä rantaa, mutta myös etäämmältä noin 70 m päästä, niemen keskiosasta, samalta pellolta.

Mäntylä (592010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Piesasjärven eli Suoliveden Mansikkalahden luoteisrannalla, Mäntylän tilalla.
Löytöalue alkaa asuinrakennuksen nurkalta ja jatkuu noin 20 m:n päähän rannasta. Löydöt, kvartsi-iskokset on tehty kasvimaasta ja kyntöpellosta, joka viettää melko jyrkästi etelään.

Piesala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Suoliveden eli Piesasjärven pohjoisosan niemellä, Piesalan tilan maalla.
Ns. Harjupelolta on inventointilöytöjä noin 150 m päärakennuksesta länteen, luode-kaakkosuuntaisen harjanteen länsipuolelta. Saman harjanteen itäpuolelta, läheltä rantaa on löytynyt tasataltta ja jostain tilan mailta toinen kiviesine. Viimeksi mainitut esineet ovat löytäjän hallussa.

Kurttuniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Petäjäveden etelärannalla olevalla kapealla, pohjoisluoteeseen työntyvällä niemellä, jonka kapea salmi erottaa vastarannan Majaniemestä.
Löytöpaikka oli vuonna 1983 perunapelto, joka sijaitsi niemen kärjessä olevasta mökistä noin 50 m etelään. Löydöt ovat kvartsi-iskoksia. Rajaus on karkea arvio.

Autionsalmi (592010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Karikkoselän lounaisosassa, Autionsalmen rannassa, salmeen luode-kaakkosuuntaisena työntyvän kapean (noin 20 m) niemen luoteispäässä. Niemellä kulkee maantie, ja silta ylittää salmen.
Maaperä on hiekkaa, ja niemen kärjessä se ja rantakivikko sekä turvekerros muodostavat vajaan metrin korkuisen törmän. Inventointilöydöt (kvartsia) on tehty niemen molemmin puolin rantahietikolta ja rantavedestä noin 30 - 60 m päästä niemen kärjestä.
Paikalla on opastaulu.

Souru (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijatsee Karikkoselän pohjoisosassa, Hassulanniemen etelärannan tuntumassa.
Inventointilöydöt (kvartsia) ovat Sourun talon pihamaalta, asuinrakenuksen lounaispuolelta läheltä kaivoa ja rannasta, asuinrakennuksesta etelään. Maaperä on hiekkaa.

Kuusela (592010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Multialle johtavan valtatien 18 länsipuolella, Jämsänveden pohjoisrannasta noin 550 m pohjoiskoilliseen, suurten hiekkakuoppien reunalla ja voimajohtojen alapuolella. Inventointilöydöt (kvartsia) on tehty noin 10 m päästä Multialle johtavaa vanhaa tietä.
Vuoden 2004 tarkastuksen yhteydessä hiekkakuopan reunoilla oli kvartsia. Muuta asuinpaikkaan viittaavaa ei havaittu. Kvartsien löytöpaikan GPS-koordinaatit ovat
Asuinpaikka on melko huonossa kunnossa ja osittain tuhoutunut hiekkakuopan, teiden ja voimalinjan takia. Jonkin verran säilynyttä metsämaata on jäljellä, erityisesti pohjoiseen joen suuntaan. Asuinpaikka on vaarassa tuhoutua kokonaan.

Majaniemi 2 (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Paikka sijaitsee Piesalankylän alueella, hiekkaisen Majaniemen tyvessä, asuinpaikan Majaniemi 1 (592 01 0005) luoteispuolella.
Paikalla on Majaniemen kärkeen vievän polun laidalla kuopanne (läpimitta noin 2,5 m, syvyys vajaa metri). Kuopanteessa on selvät reunavallit (noin 0,5-1 m leveät, muutaman kymmenen cm korkeat). Reunavallin kaakkoisosa levenee röykkiömäiseksi. Reunavallille tehdystä koepistosta paljastui hyvin mustaa nokimaata, jossa oli runsaasti palaneita kiviä, palanutta ja osaksi palanutta luuta sekä (tulus)piitä.
Kyseessä voisi olla asumuksen ja sen tulisijan jäännökset joko rautakauden lopulta tai keskiajalta, kenties niemelle nimen antaneen asumuksen jäännökset.

Hankalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Piesalankylän alueella, Hankalahden eteläpohjukassa, kapealla tasanteella. Maasto on hiekkaharjua.
Luoteeseen, kohti rantaa jyrkähkösti laskevan törmän juurella kapealla ja kymmenisen metriä pitkällä tasanteella, pari metriä järvenintaa ylempänä on koekuoppahavintojen mukaan vahvaa likamaata ja siinä keramiikkaa, kvartsia ja muita asuinpaikkalöytöjä. Paikka on maastosuhteiden vuoksi pienialainen, mutta ilmeisen intensiivisesti asuttu. Asuinpaikkaa saattaa olla noin 100 m päässä olevan kesämökin pihapiirissäkin, jota ei kuitenkaan ole tutkittu.

Kelven (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jämsänveden ja Kelvejärven välisen salmen kohdalla.
Salmesta noin 80 m etelään olevan pumppuaseman kohdalta, pohjoispuolisesta tienleikkauksesta löydettiin kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta sekä likamaata.
Ympäristössä on laajalti ehjää, asuinpaikaksi sopivaa maastoa, jolta ei ole kuitenkaan asuinpaikkaan viittavia havaintoja.
Asuinpaikkaan viittavia merkkejä myös salmen pohjoispuolelta maanpinnalta. Alue on luonnonsuojelualuetta. Tie rikkonut asuinpaikkoja, mutta ehjääkin aluetta lienee kohtalaisesti jäljellä.

Lähdeaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ilosjärven etelärannalla, hiekkaisella, länteen viettävällä viljelysmaalla, Lähdeahon talosta 200 m luoteeseen. Paikalta on löytynyt kivitaltta (KM 12303) ja kivikirves. Vuoden 1964 inventointikertomuksen mukaan paikalta olisi kolmaskin kiviesine, taltta (KM 2029:97), jonka löytötiedoiksi mainitaan Ilosjärven talon maa. Esine saattaa olla tältä paikalta, koska alue on kuulunut aikaisemmin Ilosjärven taloon.
Lähdeahon talon isännän mukaan tien alle, noin 200 m paikasta etelään, olisi jääneen tulisija. Asuinpaikan laajuus ei ole tiedossa.

Hommala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ilosjärven eteläpuolella, maantien itäpuolella, Hommalan mökin edustalla, metsä- ja tonttimaalla. Osa asuinpaikkaa on jäänyt teiden alle. Paikalta on löytynyt useita kivi- ja kvartsiesineitä.

Saparoniemi pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Niemenharjun eteläkärjessä, Saparoniemessä, jossa on nykyisin uimaranta. Sinne vievän tien pinnassa vuonna 1964 havaittiin palomaaläikkä, jonka kohdalta ei kuitenkaan vuoden 1996 inventoinnissa tehty löytöjä tai muita havaintoja. Maasto on ehjää kangasmetsää muinaisine rantaterasseineen, asuinpaikaksi sopivaa.
Koekaivauksessa vuonna 2004 todettiin kulttuurikerrosta ja löydettiin palanutta luuta, kvartsia, kivilaji-iskoksia, hiotun kiviesineen katkelma ja hajanaisia tulenpidon jälkiä, jotka keskittyivät maastossa näkyvälle, välittömästi noin 115 m korkeudella olevan rantatörmän päälle. Vuonna 1964 näkynyt palomaaläikkä lienee ollut juuri tieleikkauksessa em. rantatörmän kohdalla, jossa yhäkin on jonkinverran likamaata näkyvissä.
Asuinpaikka on rannan ja terassin suuntainen pitkänomainen vyöhyke tien molemmin puolin. Suppealla koekuopituksella ei muinaisjäännöksen laajuutta voitu selvittää. Todetun löytöalueen koko oli noin 20 x 60 m.
Kauempana luoteessa Saparoniemen keskiosissa on erilaisia kuopanteita ja moderneja sorakuoppia. Koekaivetuista kolmesta matalasta painanteesta yksi oli hiilimiilu ja toinen likamaakuoppa. Molemmat ovat ilmeisesti suhteellisen myöhäiseltä ajalta. Kolmas kuoppa oli luontainen, lahonneen kannon kuoppa.

Kunnalliskoti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Putaanlahden länsirannalla, Niemenharjun itärinteessä, entisen kunnalliskodin ja rannan välisellä pellolla.
Vuonna 1964 paikalla on havaittu liesikiveys (palaneita kiviä metsästä, noin 3 m järven pinnasta) ja luuta, jota ei ole otettu talteen. Vuoden 1996 inventoinnin yhteydessä paikalla ei tehty muinaisjäännökseen viittaavia havaintoja useista koekuopista huolimatta. Vuonna 2006 tarkastettiin paikan ympäristöä. Todettiin, että asuinpaikka on sortunut rantaveteen ja kohdetta on myös tuhonnut laituripengerryksen rakentaminen.

Virtala 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Koliman itärannalla, Harmaalanrannan kylässä, pienen Myllyjoen eteläpuolella, Virtalan talon länsipuolella olevalla viljelysmaalla. Pellolta on löytynyt kvartsi-iskos. Viemärin kaivuutöissä talon itäpuolelta on löytynyt palaneita kiviä.

Looteharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Koliman itärannalla, talon pohjoispuolella olevalla viljelysmaalla. Paikalta on löytynyt kourutaltta (KM 3801:16) ja pellosta kerrotaan löytyneen kvartsia kyntötöiden yhteydessä.

Karjalanmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pohjoisniemellä, Kammolankankaan luoteisosassa, laajan hiekanottoalueen reunalla, tien ja hiekkakuopan välisellä alueella.
Paikalla on tehty kaivaus vuonna 1964, mutta kaivausalueen tarkka sijainti ei ole tiedossa. Asuinpaikka lienee osaksi tuhoutunut maa-aineksen otossa, ja se kuulunee samaan asuinpaikkakompleksiin kuin läheinen Tilkku -niminen asuinpaikka, jonne matkaa on vain noin 100 m.

Majakaarre 1/Kumpulainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alvajärven kaakkoispäässä, Pohjoisniemellä, kapean niemen tyvessä, vanhan törmän päällä, rannan suuntaisella tasanteella, jota etelässä rajoittaa luontainen kivikko.
Paikalla on reunoiltaan metsittynyt hiekkakuoppa, jota on käytetty 1950- ja -60 -luvuilla. Löytöjä on tehty hiekkakuopan reunoilta, lisäksi kuopan pohjoisreunoilla on havaittu heikosti punertavaa maata.
Kaivauksia on tehty ainakin kahden puolen kuoppaa vuonna 1964, lisäksi vuonna 2000 hiekkakuopan pohjoispuolella oli koekaivaus mökkihankkeen vuoksi. Silloin löytyi vähän myöhäiskivikautista tai varhaismetallikautista keramiikkaa.
Asuinpaikan laajuutta itään ei ole selvitetty rakennuspaikkaa edemmäs, ja rakennuksen ja hiekkakuopan välissä on löytöaluetta jäljellä, etenkin kuopan reunan lähellä.

Pohjoisniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alvajärven kaakkoispäässä, Pohjoisniemellä, hiekkakuopan reunalla. Siellä on havaittu pyöreä, noin 1 m läpimittainen kiveys vuoden 1964 inventoinnin yhteydessä. Lähistöltä, eri hiekanottopaikkojen reunoilta, kerrotaan löytyneen samanlaisia kiveyksiä.

Madeneva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pohjoisniemellä, Kanavan etelärannalla, radan molemmin puolin kangasmetsässä sekä tonttialueella. Paikka on osaksi erittäin hyvin säilynyt.
Vuonna 1997 tehtiin koekaivaus radan itäpuolella, törmän reunalla, jossa on havaittu muutamia laakeita, epävarmoja asumuspainanteita. Länsiosassa, lähellä rataa on kulttuurimaata ja kvartsia. Siellä on tehty koekaivauksia vuonna 1998 ja tasokaivauksia vuonna 1999. Maastossa erottuu pienehköjä pyöreitä painanteita, joista osassa on koekuopituksessa tai kairauksessa todettu liesikiveys.
Vuoden 1963 kaivausalueen reunaa on ilmeisesti näkyvissä radan länsipuolella metsäniemekkeessä, jossa on pieniä kotitarvehiekkakuoppia. Niitä on paikoin pengottu. Vieressä on soikea ja laakea painanne, jonka maannos on häiriintynyt, ja jota tiedetään käytetyn "mopokirnuna" 1960-luvulla; kyseessä lienee tutkittu ja metsittynyt asumuspainanne.
Vuonna 2006 kartoitettiin asuinpaikan ympäristöä. Kartoituksessa todettiin, ettei kohde jatku nykyisistä rajoistaan etelämmäs. Tien eteläpuolella, rakentamattomalla tontilla havaittiin kuitenkin asumuspainanne. Muualta tien länsipuolelta ei löydetty mitään esihistoriaan viittaavaa. Vuonna 2008 painannetta tutkittiin koekaivauksin ja talletettiin runsaasti löytöjä.
Kivikauden asutus on sijainnut kapean, suojaisen väylän hiekkaisella etelärannalla, mahdollisesti jopa muutaman kilometrin matkalla. On todennäköistä, että kivikautinen asuinalue jatkuu raviradan toisella (lounais)puolella samanlaisena ketjumaisena nauhana koko Pohjoisniemen rannan läpi.

Virtala 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saanijoen länsirannalla, entisen Virtalan torpan kaakkoispuolella olevalla viljelysmaalla. Alue on nykyisin tonttimaata ja metsää. Maasto on kivistä moreenia. Tiedot löytöalueen tarkasta sijainnista ja laajuudesta ovat puutteellisia. Paikalla on erotettu 1900-luvun alussa "hauturoita", joilla Ailio tarkoittanee maassa erottuvia painanteita, joissa on palaneita kiviä (kuoppaliesiä?). Vuonna 1997 ylempänä rinteessä olevan rakennuspaikan koekaivauksessa ei löytynyt merkkejä asuinpaikasta.
Vuoden 2013 inventointikertomus: Alue on talon pihapiiriä, pihapeltoa (lähinnä mansikkamaata) ja lähimetsää joka on matalalla niemekkeellä Saaninjoen yläpuolella. Kesannolla olevasta mansikkamaasta löytyi yksi kvartsi-iskos (P566), jota ei otettu talteen. Talossa asuva Seppo Pasanen on havainnut esihistoriallisia löytöjä vain mansikkamaan alueella, ei hieman ylempänä olevassa pihapiirissä. Hän on kerännyt jonkin verran keramiikkaa ja kiviesineitä myös talteen ja näistä otettiin valokuvia inventoinnin yhteydessä. Asuinpaikka on rajattu pääasiassa pellon ja loivan törmän mukaisesti 115 m mpy yläpuoliselle alueelle. Asuinpaikasta lounaaseen olevalta niemeltä löytyi ennestään tuntematon asuinpaikka, joka on nimetty Virtala 3:ksi.

Juntinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saanijärven luoteisrannnalla, Raudanjoen suun koillispuolella, hiekkaisessa matalassa, mäntyä kasvavassa niemessä Sointulan tilan koillispuolella, jossa on pieni kesämökki ja muita pienempiä vajarakennuksia. Asuinpaikasta vajaa kilometri länteen on Saanijärveen laskevan Raudanjoen suu. Joen-suun suistoon, sen koilllis- ja itäpuolelle on kerrostunut hiekkamuodostuma, jolla Juntinniemen asuinpaikat sijaitsevat. Toinen Saanijärven vastaava hiekkamuodostuma on Elämäjärveltä laskevan Kortteisen kanavan suussa Rönnynkylässä, jossa ovat alueen tunnetuimmat kivikautiset asuinpaikat.
Asuinpaikka on löytynyt vuonna 1962, jolloin aivan järven rannassa olevan hiekkakuopan reunasta on löytynyt keramiikkaa. Kohteen samana vuonna tarkastanut Anna-Liisa Hirviluoto totesi paikalla likamaata ja löytöjä. Vuonna 1993 Mirja Miettinen teki paikalla pienen koekaivauksen, joka keskittyi hieman ylempänä ja lähempänä Sointulan rakennuksia olevan toisen hiekkakuopan ympärille, mutta jossa kaivettiin koekuoppia myös muualle niemelle. Koekaivausten perusteella asuinpaikka on rajattavissa niemelle noin 60 x 60 metrin laajuiselle alueelle. Mäen laella, asuinpaikan luoteispuolella on havaittu lisäksi halkaisijaltaan n. 14-metrinen kiviraunio kivirakassa, jota Miettinen kuitenkin on arvellut todennäköisesti luontaiseksi muodostumaksi.
Vuoden 2013 inventoinnissa paikalla käytiin toteamassa sen olevan jokseenkin samassa kunnossa kuin 20 vuotta aiemmin. Nurkkakiville rakennettua mökkiä varten maata on aikanaan hieman tasoitettu ja näissä työnnetyissä kasoissa on vielä jonkin verran paljasta hiekkaa näkyvissä. Mökin rakentaminen ja hiekkakuopat ovat tuhonneet asuinpaikkaa vain hieman, joten kohdetta voi pitää lähes ehjänä varhaismetallikautisena asuinpaikkana (paikalta on ST-keramiikkaa). Inventoinnin yhteydessä paikalla ei näkynyt löytöjä. Sen sijaan asuinpaikan pohjoispuolella oleva karjahaka tarkastettiin ja sieltä löydettiin ennestään tuntematon kivi- tai varhaismetallikautinen asuinpaikka, Juntinniemi 2.

Keidas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muurasjärven pohjoisosan lounaisrannalla, kapean harjun pohjoisosassa, hiekkaisessa niemessä, jossa on hiekanottokuoppia.

Halmeniemi (601010024) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muurasjärven pohjoisosan lounaisrannalla, kapean harjun eteläosassa, hiekkaisessa niemessä. Paikalta on löytynyt kivikirves ja kvartsi-iskos.

Kivikko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muurasjärvellä, Markkuskankaan länsipuolella olevalla pellolla, Kivikon talosta koilliseen. Paikalta on löytynyt kiviesineitä.

Männikkö (601010027) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muurasjärven kylän luoteisosassa, Savijärven pohjoispuolella olevalla pellolla. Paikalta on löytynyt kaksi kivikirvestä. Pellolta kerrotaan löytyneen peltotöiden yhteydessä kvartseja ja hiiltä.

Santaharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pihtiputaan ja Reisijärven rajalta noin 800 m päässä, Pajupuron mutkan itäpuolella, pellolla. Paikalta on löydetty kourutaltta ja kvartsi-iskos.

Viipylä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pihtiputaan ja Reisijärven kuntien rajalta nloin 0,8 km päässä, Pajupuron mutkan itäpuolella olevalla pellolla. Paikalta on löytynyt kivitaltta (KM 16660). Esineessä sanotaan löydettäessä olleen kiinni savisen puuvarren, joka sittemmin on joutunut hukkaan.

Metsälä (601010030) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Savijärven eteläpään itärannalla, Metsälän talon luoteispuolella, pellolla. Paikalta on löytynyt kiviesineitä ja kvartsi-iskos (KM 8604:14-18, KM 16663, KM 16934:7-8).

Koivukangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Koivujoen länsipuolella, Koivukankaan talon itäpuolisella pellolla/niityllä. Paikalta on löytynyt kiviesineitä ja kvartsi-iskoksia (KM 10422:1-3, KM 16664:1-3).

Rimpisalo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kojolan kaakkoisosassa, maantien kaakkoispuolella, Rimpisalon talosta noin 0,1 km kaakkoon olevalla pellolla ja laidunniityllä.

Teini (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kojolan kaakkoisosassa, pellossa.

Auhtola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kojolan eteläosassa, Niittyjärven eteläpuolella, pellolla.

Siirtola (601010035) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalta on löytynyt taltta (KM 3354:10) ja kaksi kourutalttaa (KM 2029:123, KM 3617:3).
Siirtolan tilan pellolta on löytynyt lisäksi kaksi soikeaa tuluskiveä (KM 2929:170, KM 3354:82).
Todennäköinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Elämäjärven etelärannalla, Liitonjoen suun länsipuolella olevalla vanhalla kylämäellä. Roineen inventointikertomuksen mukaan asuinpaikka sijaitsee päärakennuksesta noin 60 metriä lounaaseen olevalla entisellä pellolla, joka on sittemmin ollut laitumena. Vanhoista löytötiedoista sijaintia ei voi päätellä, joten mahdollisesti Roine on saanut lisätietoa paikan päältä. Ainoa maininta löytöpaikasta on KM 3617:3 Siekkilän talon rantahietikko, mikä viittaa Liitonjoen suun länsipuoliseen alueeseen.
Vuonna 2013 muinaisjäännökseksi määritelty alue oli laitumena, eikä sitä voinut tarkastaa. Myös kaikki muut Elämäjärven etelärannan pellot olivat inventointiaikana ummessa. Löytöpaikka on seitsemän metriä ylempänä kuin Elämäjärven pinnan nykytaso, mutta mahdollisesti asuinpaikka onkin suuntautunut ennemminkin lounaaseen, jossa Salapuron laakso on saattanut olla vesialueena kivikaudella. Toisaalta Siekkilän talon kourutaltan löytöpaikka viittaa mahdollisuuteen, että asuinpaikka voisi olla nykyrannallakin.

Kotiranta (601010038) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Elämäjärven lounaisrannalla, harjun päällä. Paikalla on tavattu maanalainen raunio, joka on puoliksi tuhoutunut tietöissä. Ehjä puolikas on vielä näkyvissä, mutta sen päälle on kasattu kiviä pellolta. Röykkiön vieressä, sen lounaispuolella metsässä, on kolme samanlaista maanalaista röykkiötä. Ne ovat koskemattomia, mutta kyseessä saattavat olla viljelysröykkiöt eivätkä hautaröykkiöt.
Inventointikertomus 2013:
Alkuperäinen röykkiö on jäänyt tien rakennuksessa raivattujen kivien alle ja on hyvin vaikeaa erottaa mikä on vanhaa kiveystä ja mikä on raivauskivikkoa. Kotirannan tien länsipuolella on kuusikkometsää, joka on juuri mainitun röykkiön taustalla selvästikin vanhaa viljelystä kapeine sarkaojineen. Metsässä kulkevan hakkuulinjan (tilusraja?) kohdalla on pitkähkö matalan kivikon alue hieman notkelmakohdassa, joka saattaa olla luontaista tai em. pellosta poistettua kivikkoa. Joidenkin tietojen mukaan rautakautiset löydöt KM 2029:201-203 olisivat peräisin kiviröykkiöstä, mutta mitään dokumenttia asiasta ei ole. On kuitenkin pidettävä mahdollisena, että vaikka kiveykset paikalla olisivatkin viljelysraunioita, on paikalla saattanut olla myös rautakautisia hautoja

Iso-Päiviö (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee Kolima-järven Iso-Päiviön saaressa, Ilosjoen pohjoispuolella, metsäisen saaren korkeimmalla kohdalla. Paikalla on halkaisijaltaan 3 m oleva sammaloitunut röykkiö.

Haapasaari (601010041) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kolima-järvellä olevan Haapasaaren luoteisosassa, kivikkoisessa metsärinteessä. Paikalla on neljä mataa, pientä, ihmisen kokoamaa kiviröykkiöitä, joiden ikä ja tarkoitus ovat tutkimusten puuttuessa epäselviä. Röykkiöt saattavat olla hautaröykkiötä.

Koliman Hämeensaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kolima-järven Hämeensaaressa, joka on pienehkö, verrattain korkea saari. Sen metsäisellä lakitasanteella, jolla sijaitsee uudehko huvila, on esihistoriallinen asuinpaikka ja pienehkö röykkiö.
Asuinpaikka on löytynyt huvilan perustuksia tehtäessä. Paikalla on tehty koekaivauksia vuosina 1991–1992 rakennuksen edellyttämältä alueelta. Rakennuksen vieressä on kekomainen, kasvillisuuden peittämä röykkiö, joka on merkitty peruskartalle. Röykkiö on koekuopasta päätellen kiuasröykkiö, joka on ajoittamaton.
Asuinpaikan löydöt ovat kivikauden lopulta tai varhaiselta metallikaudelta, rautakaudelta tai eräkaudelta. Luuaineistossa on sekä palanutta että maatunutta luuta. Kulttuurikerroksessa on selvästi erottuva stratigrafia: alempi/vanhempi punertava kerros, josta on löytynyt kivikauden lopun/varhaisen metallikauden keramiikkaa, palanutta luuta, sekä ylempi/nuorempi kerros, joka on musta ja vahvasti hiilensekainen, ja jossa on rautakautistyyppistä, karkeaa keramiikkaa ja myös maatunutta luuta. Ylemmässä kerroksessa voi olla sekä rautakautista että eräkauteen ajoittuvaa aineistoa.
Kaivausalueen vierestä on löytynyt myöhemmin pihaa tasoitettaessa tasakantainen kvartsikärki.
Paikka on lähinnä kausiluontoinen pyyntipaikka, leiripaikka, erinomainen vesilläkulkijoiden tarkkailupaikka.

Koirainsaari (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Alvajärvessä olevassa Koirainsaaressa, sen itärinteessä. Paikalla on kaksi pengottua röykkiötä, joista toisen halkaisija on 3-4 m, toinen on kooltaan noin 1,5 x 2 m.
Röykkiöiden esihistoriallisuus on epävarma. Röykkiöitä ei ole tutkittu kaivauksin.

Alvajärven Hämeensaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Alvajärven pienehkössä Hämeensaaressa, sen eteläpäässä, osittain kalliolla. Paikalla on halkaisijaltaan noin 4 m oleva röykkiö, jota on pengottu.
Vuonna 1999 tehdyssä tarkastuksessa vanhasta huvilasta länteen, metsässä, rannan lähellä ja naapurin rajan tuntumassa, havaittiin epämääräistä matalaa kiveystä, joka oli varvukon peitossa. Kyseessä ovat mahdollisesti rippeet vuonna 1964 todetusta matalasta röykkiöstä.

Peukaloisenkangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Alvajärven ja Muurasjärven välisen joen itärannalla mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla. Noin 1000 x 700 m laajuisella alueella 120 korkeuskäyrän yläpuolella sijaitsee yli 100 pyyntikuoppaa tai pyyntikuoppamaista rakennetta. Osa kuopista saattaa olla myös myöhäisempiä hiilimiiluja.
Peukaloisenkankaan alueella on myös ainakin viisi erillistä asuinpaikkaa, joista keskimmäisessä (Peukaloisenkangas 3) on myös näkyvillä asumuspainanteiksi tulkittavia painaumia. Asuinpaikat ovat ainakin osittain olleet todennäköisesti käytössä eri aikoina, kohde edustanee hyvin pitkä-ikäistä asutusta. Alueella on useampia muinaisia rantavalleja.
Asuinpaikkojen kuvaukset alakohteissa. Aluerajaukset liitetiedostossa.

Koivukangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Koivujoen itäpuolella, Koivukankaan talon pohjoispuolella, pitkällä ja kapealla harjulla noin 1,3 km matkalla, soiden keskellä. Alueella on ollut useita pyyntikuopparyhmiä.
Vuoden 2005 inventoinnissa paikalla todettiin hakatun metsää ja maata kynnetyn niin pahasti, että kuoppaketjustosta oli jäljellä vain muutama kuoppa. Osa pyyntikuopista oli täytetty maalla.
inventointi 2023: Inventoinnissa tarkastettiin vain pyyntikuoppaketjun pohjoisin osuus Korkiakankaan kaakkoispuolisella osuudella harjujaksoa, niin että kartoitettiin suunnitellun sähkönsiirtolinjauksen keskilinjasta 100 m sisällä oleva alue sekä sinne johtavan polun varrella sijaitsevat rakenteet. Tällä osuudella ei havaittu vuoden 2005 inventoinnissa todettuja metsätöiden aiheuttamia vahinkoja. Alueelta tavattiin 7 selkeää pyyntikuoppaa sekä 4 suurempaa, vallin ympäröimää kuoppaa, joiden pohjasta tavattiin kairausnäytteessä hiilikerros (paksuus vaihtelevasti 3–5 cm, mutta yhdessäkään kuopassa kaira ei mennyt
tämän syvemmälle, joten hiilikerroksien todellinen paksuus jäi selvittämättä); ne voisivat olla joko suuria pyyntikuoppia tai kuoppamallisia hiilimiiluja.

Hiekanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alvajärven rannnalla, Pohjoisniemen pohjoisrannalla, rantatörmässä ja hiekalla. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Lylysaari 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kolima-järven Lylysaaren suojaisella länsirannalla, hiekkatörmän päällä olevalla luontaisella tasanteella. Alueen metsä on kaadettu ja äestetty vuonna 1993. Ensimmäiset löydöt on tehty äestysurista. Maastossa erottuu hakkuutähteiden ja äestyksen vuoksi heikosti matalia asumuspainanteen tapaisia pyöreitä ja soikeita painanteita, joista yhtä tutkittiin vuonna 1994. Saaressa on idempänä myös pyyntikuoppia, ja peruskartalle on merkitty tervahauta.
Tasanteella tehtiin asuinpaikan koekaivauksia vuosina 1994 ja 1995. Vuoden 1994 kaivauksissa löytöinä saatiin kvartsia, kiviesineitä ja niiden katkelmia, muutamia pikkutalttoja sekä keramiikkaa, josta osa on asbestinsekaista (ilmeisesti myöhäisneoliittista). Vuoden 1995 kaivauksessa ylemmän törmän juurelta koekuopasta löytyi kivimurska- ja kiillesekoitteista, leveällä leimalla ja sisältä päin painetuin kuopin koristettua Sarsan-Tomitsan keramiikkaa.
Koekaivauksella asuinpaikka voitiin rajata alustavasti, mutta tarkka rajaus tekemättä.

Koivukangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Koivujoen länsipuolella, Koivukankaan talon pohjoispuolella, pellolla/niityllä. Paikalta on löytynyt kiviesineitä (KM 2105:1, KM 11568:1-8).

Lylysaari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lylysaaren pohjoisosassa, Heinälammen eteläpuolella. Paikalla on pyyntikuoppia sekä pieni tervahauta.

Vaaksianniemi (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee Kolima-järven Putaanlahden suun, itärannalla, Vaaksianniemen länsiosassa, kallion korkeimmalla kohdalla, noin 100 m rannasta, harvassa männikössä. Paikalla on kaksi matalaa kiviröykkiötä, lapinrauniota, jotka sijaitsevat tontin pohjoisrajalla, toinen aivan sähköpylvään/muuntajapylvään vierellä. Röykkiöt ovat halkaisijaltaan 4 ja 6 m ja vahvasti sammaloituneita. Isommassa röykkiössä kasvaa pari pientä mäntyä. Röykkiön penkomisjäljet ovat vanhoja.
Vuonna 2002 läheisen yksityistielinjan koekuopituksessa löytyi pienemmän raunion hajallaan olevien kivien ulkopuolelta metallinilmaisimella pieni pronssilevykatkelma. Rauniota ei kuitenkaan tutkittu kaivauksin.

Tilkku (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alvajärven eteläpäässä, pohjoiseen aukeavalla hiekkarannalla, nykyisen rantatörmän yläpuolella. 50-100 m päässä rannasta on vanhempi, kivikkoinen rantamuodostuma, jonka edessä/pohjoispuolella on tasaista hiekkakangasta. Maasto laskee varsin loivana ja maastossa vain paikoin erottuvana törmänä 0,5-0,7 m verran kohti nykyistä rantavyöhykettä.
Koekaivauksissa tilan Tilkku (RN:o 3:65) maalla, ylemmällä kapealla terassilla aivan kivikkotörmän juurella, on todettu asuinpaikkalöytöjä, punamultahauta ja tulisijoja. Asuinpaikka jatkuu ilmeisesti molempien naapuritonttien puolelle.

Pitkähiekka 1-2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kolima-järven länsirannalla, Iloskankaan Pitkähiekan eteläpäässä, nykyisen, 2–3 m korkean rantatörmän päällä sekä muinaisen rantatörmän päällä, nykyisestä rantatörmästä noin 30 m länteen (ks. alakohteet). Nykyinen rantatörmä on kulunut ja se sortuu rantaveteen. Löydöt (KM 30169:1–2) on poimittu sortumasta. Muinaisen törmän päällä on asumuspainanteita ja muita kuoppia/kuopanteita. Löydöt ovat törmän päälle tehdystä koekuopasta (KM 30170:1–2).
Kohteesta käytetty myös nimeä Iloskangas-Pitkähiekka 2.

Niemenharju 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Niemenharjun lounaisreunalla, Riihilahden itä-/koillisrannalla, Karvalammen eteläpuolella olevilla harjanteilla, Niemen talon ympäristössä, länsilounaaseen viettävällä hiekkaisella viljelys- ja pihamaalla.
Koekaivauksessa 2005 löytyi pellon muokkauskerroksen alta kivikautistyyppinen liedenpohja, mutta ei säilynyttä kulttuurikerrosta. Talon pihapiirissä on 2 tai 3 historiallisen ajan rakennuksenpohjaa, jotka löydöistä päätellen lienevät 1700-luvulta. Paikka on asuttu kiinteästi 1400-luvulta lähtien. Rakennuksenpohjien alta tuli esiin likamaakuoppa, josta löytyi pala mahdollisesti epineoliittista keramiikkaa.

Niemenharju 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Niemenharjun kaakkoisreunalla, Kolima-järven Putaanlahden länsirannalla, Saparoniemen tyven pohjoispuolella. Asuinpaikka on 170 m pituinen, vanhan rantatörmän päällä.
Kyseessä on laaja asuinpaikka, joka on osaksi mökkien alla ja pihoissa, osaksi ehjässä kangasmaastossa. Maasto on osittain kulunut.

Raudanjokisuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saanijärven luoteisrannalla, Raudanjoesta noin 0,3 km itään, Sointulaan/Junttiin vievältä tieltä noin 30 m etelään, harjun loivalla etelärinteellä, sorakuopalta noin 0,1 km luoteeseen. Alue on hiekkapohjaista mäntymetsää, tukkivarastojen hieman rikkomaa maata. Löydöt ovat tulleet koekuopasta. Vuoden 2013 inventoinnissa paikalle tehtiin muutama löydötön koekuoppa lisää.

Alakoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saanijärven koillisrannalla, Alakosken suusta noin 0,2 km koilliseen, kapean harjun länsipäässä, harjua kulkevan tien eteläpuolella, harjun länsipäässä olevalla hiekkamaalla. Löydöt ovat tulleet paikalle tehdystä koekuopasta.
Asuinpaikka liittyy Pöhlökankaan-Rönnyn muinaisjäännöskompleksiin.

Kutemainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alvajärvelle menevän tien ja valtatien 4 risteyksestä 0,1 km luoteeseen, Alvajärven suuntaan, linja-autopysäkin kohdalla, harjun laella. Harjua on leikattu tienteon yhteydessä.
Vuoden 2005 inventoinnissa asuinpaikasta todettiin suuren osan olevan ehjää risteyksen laajennuksen aiheuttamista tuhoista huolimatta.

Suvannonlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alvajärven kaakkoispäässä olevan Suvannonlahden pohjoispuolella, rautatien alikulkusillasta noin 0,5 km itäkoilliseen, rannasta noin 120 m päässä, harjanteen tai mäen kaakkoisreunassa, jyrkän törmän päällä. Kivisessä maastossa on hiekkainen, vähäkivinen alue, muinainen niemennokka. Paikalla pieni hakkuuaukea. Löydöt ovat tulleet paikalle tehdyistä koekuopista.

Häyhtiönjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitse Alvajärven pohjoisrannan tuntumassa, rautatiestä noin 0,1 km pohjoiseen ja Häyhtiönjoesta noin 70 m luoteeseen, matalan mäenkumpareen keskivaiheilla, itärinteellä, hiekkamaalla. Kyseessä on täysin ehjä asuinpaikka, jonka laajuus ei ole tiedossa. Keramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta on poimittu talteen tuulenkaadoista. Paikka on ollut muinoin saarena.

Mökkiniemi (601010064) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alvajärven koillisrannalla, radan ja rannan välillä, radan eteläpuolella, loivan ratamutkan kohdalta noin 0,2 km luoteiseen, pienessä niemekkeessä, Ruokolahden talosta noin 0,5 km länteen. Löydöt ovat mökkien pihapiireistä ja mökkiteiden liepeiltä. Ne on poimittu talteen mökkityömaalta. Paikka on kivistä moreenimaata. Mökkien ja teiden rakentaminen on tuhonnut asuinpaikkaa.

Säkkilahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alvajärven pohjoisrannalla, Säkkilahden rannasta noin 120 m pohjoisluoteeseen, Pilkkamäen kaakkoislaidalla, mökkitien itäpuolella, muinaisen matalan rantatörmän päällä, mäntymetsässä. Paikalle tehdyistä koekuopista on löytynyt luuta ja kvartsia. Maastossa erottuu mahdollinen asumuspainanne. Asuinpaikka on ehjä. Maaperä on hienoa, tasarakeista hiekkaa.

Pilkkamäki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alvajärven koillisosassa, Pilkanniemen Pilkanmäen länsirinteen eteläosassa, muinais-Päijänteen korkeimman törmän yläpuolisella tasanteella. Harvahkossa hoidetussa mäntymetsässä on tuulenkaatoja, joista löytöinä on saatu talteen isoja, palaneita luunmuruja. Paikka on maastoltaan täysin ehjä.

Pilkkamäki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alvajärven koillisosassa, Pilkkaniemen Pilkkamäen länsirinteellä, Ripaniemen ja Hirviniemien välisen lahden keskivaiheilta rannasta noin 130 m rannasta itään, metsätien länsipuolella, pellon yläpuolisella tasanteella. Loivalla törmällä kasvaa nuorta metsää. Löydöt ovat tulleet paikalle tehdyistä koekuopista. Kyseessä lienee ehjä asuinpaikka.

Karankajoensuu 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alvajärven pohjoispäässä, Karankajoen suun pohjoispuolisella matalalla mäellä, mäen etelälaidalla, maantien itäpuolella. Asuinpaikka on metsäisellä mäenkumpareella, jokisuun pohjoispuolella, kivisellä hiekkamaalla. Alue on mäntyvaltaista sekametsää. Löydöt ovat tulleet paikalle tehdyistä koekuopista. Kyseessä on ehjä asuinpaikka.

Karankajoensuu 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alvajärven pohjoispäässä, Karankajoen suun luoteispuolisella mäellä, tienristeyksen luoteispuolella. Kvartsi-iskoksia on poimittu talteen tieleikkauksesta. Kyseessä lienee tien tuhoama asuinpaikka.

Marjoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muurasjärven koillisrannalla olevan Marjoniemen keskellä ja sen korkeimman laen eteläreunalla, osaksi mökkitien alla, teiden risteyksessä, Muinais-Päijänteen rantapalteen takana. Löydöt on pomittu törmän takaa, tien molemmin puolin. Alue on osaksi metsänäestyksen rikkoma. Paikka on ollut muinoin saarena.

Koivujoenharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Koivujoen länsipuolella, Muinais-Päijänteen lasku-uoman alueella, Matinlammesta noin 150 m länteen ja Koivukankaan talosta noin 0,2 km pohjoiseen, kapean soraharjun laella, osaksi äestyksen rikkoma.

Koivujoenhaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Koivujoen länsipuolella, Koivukankaan talosta 800 m pohjoiseen Karhunpiiloon vievän polun varrella, Muinais-Päijänteen lasku-uoman itärannalla, korkean törmän päällä, hiekkamaalla. Löydöt on peräisin koekuopasta, jossa on havaittu vahvaa likamaata.

Rimminharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ollovenlahden itäpuolella, rannasta noin 800 m päässä, Muuraksen asemalta noin 340 m länsiluoteeseen, Rimminharjun pohjoispäässä, maantien pohjoispuolella, rinteen alaosassa. Löydöt ovat äestetyltä metsämaalta.

Korkiakangas (601010080) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Koivujoen länsipuolella, Korkiakankaan eteläisimmässä kärjessä, Muinais-Päijänteen lasku-uoman alueella, Koivukankaan talosta 0,9 km pohjoiseen, harjanteen juurella, nuoressa mäntymetsässä, kivikkoisella hiekkamaalla. Paikka on ollut muinoin saarena. Alueella on mahdollisesti myös asumuspainanne. Kyseessä on ehjä asuinpaikka. Löydöt ovat peräisin koekuopasta, jossa on havaittu myös likamaata.

Karhunpiilonkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso-Olloven länsirannalla, Karhunpiilokankaan pohjoiskärjen itäreunalla, törmän päällä, Muinais-Päijänteen lasku-uoman alueella. Löydöt on poimittu tuulenkaadoista. Kyseessä on ehjä paikka. Kohteen laajuus ei ole tiedossa.

Lammintauslehto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso-Olloven itäpuolella, Lammintauslehdon kankaalla, pienessä lounaaseen pistävässä niemessä, Muinais-Päijänteen lasku-uoman alueella. Paikalla on painanne, joka lienee asumuspainanne. Löydöt ovat peräisin koekuopasta, metsämaalta. Kyseessä on ehjä asuinpaikka.

Humalaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muurasjärven koillisrannalla, Humalaniemen länsirannalla, korkean törmän päällä, mökkitien päässä, tien itäpuolella, hiekkamaalla. Löydöt ovat hiekanottopaikalta ja tieleikkauksesta. Kohde lienee lähes kokonaan tuhoutunut.

Muuttola (Raaka-aineen hankintapaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ilosjoella, Iloskankaan eteläpuolella, Muuttolan talosta noin 70 m pohjoiseen, tasaisen kalliopaljastuman eteläreunassa, lähellä osaksi metsittynyttä peltoa. Kallion matalassa reunassa on näkyvissä olevasta kvartsisuonesta lohkottu kvartsia. Kallio on noin 10 m säteellä suonesta kvartsisilpun peitossa.

Lahdentaus (601010087) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alvajärven pohjoispäässä, järven luoteispuolella, Karankajoen suun eteläpuolella, Lahdentauksen talon pohjoispuolisella viljelyaukealla. Alue on pohjois- ja itärinnettä. Paikka on vanhaa viljelysmaata, nykyään kesantona ja osin metsitettynä. Asuinpaikka lienee lähes kokonaan tuhoutunut viljelyksessä. Asuinpaikan laajuus ei ole tiedossa.

Leppäkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppakohde sijaitsee Liitonjoen kylän koillispuolella olevan Leppämäen länsipuolella, kankaan eteläreunalla, metsämaalla, metsätien molemmin puolin.
Pyyntikuoppia on rivissä runsaan 200 m matkalla. Tien itäpuolella on todettu seitsemän kuoppaa. Kuoppien halkaisija vaihtelee 1,5– 6,0 m ja syvyys 0,3–1,0 m. Osa kuopista on täyttynyt.

Kallioniemi (601010090) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kolkku-järven koillisrannalla, Kukaslahden itärannalla, lahteen laskevan Kukaspuron suulta 600 m etelään, Kallioniemi-nimisen matalan laakean niemenkärjen tasanteella, aivan rannan lähellä. Paikalle tehdyssä koekuopassa on havaittu vahvaa likamaata ja siitä on löytynyt kvartsi-iskos ja palanutta luuta. Asuinpaikka on ehjä.
Inventointikertomus 2013:
Välittömästi asuinpaikan itäpuolelle on rakennettu uusi kesämökki. Rantavyöhyke on kuitenkin säilynyt silmämääräisesti arvioiden täysin koskemattomana noin 15 metrin leveydeltä, joten ehkä asuinpaikka on kuitenkin säilynyt rakentamisesta huolimatta. Asuinpaikka on rajattu topografian perusteella niemekkeelle ja kesämökin edustalle n. 60 x 35 m laajuiseksi alueeksi.

Kukasniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pihtiputaan itäosassa, Keiteleen ja Pihtiputaan kuntien rajalta noin 5 km länteen, pitkän Kolkunjärven pohjoispäässä olevan Kukasniemen äärimmäisessä itä/kaakkoiskärjessä. Niemen kärki on muusta niemestä vain muutaman metrin levyisen kannaksen erottama. Niemen länsipuolella on matala pitkä hiekkaranta, jonka yläpuolella on matala moreenitörmä. Niemen kärki on samanlaista moreenitörmää, joka on kokonaisuudessaan vain 1–2 m järven pinnan yläpuolella. Niemellä kasvaa harvahkoa metsää, joka paikoin on soistunutta. Aivan rannassa ja kärjessä, missä on kovempaa moreenimaata, on isompaa männikköä, mm. komea vanha mänty, jossa kalasääksi pesii.
Niemen kärki on kooltaan vain muutamia kymmeniä neliöitä. Rantahiekalla ja niemessä tulenpidon jälkiä, joista nuorimmat ovat moderneja.
Rantahiekalta on löytynyt kvartsia ja niemennokkaan tehdystä lapionpistosta palaneita kiviä ja kvartsia. On mahdollista, että paikka on ollut alkujaan laajempi ja että vesi on syönyt ja siirtänyt hienomman aineksen siten, että vain niemennokka on jäljellä.
Vuoden 2013 inventoinnissa Kukasniemen kaakkoiseen suuntautuvan pitkän rantahietikon koillispäästä löytyi rantavedestä yksi hieman vedessä pyöristynyt kvartsi-iskos, noin 85 metriä varsinaisesta asuinpaikasta länteen. Muualla alueella ei havaittu asuinpaikan merkkejä, mutta vesi ei ollut erityisen matalalla, joten rantaa ei kovin paljon voinut tarkastella. Asuinpaikka lienee pitkälti aiemmin rajatun laajuinen.

Ainola 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Saanijärvestä Putaanvirtaan ja sen kautta Kolimaan laskevan Saanijoen itärannalla, omakotitontilla, jonka keskellä on pieni moreenisaareke. Maanomistajan puutarhamaasta ja pihalta on eri yhteyksissä löytynyt esineitä: taltta, reikäkiven puolikas, kvartsia, kiviesineiden paloja, keramiikkaa, palanutta luuta ym.
Paikalla on ilmeinen asuinpaikka, joka on maastosuhteiden perusteella pienialainen. Kohde on ainakin osaksi jäänyt myöhemmän asutuksen alle. Löydöt ovat pääasiassa talon länsipuolelta, Saanijoen rannalta.
Vastapäätä sijaitsevat tunnetut asuinpaikat Virtala ja Sahinniemi/Sadinniemi.

Karjansillankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pihtiputaan pohjoisosassa, Saanijärven pohjoisrannasta noin 5 km luoteeseen, Raudanjoen itäpuolella, joen ja Karjalsillansuon välisellä luode-kaakko -suuntaisella harjulla, soranottoalueen luoteispuolella. Soranotto on rikkonut harjun eteläosaa, mutta luoteeseen kääntyvällä pohjoisosalla on kapean harjun laella rivissä näkyvissä ainakin seitsemän selkeästi erottuvaa pyyntikuoppaa.
Kuopat sijaitsevat keskimäärin 4–6 metrin päässä toisistaan. Lähimpänä sorakuoppaa olevien pienempien ja matalampien ja etempänä harjulla olevien, edellistä suurempien kuoppien välimatka on noin 13 m. Kuopat ovat selvästi näkyvissä nuorehkossa männikössä. Soranotto on mahdollisesti tuhonnut osan kuopista.
Alueella on tehty syksyllä 2002 harvennushakkuu, jossa muinaisjäännökset on otettu huomioon.

Kekonlampi (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee Pylkönmäen ja Multian kuntien rajan tuntumassa, Kukonkylässä, Kekonlammen koillisrannalla, noin 20 m päässä rannasta ja 10 m päässä polulta (nykyisin metsäautotie?). Alue on kangasmaastoa. Paikalla on pyöreä, sammaloitunut ja läpimitaltaan noin 3 m kokoinen kiviröykkiö, jonka korkeus noin 0,6 m. Röykkiön keskellä on penkomisjälkiä. Röykkiön keskellä olevat kivet ovat palaneet hauraiksi. Röykkiötä on arveltu eräsijan tai vanhan torpan kiukaaksi.

Multapakanniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Uodinselän länsirannalla, Multapakanniemen etelärannalla, loivalla hiekkarannalla. Alue on mäntykangasta. Kivitaltan (KM 20901) on löytänyt Pylkönmäen entisen kirkkoherra Linnan poika vuonna 1980 avoimelta hiekkarannalta. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä löytökohta oli veden alla. Rantaviivan tuntumaan ja hieman ylemmäksi tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsia ja palanutta luuta (KM 26900:1-2). Järvi lienee transgressiivinen ja asuinpaikka on osaksi veden alla.

Iso-Musta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso-Mustan ja Pieni-Mustan välisen kannaksen eteläreunalla, Iso-Mustan rannalla. Löytöalue on hiekkatasannetta harjun katkaisevan Kulhanjoen länsipuolella. Maaperä on soista hiekkaa, maan pinta on kulunutta ja osaksi metsätien teossa rikkoutunut. Alue on retkeilymaastoa. Vuoden 2008 inventoinnissa havaittiin polulla kvartseja, joita ei kuitenkaan talletettu.

Kulhanvuori (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kulhanvuoren laella, kekomaisen mäen korkeimmalla kohdalla, pienellä moreenitasanteella. Kulhanvuori on Kulhanharjun korkein kohta ja kohoaa yli 60 m ympäristöään korkeammalle. Sen rinteitä kiertää luontainen kivilouhikko. Korkein ranta alueella on noin 170-175 m mpy eli Kulhanvuori on supra-akvaattinen.
Asuinpaikka ei ole ranta-asuinpaikka ja on siksi poikkeuksellinen. Vuoren laelta, karkean soran seasta on löytynyt runsaasti palaneita luusiruja ja jonkin verran kvartsia. Nykyisin vuori on suosittu näköalapaikka, jonka vuoksi maan pinta on kulunut, ja esim. vuoden 2008 inventoinnissa maanpinnalla havaittiin luuta ja kvartsia.

Joenniskanpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lanneveden pohjosirannalla, joenniskan länsipuolella. Alue on tasaista hiekkapeltoa, järven puolella on vanha (Ancylus-aikainen noin 8100 cal BC), jyrkkä rantatörmä. Asuinpaikalta on löytynyt kaksoistaltta ja kvartsia. Kohteesta 150-300 m länsilounaaseen on toinen asuinpaikkakohta, joka on hiesupeltoa. Pellon lounaisosassa on myös muinainen rantatörmä Ancylus-vaiheesta. Tätä asuinpaikkakohtaa on nimitetty myös Leppäläksi.

Paskomäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Summasjärven ja Lanneveden välissä, Kirkkoharjuun kuuluvan Paskomäen (Paskomäki A) eteläosassa sijaitsevalla tasanteella, Lannevedestä 0,4 - 0,5 km koilliseen. Pyyntikuopat ovat kahdessa soraharjun suuntaisessa rivissä 150 m matkalla. Paskomäen luoteisosa on sorakuoppana. Pyyntikuopista ei liene tuhoutunut yhtään kuoppaa v. 1969 inventoinnin jälkeen. Kuoppien halkaisija on 4 - 7 m ja syvyys 0,5 - 1,3 m. Pyyntikuoppa 1 on täytetty osittain kivillä. Leppälän tilan omistajan Erkki Oksasen mukaan kuoppa täytettiin 2. maailmansodan jälkeen pellolta tuoduilla kivillä.
Pyyntikuopparyhmästä noin 0,4 km itään, kohdassa, missä Lannejoki leikkaa harjun, on toinen pyyntikuoppakeskittymä (Paskomäki B).

Majaniemi (729010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Summasjärven etelälaidalla, Kopanniemen alueella. Kopanniemi on Kirkkoharjun jatkoa, joka pistää luoteeseen, Summasjärveen. Asuinpaikka sijaitsee
Kopanniemestä länteen olevalla pienellä hiekkaniemekkeellä. Asuinpaikka lienee miltei kokonaan mökkiasutuksen rikkoma. Paikalla oleva kulttuurikerros on noin 0,5 m paksun tulvahiekkakerroksen alla; asuinpaikka on jäänyt Summasjärven tulvan alle. Paikalta on löytynyt kvartsia ja kampakeramiikkaa. Ylempänä, Kopanniemen harjun päällä, Majaniemen kohdalta 20 m etelään ja 40 m pohjoiseen, on kaksi pyyntikuoppaa, joiden halkaisija on 2 m ja syvyys 0,6 m.

Honkala (729010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Summasjärven kaakkoisosassa, Honkalan tilan maalla. Paikalla on kolme erillistä löytökohtaa. Alueen eteläisin löytökohta on savipeltoa, muut löydöt ovat hiekkarannasta ja rantavedestä. Kyse lienee tulvan alle jääneestä asuinpaikkaryhmästä. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia, tastaltta, pohjalainen taltta ja käyräselkäinen kourutaltta. Asuinpaikasta noin 200 m kaakkoon on Harjula-niminen puuesineiden löytöpaikka.

Elosaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saarijärven länsiosassa, suurikokoisen Elosaaren kaakkoisosassa, itään ja kaakkoon viettävällä savipellolla, paikalla olevan talon eteläpuolella, 3-6 m nykyisen järvenpinnan yläpuolella. Paikalta on löytynyt kvartsikaavin ja -iskoksia. Talon itäpuolella on havaittu tulisijoja. Saarelta on mahdollisesti löytynyt myös rautakirves, joka on sittemmin kadonnut.

Kalmukoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kalmarinselän eteläpuolella, Mahlunjärveen laskevan Kalmujoen itäpuolella, Kalmukoskesta noin 0,2 km etelään. Löytöalue on talon länsi- ja lounaispuolella olevalla hiesupellolla. Paikalta on löytynyt käyräselkäinen kourutaltta, kvartsia ja rombikirves.

Jätänniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kalmarinselän itärannalla, Tuhmajoen suun eteläpuolella, loivahkolla niemellä. Löydöt ovat peräisin hiekkarannalta ja sen yläpuolella olevalta hiesupellolta. Asuinpaikan laajuus on epäselvä. Osa asuinpaikasta on jäänyt veden alle. Paikalta on löytynyt pallonuija (KM 3459) ja kvartsi-iskoksia sekä sittemmin kadonneet käyräselkäinen kourutaltta ja "nuijakivi".

Mäntyniemi (729010022) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kalmarinselän itärannalla, Tuhmajoen pohjoispuolella. Alue on peltoa, maaperä on hiekkaista moreenia. Paikalla on havaittu jälkiä (palanutta hiekkaa, nokimaata, palaneita kiviä) noin 20 tulisijasta. Löytöalue sijaitsee miltei kokonaan rantavyöhykkeen yläpuolella. Kyseessä saattaa olla mesoliittinen asuipaikka. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia (KM 18094) ja käyräselkäinen kourutaltta.

Eerola (729010024) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kokkolaan vievän maantien varressa, tien länsipuolella olevalla hiekkapellolla. Asuinpaikkaa rajoittaa etelään ja länteen noin 140 m korkeudella kulkeva muinainen rantatörmä, jota on koneellisesti jyrjennetty. Kvartsien löytöalue on törmän yläpuolella. Paikalle tehdyissä koekuopissa on havaittu kulttuurikerrosta nokimaineen, joka on tulvakerroksen peittämä. Rantatörmä on Ancylus-järven aikainen, ajalta noin 8150 eKr kalibroituna. Kyseessä on yksi Suomen vanhimpia mesoliittisia asuinpaikkoja.

Saviranta (729010025) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kvartsien (KM 18087) löytöpaikka sijaitsee pienen Puterijärven pohjoisrannalla, paikalla olevan talon eteläpuolisella savipellolla.

Moilanen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Summassaaren etelärannalla, lähinnä Moilasen talon ympärillä olevilla pelloilla. Kohde on osa laajaa asuinpaikkaryhmää, joka muodostaa yhteensä noin 0,9 km pitkän ja 0,3-0,5 km leveän nauhan kolmella muinaisella hiekkaterassilla. Ylin terassi on noin 115 m mpy korkeudella (Ancylus-järven aikainen, noin 8000 eKr.), keskimmäinen on Muinais-Päijänteen vaiheesta ja alin noin 111 m mpy (Suomusjärven vaiheesta). Muinaisjäännösalueesta osa on tuhoutunut, osa tutkittu ja noin 1/3 ehjänä säilynyt.

Rantaloma (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Summassaaren etelärannalla, metsärinteellä ja osin rakennetulla (Hotelli Summassaari) alueella, joka on virkistyskäytössä. Kohde on osa laajaa asuinpaikkaryhmää, joka muodostaa yhteensä noin 0,9 km pitkän ja 0,3-0,5 km leveän nauhan kolmella muinaisella hiekkaterassilla. Ylin terassi on noin 115 m mpy korkudella (Ancylus-järven aikainen, noin 8000 eKr.), keskimmäinen on Muinais-Päijänteen vaiheesta ja alin noin 111 m mpy (Suomusjärven vaiheesta). Muinaisjäännösalueesta osa on tuhoutunut, osa tutkittu ja noin 1/3 ehjänä säilynyt.
Vuoden 2007 kartoituksessa asuinpaikka-alueet laajenivat hieman ennestään tunnetuista alueistaan.

Haikankärki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Summassaaren kaakkoiskärjessä, kärjestä noin 0,4 km luoteeseen, jyrkkärinteisen soraharjun päässä. Vanha sorakuoppa on tuhonnut osan alueesta. Soranoton yhteydessä 1940-luvulla paikalta on löytynyt ihmisen pääkalloja ja luita. Sorakuopan reunasta on löytynyt mm. asbestisekoitteista Pöljän keramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta. Asuinpaikan laajuus on tarkemmin tuntematon. Haikanniemi on nykyään luonnonsuojelualuetta.

Peukaloniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Summassaaren pohjoisimman kärjen itälaidalla, kesämökkien pihapiirissä. Maaperä on hiesua. Löytöalue sijaitsee niemen tyvessä, 30-50 m päässä rannasta.

Karjalaispirtti/Rusavierto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Summassaaren luoteisrannalla, Kallioniemen eteläpuolella. Paikalla on hiekkaperäinen, jyrkähkö metsärinne, jossa kasvaa suurikokoisia havupuita. Maaperä muuttuu hiesuiseksi asumuspainanteen tai -tasanteen lounaispuolella, missä metsä muuttuu kuusivaltaiseksi. Ensimmäiset löydöt ovat 1960-luvulta ja peräisin maaleikkauksesta, paikalla olevan Karjalaisseuran majan kohdalta ja tieltä. Vuoden 1993 inventoinnissa todettiin merkkejä asuinpaikasta Rusavierron talon maalla, jossa 1995 tehtiin koekaivaus mm. asumuspainanteeksi tulkitussa muodostumassa.
Vuonna 1999-2000 asuinpaikalla tehtiin laajamittaisia kaivauksia. Kaivauksissa tuli esiin mm. asumuksen hiiltyneitä hirsirakenteita, jotka on ajoitettu radiohiilimenetelmällä kivikauden lopulle (n. 2000 eKr.). Vanhin paikalla ollut asutus on peräisin mesoliittiselta kivikaudelta noin 7800 eKr. Lisäksi asuinpaikalta on löytynyt varhaiskampakeraamiseen aikaan ja varhaismetallikauteen ajoittuvia löytöjä. Kaivaukset toivat esiin useita eri aikaisia tulisijoja. Asumuksen kohdalta löytyi mm. kupariesineen katkelma.

Oksanen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Summassaaren länsirannalla, Tarvaalasta sillan yli kulkevan tien eteläpuolella. Alue on pihamaata ja peltoa, maaperä on hiekkaa tai hiesua. Asuinpaikka ajoittuu mesoliittiselle kivikaudella ja varhaiskampakeramiikan aikaan.

Salmenranta (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Summassaaren länsirannalla, Tarvaalan salmen itärannalla, Oksasen talosta noin 0,3 km etelään. Alue on länteen viettävää peltorinnettä ja sen pohjoispuolelle on rakennettu 1990-luvun puolivälissä kesämökkejä. Paikalta on löytynyt rautakautista keramiikkaa ja kvartsia.

Natri (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Summasjärven luoteisrannalla, Saarijärveltä Uuraisiin vievän maantien ja järven välissä, Kukonhiekan risteyksestä noin 1 km etelään. Paikalla olevan talon eteläpuolella olevasta perunapellon kyntökerroksesta on löytynyt muutamia palaneita kiviä ja palanutta hiekkaa. Koekaivauksissa ei ole löytynyt säilyneitä rakenteita, joten asuinpaikka saattaa olla kokonaan tuhoutunut. Paikalta on löytynyt liuskekärki, alkeellinen kirves ja kvartsia. Kyseessä lienee mesoliittinen asuinpaikka.

Voudinniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Summasjärven pohjoispäässä, Saarijärveltä Uuraisiin vievältä maantieltä noin 50-200 m itään. Muinaisjäännösalue käsittää Voudinniemen ja sen pohjois- ja luoteispuolella olevat peltoalueet. Alueella on kolme eri-ikäistä rantaterassia. Asuinpaikat sijaitsevat Voudinniemen kautta kulkevalla harjulla ja terasseilla. Voudinniemellä (osaksi luonnonsuojelualuetta) asuinpaikat ovat hyvin säilyneet, peltoalueella osaksi pahoin tuhoutuneita.
Löytöjen ja kaivaustulosten perusteella alueella on asuinpaikkajäänteitä usealta eri esihistorian jaksolta: mesoliittiselta kivikaudelta, kampakeraamisen kulttuurin ajalta (Ka 2:1, Ka 2:2), varhaiselta metallikaudelta (Sarsan-Tomitsan keramiikkaa ja mahdollisesti varhaismetallikautista asbestikeramiikkaa). Voudinlahden pellosta on 1930-luvulla löytynyt pronssinen tulusraudan kahva (KM 9875:1), joka ajoittuu rautakauden lopulle. Alueelta on myös havaintoja historiallisen ajan rakennusten ja asumisen jäänteistä (mahdollisesti 1600-luvulta) sekä ajoittamattomista pyyntikuopista (2 kpl).

Kukonhiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pienen Lumperoisen eteläisimmän pohjukan rannassa, Kukonhiekan tanssilavan luona. Asuinpaikka on vanhan, 5 m korkean rantatörmän yläpuolella, hiekkaisella tasanteella. Tanssilavan kohdalla asuinpaikka lienee tuhoutunut, mutta ilmeisesti jatkuu lavan pohjoispuoleiselle aidatulle peltoalueella. Tätä kohtaa ei ole tarkastettu.

Savola (729010038) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pienen Lumperoisen itärannalla, sen ja Ison Lumperoisen välisellä kannaksella, Savolan talon savikkoisella pellolla. Talosta länteen, noin 50 m päässä vesirajasta on löytynyt kvartseja (KM 18086:1-3). Paikalta on lisäksi Kiukaisten tyypin kirves (KM 2029:142) ja pohjalainen kourutaltta (KM 2029:144). Löytökohdista ei ole tarkkaa tietoa.

Koskenlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven länsiosassa olevan pitkän Koskenlahden ja Ison Lumperois-järven välisellä kannaksella, Pyhäkosken kohdalla, peltoalueella. Inventoinnissa 1969 pellosta on löytynyt kvartsia (KM 18085:1-3); ilmeisesti samoilta paikoilta on vuonna 1880 löytynyt tasataltta (2029:145). Vuoden 1993 inventoinnissa pellon pinnalla havaittiin tulispiitä, hiointen katkelmia ja kvartsia, joita tavataan myös historiallisen ajan pelto- ja asutusalueilta. Vuoden 1908 paikkeilla Vuosjoen suun läheltä, suohaudasta noin 1,7 m syvyydestä, on löytynyt liistekatiska ja kaarnakoho, jotka ovat sitteemmin kadonneet. Paikalle vuonna 2001 tehdyssä Pyhäjärven rannassa olevan mökkipaikan tarkastuksessa ei koepistoissa havaittu asuinpaikkamerkkejä tai kulttuurikerrosta.

Jänissaari (729010041) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jänissaari sijaitsee Pyhäjärven Koskenlahden suulla, Hietaniemen talosta 0,5 km etelään. Pienikokoinen saari (120 x 100 m) on matala ja sen rannat ovat kivikkoiset, maaperä on karkeaa hiesua. Saaressa on lomamökki. Asuinpaikka sijaitsee saaren länsipäässä, metsitetyllä pellolla. Viljelyksen seurauksena osa kulttuurikerroksesta on tuhoutunut, mutta joitakin rakenteita näyttää säilyneen. Paikalta on löytynyt kivikaudelta rautakaudelle olevia ajoittuvaa esineistöä. Asuinpaikan laajuus on arviolta 1700 neliömetriä.

Multapakanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven länsirannalla. Multapakanniemen kohdalla on 90 x 30 m laaja hiekkainen tasanne, joka viettää loivasti kohti järveä. Noin 1,5 m järven vedenpinnan yläpuolella on vanha rantamuodostuma, jonka yläpuolella asuinpaikka on säilynyt. Kvartsia on löytynyt kyllä rantahiekasta, mutta kiinteitä rakenteita ei rantamuodotuman alapuolella ole säilynyt. Paikalla on lisäksi 14 pyyntikuoppaa epäsäännöllisessä ryhmässä asuinpaikka-alueella sekä yhdessä jonossa asuinpaikasta noin 50 m pohjoiseen, rinnettä ylöspäin. Paikalta on löytynyt tyypillistä kampakeramiikkaa (Ka 2:2), myöhäisneoliittista asbestikeramiikkaa, ST-keramiikkaa sekä mahdollisesti Kiukaisten keramiikkaa.

Porrisaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Porrisaari on pitkänomainen, pieni saari Summasjärven eteläosassa. Asuinpaikka sijaitsee saaren eteläpäässä olevalla rantahietikolla. Kyseessä on ilmeisesti Summasjärven tulvan alle jäänyt asuinpaikka.

Mannila Lemmenpolku 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saarijärven keskustan tuntumassa, Mannilanharjun länsipäässä, Matosalmen pohjoispuolella, entisestä lossirannasta noin 320 m kaakkoon. Asuinpaikka on
harjun päällä kangasmetsässä, paikalla on kuntopolku. Paikoitellen maan pinta on kulunut ja siinä on havaittu punertavanruskeaa kulttuurimaata ja palaneita kiviä sekä kvartseja noin 40 x 15 m kokoisella alalla. Asuinpaikka lienee pienialainen. Paikasta noin 80 m etelään on myös kivikautinen asuinpaikka, Mannila Lemmenpolku 2.

Mannila Lemmenpolku 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saarijärven keskustan tuntumassa, Mannilanharjun länsipäässä, Matosalmen pohjoispuolella, entisestä lossirannasta noin 0,4 km kaakkoon. Paikalla on kuntopolku. Asuinpaikka on noin 5 m leveän hiekkaterassin päällä, järven puolella on jyrkkä rantatörmä, jonka reunalla on havaittu kaksi kivettyä tulisijaa, punertavaa kulttuurimaata ja kvartsia noin 60 m matkalla. Osa asuinpaikasta on mahdollisesti sortunut järveen. Paikasta noin 80 m pohjoiseen on myös kivikautinen asuinpaikka, Mannila Lemmenpolku 1.

Mäkelänlampi SE (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Saarijärveltä Uuraisiin vievältä maantieltä 0,3 km länteen, Mäkelänlammen itäpuolisen harjun rinteellä, lammen eteläpuolisen hiekkatasanteen ja harjun välissä. Harju on Summassaaren halki kulkevan harjun jatketta. Paikalla on 30 pyyntikuoppaa, joista osa on kangasmaastossa, osa omakotitalojen pihoilla. Muinaisjäännöksen laajuus on noin 10 hehtaaria. Paikalla on saattanut olla enemmänkin pyyntikuoppia, jotka ovat tuhoutuneet soranotossa. Yhdestä pyyntikuopasta (nro 4) on löytynyt kvartsia ja palanutta luuta. Alue on kaava-aluetta.

Saarilampi NW (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Saarilammen luoteispuolella, valtatien 13 ja sorakuoppaan vievän metsätien risteyksestä noin 0,3-0,5 km pohjoiseen. Paikalla on kolme pyyntikuoppaa, jotka kaikki ovat suon reunassa. Kuopista nro 1 on tutkittu osaksi vuonna 1994. Kuoppa oli lähes suorakulmainen, kooltaan noin 3 x 3 m ja syvyydeltään 2,8 m. Kuopan seinämissä oli teroitettuja puita, kärjet viistosti ylöspäin, pohjalla oli kolottuja puita ja päällä paksu hirsi. Yleensä kuoppa täynnä vettä ja se on merkitty karttoihin lähteeksi; 1993-1995 veden pinta oli normaalia alempana. Pyyntikuopat 2 ja 3 ovat pyöreitä, halkaisijaltaan 2,5-3,5 m ja tutkimusajankohtana (1993-1995) veden täyttämiä.

Haikanniemi N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Summassaaren kaakkoiskärjessä, harjun pohjois-/itäpuolella, Haikanniemen keskikohdalla. Asuinpaikka on harjun ja Summasjärven välisellä
hiekkatasanteella, rantavallin yläpuolella. Sen laajuus on arviolta 1500 neliömetriä. Asuinpaikan luoteisosassa on asumuspainannetta muistuttava vallin ympäröimä painanne, kooltaan noin 9,5 x 5 m, jonka kohdalta on tullut esinelöytöjä. Alue on luonnonsuojelualuetta. Lähistöllä on pyyntikuoppia (kohde Summassaari Harju).

Summassaari Harju (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Summassaaren halki kulkevalla harjulla. Saaren kaakkoispäässä olevan Haikanniemen ja luoteispäässä olevan Kallioniemen välillä on yhteensä 60 pyyntikuoppaa, jotka muodostavat laajan, noin 1,5 km pituisen ja 23 hehtaaria kattavan järjestelmän. Eteläosiltaan pyyntikuoppa-alue on hyvin säilynyt, keskiosassa hiekanotto on tuhonnut osan kuopista. Haikanniemessä kuopat muodostavat 0,4 km pituisen jonon. Pyyntikuopista kaksi (nrot 40 ja 41) on tutkittu kaivauksin vuonna 1995.

Mannilanharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Saarijärven keskustan tuntumassa, Saarijärven pohjoispuolella olevalla Mannilan harjulla, Pentinniemen luoteis- ja länsipuolella, hiekkatasanteella. Alueella on ainakin 30 pyyntikuoppaa laajana, epäsäännöllisenä rykelmänä, noin 10 hehtaarin alueella. Pyyntikuopat ovat osaksi jonona Sixtuslammesta kaakkoon, muutamia kuoppia on myös harjun lounaisrinteellä, lähellä Lemmenpolku 2 -asuinpaikkaa.
Vuosien 2007 - 2008 inventoinnissa tätä muinaisjäännöstä ei ole huomioitu tai tarkastettu, mutta muinaisjäännösalueen itäpäästä on todettu kolme hiilimiilua (alakohteet 2 - 4), jotka saattavat aikaisemmin pyyntikuoppina pidettyjä kuoppia. Samoin niistä etelään oli havaittu kivikautista asuinpaikkaa (alakohde 1).

Saarenpää N (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Summassaaren itärannalla, saaren keskivaiheilla olevassa pienessä Mertaniemessä, Saarenpään talon päärakennuksesta 90 m pohjoiseen ja Kivikauden kylän kioskirakennuksesta 70 m kaakkoon. Alue on tasaista mäntykangasta. Summasjärven nykyisen erodoituvan rantatörmän yläpuolella on kaksi suurikokoista kuoppaliettä, joista toinen on osittain sortunut. Liedet ovat aidattuja ja osa Kivikauden kylän opstettua polkua. Toisesta liedestä on radiohiiliajoitus, jonka perusteella liesi ajoittuu esiroomalaiselle rautakaudelle.
Vuonna 2018 kohteelle tehdyssä koekuopituksessa ei havaittu merkkejä rakenteista.

Isojoensuu S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lanneveden eteläpäässä, Isojoen suun itärannalla olevalla törmän päällä, joka laskee suolle. Paikalla oleva harjanne on jyrkkärinteinen, hakattu ja mätästetty, ja sen tasaisen laen päältä on löytynyt kvartseja ja luuta. Harjanteen lounaiskärjessä lähellä jokirantaa on maan tasalla oleva palaneiden kivien ladelma, kooltaan noin 3 x 4 m. Kiveys erottuu muusta maaperästä, joka on kivetöntä tai vähäkivistä. Kohteesta noin 180 m pohjoiseen on Isojoensuu N -niminen kivikautinen asuinpaikka.

Summassaari Uimaranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saarijärven Summassaaren pohjoisosassa, Summasjärven itärannalla, Kivikauden kylästä noin 250 m koilliseen, kuntopolun itäpuolella. Paikka on itään/itäkaakkoon viettävällä loivalla rantaterassilla, mäntyvaltaisessa kangasmetsässä, muinaisen rantakivikon eteläpuolella. Maastossa erottuu suorakaiteen muotoinen asumuspainanne kuntopolulta noin 5 m rantaan päin ja rannasta noin 60 m. Painanteen koko on 4 x 7 m vallit mukaanlukien. Keskelle tehdystä koepistosta on löytynyt palanutta luuta ja kvartsia sekä palaneita kiviä.
Paikalla tehtiin laajamittaisia kaivauksia vuosina 2001-2002, jolloin tutkittiin asumuspainanne ja sen välitön ympäristö. Lisäksi alueella on tehty systemaattinen koekuopitus. Asumus oli tutkimusten peruteella 5 x 6 m kokoinen. Asumuksesta oli säilynyt hiiltyneitä katto-/seinärakenteita, joista tehtyjen radiohiiliajoitusten perusteella asumus on kivikauden loppupuolelta, ajalta noin 3300-2900 eKr. Asumuspainnanne on ennallistettu kaivausten loputtua.
Paikalta löytyi useita kivikautisia liesikiveyksiä, joista kaksi on varhaiskampakeraamiselta ajalta, yksi tyypillisen kampakeramiikan ajalta ja kaksi rautakaudelta (viikinkiaika). Lisäksi paikalta on oleiltu mesoliittisena aikana sekä vanhemmalla rautakaudella. Hiekkarannalta on löytynyt aikoinaan rautakauden lopun ns. leijonasolki (KM 9875:2).
Kunnallisteknisten putkilinjojen vuoksi alueella suoritettiin vuonna 2018 koekaivaus. Suunnitellulta linjalta ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Pajuniemi (729010063) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pienen Lumperoisen lounaisrannalla, Pajuniemen talosta noin 260 m kaakkoon ja talon pellon kaakkoisnurkasta noin 60 m itäkaakkoon. Asuinpaikka on metsämaalla, kapealla terassilla, rannasta noin 10 m päässä ja järven pintaa 3-4 m ylempänä. Terassille johtaa luoteesta, pellolta, traktoripolku. Terassin kaakkoisosassa on erotettavissa pyöreä tai soikea painanne, läpimitaltaan noin 5 m. Painanteeseen tehdyssä koekuopassa oli havaittavissa ruskeaa noensekaista maata, mutta ei löytöjä. Sen vieressä luoteispuolella, samalla terassilla on noin 3 m leveä ja noin 5 m pitkä ja hyvin matala painuma, joka voi olla osa samaa asumusta kuin ensiksimainittu painanne. Tähän tehdyssä koekuopassa oli voimakkaan ruskeaa ja noensekaista "kulttuurimaata", jossa oli kvartsia ja palanutta luuta (KM 32592:1-2). Kesantopellon kulmasta, painanteista noin 60 m luoteeseen löytyi yksi mahdollinen iskos (:3). Asuinpaikan laajuus ei ole tiedossa.
Ylärinteessä on lisäksi 1. maailmansodan aikaisia vallihautoja.

Tuomiosaari (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Lapinraunio sijaitsee Tuomisaaressa, Ala-Keiteleen Juoksusalmessa saaren pohjoiskärjessä kallion rinteessä.
Röykkiön halkaisija on 3 x 4 m. Se on matala ja kehämäinen.

Pakola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keiteleen rannalla, länsirinteellä, kesämökin pohjoispuolella.
Löydöt paikalta ovat kourutaltta, pii-iskos ja kvartsi-iskoksia.

Hiekkaranta (770010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Keiteleen rannassa, Kuokanjoen eteläpuolella hiekkakankaalla, urheilukentän pohjoisreunasta noin 150 m pohjoiseen.
Asuinpaikkalöytöjä, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta on Keiteleen jyrkän törmän päältä, polun pinnasta paljaalta alueelta noin 10 m matkalta. Koko laaja hiekkakangas on erittäin potentiaalista asuinpaikka-aluetta.

Kuokanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sumiaisten keskustasta etelään johtavan tien länsipuolella hiekkakankaalla, Ala-Keiteleen korkean rantatörmän päällä. Löytöjä on noin 200 m matkalta Kuokanjoen ja hautausmaan eteläkärjen väliltä rantatörmän leikkauksesta. Törmä on jyrkkä ja sortuu, jonka vuoksi sitä on peitetty sepelillä, mikä haittasi havaintomahdollisuuksia. Ympäristössä on runsaasti potentiaalista asuinpaikka-aluetta.

Salmenniemi (850010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee viljelysmaalla, muinaisen salmen länsirannalla.
Löydöt paikalta ovat kvartsia ja palanutta luuta.
Kohteen laajuus ja ikä tarkemmin tuntemattomia.

Kioski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Huikon kylässä Maunosenjärven itärannalla, levähdyspaikan, kioskin ja Huikontien eteläpuolella, hiekkapellolla.
Asuinpaikan laajuus on tarkemmin tutkimatta, osa siitä on jäänyt tien alle ja osa on tuhoutunut peltotöissä.
Tarkastushetkellä huhtikuussa 2003 peltoa ei oltu aurattu, ja pellon pinnalla oli laonneita heinäkasveja, joten pintapoiminta ei ollut mahdollista. Pellon pohjoisreunalla näkyi hiekkaa. Vuoden 1992 inventoinnin yhteydessä tehdyt löydöt ovat pii- ja kvartsi-iskoksia sekä palaneita luunkappaleita.

Ruuhijärvi (850010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ruuhijärven pohjoisrannalla, pienen puron itäpuolella.
Maasto on louhikkoista ja kivistä. Löytöpaikka on 20x20 m laajuinen, vähäkivinen tasanne, josta tie on lohkaissut osan pois. Löydöt paikalta ovat palanutta luuta.

Heikkilänlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kyynämöisen länsirannalla, Saunajoen suusta noin 190 m luoteeseen ja Majalammen rannasta noin 220 m kaakkoon sekä Höytiälle johtavalta tieltä noin 50 itään olevalla harjutörmällä ja sen juurella.
Maasto on kulunutta, ja löytöpaikat (kvartsia) sijaitsevat rantaan johtavan polun molemmin puolin.

Purnukangas (892010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kyynämöisen luonaisrannalla, Iso-Valkeisen etelärannasta noin 250 m itään ja Kallioteltti-nimisestä luodosta noin 250 m länteen.
Maasto on hiekkakankaan tasannetta, ja asuinpaikka on vuoden 1992 inventoinnin aikaan ollut täysin ehjä ja hyväkuntoinen, likamaakerros oli vahva.
Asuinpaikka ulottuu idässä tontin ulkopuolelle. Jyrkkä harjanne rajaa asuinpaikan lännessä ja lounaassa, mutta kaakkoisraja on epäselvä. Paikka on täysin ehjä.

Tervaniemi (892010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee maantiesta 627 noin 500 m itäkaakkoon, Kyynämöisen länsirannalla, Tervaniemen rantatöyräällä.
Asuinpaikkaa on vuonna 1992 ainakin 100 metrin rantakaistalla, loivan lahdelman pohjukassa hiekkakankaalla ollut melko hyvin säilyneenät mökeistä mökkiteistä ja venevalkamasta huolimatta.
Vuoden 2017 tutkimushavaintojen ja vuoden 1992 inventointilöytöjen perusteella voidaan todeta, että Tervaniemen etelärannan rantavallin kohdalta on merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta. Alueella ei ole tehty laajempia arkeologisia kaivauksia, joilla kivikautisen asuinpaikan laajuus ja säilyneisyys olisi todettu.

Kuikkalahti (892010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Pieni-Uurainen-nimisen järven etelärannalla, Kuikkalahden ja Takalahden välissä olevan pienen niemen tyvessä, tasanteella jyrkässä rinteessä.
Asuinpaikka on pienikokoinen ja hyvin säilynyt (vuonna 1992). Paikalla on vahva likamaa ja siinä paljon pieniä luun murusia.

Nauttiainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Nauttiaisen etelärannalla, maantieltä 630 noin 600 m lounaaseen, suon ja järven välissä.
Maasto on hiekkakangasta. Asuinpaikka on vuonna 1992 ollut täysin koskematon, mutta sen laajuutta ei tunneta.

Majalampi (892010007) (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Paikka sijaitsee Kyynämöisen Heikkilänlahden ja Majalammen välisellä kannaksella ja Heikkilänlahteen laskevan joen suussa, Höytiälle johtavan tien alla ja vieressä.
Mäntykangasmaasto on sopiva pyyntiasuinpaikalle, josta vuonna 1933 tietöiden yhteydessä on löydetty "laatikollinen ison eläimen luita" (KM 9697) ja neljä tulisijaa sekä mahdollinen kodanpohja, muurin jätteitä ym. Vuoden 1969 ja 1992 inventoinneissa paikalla ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.
Vuoden 1996 tarkastuksissa paikalla havaittiin röykkiö, joka lienee rautakauden lopun tai sitä nuorempi kiuas, ja muita asuinpaikan merkkejä. Vuoden 1933 luulöydöt ja asuinpaikan merkitovat ilmeisesti sijainneet satakunta metriä etelään, ja se osa asuinpaikasta on jäänyt tien alle.

Hiekanpää A (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Röykkiöt sijatsevat lähekkäin Muuruejärven rantakalliolla (avokalliota), jyrkähköllä länsirinteellä, pienellä tasanteella metsässä.
Röykkiöiden mitat ovat: a) halkaisija noin 3 m, b) halkaisija noin 1 m. Molemmat ovat matalia.

Hiekanpää B (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Röykkiöt sijaitsevat Muuruejärven rantakalliolla, jyrkähkön länsirinteen tasanteella, metsässä ja piha-alueella.
Röykkiöit b ja c ovat hajoitettuja, röykkiön a läpimitta on noin 7 metriä.
Vuoden 2005 inventoinnissa löytyi mökin vierestä uusi, osin hajoitettu röykkiö (d), jonka koko on 7 x 3,5 metriä (ks. erilliskohde).

Rantala A (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Muuruejärven itärannalla, Keihärinkoskesta noin 900 m lounaaseen, metsässä pienen peltotilkun takana, jyrkähköä rinnettä ylempänä. Röykkiöt ovat osittain kasvillisuuden ja sammalen peitossa.
Vuoden 2005 inventoinnissa paikalla havaittiin useita peltoraunioita. Selviä rautakautisia röykkiöitä paikalla ei ollut näkyvissä (aikasemmin paikalla on sanottu olevan yksi pronssi- tai rautakautinen hautaröykkiö).

Rantala B (Hautapaikat)
Rautakautinen; Lapinraunio sijaitsee Muuruejärven itärannalla, Keihärinkoskesta noin 800 m lounaaseen rantakalliolla, rantasaunan yläpuolella.
Koska yhdestä rauniosta (a) oli vuonna 1926 löydetty rautakautisia esineitä (KM 8739:1-3, rautainen putkikirves, pronssinen rannerengas ja lasihelmi), tutki ja julkaisi Äyräpää sen vuonna 1927.
Alueella on ollut pari muutakin kiveystä, joista toinen oli pahoin pengottu. Äyräpään tutkimusten mukaan kivikot olivat todennäköisesti luontaisia.

Solisniemi (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Röykkiö sijaitsee Keihärinkosken kylässä, korkean Räystösvuoren koillisrinteella, 20-30 m Keiteleen rannasta, jyrkän kallioisen rantatörmän päällä, metsässä.
Röykkiön koko on 10 x 11 m, ja korkeus on 0,5 m.
Röykkiötä on osaksi hajoitettu.

Myllylahti (931010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Myllylahden pohjukan länsiluoteispuolella, Jokelan talosta (ent. Myllylän torppa) kaakoon. Paikka on loiva itärinne. Maaperä paikalla on savikkoa. Löydöt ovat taltta sekä kvartsi-iskoksia ja -esineitä sekä piitä.

Lammimpää A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ilmolahden kylässä, Lamminpään talosta 150 m lounaaseen.
Paikka on metsässä, loivalla itärinteellä ja mäen laella. Löydöt paikalta ovat kvartseja.

Lammimpää B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ilmolahden kylässä, Lamminpään talosta 30 m itään olevalla pellolla. Paikka on moreeniharjanteen koillisrinne. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja vuonna 1940 tai 1941 löytynyt suppiloreikäinen reikäkiven puolikas.

Kulmavuori (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Röykkiöt sijaitsevat Vanhassa Kirkkosaaressa, kallioisen länsirinteen tasanteella.
Toisen röykkiön halkaisija on noin 2 m. Se on matala ja kulmikkaista lohkareista kasattu.
Toinen on edellisestä noin 30 m etelään. Sen halkaisja on 1,5 m. Sekin on matala ja kulmikkaista lohkareista tehty.

Keitaanniemi (931010010) (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Lapinraunio sijaitsee Suovanselän Keitaanniemen kärjessä, metsässä, kalliolla.
Kiviröykkiön läpimitta on noin 8 m.

Järvilinna (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Taimolahden pohjukassa peltoalueen lounaisrinteessä. Osa asuinpaikkaa jäänyt on ilmeisesti jo aikoinaan 4-tien alle.
Tiejärjestelyjen takia paikalla tehtiin koekaivaus vuonna 1994, jolloin löytyi soikea kulttuurimaa-alue. Löydöt keskittyivät siihen.
Kysymyksessä oli mahdollisesti asumuksenpohjan jäännös, jonka ylemmät osat olivat viljelyn rikkomia. Löytöinä paikalta on tyypillistä kampakeramiikkaa, piitä ja kvartsia.

Niemelä (931010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muikunlahden Taivallahden itärannalla, loivalla etelärinteellä, hietapellolla.
Löydöt paikalta ovat reikäkivi ja kvartseja.

Ruuppo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ruuponlahdesta 1,1 km pohjoiseen Pitkäjärvestä Vermatlampeen laskevan ojan itäpuolella, jyrkän törmän yläpuolella luoteisrinneessä.
Asuinpaikkalöydöt, kvartsit, ovat pääasiassa hiekkakuopan eteläreunasta.

Jussila (931010015) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vermatsaaren länsirannalla, Saikaansalmen itärannalla, noin 80 Vermatsaaren talosta lounaaseen.
Paikka on aikaisemmin ollut hietainen pelto tasanteella jyrkän kalliorannan yläpuolella.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja tasataltta.
Vuoden 2005 inventoinnissa pelto todettiin metsitetyksi.

Mattila (931010016) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ressulahden pohjoisrannalla, Mattilan talosta etelään olevan moreniharjanteen loivalla länsirinteellä, pellolla.
Löydöt paikalta ovat kvartseja (ei luetteloitu).

Jaakkola (931010017) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pieni-Toulat järven etelärannalla, Kymönkosken kylässä.
Paikka on loiva pohjoisrinne, joka on ollut hakamaana. Löydöt paikalta ovat kvartseja, joita vuoden 1969 inventoinnissa ei kuitenkaan otettu talteen sekä aikaisemmin löytynyt kivikirves (KM 3559:21).
Syksyllä 2013 pelto oli viljelyksessä. Läheinen Jaakkolan talo vaikutti asumattomalta, mutta joitain korjaustöitä lähiympäristössä oli tehty. Jaakkolan talon takana on käytöstä jäänyt sorakuoppa sekä metsäpolkuja, joiden profiileja maastotöiden yhteydessä tarkastettiin.

Kennää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Löytänä järven koillisrannalla Koliman kylässä. Paikka on loiva luoteeseen viettävä rinne, ja se on matalalla, mutta jyrkähköllä rantatörmällä. Maaperä on hiesua ja hietaa.
Löydöt ovat kourutaltta, kvartsikaavin ja kvartsi-iskokset "riihen edestä" pellolta.

Jämsänmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Löytänäjärven itä-koillisrannalla, Jämsänniemen itäpuolella pellolla. Paikka on loiva länsirinne matalan jyrkähkön penkereen, rantatörmän päällä.
Maaperä paikalla on hiesu-hietaa. Löydöt ovat kvartseja.

Lapinniemi (931010021) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Löytänäjärven Lahnalahden itärannalla, Keiteleenpohjan kylässä, Lapinniemen länsirannalla, Lapinniemen talosta 100 m lounaaseen.
Paikka on loiva länsirinne, jossa kivisen pellon eteläosa on savea ja pohjoisosa hiesua ja hietaa. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja kivikirves.
Paikallisten harrastaja-arkeologien ilmoituksen (2008) mukaan paikka on mätästämällä osittain tuhottu.

Kohiseva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Löytänäjärven itärannalla, Keitelepohjan kylässä Kohisevan talosta noin 100 m etelään, entisellä Riihipellolla. Paikka on loiva länsirinne, hiesu-hietapeltoa. Löydöt sieltä ovat kvartseja ja tasataltta.

Seläntaus (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Koliman kylän Kolima järven Aution lahden länsirannalla, Selänteen talosta 300 m kaakkoon. Paikka on koillisrinne hiesupeltolla. Löydöt paikalta ovat kvartseja (ei ole otettu talteen) sekä mahdollisesti aikaisempi löytö, tasataltta. Viimeksi mainittu on löydetty "Autio-Seläntauksen maalta, läheltä Kolimajärveä".

Luotolansaari (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Röykkiö sijaitsee Keihärinkosken kylässä Ylä-Keiteleen Luotolansaaren eteläosassa Kuistarinvuoren rinteessä avokalliolla.
Röykkiön läpimitta on noin 9 m. Röykkiö tutkittiin vuonna 1993. Röykkiön keskellä olleen kuopan pohjamaasta löytyi kolme palaa palanutta luuta. Niitä ei pystytty määrittelemään luuanalyysissa. Röykkiö on ennallistettu tutkimusten jälkeen.

Lamminpää E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Ilmolahden perukasta noin 500 m länteen. Asuinpaikkalöytöjä on metsämaalta (tieltä). Koska Lamminpää A ja B -nimiset asuinpaikat ovat noin 300 - 400 m päässä, saattavat kaikki kolme olla samaa asuinpaikkaryhmää.
Vuoden 2005 asuinpaikan alue havaitiin hakatuksi ja laikutetuksi. Pinnan kulttuurikerrokset ovat tuhoutuneet laikutuskohdissa.

Lähteenrinne (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapaniemen kylän Lampilan tilan maalla, Lähteenrinne-nimisellä pellolla.
Paikka raivattiin pelloksi vuosina 1982 - 1984. Löydöt, pienoistaltta, kivilaji-iskos ja kvartsi-iskos on löydetty pellon ylärinteestä hiekkamaasta.

Pyykkisaari 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vanha rajaröykkiö sijaitsee Pyykkisaaren lounaisosassa, saaren korkeimmalla kohdalla.
Tarkastus 2021: kohdetta ei varmuudella löydetty. Mahdollisesti tuhoutunut.

Rakaja Pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koliman eteläosassa, Rakajan saaren pohjoiskärjessä, länsirannalla.
Inventoinnissa paikalta on havaittu kolme erillistä löytökohtaa, joista yhdessä on oletettavasti asumuspainanne.
Koekaivauksessa vuonna 1999 ei todettu ehjiä tulisijoja eikä kulttuurimaakerrostumia. Muinaiset asuinpaikkakerrostumat ovat luultavasti joutuneet voimakkaiden rantavoimien vaikutuksen alaisiksi. Asuinpaikkajäännökset ovat itä-länsi suuntaisella rantaterassilla 113-114 m korkeudella merenpinnasta. Löytöinä paikalta on hiukan keramiikkaa, liuskeriipuksen katkelma, kynsitaltta, kvartsia ja kvartsiesineitä, palanutta luuta. Yhdestä koekuopasta tavattujen puujäänteiden (rakenteiden jäänteitä) iäksi saatu radiohiiliajoituksella 4370 +-8+ BP/Hel-4404.
Koekaivaustulosten perusteella asutus on kivikauden lopulta.

Rakaja Keski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koliman eteläosassa, Rakajan saaren keskiosan länsirannalla, jyrkähköllä rinteellä ja tasanteella. Länsirannan korkea törmä loivenee mäkkitonttien kohdalla, törmän alaosa on kulunut. Maastossa on näkyvissä useita rantavalleja. Yläpuolella on suuri suppakuoppa. Rantavyöhyke kasvaa sekametsää, ylempänä on kangasmetsää.
Koekaivauksissa todettiin kulttuurimaan mahdollisesti ainakin osaksi huuhtoutuneen pois. Ehjiä liesiä ei tavattu. Löytöjä on rinteessä 111- 119 m välillä, alimmat lähellä nykyistä vesirajaa. Kvartsiaineisto ajoittuu ilmeisesti esikeraamiselta ajalta ainakin kivikauden lopulle. Toisaalta asbestikeramiikkaa löytyi täältä noin 4 m korkeammalta kuin Rakaja Pohjoinen- asuinpaikalta (50).

Rakaja Lintuniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde jakaantuu kolmelle eri korkeudella olevalle rantaterassille.
Kohde A sijaitsee Koliman eteläosassa Rakajan saaren eteläkärjen länsipuolella. Paikka on hiekkapohjaista mäntykangasta. Kohdeon ehjä.
Kohde B sijaitsee Koliman eteläosassa, Rakajan eteläkärjessä. Kankaalla on ehjä asumuspainanne.
Kohde C sijaitsee Koliman eteläosassa, Rakajan keskivaiheilla. Rantatörmällä on ehjä painanne.

Rakaja Etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koliman eteläosassa, Rakajan saaren kaakkoiskärjen hietikolla ja rantatörmällä, niemen kärjessä.
Kohde on ehjä. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskos ja palanutta luuta.

Kattilaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koliman rannalla, Järkiniemen länsiosassa olevassa Kattilaniemessä mäntykankaalla, muinaisella rantatörmällä.
Asuinpaikkaan liittyviä havaintoja on kolmesta kohdasta. 1. mökkitieltä niemen pohjoisrannalta, 2. niemen etelärannalta ja 3. isosta asumuspainanteesta korkeimman törmän kohdalta.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia, kivilaji-iskoksia, palanutta luuta ja reikäkivi.

Kokkolanniemi (931010055) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kolima-järven kaakkoisosassa, Kokkolanniemen kärjen lounaisrannalla. Niemen keskellä on itälänsisuuntainen harju, joka laskee niemen kärkiä kohti. Kokkolanniemi on ollut muinoin kaksiosaisena saarena, ja nykyisin osa niemestä on sortunut veteen. Maastossa erottuu kaksi rantamuodostumaa.
Asumuspainanteita on niemen etelärannalla hiekkaisella mäntykankaalla. Toinen painanne on ylimmän muinaisrantatörmän päällä ja toinen nykyrannalla.
Paikalla on suoritettu koekaivauksia rakennushankkeitten vuoksi, ja paikalta on löydetty saviastianpaloja, kivilaji-, kvartsi- ja piiesineitä sekä -iskoksia ja palanutta luuta.

Kokkolanniemen kärki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asumuspainanteet sijaitsevat Kolimanjärven länsirannalla olevan niemen etelärannalla, Kärnän itäpuolella olevan niemen kapeassa kärjessä, nykyisen vedenpinnan tasossa.
Ehjä paikka, josta asumuspainanteisiin tehdyistä koekuopista on löydetty kvartsi-iskos ja palanutta luuta.
Paikalle tehty koekaivaus.

Kärnä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kärnän koskisaaren eteläosassa, Siniseltä tieltä 80 m kaakoon harjanteen laella.
Paikka on kivikkoinen hiekkamoreenimaa. Löydöt, kvartsit ovat metsä-äestyksen vaoista.

Kärnäjärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kärnäkosken suulta 260 m lounaaseen, Siniseltä tieltä 180 m kaakkoon, muinaisen uoman itäpuolella.
Paikka on kivikkoinen mäntyvaltainen hiekkamaa. Kohde on ehjä.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Kärnäjärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asumuspainanne sijaitsee Kärnäjärven länsirannalla, Sinisestä tiestä 140 m koilliseen, muinaisesta uomasta, jonka pohjalla nyt on puro 70 m etelään.
Paikka on kivikkoinen hiekkamaa mäntyvaltaisessa sekämetsässä.
Kivikkoon on raivattu painanne. Se on ehjä.
Löydöt paikalta ovat kaksi kvartsikaavinta, -iskoksia ja palanutta luuta.

Kärnäjärvi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; A:Asuinpaikka sijaitsee Kärnäjärven länsirantalla, metsässä, kivikkoisella hiekkamaalla. Paikka on tasanteella, jossa on jyrkkä törmä länteen ja loiva etelään. Kohde on ehjä.
B:Edellisestä 100 m etelään Kärnäjärven länsirantalla on toinen asuinpaikka. Paikka on loivalla kaakkoisrinteellä, hiekkamaalla. C: edellisen kohteen eteläpuolella Kärnäjärven länsirannalla on pyyntikuoppajono, joka käsittää 12 pyyntikuoppaa melko tasaisin välein rannan suuntaisesti.
Vuoden 2005 inventointikertomuksen mukaan paikalla on 16 pyyntikuoppaa.

Myllylahti 2 (931010061) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Myllylahden pohjukan itärannalla, Naistenlahteen johtavasta tiestä 90 m etelään.
Paikka on kivikkoinen, metsä-äestetty hiesumoreeni. Löydöt paikalta ovat kampaleimakoristeisia saviastianpaloja ja kvartsi-iskoksia.

Kohisevankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Löytänän itärannalla, Kohisevanpuron suulta 680 m etelään, avoimien rantakallioiden eteläpuolella.
Paikka on hiekkamoreenimaata. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Heinäsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ylä-keiteleen länsiosassa, Heinäsaaren keskivaiheilla, saaren laella.
Paikka on mäntyvaltainen sekametsä hiekkamaalla. Kohde on ehjä. Koekuopista on todettu vahva kulttuurikerros. Löydöt paikalta ovat saviastianpaloja, pii-iskos, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Keitaankaarre (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Emosniemen pohjoispuolella olevalla kapean kankaan länsireunalla, kääntöpaikasta 100 m etelään.
Paikka on kivikkoinen hiekkamoreenimaa. Metsä on laikutettu. Löydöt, kvartsi-iskokset ovat laikutusvaoista.

Emosniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Emosniemen eteläkärjessä, kapean kannaksen pohjoispäässä.
Paikka on hiekkamoreenimaa hakkuuaukean laidassa. Kohde on ehjä.
Löydöt paikalta ovat kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia ja palanutta luuta.

Emosniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Emosniemen aivan eteläisimmässä, hyvin kapeassa kärjessä.
Paikka on korkeimmalla kohdalla hiekkamoreenimaalla. Paikalta on koekuopista todettu vahva kulttuurikerros. Löydöt paikalta ovat kvartsiytimiä ja palanutta luuta.

Kovalanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ala-Keiteleen Kovalanniemen tyvessä, kohdassa jossa niemi on kapeimmillaan. Alue on mäntykangasta, maaperä on soraa. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia. Kovalanniemen leirikeskuksen piha-alueelta kerrotaan löytyneen pienen kivitaltan, joka on joutunut hukkaan. Taltan löytäjän osoittaman löytöpaikan koordinaatit ovat: p= 6945160, y= 3437870, z= 100 m mpy.
Paikasta noin 250 m länteen, Ruokolahden tilalta on niin ikään löytynyt taltta (KM 3354:54).

Muhlu 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Niiniveden kaakkoisosassa, Hirvaslahden ja Koivistonlahden väliin työntyvän Muhlunniemen pohjoiskärjessä, niemen korkeimmalla kohdalla noin 440 m Muhlun päärakennuksesta pohjoisluoteeseen. Paiklla on viisi kiviröykkiötä (halkaisijat 3 - 4 m) pusikoituneella aurausalueella. Havaintojenteko on hyvin vaikeaa korkean vatukon takia.
Yhtä röykkiöistä on pidetty hautaröykkiönä, vaikka röykkiöitä ei ole tutkittu. Ne liittynevät lähinnä alueella sijainneeseen Koiviston kylätonttiin. Muhlun 1500-luvulla perustettu talo on sijainnut aikaisemmin paikalla. Metsän aurauksessa on yksi röykkiöistä vahingoittunut osittain.
Timo Jussilan inventointikertomuksessa (2004) mainitun Timo Sepänmaan kartoituksen (1996) tulokset eivät valitettavasti ole Museoviraston käytettävissä, karttaa/karttoja ei ole myöskään Keski-Suomen museossa.

Muhlu 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Niiniveteen kurottuvan Muhluniemen Muhlun tilan pellolla, päärakennuksesta 175 m länsiluoteeseen ja järvenrannasta noin 100 m itään. Maasto viettää melko jyrkästi rantapoukamaan, maaperä on hiekkaa ja hiesua. Asuinpaikan pohjoispuolella on kalliosta metsää. Paikalta on löytynyt kivi- ja kvartsiesineitä. Kyseessä on ilmeisen laaja asuinpaikka.

Ristinkivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Äänekosken ja Laukaan rajalla, Kuhnamon ja Vatianjärven välisestä Pörrinsalmesta noin 0,4 km kaakkoon, Luijankosken rantatöyräällä. Alue on harjumaista joentöyrästä. Paikalla on kivi, johon on hakattu risti. Kyseessä saattaa olla vanha rajakivi. Kohde on merkitty maastoon opastein.

Mäkiaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee valtatieltä 13, Suojoen ylittävän sillan kohdalta noin 350 m kaakkoon, Mäkiahon tilan pellolla. Paikalta löytyneet kiviesineet (KM 19237:1-2) ovat löytyneet päärakennuksesta noin 70 m luoteeseen, etelään viettävältä pellolta, noin 25 cm syvyydestä. Päärakennuksesta noin 50 m etelään, kasvimaan ympäristössä, havaittiin inventoinnin yhteydessä pari kvartsi-iskosta. Maanomistajan Martti Seppäsen mukaan traktoritallia rakennettaessa oli havaittu palaneita kiviä ja hiiltä. Mahdollisen tulisijan kohdan koordinaatit ovat: p= 6943170, i= 348880, z= 105-110 m mpy.
Paikasta ei saatu lisähavaintoja vuoden 2007 inventoinnissa. Asuinpaikan rajaus perustuu arvioon.

Sivisaari (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee entisen Konginkankaan kunnan alueella, Keiteleen Koivuselän eteläosassa, Riihiniemen kärjen pohjoispuolella. Sivisaaren pohjoispäässä, rannasta noin 6 m päässä kalliolla, on kooltaan 3 x 4 m kokoinen röykkiö tai lapinraunio, joka on keskeltä matalampi. Röykkiön keskellä on vuonna 1981 kasvanut puita. Viereisellä Lehmonen-nimisellä saarella on myös lapinraunio.

Lehmonen (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee entisen Konginkankaan kunnan alueella, Keiteleen Koivuselän eteläosassa, Riihiniemen kärjen pohjoispuolella ja Sivisaaren itäpuolella olevassa Lehmonen-nimisessä saaressa. Saaren pohjoispäässä kalliolla, vesirajasta noin 12 m päässä ja kummelista noin 35 m kaakkoon, on halkasijaltaan 8 - 9 m ja korkeudeltaan 0,6 - 0,7 m oleva lapinraunio. Sen keskiosaa on pengottu pohjaan saakka ja kivet on nosteltu reunoille. Raunio muistuttaa hevosenkenkää, jonka suuaukko on etelään päin. Viereisellä Sivisaarella on myös lapinraunio.

Kalliosaari (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee entisen Konginkankaan kunnan alueella, Keiteleen Koivuselän kaakkoisosassa, Sorvasalon ja Iitsalon välissä, Kalliosaaren itäosassa. Saaren pohjoiskärjestä noin 0,2 km kaakkoon ja vesirajasta 35 - 40 m päässä, korkealla avokalliolla on suorakaiteen muotoinen lapinraunio, kooltaan 5,5 x 12,5 m. Raunion korkeus on länsipäässä noin 0,4 m ja itäpäässä noin 0,8 m. Raunion keskellä kasvaa muutamia mäntyjä.

Pyhänsalo 1 (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee entisen Konginkankaan kunnan alueella, Keiteleen Listonniemen kärjessä olevassa Pyhäsalon saaressa, saaren pohjoiskärjessä, Turunlahden länsipuolella. Avokalliolla on kivistä ladottu röykkiö tai lapinraunio, halkaisijaltaan noin 7 m ja korkeudeltaan noin 0,7 m. Röykkiössä on latomalla tehty, kylmämuurattu kehämuuri, jonka sisäpuolella, pohjalla on palanutta luuta. Paikalta ei ole ajoittavia löytöjä. Kyseessä on sijainniltaan tyypillinen, komea lapinraunio, joka on tutkittu ja entistetty vuonna 1981.

Pyhänsalo 2 (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee entisen Konginkankaan kunnan alueella, Keiteleen Listonniemen kärjessä olevassa Pyhäsalon saaressa, saaren länsiosassa. Avokalliolla on kaksi matalaa kivistä ladottua röykkiötä tai lapinrauniota 5 m päässä toisistaan. Toinen röykkiöistä (A) on halkaisijaltaan noin 3 m, toinen (B) on kooltaan noin 3 x 6 m.

Lapinniemi (992010018) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Lapinniemen pohjoiskärjessä avokalliolla, Rainer Fogelholmin kesähuvilasta noin 0,2 km lounaaseen. Paikalla on matala kiviröykkiö, kooltaan noin 5 x 4 m. Röykkiön keskellä kasvaa mänty. Paikalta on hieno näköala Keiteleen Koivuselälle.
Lapinlahden pohjukasta on löytynyt vuonna 1935 muinaisia meloja.

Niininiemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Viitasaaren ja Äänekosken rajalla, Keiteleeseen pistävän Niininiemen länsirannalla, pienen lahdekkeen pohjukassa, metsämaalla. Paikalla on ilmeisen pienialainen pyyntiasuinpaikka vanhan rantatörmän päällä. Kohteen laajuus ja ikä ovat epäselviä. Noin 100 - 150 m päästä Viitasaaren puolelta (kohde Niininiemi 2), mökkitontin rantavedestä, on löytynyt puinen jousenkatkelma (K-S Mus), joka on ajoitettu 1300-luvulle.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee entisen Konginkankaan kunnan alueella, kirkon vieressä, osaksi pellolla, osaksi hautausmaan alueella, hiekkakankaalla. Paikalta on löytynyt kourutaltta (KM 3354:24), kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä palanutta luuta (KM 29920:1-2, KM 34014:1-11). Asuinpaikka on muinaisella rantatörmällä, koillinen-kaakko -suuntaisena kapeana vyöhykkeenä. Asuinpaikka on viljelyn, tien ja hautausmaakäytön vuoksi suurimmaksi osaksi tuhoutunut. Asuinpaikka lienee löytöjensä ja korkeutensa perusteella mesoliittinen.

Konginkangas uimaranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Keiteleen Räihänselän lounaisrannalla olevan Pohjoisniemen eteläosassa, yleisen uimarannan alueella. Alue on loivaa kaakkoon viettävää hienohiekkainen mäntykangasta. Uimarannan luoteispuolella on selvä vanha rantatrömä, jonka päällä kulkevan polun pinnasta on löytynyt kvartseja ja palanutta luuta muutaman kymmenen metrin matkalla. Löytöjä on myös alueen pohjoislaidasta, uimarannalle tuovan tien leikkauksesta, sekä alueen lounaispuolelta, keittokatoksen länsipuolitse vievän polun pinnasta. Asuinpaikka sijaitsee törmän päällä, noin 106 m korkeuskäyrän kohdalla. Törmä on melko hyvin säilynyt ja rakentamaton. Keramiikan perusteella kyseessä saattaa olla myöhäisneoliittinen/pronssikautinen asuinpaikka.

Kapeenkosken kanava (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Äänekosken ja Laukaan rajasta noin 0,5 km päässä, Kapeenkosken kanavan itäpuolisessa leikkauksessa, Luijanharjun etelärinteellä. Kanavan itärannalla on pieni pysäköintipaikka, jonka eteläpuolelta johtaa pieni tie kanavan rantaan. Tien pohjoisesta leikkauksesta, noin 20 m matkalta, on löytynyt kampakeramiikkaa ja kvartsia. Maaperä on soransekaista hiekkaa. Asuinpaikka lienee suppea-alainen, osaksi tuhoutunut, mutta ehjääkin aluetta lienee yhä jäljellä.

Kapeenlahti 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Äänekosken ja Laukaan rajalta noin 0,2 km länteen, Luijanharjulla, Kuhnamon ja Vatianjärven välillä, Kapeenkosken kanavasta noin 0,3 km kaakkoon. Toisella puolella Kapeenlahtea ovat kohteet Kapeenlahti 1 ja 2. Alue on loivasti länsilounaaseen viettävää mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Niemen kärkeen Kapeenkoskelle tehdyn tien itäpuolisesta leikkauksesta on esinelöytöjä, lieden jäännös ja likamaata noin 30 m matkalta. Kohteen laajuus tai säilymisaste eivät ole tiedossa.

Konginkangas Jokela B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Puron eteläpuolella, luoteeseen viettävällä hiekkaisella pellolla, pääosa löydöistä (kvartsia)on noin 108 m korkeudelta mpy.

Koivisto Luijanharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Löytöjä metsäteiden risteyksestä, tien pinnalta,metsämaalta; harjumaastoa, ulkoilualuetta. Löytöinä kvartsia ja kiviesineen siru.

Ropottikangas (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; 1. maailmansodan aikaisia puolustusvarustuksia. Peruskarttaan merkitty "juoksuhautoja".
Vuoden 2021 inventoinnissa muinaisjäännösalue laajeni huomattavasti sekä lidar- että
maastotarkastuksen perusteella.
Varustuksia on myös Puolimatkantien länsipuolella, tien laidalta 5–20 m länteen, koko matkalla Niemirannanpolusta parin sadan metrin matkalla pohjoiseen.

Havulankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka on laakea hiekkainen lahdenpoukama Maunosenjärven eteläosassa.
Läpimitaltaan 7 x 8 m oleva asumuspainanne sijaitsee noin 20 m päässä rannasta aivan tien ja uuden vesijohtoputkea varten kaivetun ojan vieressä noin 15 m kaakkoon kunnan vedenottamon portilta.

Salokas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta ja kehdonjalaksen muotoinen kirves (KM 2029:5-6) on löydetty Salokkaan talon maalta Saarisen pohjoispäästä. Vuoden 2004 inventoinnissa alueelta löytyi kvartseja ja palaneita kiviä ja kohde määriteltiin kivikautiseksi asuinpaikaksi.

Palosjärvi-Sääkslahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kesämökkitontin pihassa ja viereisessä kuusimetsässä 10 röykkiötä läpimitaltaan 2-4 m.

Iso-Kankainen-Leponiemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Neljä röykkiötä metsittyneellä pelto- tai niittypalstalla. Alueella on myös muita kivirykelmiä, ehkä hajonneita röykkiöitä tai luonnonmuodostumia.

Iso Kuhajärvi (Taide)
Ajoittamaton; Puoliluola, jossa on maalausjälkiä, sijaitsee Lievestuoreelta Laukaaseen johtavan maantien 640 länsipuolella, Iso Kuhajärven itärannalla, Kuhankosken erityisoppilaitoksen päärakennuksesta noin 200 m lounaaseen ja vajaat 3 metriä järven rannasta.
Puoliluola on itälänsisuuntainen, korkeudeltaan 2,1 m, syvyydeltään 2,5 m ja leveydeltään enimmillään 63 cm oleva muodostuma. Luolan vasemmalla eli pohjoisseinämällä on kaksi, 8 sentin päässä toisistaan olevaa, kaarevaa punamultajälkeä. Ne on tehty kalliossa olevien kvartsisuonien kohdalle. Oikeanpuoleisen kaarevan jäljen yläreuna on 58 cm puoliluolan katosta. Vasemmanpuoleisen jäljen yläreuna on 66 cm luolan katosta. Kaarevat jäljet ovat 3 sentin päässä toisistaan, 32 cm pitkiä ja 3 - 5 cm leveitä. 8 sentin päässä jäljistä syvemmällä seinämässä on 32 x 26 cm kooltaan oleva, alaspäin suippeneva punamulta-alue. Sen yläreuna on 37 cm katosta ja alareuna 9 cm kaarevien jälkien yläreunan alapuolella. Luolan peräosassa on kaksi isoa irtolohkaretta.

Kirkkosaari (1000001047) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kirkkosaari sijaitsee Kuusveden eteläosassa Tarvaalanvirran suulla. Saaressa on epämääräinen röykkiö, kaksi pientä pyyntikuopastoketjua ja neljä pientä tervahautaa.
Saaren itäpuolella oleva röykkiö on soikea ja kooltaan n. 9 x 5,5 x 0,7 m. Röykkiöltä alkaa kuuden kuopan pituinen pyyntikuopasto, jonka pituus on n. 75 m. Toinen vain kolmen kuopan ryhmä on saaren länsilaidalla ja sen pituus on n. 20 m. Näiden lisäksi saaren etelälaidalla on neljä tervahautaa.
Kirkkosaaren kaakkoiskärjestä n. 100 m kaakkoon, Tarvaalanvirran itäpuolella, alkaa Kirkkoniemi, jossa on esihistoriallinen asuinpaikka (Kirkkoniemi B) ja pyyntikuoppajärjestelmä (Kirkkoniemi A). Hartikan kirkonjäännökset jäävät Kirkkoniemen muinaisjäännösten sekä Hartikan kivikautisen asuinpaikan ja kalmiston väliin. Lisäksi Kirkkosaaresta etelälounaaseen, Tarvaalanvirran länsipuolella, sijaitsevat Heikkilän ja Savolan kivikautiset asuinpaikat (n. 600 ja 1000 m päässä).

Kapeenkylä Honkaristi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kapeensalmen/Pörrinsalmen laidalla, ns. Honkaristin länsipuolella. Paikalla on mäennyppylä, jonka länsirinteen alalaidassa on raudansulatusuuni, joka on tehty lohkokivistä suorakaiteen muotoiseksi. Uuni on kooltaan 170 x 130 x 30 cm maan päältä mitattuna. Kivikehikon sisällä ja sen ympärillä on runsaasti rautakuonaa ja hiilipitoista maata.

Pynnölänniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Konneveteen työntyvän Pynnölänniemen luoteiskärjessä. Kallioisen rannan takana maasto on lähinnä hiekkapohjaista mäntykangasta. Paikalta on löytynyt tasakantainen kvartsinuolenkärki, saviastianpala (mahdollisesti varhaismetallikautinen), kvartsikaavin ja -iskoksia.

Soskalansalmi (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Konnevedessä olevan Silmutsaaren ja mantereen välissä olevan Soskalansalmen rannalla. Kyseessä on historiallisen asuinpaikan jäännökset. Alueella on neljän liistekatiskan jäännökset, purnu, hiilimiilu tai tervahauta, talonperustukset ja kaskiraunioita.

Lekolahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee valtatien 4 varressa olevan levähdyspaikan pohjoispuolella, Keiteleen rannassa. Paikalla on lukuisia ehjiä tai osittain hajonneita liiskekatiskoja, jotka mahdollisesti ovat muodostaneet laajemman pyyntijärjestelmän. Pysäkin kohdalla on kolme katiskaa ja siitä pohjoiseen mantereen puoleisella rannalla on 17 katiskaa noin 10 m välein. Lisäksi vastakkaisen Lekosaaren rannalla on ilmeisesti vielä kolme katiskaa. Ehjien (7 kpl) katiskoiden pesän läpimitta on 160-300 cm ja nielun/aidan pituus 140-300 cm. Vedenpinnan ollessa normaalilla korkeudella katiskoista ei näy mitään vedenpinnan päälle.

Kynsivesi Mäntysaari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Laukaan ja Hankasalmen rajan läheisyydessä olevalla Kynsiveden saarella. Saaren itärannan eteläosassa on neljä kiviröykkiötä, jotka todennäköisesti ovat kiukaan pohjia. Lisäksi paikalla on liistekatiskan jäännökset matalassa rantavedessä, sen koordinaatit ovat p=6924980, i=3460704.

Opinsaunan kiuas (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Haapaniemen kylässä, Haapasaaren eteläosassa. "Opinsaunan kiuas" on pyöreähkö, luonnonkivistä kasattu röykkiö (5 x 5 x 2 m), jota kiertää kettinkiaita. Lisäksi röykkiöön kuuluu kivilaatta, jossa selvitetään röykkiön historiaa.
"Opinsaunan kiuas" on muinaismuistolain 2 § 7. momentin tarkoittama muistomerkki, jonka ovat pystyttäneet Jyväskylän seminaarista valmistuneet opettajat vuosina 1867 – 1937. ”Opettajilla oli tapana retkeillä kesäkuun alkupäivinä Haapasaareen. Symbolisena eleenä raskaan opiskelunsa päätteeksi opettajat kantoivat omat kivensä "Opinsaunan kiukaaseen”. Röykkiöön kertyi yli 4000 kiveä.

Lehtonenänniitty (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Saanijärven Aittosaaren kohdalta n. 1 km koilliseen. Pyyntikuoppa on poikkileikkaukseltaan pyöreä ja matala, vain 50 cm syvä. Halkaisija on mitattuna vallien ulkolaidoilta n. 4 m.
Pyyntikuoppa on pienellä kummulla, jonka alapuolella on luonnon niittyjä metsän seassa. Yleisilmeenä alue on heinikkoista mäntymetsää. Kummulla kasvaa nuorta männikköä, jonka vuoksi pyyntikuoppaa on vaikea havaita maastosta.

Arvaja Tuiskujärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tuiskujärven kaakkoispäädyssä jokisuussa. Liistekatiskojen jäännökset olivat paljastuneet järven kasvillisuusruoppauksen yhteydessä. Osa katiskojen liisteistä oli tuhoutunut ruoppauksessa. Katiskoista on jäljellä vain fragmentaarisia liisteitä ja katiskan osia noin 25 m:n matkalla. Liisteiden seassa on myös selvästi resenttejä paaluja, joiden päät on sahattu moottorisahalla.

Nurmijärvi Runninlähde (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Haapajärven koillispuolella, järven ja tie 16761:n välissä, kahden tilan rajalla. Lähde on merkitty peruskarttaan.
Runninlähde on ollut kuuluisa terveyslähde 1800-luvulla. Lähteen toisen omistajan, Juhani Savelan mukaan Akseli Gallen-Kallela olisi metsästyskumppaneineen löytänyt lähteen 1800-luvun alkupuolella, (AGK on tosin syntynyt vasta 1865). Lähde on aikanaan ollut katettu ja sinne on johtanut polku. Paikalla on sijainnut myös keinuja, penkkejä ja kenttä voimistelijoita varten. Nykyisin lähteen ympäristö on vaikeakulkuista, rämettynyttä, lehtipuuvaltaista metsikköä. Lähde itsessään on noin puolimetriä halkaisijaltaan. Lähteessä oleva kasvillisuus on värjäytynyt ruosteenpunaiseksi, ja vesi maistuu voimakkaasti raudalle.

Huopanankosken vallikaivannot (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohteen kokonaispituus noin 900 m, ja sen pohjoisosan koordinaatit ovat p = 6994784, i = 3425998 sekä keskiosan koordinaatit p = 6994592, i = 3426050.

Hännilänsalmen taisteluhaudat (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hännilänsalmen etelärannalla, jossa sijaitsee I maailmasodan aikaisia puolustusvarustuksia. Niihin liittyy mm. konekivääripesäke ja taisteluhautaa.
I maailmasodan aikana, kun saksalaisten maihinnousua Pohjanlahden rannikolle pidettiin mahdollisena, ryhdyttiin sisämaassa linnoittamaan valtakunnan pääkaupunkiin Pietariin johtavien teiden suuntia. Viitasaaren Jurvansalossa linnoitustöitä suoritettiin vuosina 1915-1916. Puolustuslaitteita ei ole koskaan käytetty.

Elämäjärvi Rajalampi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pihtiputaan ja Pyhäjärven välisellä rajalinjalla, Kivimäen äärimmäisessä luoteisrinteessä. Itse kivi on mitoiltaan n. 70 cm x 40 cm x 30 cm. Se on tuettu pystyyn, ja sen leveälle pystypinnalle on hakattu merkkejä. Rajakiven alla on n. 1,8 m x 1,8 m x 0,7 m kokoinen kylmämuurattu alttari ja sen itäpuolella on 20 m päässä 70 cm korkea pystyyn tuettu viisarikivi, jossa ei ole mitään merkkejä.
Rajakiven luoteispuolella on 10 m päässä hajonnut viisarikiven paikka, josta on jäljellä vain kiven pystyyn tukemista varten laitetut kivet. Molemmat viisarikivet sijaitsevat nykyiselläkin rajalinjalla. Pihtiputaan ja Pyhäjärven välinen raja on ollut olemassa ainakin Korsholman läänin rajana, Rautalammin vanhan hallintopitäjän rajana sekä vanhan Viitasaaren rajana. Pihtiputaan ja Pyhäjärven rajalinjalla on myös ns. Rillan kivi, jonka oletetaan olevan eräs Pähkinäsaaren rauhan rajakivistä.

Pyhävuori (1000002141) (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Päijänteeseen kuuluvan Judinsalonselän rannalla kohoavan Pyhävuoren louhikkoisessa seinämässä, parin kymmenen metrin päässä rannasta.
Louhikkoinen rinne viettää kohti rantaa.
Maalauskohta on Pyhävuoren lounaisosassa, jyrkimmistä ja komeimmista kalliojyrkänteistä etelään. Maalaus jää osittain puiden taakse peittoon. Kalliomaalauksen alareuna on arviolta 9 metrin korkeudella veden pinnasta. Värialueen korkeus on noin 2,5 metriä ja leveys useita metrejä. Keskeisin maalauskenttä on kirkkaan punainen ja selvästi ihmisen tekemä, mutta siinä ei erotu kuvioita. Noin 8 metrin päässä pääseinämän oikealla puolella sivuseinämän alaosassa on pieni maalauskuvio, joka saattaa esittää hirveä.
Kalliosta on lohjennut liuskoina suuria palasia, mahdollisesti ammuskelun johdosta. Kohteen löysi arkeologian harrastaja Anna-Liisa Hakkarainen vuonna 2001 kalliotaideretken yhteydessä ja sen totesivat aidoksi samalla retkellä mukana olleet arkeologi Timo Sepänmaa ja Pekka Kivikäs (ks. Päijät-Hämeen tutkimusseuran arkeologisia tiedonantoja 2/2002).
Pyhänpään kalliomaalaus sijaitsee paikasta noin 450 metriä koilliseen.

Vehmaskangas (1000002343) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Viisarinmäestä Toivakan keskustaan johtavan tien länsipuolella sijaitsevan peltoaukeaman kaakkoisreunan ja tien välisessä metsässä. Maasto on hiekkakangasta, jossa on nähtävillä muinaisia rantavalleja.

Havulankangas S (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Havulankosken hiekkakuopan itäpuolella olevalla harjulla, hiekkakankaalla. Kankaan läpi kulkee teitä Maunosen järven rannalla sijaitseville kesämökeille.

Markkula (1000002346) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee tien 6181 itäpuolella, Markkulan talolle johtavan tien itäreunassa.
Kuopassa on korkeat vallit. Kuopan muoto on hieman neliskulmainen. Kuopan halkaisija on 4 m ja syvyys 80 cm.

Kattilaniemi (1000003293) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Paikka sijaitsee Kannonjärven pohjoisosan itäpuolella olevan, etelään kurottavan Kattilaniemen eteläkärjessä, sen etelä- ja lounaisrannalla, rannassa olevan rantavallin päällä ja takana, ulottuen vallista noin 20 - 30 m maalle päin.
Niemessä on kesämökkejä ja sinne johtaa mökkitie, niemen kärki on kuitenkin yhä rakentamatonta. Maaperä on kivistä hiekkamoreenia. Rannassa on hieman nykyistä vesirajaa korkeammalla vanha rantavalli. Löydöt tulivat rantavalliin tehdyistä koekuopista. Asuinpaikan merkkejä havittiin vuoden 2004 inventoinnissa kahdessa kohdassa: alueen luoteis- ja kaakkoispäissä. Niemen länsirannan puolella asuinpaikka saattaa jatkua pidemmälle pohjoiseen, kesämökeille saakka, itärannan maasto ei vaikuta asuinpaikalle soveliaalta.

Pukkisaari (1000003298) (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Pukkisaaren etelärannalla noin 5 metriä rannasta on lepikossa matala pyöreä ja maantasainen kiveys, jonka halkaisija on noin 2 metriä ja korkeus noin 20 cm. Se on koottu mukulakivistä. Salmon tarkastuskertomuksen (1957) mukaan kivien alta on löydetty hiiliä. Vuonna 1957 on maanomistajalle lähetetty rauhoitustaulu, jonka hän on luvannut kiinnittää kiveykseen.
Pukkisaaresta noin 200 metriä kaakkoon on Poukanniemen pohjoiskärki, jossa sijaitsee samanniminen kiinteä muinaisjäännös, kaksi röykkiötä. Aikaisemmin Poukanniemen ja Pukkisaaren röykkiöt katsottiin samaksi muinaisjäännökseksi (esim. Pirkanmaan kiinteät muinaisjäännökset 1996), mutta topografisista syistä (kohteiden välissä vesistö) niitä on pidettävä erillisinä kohteina.

Otaniemi 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Paikka sijaitsee Kannonjärven eteläosan itärannan Otaniemen eteläpään länsirannalla, Otaniemen talosta länteen olevassa laakeassa niemekkeessä, vanhan pellon takana, aivan rannan tuntumassa.
Asuinpaikka on suppea-alainen ja sijaitsee heti rantavallin takana hiekkamoreenissa. Asuinpaikka on ehjä.

Otaniemi 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Paikka sijaitsee Kannonjärven eteläosan itärannan Otaniemen keskivaiheilla lounaaseen viettävällä niemen länsirannalla, pienen kalliopaljastuman takana rannan tuntumassa, Otaniemen talosta 290 m luoteeseen. Asuinpaikka on suhteellisen kivikkoisessa hiekkamoreenissa, ja se on ilmeisesti suppea-alainen.

Otaniemi 3 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Paikka sijaitsee Kannonjärven eteläosan itärannalla olevan Otaniemen keskivaiheilla olevan rantakallioisen niemen kärjessä, heti kallion takana, rannan tuntumassa, Otaniemen talosta 390 m luoteeseen.
Matalan ja laakean rantakallion takana on tasainen hiekkamoreenialue. Koekuopista löytyi kvartsin ja palaneiden luiden lisäksi kuonan kappaleita, mahdollisesti rautakuonaa. Otaniemestä on hajalöytönä rautainen putkikirves KM 2887:36.

Esihistoriallinen; Paikka sijaitsee Kannonjärven eteläosan itärannan Otaniemen pohjoisosan länsirannalla pienessä kalliorantaisessa niemekkeessä heti rannan tuntumassa, Otaniemen talosta 530 m luoteeseen.
Rannassa olevan matalan kallion takana on hiekkainen terassi ennen kalliorinnettä. Asuinpaikka on topografian perusteella suppeahko, ja se on ehjä ja koskematon.

Historiallinen; Paikka sijaitsee Kannonjärven eteläosan itärannan Otaniemen pohjoispään länsirannalla länteen kurottavan alavan niemekkeen tyvessä, Otaniemen talosta 610 m luoteeseen.
Paikka sijaitsee alavasta ja soisesta rannasta 10 - 15 m etäisyydellä hiekkamoreenimaastossa. Koekuopissa oli paljon rapautunutta, ilmeisesti palanutta kivimurskaa, joka vaikutti raunioituneen kiukaan pohjalta. Paikalta löydetty huonosti palanut luu yhdessä kiukaan jäännösten kanssa viittaa myöhäisrautakautiseen tai keskiaikaiseen eräsijaan tai ns. lappalaisasuinpaikkaan.

Postijärvi-Kuivasalmi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Paikka sijaitsee Postijärven pohjoispään koillisrannalla, Kuivasalmen talosta 155 m luoteeseen, vanhan rantatörmän päällä olevalla tasanteella.
Postijärven pintaa on laskettu yli metrin ja sen rannoilla on leveä vesijättö, jonka takana monin paikoin on näkyvissä selkeä vanha rantatörmä tai rantavalli. Kuivasalmen talon länsipuolella maaperä on hiekkainen ja maastoa korkeaa, rinteen laskiessa melko jyrkästi vanhaan rantaan. Vanhan rantatörmän ja rinteen välissä on kuitenkin tasainen terassi, jolla asuinpaikka sijaitsee, noin 30 m rannasta. Maaperä asuinpaikalla on hienoa hiesunsekaista hiekkaa. Paikka on ehjä ja koskematon.

Ala-Viivajärvi Joenlahti (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Paikka sijaitsee Ala.Viitajärven itäpään koillisrannalla, Jokilahden pohjukassa ja Viivajoen suulta 150 m pohjoisluoteeseen, mökkitontin takana ja 50 m päässä rannasta ja 40 m mökkitiestä.
Maasto on tasaista, ja ranta nousee suoraan vedestä vajaan metrin. Maaperä on kivistä, jopa lohkraista, kivien välissä se on hienoa. Asuinpaikan kohdalla on tuskin havaittava kumpare (noin 20 x 15 m), joka on hiekkaisempi ja kivettömämpi kuin ympäristö. Alue on hakkuuaukiota, joka on äestetty. Löydöt tehtiin äestysvaoista ja koekuopista.

Postijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Postijärven koillisrannalla, Kuivasalmen talon Postijärvi-Kuivasalmi-nimisen esihistoriallisen asuinpaikan välissä, pellon reunasta noin 20 m luoteeseen. Jyrkähkössä rantaan laskevassa rinteessä on tervarännin jäännökset ja rinteen päällä, rännin yläpuolella kolme hiilimiilua.

Pyssysaari (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Pyssysaari sijaitsee Vuosjärven luoteisosassa Pyssysalmen erottamana Pyssyniemen pohjoiskärjestä, noin 150 m mantereesta pohjoiskoilliseen. Pyssysaari on runsaat 200 m pitkä ja 100 - 40 m leveä itä-länsisuuntainen saari, jossa on kaksi röykkiötä ja esihistoriallista asuinpaikkaa ainakin kahdessa kohdassa.
Eteläosassa on suorakaiteen muotoinen röykkiö, joka lienee kiuas. Sen viereen tehdystä koekuopasta löytyi palaneita eläinten luita. Saaren pohjoispään länsirannalla on toinen röykkiö (halk. noin 3 m), jonka funktio on tuntematon, ja jonka viereisistä koekuopista ei tehty löytöjä. Molemmat röykkiöt sijaitsevat sora ja/tai hiekkapohjalla. Koko saari on mahdollista pyyntikulttuurin asuinpaikkaa. Porthan on kirjoittanut paikasta ja sen röykkiöistä.

Tervavuori 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee valtatieltä 13, Suojoen ylittävän sillan kohdalta, noin 1 km kaakkoon, valtatien 13 ja Honkolantien risteyksestä 370 m lounaaseen, Tervavuoren eteläpuolella, vuoren etelälaidalla olevasta kalliojyrkänteestä 80 m etelään, rinteen alla kulkevasta tilustiestä 120 m itään ja sähkölinjasta 50 m pohjoiseen. Paikalla on hyvin matala, soikea painanne. Siihen tehdystä koekuopasta on löytynyt kvartseja ja palanutta luuta. Löytöjä ei liene otettu talteen. Asuinpaikka on täysin ehjä. Korkeutensa perusteella paikka on Ancylus-järven rannalla, jonka vaihe ajoittuu noin 9700 eKr.

Tervavuori 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee valtatieltä 13, Suojoen ylittävän sillan kohdalta, noin 1 km kaakkoon, valtatien 13 ja Honkolantien risteyksestä 450 m lounaaseen, Tervavuoren eteläpuolella, vuoren etelälaidalla olevasta kalliojyrkänteestä 60 m lounaaseen, rinteen alla kulkevan tilustien itäpuolella, kapealla tasanteella. Paikalla on havaittu saviastian palasia ja kvartseja, joita ei ole otettu talteen. Lisäksi paikalla on havaittu palaneita kiviä. Asuinpaikka on suppeahko, löytöjä on noin 30 m matkalta. Tasanteen länsipuolella on muinainen rantatörmä, jonka juuri edustaa Päijänteen maksimin (noin 108 m) korkeustasoa. Korkeutensa perusteella paikka voisi olla varhaiskampakeramiikan aikainen.

Tervavuori 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kuoppaliesi sijaitsee valtatieltä 13 noin 70 m lounaaseen, Suojoen ylittävän sillan kohdalta 480 m kaakkoon, Tervavuoren luoteispuolella, sähkölinjan alla, vanhan hiekkakuopan kapean länsireunan pohjoisleikkauksessa. Kyseessä on pieni, halkaisijaltaan noin 0,7 m kokoinen, maanalainen kivetyn tulisijan puolikas. Tulisijasta on näkyvissä palaneita kiviä, punaiseksi palanutta maata, hiiltä ja nokea. Tulisijan päällä on 10-15 cm paksu maakerros. Mitään kivikautiseen asuinpaikkaan liittyviä esinelöytöjä ei paikalla etsiskelystä huolimatta ole näkynyt, mutta tulisija saattaa olla kivikautinen. Korkeutensa perusteella tulisija ja mahdollinen asuinpaikka voisi olisi samanaikainen kuin Tervavuori 1 eli noin 7800 eKr. Kyseessä voi olla suppeahko asuinpaikka, joka on on suurimmaksi osaksi tuhoutunut hiekanotossa.

Autio (1000003522) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee valtatien 4 ylittävästä Mämmensalmen sillasta 4,5 km etelälounaaseen, Kuorelammen koillispuolella, Kuorelammen rannasta noin 160 m ja Talvilahden itäpohjukasta 210 m pohjoiseen, jyrkän peltorinteen yläosassa olevalla kapealla tasanteella, metsäsaarekkeesta 50 m etelään. Pellon pinnasta on löytynyt kvartsi-iskoksia.
Asuinpaikasta noin 170 m kaakkoon ja Aution talosta noin 0,5 km etelään on löytynyt kivikirves, joka on löytäjänsä, Aution talon isännän hallussa.

Kallula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee valtatien 4 ylittävästä Mämmensalmen sillasta 5,5 km lounaaseen, Kuorelammesta 0,7 km länteen, Tallijoen pohjoispuolella, joesta noin 130 m pohjoiseen ja Kallulan talosta 190 m etelään. Alue on jokilaaksoon laskevaa peltorinnettä. Rinteen laelta, itäpuolella olevasta pellonkulmauksesta 70 m länsilounaaseen, on kivikautiseen asuinpaikkaan viittavia kvartsilöytöjä noin 40 x 50 m alalta.

Muhlu 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Niiniveteen kurottuvan Muhluniemen Muhlun tilan pellolla, päärakennuksesta noin 330 m pohjoisluoteeseen, pellon korkeimmassa kohdassa. Kohteen pohjoispuolella on kuusikkoa kasvava kallioinen mäki sekä Muhlun vanha kylämäki (kohde Muhlu 1). Paikka on tyypillinen kivikautiselle asuinpaikalle. Pellon pinnassa on havaittu kvartseja, joita ei ole otettu talteen. Asuinpaikan laajuus on epäselvä.

Norola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Niiniveden kaakkoispäässä, Koivistonlahden koillisrannalla, kallioniemekkeen eteläpuolella olevalla pellolla, muinaisen rantatörmän päällä olevalla tasanteella. Paikka on tyypillinen kivikautisen asuinpaikan sijainnille. Maaperä on savihietaa. Pellolla on havaittu kvartseja, joita ei ole otettu talteen.

Koskela (1000003533) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee valtatien 4 ja Hirvaskankaan risteyksestä noin 1,45 km itäkoilliseen, kantatien 69 varrella, tien molemmin puolin, Koskelan tilan pellolla. Alue on hiekkapitoista peltoa, pohjoispuolella on metsäinen mäki. Paikalla on havaittu useita kvartsikeskittymiä. Pellosta on aikoinaan löytynyt kivikirves, joka on sittemmin joutunut hukkaan. Kantatien 69 rakentaminen on tuhonnut osaksi asuinpaikkaa. Löytöalueen pohjoispään koordinaatit: p= 6935908, i= 3433888; eteläpään koordinaatit: p= 6935738, i= 3433846.

Ryssänhauta (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kantatien 69 ja Koiviston vanhan kylätien risteyksen tuntumassa, risteyksen koillispuolella, kylätiestä noin 7 m päässä. Paikalla on matala painanne, kooltaan noin 3 x 1,5 m. Perimätiedon mukaan Suomen sodan (v. 1808-1809) aikana paikalle on haudattu venäläisiä sotilaita, jotka ovat kuolleet paikallisten sissien ja venäläisten sotilaiden välisessä kahakassa.

Venäläiskivi (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kantatien 69 pohjoispuolella, Koiviston vanhan kylätien varressa. Paikalla on iso siirtolohkare, jossa on muistolaatta Suomen sodan (v. 1808-1809) aikaisesta Koiviston kahakasta. Perimätiedon mukaan paikalla on venäläisten sotilaiden joukkohauta. Siirtolohkareen kaakkoispuolella on rakennuksen pohja, joka on mahdollisesti 1700-luvun talonpohja. Kohteella on suuri paikallinen merkitys. Paikalla on myös opastaulu.

Riikosenmäen sairastupa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kantatien 69 pohjoispuolella, Koiviston vanhan kylätien varressa. Paikalla on ollut kulkutautisairaala, josta jäänteenä on hyvin säilynyt rakennuksenpohja. Paikalla on opastaulu.

Ryssänpiilo 1 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee valtatien 4 länsipuolella, valtatien ja Hirvaskankaan risteyksestä 3,2 km pohjoisluoteeseen, Mustikkamäen jyrkässä itärinteessä, pystysuoran kalliojyrkänteen juurella, sähkölinjasta noin 30 m luoteeseen. Paikalla on suuri siirtolohkare, jonka alla on usean miehen mentävä luola, jota on selvästi siivottu ja jonka lattiaa on tasoitettu. Luolan suuaukko osoittaa kaakkoon. Paikallisen muistitiedon mukaan kyseessä on 1800-luvun "laukkuryssien" tavaranpiilotuspaikka, välivarasto.

Ryssänpiilo 2 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee valtatien 4 länsipuolella, valtatien ja Hirvaskankaan risteyksestä 3,5 km pohjoisluoteeseen, Mustikkamäen koillispuolella, sähkölinjasta noin 30 m luoteeseen. Paikalla on suuri siirtolohkare, jonka alla on miehen mentävä luola. Luolan suulla on kiviaita. Paikallisen muistitiedon mukaan kyseessä on 1800-luvun "laukkuryssien" tavaranpiilotuspaikka, välivarasto.

Pirttiniemi (1000003539) (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitse sijaitsee Rannankylässä, valtatien 4 itäpuolella, valtatien ja Hirvaskankaan risteyksestä 3,2 km pohjoiskoilliseen. Paikalla on matala maakumpu ja sen vieressä iso veden täyttämä kuoppa. Perimätiedon mukaan maakummun alle on haudattu venäläisiä sotilaita Suomen sodan (v. 1808-1809) aikana. Paikka on alavassa niemessä, lähes vesirajan tasolla kosteikossa.

Kärkkäälä Majaniemen kärki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on 8 x 7 m kokoinen talonpohja Kynsiveteen pistävässä kapeassa niemessä. Seinälinjat erottuvat kohoumina maan pinnalle. Seinien kohdalla on noin 30 - 50 cm syvyydessä voimakas palokerros, ja pintaturpeen alla on heikko huuhtoutumiskerros. Seinälinjojen sisäpuolella on havaittavissa kaksi painaumaa, jotka merkinnevät huonejakoa. Kiuasta tai uunia ei ole havaittu. Paikallinen harrastaja-arkeologi Risto Rossi on löytänyt alueelta rautakauden loppuun ajoittuvia esineitä, jotka hän on lähettänyt Museovirastoon.

Tervakukkuri N (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kiesimenjärven länsirannalla, Kouvonpäänniemen eteläpuolella, niemen tyvestä 250 m etelään, Murrokkolahden eteläpuolella olevalla loivalla rannalla, kapealla tasanteella. Paikalle tehdyissä koekuopissa on havaittu likamaata ja noin 6 m päässä rannasta olevasta kuopasta on löytynyt palanutta luuta. Asuinpaikka on suppea-alainen ja täysin koskematon.
Vuonna 2010 kohde oli tarkastuksessa ennallaan.

Renkalahti (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kiesimenjärven itäpäässä, Renkalahden pohjukassa, lahden lounaiskulmassa olevalla matalalla harjanteella, rannasta 40 m eteläkaakkoon, metsätielinjalla. Metsätien pinnassa on näkyvissä punaiseksi palanutta maata, jonka seassa on runsaasti palaneen luun murusia. Paikalle tehdyissä kokeuopissa on havaittu palaneita kiviä. Kyseessä saattaisi olla myöhäisrautakautinen/keskiaikainen lappalaisasuinpaikka tai eräsija. Paikan laajuus ei ole tiedossa, mutta muinaisjäännös saattaa ulottua rantaan asti.
Vuonna 2010 paikka oli ennallaan. Metsätien pintaa tutkittiin, mutta löytöjä ei havaittu.

Kiesimenjärven pohjoispää (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kiesimenjärven pohjoisrannalla, Pieni-Kiesimästä laskevan puron itäpuolella olevan niemekkeen etelärannalla, aivan rannan tuntumassa. Paikalla on harjanne, joka kohoaa muutaman metrin järven pintaa korkeammalle. Harjanteen ja järven välillä on 10 - 20 m leveä, loivasti rantaan laskeva tasanne, jonka kohdalle noin 30 m matkalle tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartseja ja palanutta luuta. Joissain koekuopissa on havaittu selvä likamaakerros.
Vuonna 2010 rauhoitetun alueen ulkopuolella havaittiin maanpinnan rikkoneita ajouria, jotka tarkistettiin. Löytöjä ei tehty. Kiesimenjärven pohjoisrannalla on vilkasta rakennustoimintaa.

Isojärvi NE (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kiminginjärven ja Kukon taajaman luoteispuolella olevan Isojärven koillisrannalla, laakean niemekkeen kärjessä, jossa on suppealla alalla kivetöntä hiekkaa. Muutoin ympäristö on maaperältään kivistä. Paikalla on jyrkähkö törmä, jonka reunalla on noin 1 x 0,4 m kokoinen maakivi. Kiven lähistölle tehdystä muutamasta koekuopasta on löytynyt kvartsi-iskoksia noin 5 cm syvyydestä maanpinnasta, paksusta huuhtoutumiskerroksesta. Asuinpaikka on pienialainen, mahdollisesti mesoliittinen.
Vuonna 2010 kohde oli tarkistettaessa ennallaan. Asuinpaikan vieressä, rannan tuntumassa on ihmisen kasaama kivikasa. Sitä on käytetty nuotiona, mutta se voi olla myös tontin vanha rajamerkki. Niemen tasaisella osalla on vierekkäin kaksi pienehköä painannetta (2 x 2metriä ja 1 x 0,5 metriä). Ne voivat kuitenkin olla tuulenkaatoja.

Kiminginjärvi NE (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kukon taajaman eteläpuolella, Kiminginjärven ja Tohtaanjärven välisellä kannaksella, Karhilantieltä 870 m etelään, tien länsipuolella, Kiminkijärven itärannalla, vajan eteläpuolella. Lahdenpohjukan muutoin matalassa ja soisessa rannassa on pieni kumpare, joka kohoaa vedenpinnasta pari metriä ylemmäksi. Kumpareen laelle, noin 8 m päähän rannasta tehdystä koekuopasta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Kuopassa on havaittu myös paksu likamaakerros. Paikka on suppea-alainen, noin 20 x 20 m.

Pettuniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pylkönmäen ja Saarijärven kunnan rajalla, Luotojärven kapean pohjoisosan länsirannalla olevassa Pettuniemessä. Niemekkeessä on yleinen uimaranta rapistuvine ulkorakennuksineen. Rakennukset ovat niemekkeen pohjoisreunalla, asuinpaikka niemekkeen kärjen eteläreunalla. Niemekkeen kärjestä polkua pitkin 20 m länteen ja etelärannasta 15 m päässä, polun eteläpuolella on laakea ja matala painanne, johon tehdystä koekuopasta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Koekuopassa erottui myös 20 cm paksu likamaa. Asuinpaikka on täysin ehjä mutta suppea-alainen.

Selänpäänjoki 1-2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Selänpäänjoen länsirannalla, Karankajärven jokisuusta 1,7 km ja joen ylittävästä maantiensillasta 0,2 km etelään. Alueella on lounais-koillis -suuntainen hiekkaharjanne, jonka itäpäässä, harjanteen laen eteläreunalta on koekuopista löytynyt kvartsi-iskoksia sekä palaneen kiven murikka. Maaperä paikalla on kivetöntä hiekkaa. Asuinpakka (Selänpäänjoki 1) saattaa olla mesoliittinen. Alueella on lisäksi pyyntikuoppajärjestelmä (Selänpäänjoki 2), jossa on seitsemän pyöreää, halkaisijaltaan noin 2 m kuoppaa, joiden syvyys ympäröivän vallin harjalta mitattuna on 0,6 - 0,8 m.

Kuokkala Jokivarren koulu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde käsittää kaksi rakennusta, jotka kuuluvat 1700-luvun sotilastorppaan (mm. Vanhan Jyväskylän karttakirja 1990). Talon (1) koordinaatit ovat 6903103/3437828. Kyseessä on 4,7 x 4,5 m kokoinen multapenkkitalo, jonka länsikulmassa on uuni/kiuas. Seinälinjat erottuvat maan päälle. Kiukaassa on voimakas palokerros. Talon (2) koordinaatit ovat 6903083/3437846. Kyseessä on 5 x 6,5 m kokoinen tulisijaton rakennuksen pohja, jonka sisällä n. 10 - 20 cm syvyydellä on seinälinjojen kohdalla palokerros. Talo 2 on myös multapenkkirakenteinen. Multapenkkien läpimitat ovat 1- 1,5 m.

Tikkakoski Särkimäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Puolustusvoimien maalla, Särkimäki -nimisen kohouman länsi- ja luoteispuolella on rakennusten jäännöksiä. Samaan pihapiiriin kuuluvat 7 x 7 m kokoinen rakennus Särkimäen päällä, ja sen vieressä sijaitseva epämääräinen mahdollinen aitan pohja. Särkimäen länsipuolella on toisen 5 x 8 m kokoisen talon pohja, jossa on 1 m paksuiset seinät ja 2 kellaria. Talon vieressä on mahdollinen perunakuoppa (1 x 1,5 m). Alueen ympärillä on n. 20 kaskiröykkiötä, ja pohjoisosassa 5 kpl kiviaitoja (yhteensä n. 200 m).

Vaheri Vaheri (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tienvarressa on kaksi pyöreätä, reunusvallillista kuopannetta. Vallien leveys on noin 1,5 m ja korkeus noin 0,5 m. Koko rakenteen halkaisija on 9 m. Kuopat ovat leveydeltään noin 6 m, kuopan muoto on suppilomainen ja syvyys noin 1,2 m. Kairauksessa on on molemmista rakenteista löytynyt 15 cm paksuinen hiiltyneen maan kerros kuopan pohjalta.

Koskenpää Sahila (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Suolijoen itärannalla, jokeen pistävän niemen nokassa. Paikalla sijaitsee Sahilan talo, jonka luoteispuolella olevan niemen nokan länsipuolella vedessä olevassa kivessä on kiinnitettynä rautaketjua. Kiven koko veden pinnan yläpuolella on noin 0,5 kuutiometriä. Kyseessä on ilmeisesti pitäjänrajalla ollut vanha rajakivi. Kiveä ei kuitenkaan päästy inventoinnissa paremmin tarkastamaan sen veden ympäröimän sijainnin vuoksi.

Mooskala Sovijärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Peltojen ympäröimällä metsäniemekkeellä on kaksi rakennuksenpohjaa ja kaksi kellarikuoppaa sekä mahdollinen peltoraunio. Talonpohja (1):n koko on noin 10 x 6 metriä. Rakenteen kahdella sivulla on näkyvissä perustuskiviä, ja koilisnurkassa on kivensekainen maakumpu, joka on todennäköisesti kiukaan jäännös. Mahdollisen talonpohja (2):n koko on noin 3 x 5 metriä. Osa rakennuksen kivijalan kivistä on näkyvillä.
Rakenne (3) on kivillä vuorattu noin 0,5 metriä syvä pitkänomainen kellarikuoppa, jonka ympärillä on maavallit (vallien leveys noin 1 metri). Kellarin koko on 3 x 5 metriä. Rakenne (4) on noin 6 x 8 metriä kokoinen kiviröykkiö, joka koostuu Ø 40-60 cm olevista kivistä. Rauniosta lähtee noin 10 metrin mittainen kivivalli, jonka leveys on noin 1-1,5 metriä. Kivet vallissa ovat Ø 40-80 cm. Kyseessä on mahdollisesti peltoraunio. Lähistöllä on myös kaksi modernia peltorauniota. Rakenne (5) on kooltaan noin 9 x 5 metriä oleva vallillinen kellarikuoppa. Vallien leveys on noin 1-1,5 metriä ja kuopan syvyys on 1 metri.

Rekola Isännänmäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rekolanselän itärannalla, Isännänmäeksi kutsutun jyrkänteen ja rannan välisellä alueella. Isännänmäen jyrkänteen kohdalla, rantaa mukailevan polun varressa on ainakin yksitoista matalaa, halkaisijaltaan 1 – 3 m kiviröykkiötä ja ylempänä rinteessä, omakotitalon eteläpuolella kaksi röykkiötä. Röykkiöt ovat sammalen peittämiä, useat lähes näkymättömissä. Yhdestä röykkiöstä on otettu kiviä pihapengerrykseen. Kivikasat eivät vaikuta kaskiraunioilta tai haudoilta. Mahdollisesti kiviä on kerätty kasoihin jossain muualla käytettäväksi, mutta ne ovat jääneet metsään.
Mäenrinteessä on myös halkaisijaltaan 4 – 5 m jyrkkäseinämäinen kuoppa, joka oli havainnointihetkellä täynnä risuja.

Pudasjärvi Pamppula (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on kalamajan kiviperustus, jonka ulkomitat ovat 8,5 m x 8,5 m. Rakenne on neliömäinen, muurien paksuus on n. 1 - 1,5 m ja vallien korkeus on 1-1,3 m. Perustuksissa on edelleen havaittavissa selkeä kylmämuuraus. Paikalla aikanaan asunut, viereisen mökin omistaja Elisa Åhlberg kertoi, että kun he lapsena kaivelivat raunioiden keskustaa, löytyi sieltä runsaasti nokea, kalanruotoja ja -nikamia. Sittemmin perustusten päälle on tuotu(?) paljon pikkukiveä. Viereiseltä pellolta on löytynyt liitupiipun kappaleita ja talonperustuksista on löytynyt sormus, jossa oli latinankielistä kirjoitusta. Sormus on hävinnyt postissa matkalla museoon.

Manniskylä Kallio-Mannila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on perimätiedon mukaan Manniskylän vanhimman asuinrakennuksen paikka. Paikalla on muistokivi, jonka kuparilaatassa lukee "Tähän perusti Antti Manninen talonsa 1569." Paikalla on myös moderni lipputangon jalka. Kairattaessa alueella havaittiin noensekaista, värjäytynyttä kulttuurimaata. Paikalla ei ole maan päälle havaittavia rakenteiden jäännöksiä.
Inventointi 2012: Paikalla havaittiin vanha rajamerkki. Ei kuitenkaan ole tietoa, onko rajamerkki alkuperäisellä paikallaan. Rajakivi on tien itälaidalla (N 6898917 E 383231). Rajakivessä on toisella sivulla merkki: A. T. ja alla numero 32. Kirjain T on epävarma, sen yläosa on osin lohjennut pois. Toisella puolella kiveä on hakattuna numero 24.
Alueella on merkkejä vanhasta asutuksesta (mm. kasvillisuus) ja mahdollisia rakenteitakin saattaa paikalla olla, mutta niitä vaikea erottaa pusikoituneesta ympäristöstä.
1840-luvun pitäjänkartalla ei paikalla ole taloa, mutta kylläkin tilusrajan
kulma (joka vaikuttaisi olevan silloisen ja oletettavasti myös nykyisen tien lounaispuolella).
Perimätiedon mukainen vanha talonpaikka pitänee paikkansa. Rajaus on
tehty arviona, metsäsaarekkeeseen.

Ruotolahti Horolanranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ruotolahden pohjoisrannalla, noin 30 m päässä rantaviivasta on raudanvalmistuspaikka. Maassa on runsaasti noen- ja rautakuonahippujen sekaista maata noin 25 m² kokoisella alueella. Lähellä olevassa isossa maakivessä on kaakkoisessa pystysuorassa seinämässä mahdollisesti kuumuudesta johtuvia rapautumisjälkiä. Kiveä on voitu käyttää sulatusmasuunin osana.

Papinsaari Hautausmaa (Kivirakenteet)
Historiallinen; Papinsaaren pohjoisosassa sijaitsevan hautausmaan länsirajalla on 5 x 5 m kokoinen alttarikiviröykkiö (kivien halkaisija noin 30 cm), jonka keskellä on pystykivi (pystykiven korkeus 40 cm). Kyseessä on ilmeisesti jonkinlainen rajamerkki.
(Ks. myös kohde Kuhmoinen Papinsaari 291 01 0012).
2022 inventoinnissa kivinen rajapyykki havaittiin parikymmentä metriä ilmoitetusta pisteestä eteläkaakkoon, hoidetun hautausmaa-alueen länsipuolelta. Pyykin koko on noin 1 x 1 m ja keskellä on muita kiviä hieman korkeampi kolmionmallinen pystykivi. Pyykki sijaitsee yhä käytössä olevalla tonttirajalla. Pyykin läheisyydestä kulkee Lästilän ja Äkämäen kylien tonttimaiden välinen raja vuoden 1791 isojaon käyttökopiokartalla. Rajalinja on hieman epämääräinen, kuten pyykin ikäkin.

Varisvuori (Taide)
Kivikautinen; Kallio, jossa kuvakentät ovat, sijaitsee Vorikanniemen eli Kuhmaniemen keskiosan pohjoisrannassa. Kuvakentät ovat kallion jyrkkäreunaisen itärinteen kaakkoiskulmassa. Paikka on Timo Sepänmaan mukaan ollut Muinais-Päijänteen saari. Maaperä Varisvuoren alarinteillä on hiekkasoraa. Punaisia värikenttiä/maalauksia on näkyvissä ainakin neljä, ja ne ovat osittain jäkälien peitossa. Selviä hahmoja ei ole havaittavissa yhtä mahdollista vasemman kämmenen kuvaa lukuun ottamatta.
Varisvuoresta noin 300 m lounaaseen sijaitsee Lorikon kivikautinen asuinpaikka.
Lorikon torpan pellosta on myös löydetty reikäkivi KM 2087:9.
Punaiset värikentät olivat 2022 inventoinnissa selkeästi havaittavissa kallion kaakkoisosan rinteellä, rinteen keskiosassa pystysuorissa seinämissä. Väriläikät olivat epämääräisiä, eikä selkeitä muotoja havaittu. Väriläiskät vaikuttivat enemmän luontaisilta.

Pyöreäsaari 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Ylä-Jäppäjärven eteläpäässä olevan Pyöreäsaaren laen länsireunalla.
Pyöreäsaari on kooltaan noin 100 x 140 m, ja sen lounaisosa on korkeampi hiekkainen ja tasalakinen (55 x 55 m) kumpare. Asuinpaikkahavainnot on tehty lakitasanteen länsireunalta. Asuinpaikka on ehjä ja koskematon.

Pyöreäsaari 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Ylä-Jäppäjärven eteläpäässä olevan Pyöreäsaaren pohjoiskärjessä. Saaren pohjoiskärki on alavaa hiekkaista maata ja kuusivaltaista sekametsää. Paikallaon hieman soista rantaa korkeampi ala, josta asuinpaikkahavainnot on tehty. Asuinpaikka on ehjä ja koskematon.

Karkausmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kinnulasta Lestijärvelle johtavalta tieltä (58) 250 m länteen, Hakalaan johtavan paikallistien molemmin puolin, isolta harjulta länteen kurottavan pienemmän harjanteen tyvessä, muinaisella Ancylusjärven niemellä. Alue on hiekkaista mäntykangasta. Paikallistie on tuhonnut osan asuinpaikasta, jota on erityisesti ehjänä jäljellä tien pohjoispuolella. Asuinpaikka ajoittunee mesoliittiseen aikaan.

Kannonniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kinnulasta Lestijärvelle johtavalta tieltä (58) 200 m itään, Kannonniemen talon kohdalla, Savijärven länsirannalla, rannasta 40 - 120 m kaakkoon viettävän peltorinteen laella ja ylärinteessä. Eteläraja p=7032766, i=3396878, pohjoisraja p=7032874, i=3396942.

Mäkiaho (1000003640) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kinnulasta Lestijärvelle ja Kinnulasta Perhoon johtavien teiden, kantatien 58 ja yhdystien 7520, risteyksestä 130 m lounaaseen, etelään viettävällä pellolla. Maaperä on hiekkainen. Muinaiselta rantatörmältä tehtiin löytöjä, vaikka havaintomahdollisuudet paikalla olivat heikot.

Pitkälahti (1000003641) (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Paikka sijaitsee Savijärven pohjoispään länsirannalla pientä saarta vastapäätä ja Lestijärvelle johtavalta tieltä (58) 250 m itään ja rannasta noin 30 m luoteeseen. Rannan tuntumassa on kolme mäenkumparetta, joista keskimmäisellä kohde sijaitsee. Paikalla kasvaa tieheä sekametsä.
Paikalla on nelisivuinen, noin 2 x 2m suuruinen valli, jonka keskellä on pieni sammaleen peittämä kiveys. Paikalla on myös likammaata. Paikka on mahdollinen eräsija tai leiripaikka.

Ruuhiniemen tyvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Savijärven keskiosan etelärannalla olevan pienen Ruuhiniemen länsityvessä, hiekkakuopan ja rannan välissä olevan tien molemmin puolin.
Ari Siiriäinen on löytänyt (1969) joitakin kvartseja Ruuhineimen tyven tuntumasta, ja läheisen talon perustuksia kaivettaessa on löytynyt kirves (löytäjän hallussa). Paikalla on kaksi asumuspainanteelta vaikuttavaa kuopannetta, joiden halkaisijat ovat 10 - 12 m.

Pöllölä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Jääsjärven pohjoispäässä olevien Talaslahden ja Retsenlahden välisen niemen tyven keskiosassa, laajan mäen loivasti kohti Retisenlampea laskevalla koillisrinteellä ja Pöllölä-nimiseltä kesämökiltä 160 m koilliseen.
Inventoinnin 2005 aikana paikka oli hakattu ja laikutettu. Laikuista löydettiin kvartsia, palanutta luuta sieltä täältä ja kampakeramiikkaa keskittyminä asuinpaikan etelä- ja luoteispäistä. Maaperä on hiekkamoreenia.

Pöllölä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Jääsjärven pohjoispäässä olevien Talaslahden ja Retisenlahden välisen niemen etelärannan lähellä, Pöllölä-nimiseltä kesämökiltä noin 130 m luoteeseen.
Paikalla on selkeä muinainen Jääsjärven rantavalli ja törmä noin 97 m korkeudella. Rantavalli muodostaa paikalle muinaisen niemekkeen, jonka itäpuolella, rantatörmästä noin 14 m pohjoiseen on pieni kumpare ja sen itälaidalla on halkaisijaltaan noin 10 m oleva asumuspainanne. Siitä löytyi kvartsia ja palanutta luuta sekä likamaata. Asuinpaikka on laajempi kuin asumuspainanne ulottuen lännessä koko em. niemekkeen alueelle ja idässä ainakin 20 m asumuspainanteen itäpuolelle.
Asuinpaikka oli täysin ehjä vuoden 2005 inventoinnin yhteydessä.

Retisenlahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Jääsjärven pohjoisosassa olevan Retisenlahden itärannalla, pienen niemen luoteisrannalla.
Paikalla on tasalakinen, noin 20 - 30 m leveä ja jyrkästi Retisenlahdesta nouseva harjanne, muinainen niemi. Laelle tehdyistä kolmesta koekuopasta löydettiin kvartsia ja luuta. Koko harjanteen laki on asuinpaikkaa.

Retisenlahti 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Jääsjärven pohjoisosassa olevan Retisenlahden kaakkoisrannan lähellä, Pöllölä 2 ja Retisenlahti 2-nimisten asuinpaikkojen välissä.
Paikalla on korkea, Retisenlahdesta jyrkästi kohoava törmä, jonka reunalla asuinpaikka sijaitsee. Kahdesta koekuopasta löydettiin kvartsia ja luuta. Asuinpaikka oli vuoden 2005 inventoinnin aikana täysin ehjä. Maaperä on kivistä hiekkamoreenia.

Retisenpohja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Retisenpohja-nimisen järven eteläpohjukassa, Retisenlampeen laskevan kosken niskassa, rannalla olevan kumpreen laella.
Mäenkumpareen päältä löytyi melko suppealta alueelta (ehkä noin 20 x 20 m) kvartsia. Maaperä on hyvin kivistä moreenia.

Kauraniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee uuden hautausmaan luoteispuolella, pappilan ja kappelin välissä ja noin 150 m etelälounaaseen Kauraniemen kärjestä.
Mäntykankaalla on suorakaiteen muotoinen, kooltaan noin 5 x 6 metrin suuruinen vallien ympäröimä painanne.

Vanha sotatie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Ns. vanhana sotatienä tunnettu tie sijaitsee Laukaan Vatiassa ja on nykyiseltä nimeltään Kapeenkoskentie. Tie noudattelee Vatianjärven pohjoisosassa olevan Kapeenharjun länsirinnettä. Alkuperäisenä säilyneen tien pituus on vajaat kaksi kilometriä, ja se on nykyiseltä luonteeltaan kylä/mökkitie. Tie on valmistunut 1770-luvun lopulla jolloin se oli osa Savo-Pohjanmaa-tietä, joka Kapeensillan ylitettyään jatkui Koivistoon. Tien varrella lähellä Kapeenkoskeen pistävää niemeä sijaitsee myös Suomen sodan aikaisia varustuksia, jotka näkyvät nykyään maastossa painanteina. Vanhan Laukaan kotiseutuyhdistyksen tekemien selvitysten perusteella paikalla kaatui 18.5.1808 kuusi talonpoikaa kahakassa venäläisiä vastaan. Kotiseutuyhdistys on pystyttänyt paikalle muistomerkin vuonna 1958. Koskessa saattaa olla sillan jäännöksiä. Tien varren kulttuurimaisema ja kylämiljöö on hyvin säilynyttä.

Lempää A (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lempään tila sijaitsee Luhangan kylässä Päijänteen Pilkanselän kaakkoisrannalla, Lempäänjärven ja Päijänteen välisellä kannaksella.
Talon pihapiirissä, keskellä rakennuksia on tervahauta, jonka reunat on kivetty ja jonka juoksutusoja johtaa alas etelään rantaa kohti. Tervahauta on kooltaan 4 x 7 m.

Rantakyläntie (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Tammiselän itärannalla Rantakylässä Rantakyläntien länsipuolella.
Kuoppa on suppilomainen, sen syvyys on noin 1,5 m ja sen seinämissä tuntui lastalla pistellen kiviä. Maaperä paikalla on muuten hiekkainen ja kiviä on vähän. Kyseessä on mahdollisesti sudenkuoppa.

Hangaslahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Judinsalon luoteisosassa Hangaslahden rannasta itään ja Hangaslahdentien eteläpuolella, Sunttimutkassa.
Viereisestä perunapellosta on heitelty pikkukiviä röykkiön päälle. Paikkakunnalla röykkiö tiedettiin ns. halmeröykkiönä.

Mämminiementie (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee kirkonkylässä, hautausmaan pohjoispuolella olevan hiekkakuopan reunalla. Hiekkakuopan koillisreunalta on valunut alas palaneita kiviä ja hiiltä. Kiviä on jäljellä hiekkakuopan reunassa, turpeen alla. Reunasta poimittavissa palaneita, pehmeitä ja pyöreitä saven kappaleita ja yksi palaneen luun pala.
Paikka todennäköisesti suurimmaksi osaksi hiekanotossa tuhoutunut.

Hautasaari (1000004206) (Hautapaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Havumäen kylässä Iso-Säynätjärven etelärannalla olevan kapean niemen leveämmässä pohjoispäässä, muinaisessa saaressa (ks. kartta vuodelta 1748/49).
Niemelle tehdyistä hautauksista on runsaasti kertomuksia (ks. vuoden 1980 kaivauskertomusta). Kaivausvuonna paikalla oli näkyvissä 9 painannetta (ks. erilliskohteet). Näistä tutkittiin painanteet 2, 6 ja 3, joista kaksi ensimmäistä olivat löydöttömia, mutta viimeisessä oli ihmisluuta.

Karjolahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Rakkolanselän länsirannalla, Viherinkosken vanhasta sillasta noin 560 metriä pohjois-luoteeseen. Karjolahden eteläpuolelle laskevasta purosta noin 40 metriä etelään. Asuinpaikan ympäristö on sekametsää törmän päällisellä tasanteella noin 35 metriä rannasta. Maaperä on hiekkamoreenia.
Asuinpaikka on ehjä ja sen laajuus on vuoden 2005 inventoinnissa arvioitu topografian ja koekuoppien perusteella.

Niskalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Rakkolanselän kaakkoispäässä olevan Niskalahden länsirannalla, rannasta noin 25 metriä. Etäisyys Viherinkosken vanhasta sillasta on 380 metriä koilliseen ja läheisestä mökistä noin 30 meriä etelään.
Asuinpaikka on ehjä. Sen ympäristö on sekametsää ja maaperä hiekkamoreenia. Vuoden 2005 inventoinnissa laajuus on topografian ja koekuoppien perusteella arvioitu suppea-alaiseksi.

Lapinsalmi (1000004221) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Rakkolanselän ja Suonteen välisen Lapinsalmen itärannalla olevalla "kumparemaisella" tasanteella, mökkitien ja rannan välissä.
Asuinpaikka on järvestä jyrkähkösti nousevan rinteen laella olevalla tasanteella, koko tasanteen alalla. Muinaisjäännös on täysin ehjä. Maaperä alueella on hiekkamoreenia ja kasvillisuus sekametsää.
Kumpareen päällä asuinpaikalla on myös hiilihauta.

Rakkola 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Rakkolanselän pohjoispäässä, lahdekkeen koillisrannalla, mökkitien koillispuolella olevan törmän päällä olevalla kapealla tasanteella, vanhan hiekkakuopan pohjoispuolella.
Tien varressa, sen itäpuolella jyrkkä ja osin kivinen muinaisrantatörmä, noin 3-4 metriä tietä ylempänä. Törmän päällä on kapea (n. 10-20 m) tasanne jonka jälkeen maasto edelleen nousee jyrkästi tasanteen itäpuolella. Tasanteella, pari kymmentä metriä hiekkakuopalta pohjoiseen on täysin ehjä asuinpaikka, jonka rajaus on vuoden 2005 inventoinnissa arvioitu topografian ja satunnaisten koekuoppien perusteella. Alueella kasvaa mäntyvaltaista metsä ja maaperä on hiekkamoreenia.

Rakkola 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Rakkolanselän pohjoispäässä, lahdekkeen itärannalla, mökkitien koillispuolella olevan törmän päällä olevalla tasanteella, vanhan hiekkakuopan etelä-kaakkoispuolella, heti sähkölinjan itäpuolella.
Hiekkakuopan kohdalla, heti sen takana on jyrkkä ja korkea, lähes tiehen ulottuva rinne, joka erottaa tämän asuinpaikan kuopan pohjoispuolisesta asuinpaikasta (Rakkola 1). Hiekkakuopan eteläpuolella on muinaisrantatörmän päällä laakea hiekkainen tasanne, joka päättyy etelässä tienmutkaan maaston laskiessa kohti niemen kärkeä. Tasanteen länsireunalta havaittiin vuoden 2005 inventoinnissa koekuopassa vahva ja paksu likamaa sekä löytöjä. Asuinpaikka on täysin ehjä. Sen eteläosassa, törmän päällä on hiilihauta.

Rakkola 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Rakkolanselän pohjoispäässä, lahdekkeen itäpuolella olevan kapean niemen itäpuolella olevan niemekkeen kärjessä olevalla laakealla tasanteella.
Niemen kärjessä on laakea "pyöreä" tasanne, jonka maaperä on hyvin kivinen -
mukulakiveä hiekkamoreenissa. Niemen kärkeen tulee tieura ja kärkitasanteen puuton heinikko vaikuttaa raivatulta. Tasanteen reunat ja järveen laskeva loiva törmä ovat mäntymetsää.
Vuoden 2005 inventoinnissa tasanteelle tehdyistä koekuopista tuli löytöjä, mutta ei havaittu merkkejä resentistä toiminnasta pintaturpeen alla. Asuinpaikka vaikuttaa ehjältä. Sen vieressä, niemen kaakkoisrannan törmässä on vanha tervaränni.

Kaakkoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Suuri-Kurjärven länsirannalla olevan laajan Kaakkoniemen eteläisimmässä kärjessä, nykyrannasta noin 35 metriä pohjoiseen.
Niemen kärjen rannat ovat hyvin alavaa ja tasaista vesijättöä. Rantatasanteen takana on vanha komea jään puskema kiven ja maan sekainen rantavalli. Aivan kärjessä, noin 30 metriä nykyisestä matalasta rannasta nousee vallin takana nousee harjanne. Harjanteen ja rantavallin väliseltä alueelta tuli vuoden 2005 inventoinnissa koekuopista löytöjä, enimmät löydöt heti vallin takaa, kivisestä hiekkamoreenimaasta. Asuinpaikka on täysin ehjä.

Vaivasensalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Suonteen luoteisosassa, Tieransaaren ja Ruokosaaren välisen (kuivan) Vaivasensalmen koillisrannalla, kahden kallioisen mäennyppylän välisellä alavammalla rantakaistalla, rantaan laskevan rinteen laella.
Kahden kallioisen ja kivikkoisen kumpareen välissä on rannan suuntainen hieman alavampi alue, joka laskee jyrkähkösti järveen. Tällä kumpareiden välisellä alueella maaperä on itäosassa ja törmän reunalla vähäkivinen. Asuinpaikka rajautuu maaperän ja vuoden 2005 inventoinnin koekuoppahavaintojen perusteella noin 40 - 50 metriä leveälle rantakaistalle törmän reunalle. Koekuopissa havaittiin löytöjen lisäksi noin 10 - 15 cm paksuinen likamaakerros.

Läyhälahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Suuri-Kurjärven eteläosan länsiosassa olevan Läyhälahden rannasta 380 metriä länteen, rantaan vievän metsätien eteläpuolella, maantiestä 40-50 metriä itään.
Vuoden 2005 inventoinnissa tuli rinteessä olevan tasanteen päälle laikutetusta metsämaasta löytöjä noin 203 metrin korkeustasolta. Tasanne on ollut muinaisen rantatörmän reunalla. Asuinpaikka on löytöjen levinnän perusteella suppea-alainen.

Autiolahti (1000004228) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Puttolanselän lounaisosassa olevan Autiolahden itärannalla olevalla pellolla. Asuinpaikan merkkejä on vähän ja harvakseltaan laajalla alalla. Sen koordinaatit ovat muutaman löydön keskittymän kohdalta.
Asuinpaikka on länteen viettävässä peltorinteessä. Vuoden 2005 inventoinnissa löytyi rinteestä ja alempaakin kvartsi-iskoksia. Ylärinteessä oli pieni löytökeskittymä paikalla, jossa oli muuta peltoa hiekkaisempaa maata.
Peltoa ei ole koekuopitettu.

Metelinniemi (1000004229) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Paikka sijaitsee Suonteen luoteisosassa Säynätniemen itärannalla olevan Metelinniemen eteläpäässä.
Niemekkeen eteläkärjessä matalan harjanteen eteläpäässä on rannan tuntumassa suhteellisen suuri, komea ja täysin ehjä lapinraunio. Kooltaan se on noin
4 x 7 metriä ja korkeudeltaan noin 1 metri. Raunio on osin sammaleen peitossa. Sen keskellä on pieni painauma kivikerroksessa. Raunion ympäristö on kuusivaltaista sekametsää ja maaperä varsin kivistä hienohiekkamoreenia. Vuoden 2005 inventoinnin yhteydessä tehty satunnainen koekuopitus alueella ei tuottanut lisähavaintoja.

Puronlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Puulaveden Sikosalmen eteläpuolella olevan Sikosaaren eteläpäässä, Puronlahden pohjoisrannalla.
Vuoden 2005 inventoinnissa havaittiin suppealla alalla koekuopissa kvartseja. Löydöt tehtiin muinaisen niemen eteläkärjessä olevalta hiekkaiselta tasanteelta, joka on muinaisen törmän yläpuolella, heti nykyisen mökkitien lounaispuolella.

Kirvessalmi 1 (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Paikka sijaitsee Tiirinselän ja Lehesselän välisen Kirvessalmen itärannalla olevan niemen lounaiskärjessä, Kirvesvuoren lounaispuolella. Röykkiö on loivasti rantaan laskevassa kallioisessa maastossa 80 metriä rannasta.
Laakean pienen kalliopaljastuman luoteispäässä on komea osin sammalpeitteinen lapinraunio, jonka halkaisija on noin 7 metriä ja korkeus noin metri. Raunio ja ympäristö ovat ehjiä. Raunioista noin 40 m kaakkoon on iso "pöytäkivi" (Kirvessalmi 2), joka yhdessä raunion kanssa muodostaa muinaisjäännösalueen.

Kirvessalmi 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivipöytä sijaitsee Tiirinselän ja Lehesselän välisen Kirvessalmen itärannalla olevan niemen lounaiskärjessä, Kirvesvuoren lounaispuolella. Kivi on loivasti rantaan laskevassa kallioisessa maastossa, 50 metriä etelärannasta.
Paikka liittyy lapinraunion (Kirvessalmi 1) yhteyteen, joka on tästä kivirakenteesta noin 40 metriä luoteeseen.
Matalan kalliopaljastuman päällä on laakea siirtolohkare, kooltaan noin 3 x 1, 4 metriä. Sen eteläsivu muodostaa pitkänomaisen katoksen, ikään kuin matalan kivilaavun. Länsireunalla kiven alla on lapsen pään kokoisista kivistä ladottu muurimainen latomus. Latomuksen iästä ei ole tietoa. Se voi olla nykyaikainenkin, mutta lähistöllä ei ole kesämökkejä, eikä asutusta ja kivi on kaukana nykyrannasta ja siten veneretkeilijöiden näkymättömissä.

Kirvessalmi 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee Tiirinselän ja Lehesselän välisen Kirvessalmen itärannan pohjoisosassa Kirvesvuoren länsipuolella rantaan ulottuvan korkean kallioharjanteen kärjessä, noin 10 metriä rannasta.
Kalliorannassa on kalliorinteen juurella suuri siirtolohkare, joka nojaa kallioseinään. Lohkareen alla on ihmisen mentävä luola. Luolan suuaukon edessä on toinen siirtolohkare hieman etäämpänä kallioseinästä, niin että luolaan on helppo kulku kallion ja toisen lohkareen välistä. Luola ulottuu kapeana läpi kiven alustan. Sen matala toinen pää on tukittu kivimuurauksella.
Rakenne voi olla nykyainainen tai se voi liittyä lapinraunioon Kirvessalmi 1 ja kivirakenteeseen Kirvessalmi 2.

Säviänsalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Säviänsalmen suun pohjoispuolella, noin 70 metrin päässä rannasta, hiekkamoreenisella tasanteella, mökkitien länsipuolella.
Asuinpaikka on täysin ehjä. Vuoden 2005 inventoinnissa löydettiin koekuopista saviastianpaloja (tyypillistä kampakeramiikkaa, Ka II:2).

Arvajanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Arvajanlahden kapean eteläosan keskivaiheilla, itärannalla olevassa laakeassa niemekkeessä. Asuinpaikka on kapealla tasanteella rannasta noin 50 metriä. Tasanne on Karhilan talosta 400 metriä länsi-lounaaseen ja pohjoisemmalle mökille menevän mökkitien länsipuolella mökin takana.
Asuinpaikka on täysin ehjä. Vuoden 2005 inventoinnissa koekuopista löytyi tyypillista kampakeramiikkaa, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Häihönsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikaselän pohjukasta 4 km Patalahden itäpuolella, pohjoisrannalla olevan Häihönsaaren (niemi) etelärinteessä olevan pellon reunassa.
Vuoden 2005 inventoinnissa löytyi kvartsi-iskoksia pellon ja metsänreunaan tehdyn tien pellonpuoleisesta penkasta ja 15 metriä peltotiestä metsään, tasanteelle tehdystä koekuopasta, noin 0,5 m syvyydestä, puhtaan ja löydöttömän hiekkamaan alta.
Koekuopasta löydetyt kvartsit ovat pyöristyneitä, mutta vaikuttavat isketyiltä – samankaltaisilta kuin monin paikoin Saimaalta löydetyt vesirajan asuinpaikkojen kvartsit. Paikka saattaa olla Päijänteen transgression alle jäänyt mesoliittinen asuinpaikka, kuten seudulla oleva Patalahden asuinpaikkakin. Asuinpaikka vaikuttaa hyvin suppea-alaiselta.

Ohensaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Ohensaaren lounaisosassa olevalla hiekkaharjanteella.
Vuoden 2005 inventoinnissa löytyi luode-kaakko suuntaisen hiekkaisen harjanteen tasaiselta laelta, sen kaakkoispäästä koekuopasta yksi selvä kvartsiydin. Luoteispäässä, lähellä rantaa, heti rantakallion takana laella on keittokuoppa. Se on halkaisijaltaan noin metrin ja sitä kiertää kolmella sivulla matala valli. Kuopan pohjalla, ohuen maakerroksen alla on palaneita kiviä. Kuopan vallissa on näkyvissä podsolmaannos ja vallin alla fossiloitunut podsol.

Karisalmi-Niemenkärki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Siikaselän etelärannalla olevan Sammallahden pohjoispuolella olevassa niemessä, etelään viettävän peltorinteen laella. Asuinpaikka on ympäristöään hieman korkeammalla, jokseenkin kivettömällä tasanteella.
Vuoden 2005 inventoinnista löytyi kvartsi-iskoksia tasanteen keskelle tehdystä koekuopasta, joka on noin 10 metriä pellon reunasta. Niemen kärjestä ei tehty löytöjä. Asuinpaikka on topografian perusteella arvioitu noin 20x20 metrin laajuiseksi.

Rousionlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Itään viettävässä rinteessä olevalta tasanteelta löytyi vuoden 2005 inventoinnissa kolme kvartsi-iskosta. Paikalla tehdystä runsaasta koekuopituksesta huolimatta ei tehty enempää löytöjä. Maaperä on osin soraista hiekkaa ja varsin kivistä. Paikka saattaa olla suppea-alainen asuinpaikka.

Siikaselkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikaselän pohjukan pohjoisrannalla, Patajoen suusta 400 metriä itään ja noin 35 metriä rannasta.
Rantaan laskevassa rinteessä on tasanne, joka nousee mökkitontilta. Tasanteelle tehdyistä koekuopista löytyi vuoden 2005 inventoinnissa kvartsi-iskoksia ja saviastian pala. Tasanteen kapeammasta länsiosasta ei tehty löytöjä. Maaperä paikalla on hiekkaa.
Asuinpaikka on säilynyt ehjänä.

Särkisalo 3 (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Särkisalon lounaisosassa on pysäköintipaikan koillispuolella ehjä kiviröykkiö. Sen halkaisija on noin 6,5 metriä ja korkeus noin 0,5 metriä.

Särkisalo 4 (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Särkisalon luoteiskärjessä on tuhotun röykkiön pohja. Paikalla on kalliolla kiviä noin 5 x 5 metrin alueella.

Siikaniemi (1000004261) (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Alue sijaitsee Pataniemen Siikaniemen itäosassa. Paikalta on eri yhteyksissä löydetty useita tulusrautoja, veitsiä, nuolenkärkiä ym. (KM 33631:1-6). Paikan funktio on epäselvä. Kyseessä voi olla asuinpaikka tai kalmisto. Läheltä uusia löytöjä 2023 (mm. korvakkeellinen myöhäisrautakauden kirves, Ilppari ILM27017).

Isolahti (1000004298) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kuorevesi-järven pohjoisosassa olevan laajan Salmianniemen lounaisrannalla, Isolahden eteläpuolella olevan laakean niemekkeen keskellä ja vastapäätä Mäntysaarta. Muinaisjäännös on aivan rannan tuntumassa kalliorannan eteläpuolisella rantatasanteella, joka kohoaa jyrkästi pari metriä järven pinnan yläpuolelle.
Vuoden 2005 inventoinnissa löydettiin useista koekuopista kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Asuinpaikka on täysin ehjä.

Syvälahti (1000004300) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee Kuorevesi-järven pohjoisosassa laajan Salmianniemen itärannalla olevan Syvälahden eteläpuolella. Röykkiö on kallioisen niemekkeen keskellä, rantakallioiden eteläosassa.
Korkean rantakallion jäkäläpeitteisellä laella on matala noin 7 x 4 metrin laajuinen kiveys. Se vaikuttaa ihmisen tekemältä ja saattaa olla rauennut lapinraunio. Sijainti on tyypillinen lapinrauniolle.

Jussila (1000004301) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee pellolla Kerteselän keskivaiheilla, järven länsirannalla olevan Kertejoen suussa, sen pohjoisrannalla. Iso-Jussilan talo jää itä- ja pohjoispuolelle.
Vuoden 2005 inventoinnissa löydettiin loivan peltorinteen laelta ja ylärinteestä neljästä eri kohdasta kaikkiaan 7 selkeää kvartsi-iskosta. Jokisuussa on laaja kivikautinen asuinpaikka, jossa on ainakin neljä asuinpaikkapesäkettä. Niiden välisestä alueesta ei ole voitu todeta varmaa asuinpaikkaa, mutta on mahdollista, että koko alue on enemmän tai vähemmän yhtenäistä muinaisjäännöstä. Maaperä alueella on osin lajittunutta hiekkaa, osin hiekkaista moreenia.

Kolhi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Hallin keskustan eteläpuolella, Eväjärven itärannan keskikohdan pohjoispuolella olevan Katajaniemen eteläpuolella. Muinaisjäännös on Kolhin talosta noin 140 metriä länteen, rantaan loivasti laskevassa peltoaukean luoteiskulmassa.
Vuoden 2005 inventoinnissa kerättiin laajalta alueelta kvartsikaavin, -iskoksia ja -ytimiä avoimesta pellosta.

Kolhi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee kallioisessa rannassa Hallin keskustan eteläpuolella, Eväjärven itärannan keskikohdan pohjoispuolella olevan Katajaniemen eteläpuolella, Kolhin talosta noin 300 metriä luoteeseen.
Ehjä ja laajahko kivikautinen asuinpaikka on aivan rantaviivan tuntumassa, kallioiden väliin jäävällä tasanteella. Vuoden 2005 inventoinnissa löydettiin muutamasta koekuopasta kvartsi-iskoksia.

Katajaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Hallin keskustan eteläpuolella, Eväjärven itärannan keskikohdan pohjoispuolella olevan Katajaniemen pohjoisjärjessä.
Vuoden 2005 inventoinnissa tehtiin suppealle alalle kalliopaljastumien väliin kolme koekuoppaa, joista löytyi. Asuinpaikka on ilmeisen pienialainen, mutta täysin ehjä.

Korpela (1000004307) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kuorevesi-järven koillisrannalla olevan Evälahden suun itärannalla olevan niemekkeen etelärannan itäkainalossa. Muinaisjäännös on etelään kohti järveä laskevassa pellossa, peltosaarekkeen kaakkoispuolella. Korpelan talosta 400 m etelälounaaseen.
Vuoden 2005 inventoinnissa löytyi avoimesta moreenipellosta kvartseja sekä peltorinteen yläosasta että alaosasta rantatörmän tuntumasta. Asuinpaikka vaikuttaisi painottuvan kuitenkin enemmän alarinteeseen.

Käpinniemi (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus on mökkien välissä olevan kallioisen niemekkeen kärjessä, Käpinniemen pohjoisrannalla olevassa siirtolohkareessa. Siirtolohkaretta kutsutaan Jättiläiskiveksi (peruskartalla) ja Jättiläisen kiveksi.
Lohkare on kooltaan 4 – 5 m ja sen halkaisija on noin 6 m. Kiven pohjoisen puolisilla kyljillä on punaisia värialueita noin 235 cm levyisellä alueella. Kivessä on myös luontaisia punertavia juomuja. Paikka on samalla korkeusvyöhykkeellä kuin alueen tunnetut kivikautiset asuinpaikat. Kiven koillissivulla värjäytymät ovat 85 – 130 m korkeudella maanpinnasta ja noin 80 cm levyisellä alueella. Kivessä on noin 1,5 cm x 34 cm ylöspäin nouseva viiva. Lisäksi siinä on kämmenen levyisiä pystysuoria 30 cm pitkiä vetoja. Kiven pohjoissivulla on epämääräisiä värjäytymiä 144 – 180 cm korkeudella maasta ja noin 40 cm leveydellä. Kiven kaakkoissivulla on 12 – 200 cm korkeudella maasta ja 60 cm leveydellä epämääräisiä kuvioita.
Vuonna 1999 kiven pohjoispuolelle tehtiin koekuoppa, jossa ei havaittu mitään esihistoriaan viittaavaa.

Majaniemi (1000004309) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuorevesi-järven eteläosan Suinunselän pohjoispään länsirannalla. Muinaisjäännös on niemen tyvessä peltotasanteella Majaniemen talosta 100 metriä pohjois-luoteeseen. Paikalla on jyrkähkösti järvestä kohoavan korkean törmän päällä laaja tasanne. Koillisessa tasanne laskee niemen kainalossa olevaan kosteikkoon ja ojaan.
Vuoden 2005 inventoinnissa havaittiin kvartseja ja palanutta luuta tasanteella laajahkolla alalla, myös varsin kaukana tasanteen rannan puoleisesta reunasta. Maaperä on paikalla hiekkaa.

Naurissalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kuorevesijärven pohjoispäässä, Kaltilan saaren itäpäässä, niemen kärjen etelä-kaakkoisrannalla pellossa, Naurissalmen sillasta 200 m koilliseen.
Vuoden 2005 inventoinnissa löytyi niemen kärjestä etelään viettävästä pellosta kvartseja kohtalaisen laajalta alueelta. Kvartseja oli loivan peltorinteen yläosassa, mutta eniten alaosassa pellon reunassa, rannan tuntumassa. Maaperä on paikalla moreenia.

Kurra 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuorevesi-järven pohjoispäässä Kurranniemen itärannalla, Kurran talosta 130 metriä itä-koilliseen.
Rantapeltojen välissä on metsäsaareke, jossa on ison kiukaan raunio ja jäänteitä talon perustasta. Paikalla on ollut historiallisena aikana talo, jonka ajoitusta ei ole selvillä. Vuoden 2005 inventoinnin yhteydessä löytyi kiukaan eteläpuolella olevasta pellosta liitupiipun kappaleita ja muita asumisen merkkejä, jotka viittaavat 1700-luvulle. Pellosta löytyi luuesineen kappale, mahdollisesti luukamman varsi.
Hieman etelämpää samasta pellosta löytyi samassa inventoinnissa rantaan laskevasta loivasta peltorinteestä pari selvää kvartsi-iskosta, joten paikalla on voinut olla myös kivikautinen asuinpaikka. Runsaasta etsinnästä huolimatta ei tuolloin löytynyt enempää merkkejä esihistoriasta.

Likolahti (1000004316) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kerteselän eteläpäässä, Likolahden pohjukassa, jokisuusta ja sillasta noin 90 metriä länteen. Muinaisjäännös on tasaisella pellolla tien pohjoispuolella, noin 30 metriä rannasta länteen.
Paikalla on hyvin loivasti itään, rannan suuntaan viettävä pelto, josta vuoden 2005 inventoinnin yhteydessä poimittiin kvartseja. Asuinpaikka sijaitsee suhteellisen etäällä nykyisestä rantatörmästä. Maaperä on hiekkainen.

Lapinniemi (1000004319) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kerteselän eteläpään itäpuolella, Lapinniemen talosta noin 140 metriä luoteeseen, rantaan on matkaa 190 metriä. Se on Poukanniemeen menevän tien eteläpuolella olevalla peltotasanteella, peltosaarekkeen ja metsän välisellä kapealla peltokaistalla.
Vuoden 2005 inventoinnissa löytyi kvartseja suppealta alalta peltorinteen laelta.

Rotkojärvi (Taide)
Keskiaikainen; Rajamerkki sijaitsee valtion maiden rajalla, luode-kaakkosuuntaisen Rotkojärven luoteisosassa, järven pohjoisrannalla. Rotkon ympärille sijoittuvan Ruuhivuoren ylätasanteelta järven tasoon on 30 metrin pudotus. Jyrkänteen päällä, lähellä rajamerkin sijaintipaikkaa on puhelinpylväs.
Rajamerkki, kiveen hakattu risti, sijaitsee noin viisi metriä vuoren ylätasanteelta alaspäin kallionseinämän pyöreässä ulkonemassa. Ristin molemmat viivat ovat suunnilleen yhtä pitkät, noin 10 cm. Risti on historiallisten lähteiden mukaan ollut olemassa jo vuonna 1449, jolloin Eerik Tott tuomitsi Kangasalan erämiesten ja jämsäläisten nautinta-alueiden rajan kulkemaan Nytkymentaipaleen vastamäestä Ruuhivuoren kiviristiin ja siitä Kuusivuoreen. Rajasta muodostui Jämsän ja Satakunnan välinen raja.
Historiallisen aineiston mukaan vuorella on ollut 12-kivinen rajamerkki. Tällaista ei paikallistettu inventoinnissa. Historiallisissa lähteissä kohteesta käytetään nimeä Ruuhivuori.

Sudenkuoppa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Liesjärven ja Jämsänjärven kaakkoispäiden välisellä kannaksella, Liesjärvestä 270 metriä koilliseen ja Jämsänjärvestä 340 metriä lounaaseen. Asuinapikka on Jämsänjärvelle menevän tien alla ja sen molemmin puolin harjurinteen laella.
Vuoden 2005 inventoinnissa havaittiin tieleikkauksessa noin 20 metrin matkalla kvartsi-iskoksia. Tien reunoilla lienee ehjää asuinpaikkaa vielä runsaasti jäljellä.
Paikalla on muinainen Ancylusjärven W-E suuntainen kannas, jonka eteläpuolelle on ulottunut kapea lahti. Tämän muinaisen lahden etelä ja lounaisrannalla on ollut asuinpaikka, joka on nyt osin jäänyt mökkitien alle. Päijänteen altaan rannansiirtymiskronologian perusteella paikka ajoittuisi n. 8200-7900 eKr.
preboreaalisen ja boreaalisen ilmastokausien taitteeseen.

Hiusniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kerteselän keskivaiheilta pohjoiseen haaraantuvan pitkän Mustalahden itärannalla, laajan Hiusniemen länsirannalla, aivan nykyisellä rantaviivalla.
Paikalla on laaja kivikautinen asuinpaikka, joka sijaitsee aivan nykyisellä rantaviivalla ja siitä enintään 20 metriä sisämaahan. Osa asuinpaikasta saattaa olla rantavedessä. Asuinpaikka on täysin ehjä.
Vuoden 2005 inventoinnissa Hiusniemen kaakkoisosasta löytyi yhdestä koekuopasta kvartsi-iskoksia. Kuoppa oli nykyisestä vesirajassa olevasta törmästä noin 10 metriä koilliseen. Vastaavalta kohdalta pohjoisempaa löytyi vesirajasta runsaasti kvartsi-iskoksia.

Hiusniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kerteselän keskivaiheilta pohjoiseen haaraantuvan pitkän Mustalahden itärannalla, laajan Hiusniemen pohjoisosan länsirannalla, purouoman suussa, aivan nykyisellä rantaviivalla.
Vuoden 2005 inventoinnissa löytyi aivan rantaviivalta muutama selkeä kvartsi-iskos ja ydin. Tuolloin paikalle ei tehty koekuoppia, mutta paikka vaikuttaa samankaltaiselta, osin vesirajalla, osin maalla olevalta kivikautiselta asuinpaikalta kuin Hiusniemi 1.

Rangonniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kukeronsalmen pohjoisrannalla Kerteselän keskivaiheilla.
Ehjänä säilynyt asuinpaikka sijaitsee nykyisen rannan tuntumassa, siitä enintään 20 m etäisyydellä sisämaahan. Maaperä paikalla on hiekkaa.
Vuoden 2005 inventoinnissa löydettiin kuudesta koekuopasta pii- ja kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta laajalta alueelta rantaviivan tuntumasta.

Rangonniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kerteselän keskivaiheilla, olevan Rangonniemen etelärannalla. Asuinpaikka on pienen lahdekkeeen länsirannalla kallioden välisellä hiekkamaalla.
Vuoden 2005 inventoinnissa rannan tuntumasta löytyi koekuopasta kvartsi-iskoksia.

Rangonniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kerteselän keskivaiheilla olevan laajan Rangonniemen etelärannalla.
Vuoden 2005 inventoinnissa löytyi rantakallion väliseltä hiekkapohjaiselta harjanteelta, rannan tuntumaan tehdyistä koekuopista kvartsi-iskoksia.

Rutalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 100 metrin päässä Rutajärven uimarannasta sijaitsevan pellon länsipäässä.
Vuoden 2004 inventoinnissa pellota löytyi kvartsi-iskos ja palanutta luuta. Pellolla kasvoi viljaa, joten siitä voitiin tarkastaa vain länsipää.

Harjuniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rantatörmällä pitkin Harjuniemeä on seitsemän nelikulmaista kiviröykkiötä noin sadan metrin päässä toisistaan. Ne on tehty pelkästään kivestä ja neljän röykkiön keskikiveen on piirretty numero.
Röykkiöt muistuttavat Joutsniemen (415010006) röykkiöitä ja ovat ilmeisesti jonkinlaisia vedenkorkeuden mittoja 1800-luvun lopulta.

Koukunniemi (1000004426) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Niemellä on kolme neliskulmaista kiviröykkiötä. Ne muistuttava Joutsniemen (415010006) ja Harjunniemen (1000004425) röykkiöitä. Kahden röykkiön keskikiveen on kirjoitettu numero 99.
Röykkiöt lienevät vedenkorkeuden mittoja 1800-luvun lopulta.

Mäkelä Ylä-Tihtari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Oittilan kylän Mäkelänmäen etelään viettävässä rinteessä Ylä-Tihtarin (ent. Mäkelän?) tilan pellossa noin 100 metriä talosta etelään. Rinne on Myllylampeen viettävää hiekkaista peltoa. Pellosta on löytynyt pii-iskos, kvartsia ja palanutta luuta. Asuinpaikan laajuus on tuntematon. Kohteen aikaisempi nimi on Oittila Mäkelä.
Inventointi 2005: Maanomistaja näytti paikan pellossa, jota hänen mukaansa Miettiset ovat hieman kaivaneetkin. Pellosta nousee kyntäessä aina hiiliä. Tämä paikka oli kuitenkin hieman eri kohdassa kuin yllä mainittu, 100 metriä talosta lounaaseen (ei etelään) suuren ulkorakennuksen vieressä. GPS-mittaus tästä paikasta 6871907/3434125, z=100 m mpy.

Rimminlampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kivikautinen asuinpaikka ja tervahauta. Muinaisjäännökset sijaitsevat Korpilahden länsiosassa Saarijärven itäpään pohjoisrannalla, hiekkaisella kankaalla pienen Lahnajärven ja Saarijärven välissä. Paikan länsipuolella on Patolahti ja itäpuolella Rimminlampi. Maasto on mäntymetsää ja maaperä on hiekkaa. Rinne laskee lounaaseen ja juuri tällä kohtaa siinä erottuu hyvin selviä rantatörmiä ja terasseja. Saarijärven korkeus on 117 m mpy, joten se on Muinais-Päijänteen korkeinta rantaa ylempänä (100 m mpy). Asuinpaikan korkeus peruskartasta arvioituna on 120-125 m mpy.

Kattilaoja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kivikautinen asuinpaikka ja historiallisia tervahautoja. Muinaisjäännökset sijaitsevat Korpilahden länsiosassa Saarijärven keskikohdalla pohjoisrannalla, hiekkaisella kankaalla, Kattilaojan eteläpuolella. Maasto on mäntymetsää ja maaperä on hiekkaa. Rinne laskee länteen Kattilaojan laaksoon. Ojan reunalla on selvä törmä ja ojan eteläpuolella on laakea suistomainen hiekkatasanne, joka rajautuu itäpuolella jyrkästi nousevaan mäenrinteeseen. Myös aivan järven rannassa on pieni rantatörmä. Tasanteen poikki kulkee Palolahdentie ja Kattilaojan eteläpuolitse kulkee metsäautotie ja mökkiteitä rantaan. Muinaisjäännös ulottuu kahden peruskartan alueelle 223311 Saakoski ja 223312 Moksi.

Leponenä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteeseen kuuluu kivikautinen asuinpaikka ja historiallinen tervahauta. Muinaisjäännökset sijaitsevat Korpilahden länsiosassa Saarijärven keskikohdalla pohjoisrannalla, hiekkaisella kankaalla, Majalahden suulla ja Kattilaojan pohjoispuolella. Maasto on mäntymetsää ja maaperä on kivetöntä hiekkaa. Rinne laskee lounaaseen kolmena peräkkäisenä selvänä terassina. Aivan rannassa on avoin hiekkaranta. Mäen päällä Palolahdentie "päättyy" ja haarautuu useaksi mökkitieksi (Majalahdenpolku ja Kattilajärventie). Myös alemmilla terasseilla risteilee useita mökkiteitä. Alhaalla rannassa on muutamia mökkejä.

Myllyjoki (1000004541) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpilahden pohjoisosassa Patajärven länsipäässä järveen laskevan jokilaakson perukassa hiekkapellossa. Paikka on osa pitkää Muuratjärveltä Petäjäveden puolelle ulottuvaa luoteis-kaakko -suuntaista hiekkaharjua. Asuinpaikan kohdalla on 100 metrin korkeuskäyrän muodostama "niemen kärki", jonka alapuolella useasta eri suunasta laskevat pikkujoet yhdistyvät Patajärven päässä. Harjanteen pään ja järven välissä on peltoa. Harjanteella kasvaa mäntymetsää. Harjanteen päässä on suuri hiekkakuoppa. Pellon ja hiekkakuopan välistä kulkee pieni tie, Hiekkahauanpisto.
Pellon korkeimmilla hiekkaisilla kumpareilla oli näkyvissä muutamia kvartseja. Löytökeskittymiä mitattiin kolme. Maanomistaja kertoi, että paikalla oli aiemmin ollut jyrkempi törmä puron rannassa mutta maata oli tasattu. Asuinpaikka saattaa siis olla osittain tuhoutunut. Hiekkakuopassa ei näkynyt mitään. Jos asuinpaikassa on ollut korkeammalla yli 100 metrin korkeudella olevia osia, ne ovat tuhoutuneet hiekanotossa. Korkeutensa perusteella asuinpaikka ajoittuu Muinais-Päijänteen korkeimman rannan aikaan. Asuinpaikan laajuus on noin 100x50 metriä.
Löytökeskittymien koordinaatit:
eteläisin löytökohta 6897309/3417439
keskimmäinen löytökohta 6897383/3417396
pohjoisin löytökohta 6897441/3417446

Hiekkahauta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteeseen kuuluu kivikautinen asuinpaikka ja historiallisen ajan maakuoppia. Asuinpaikka ja maakuopat sijaitsevat Korpilahden pohjoisosassa Patajärven länsipäässä, kilometrin järven pohjukasta luoteeseen. Paikka on osa pitkää Muuratjärveltä Petäjäveden puolelle ulottuvaa luode-kaakkosuuntaista hiekkaharjua. Harjanteen vierellä on suota ja kosteikkoa, pieni Naulapuro virtaa saman suuntaisesti noin viiden kilometrin päästä luoteesta Alaisesta Naulajärvestä. Löytöpaikalla pieni jyrkkärinteinen niemeke pistää etelään suoalueeseen. Harjanteen päällä ja itäreunalla on vanhoja hiekkakuoppia (eivät näy peruskartassa). Rinne laskee jyrkästi lounaaseen ja harjanteen päällä on tasaista hiekkakangasta. 200 metrin päässä luoteessa on ollut samanlainen niemeke, mutta se on kokonaan tuhottu hiekanotossa. Löytöpaikalla on pienten hiekkateiden Hiekkahauanpiston ja Vihtajärvenpiston risteys. Kuopparymä sijaitsee risteyksen eteläpuolella ja asuinpaikka itäpuolella. Maaperä on kivetöntä hienoa hiekkaa. Paikan korkeus, 115 m mpy on huomattavasti korkeammalla kuin Muinais-Päijänteen korkein ranta (100 m mpy).
Tarkastus 2021: Asuinpaikan läpi kulkevalle metsäautotielle on tehty tienparannus, jossa on mm. avattu ojia ja murskepinnoitettu tie. Tiekunnostuksessa muokattu alue on tuhoutunut asuinpaikasta. Aluerajauksesta poistettu tuhoutuneet kohdat.

Kouhi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpilahden eteläosassa Päijänteen Vanhanselän itäpuolella Kouhinsalossa Haljaalansalmen pohjoisrannalla. Maasto on loivasti etelään viettävää Kouhin tilan rantapeltoa. Maaperä on savinen. Paikalta on aiemmin löytynyt irtolöytönä KM 4947:1-2 suiponsoikea reikäase ja reikäkivi. Kapeasta peltokaistaleesta rantaan kulkevan Matintien länsipuolelta Kouhin talosta 50 metriä lounaaseen on löytynyt vähän kvartsia noin 60 metrin matkalta pellon yläreunasta etelään.
löytöalueen eteläraja 6864483/3429384, z= 80 m mpy
löytöalueen pohjoisraja 6864542/3429403, z= 85 m mpy

Palosaari (1000004544) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpilahden pohjoisosassa Muuratjärvessä lähellä Muuramen rajaa olevassa Palosaaressa. Asuinpaikka on metsämaassa saaren länsirannalla. Rinne viettää länteen ja siinä on heikosti erottuva rantatörmä noin 95 metrin mpy korkeudella. Maaperä on hiekkaa. Noin 60 metriä löytöpaikasta etelään on kesämökki. Törmän päällä on mahdollisesti asumuspainanne, koekuopissa oli runsaasti palanutta luuta. Ympäröivää maastoa on hieman vaikea hahmottaa, sillä paikalla on tiheää pikku kuusikkoa. Asuinpaikan laajuutta ei ole määritelty. Eteläpuolella se ehkä rajautuu kallioon.
GPS-mittaukset koekuoppien kohdalta.

Myllyniemi (1000004784) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saanijärven koillisrannalla pihapiirissä. Sieltä on löydetty esineitä ja iskoksia sekä todettu paksut kulttuurikerrokset. Esineet ja muut löydöt ovat talon hallussa. Paikka liittyy Rönnyn kylän kampakeraamiseen asuinalueeseen.

Hylkylä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pihapiirissä ja pellolla oleva kivikautinen asuinpaikka. Esinelöytöjä, iskoksia ja paksut kulttuurikerrokset. Esineet ja muut löydöt talon hallussa. Liittyy Rönnyn kylän kampakeraamiseen asuinalueeseen.
Inventointikertomus 2013:
Koko muinaisjäännösrekisterin mukainen muinaisjäännökseksi rajattu alue oli heinällä, eikä sitä voitu sen enempää tarkastaa. Hylkylän asuinpaikka on sama, jota vanhemmissa kertomuksissa kutsutaan nimellä Salonkangas tai Salonpää. Hylkylän talo isoine talousrakennuksineen on käytännössä rakennettu tämän asuinpaikan päälle. Hylkylästä koilliseen olevalta pellolta löydettiin inventoinnissa ennestään tuntematon kohde, jolle annettiin nimeksi Hylkylä 2. Osa vanhoista löydöistä voi olla yhtä hyvin tältä kohteelta, osa saattaa olla myös Rönnyn asuinpaikalta. Alun perin kohteet Hylkylä ja Hylkylä 2 saattavat olla myös samaa kohdetta, mutta välissä on nykyään kaksi pihapiiriä. Kohteen/kohteiden tarkemman laajuuden ja säilyneisyyden selvittäminen edellyttäisi koekaivauksia koko Salonkankaan-Turusen-Hylkylän mäellä.

Käärmekallio (1000004790) (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Rakkakivikossa oleva hajotettu röykkiö. Pääosa röykkiön kivistä on kasattu kahteen erilliseen kasaan. Röykkiöstä on näkyvissä alkuperäisellä paikalla "reunakehä". Kehän halkaisija on 2,5 m. Röykkiötä on vaikea erottaa, koska sijaitsee kivikossa. Röykkiö sijaitsee rakan itärinteessä Käärmekallion laella. Tällä alueella on luonnostaan pienempää kiveä kuin muualla rakassa. Tämän raunion lounaispuolella on toisen hyvin epämääräisen röykkiön jäänteet, mutta se voi olla luonnollinenkin.

Varvasniitynkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Muinaispäijänteen rantavallin yläpuolella. Asuinpaikan laajuus 100 x 100 m. Alueella on metsälaikutuksen laikuista nähtävissä vahva kulttuurimaa ja kvartsi-iskoksia.

Karhunpiilon polku (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Suorakulmainen kiviröykkiö, jonka mitat ovat 2,5 x 4 x 0,3 m. Röykkiö on osittain hajotettu. Vieressä on toinen epämääräinen röykkiö, jonka halkaisija on 3 m. Neliskanttisesta röykkiöstä on löytynyt 1900-luvun alussa kivinen nuolenkärki, joka on kuitenkin hukkunut ajan myötä.

Raudanjoenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Harjun luoteisrinteessä olevalla kangasmetsän tasanteella 10 m päässä toisistaan on kaksi matalaa pyyntikuoppaa (koordinaattien os. paikka). Kolmas pyyntikuoppa sijaitsee näistä noin 230 m pohjoiseen, ks. alakohteet

Sikosaari (1000004802) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Muurasjärven pohjoisosassa, järven länsirannan tuntumassa olevassa Sikosaaressa. Paikalla on koko saaren läpi ulottuva, yhden ketjun pyyntikuopasto, jossa on 29 kuoppaa.

Pitkäsaari (1000004803) (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Kapean saaren pohjoispäässä oleva lapinraunio, jonka halkaisija on 3,5 metriä ja korkeus 0,6 metriä. Lapinraunion läpi menee polku.

Ruponniemi (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Hajoitettu lapinraunio, jonka halkaisija hajoitettuna on 6 metriä. Röykkiö sijaitsee korkeimmalla kohdalla kallioisessa niemessä.

Alvajärven Hämeensaari 2 (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Paikka on Alvajärvessä olevan Hämeensaaren koillislaidalla.
Iso maakivi (2 x 2 x 1 m), jota perimätieto pitää uhrikivenä. Kiven päällä on halkaisijaltaan 60 cm kuoppa, joka on noin 30 cm syvä. Kuopan pohja on tasoitettu tikkaamalla. Maakiven ympärillä on noin 8 m halkaisijaltaan oleva kivikehä. Kivestä noin 20 m länteen (saaren keskelle) on pieni lehmuslehto.

Majaniemen kärki (Työ- ja valmistuspaikat)
Keskiaikainen; Kolme pyyntikuoppaa majaniemessä lähellä vedenpinnan tasoa. Kahta kuopista on myöhemmin "laajennettu" hiekanotossa, mutta kolmas kuoppa on koskematon. Sen halkaisija on noin 1,5 m. Kaikkien kuoppien ehjistä reunoista löytyi kaksoismaannos.

Riihilahti (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Koliman rannassa oleva kiviraunio, jossa on iso laakakivi pienien kivien päällä. Tämän pöytäkiven ympärille on kasattu erikokoisista kivistä kivikehä. Koko röykkiön halkaisija on 7 m ja korkeus noin 1 m. Raunion lähellä ei ole vanhoja niittyjä tai peltoja.

Kemppislampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kolme pyyntikuoppaa jonossa Kemmpislammen pohjoispäästä luoteeseen olevan törmän päällä. Kuoppien halkaisijat vaihtelevat 2 - 3 m. Kuoppien syvyys n. 70 cm. Kuoppalinjan pituus on n. 50 m. Kuopaston alku: 7007814/34460871, kuopaston loppu: 7007843/34460801. Kuopaston kuopista pohjoisin ollut uusiokäytössä tervahautana.
Alueen paikannuksessa on ristiriita verrattuna vuoden 2005 inventoinnin GPS-paikannusta ja saman raportin karttaliitettä.

Matopuronrinne (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pienialainen pyyntikuopasto, joka on osittain tuhoutunut. Kuopasto on V-kirjaimen muotoinen avautuen pohjoiseen. Yhtä kuopista on uusiokäytetty tervahautana. Kuopat sijaitsevat etelärinteessä pienen käytöstä poistetun soramontun ympärillä (pääosin itäpuolella). Kuopaston eteläpuolella olevalla uudispellolla on ollut paikallisen harrastelija-arkeologin Pauli Salosen mukaan asuinpaikkalöytöjä. Tällä tarkastuskerralla ei havaintoja niistä. Paikka on todennäköisesti tuhoutunut pellon muokkaustöissä.

Majalahti 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Majalahti A ja Majalahti A2 muodostavat yhdessä yhden muinaisjäännöskokonaisuuden, jossa kahdessa paikassa olevat tervahaudat kuuluvat samaan yhteyteen. Majalahti A on yksittäinen tervahauta, kun taas Majalahti A2 kohteessa on kaksi vierekkäistä tervahautaa. Kuoppien halkaisijat ovat 2,5 - 3 m. Kaikissa 3 tervahaudassa on paksu huuhtoutumiskerros hiilikerroksen päällä.

Majalahti 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on luonnonkivistä ladottu, n. 4,5 m x 6 m kokoinen rakennuksen perustus. Talon luoteisnurkassa on matala kiukaan raunio, jossa on palaneita kiviä. Raunion päällä kasvaa mänty. Maasto paikalla on itään viettävä kallioinen ja kivinen mäntymetsärinne. Rakennuksesta n. 10 m itään on epämääräinen röykkiömäinen kivikasauma, joka on mahdollisesti luonnonmuodostuma.

Pieni-Lahnanen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Yksittäinen pyyntikuoppa Toulatintien itäpuolella Lahnasen ja Pieni-Lahnasen välisellä kannaksella. Kuopan halkaisija on noin 3 metriä. Kuopassa on heikko maannoskerros.

Lyhytperänniemi (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Kallioisella hakkuuaukealla rantakallion korkeimmalla kohdalla oleva kolmen lapinraunion kokonaisuus. Röykkiöiden halkaisijat ovat noin 3 m. Röykkiöt ovat noin 5 m säteellä toisistaan. Ne ovat ladottu noin 30 cm läpimitoiltaan olevista kivistä. Röykkiöiden päältä on ajettu puunhakkuukoneella, jolloin ne ovat hieman vaurioituneet.

Virkalampi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Virkalammen rannasta noin 50 metrin päässä on 3 m³ kokoinen maakivi, johon on hakattu tekstit "36" ja "34". Rajamerkki liittynee isojakoon.

Ranta-Kelkkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kahden talonpohjan ja kiviaidan pihapiiri. Lounaanpuolimmainen talo on ollut parituvallinen talo, jossa on lännen puoleisessa huoneessa kiukaan raunio pohjoisnurkassa. Rakennus on itä-länsi-suunnassa. Talon koko on 15 x 7 m. Seinälinjat ovat selvät ja kohollaan maasta n. 40 cm. Tästä rakennuksesta koilliseen noin 60 m päässä on toisen rakennuksen kiuas (2,5 x 2,5 x 1m) ja pätkä kiviaitaa vierekkäin.

Kuparikaula (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Sammaleen alla oleva halkaisijaltaan 5 metrinen pyöreä raunio, jota on pengottu kahdesta kohdasta. Maakairauksessa löytyi noin 10 cm syvyydessä palanutta hiilensekaista maata. Raunio selkeäreunainen ja se on tehty noin 40 cm halkaisijaltaan olevista kivistä. Raunio sijaitsee noin 6 metrin päässä vesirajasta Nenäsaaren länsireunaa kirtävän polun vieressä.

Kiviranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka on itään viettävä mäntymetsärinne kahden mäennyppylän välissä. Vuoden 2005 inventoinnissa havaittiin kulttuurikerrostumaa ja nokea noin 50 x 20 metrin alueella. Samalla alueella 4 epämääräistä asuinpainanteen tapaista painaumaa. Paikalta ei ole esine-, iskos- tai luulöytöjä.

Ainola (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pystyyn tuettu luonnonkivi tie nro. 77 vieressä Huopanan kylässä. Kivi on avokalliolla. Kivi on tuettu rajakiville tyypilliseen tapaan eli kiven alla ja ympärillä on tukikiviä kehämäisessä muodostelmassa. Kivessä ei ole rajahakkauksia. Kiven toisella leveällä pystysivulla on hakattu kuppi. Kupin halkaisija on 5 cm ja syvyys 2 cm. Kuppi liittynee historiallisen ajan kuppikiviperinteeseen.

Kautto (1000004827) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinkenttä jossa on eri ikäisiä asuinjäänteitä. Alueella on kaksi talonpohjaa ja 5 painannetta, sekä koko asuinkentällä vahva (n. 10 cm) kulttuurikerros. Alue on kallioiden suojassa oleva tasanne. Alueen koko on n. 100 x 20 m. Talonpohjien koot: 4 x 4m, ei kiuasta. 7 x 5 m, keskellä suorakaiteen muotoinen 2 x 1,5 m kokoinen kiuas. Seinälinjat ovat näkyvissä. Alueella olevat painanteet ovat esihistoriallisia asuinpainanteita, kun taas talot lienevät (rautakauden loppua tai) historiallista aikaa.

Nämminniemi (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Kolmen lapinraunion kokonaisuus kallioisessa länsirinteessä. Kaksi raunioista on noin 5 metrin päässä vesirajasta ja kolmas avokallion päällä Nämminniemeä pitkin kulkevan polun vieressä. Rauniot ovat halkaisijaltaan noin 3 metrisiä ja hyvin matalia.

Lähteelä (1000004829) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Osittain tuhottu pyyntikuopasto, josta osaa kuopista on käytetty myös tervahautoina. Kuopasto sijaitsee länteen viettävällä rinteellä tien ja pellon reunassa. Osa kuopista on tuhottu hiekanotossa (samat joita on käytetty tervahautoina). Kuopasto on tuhoutumisvaarassa, sillä alueelle halutaan kesämökkejä.

Lätinniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopasto Lätinniemen niemen kärjen ympärillä. Kuoppien etäisyydet toisistaan on 20 - 50 metriä. Suurimmat kuopat ovat halkaisijanltaan noin 5 metrisiä. Kuopissa on paksu huuhtoutumiskerros.

Peuraniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on mahdollisesti 1700-luvulle ajoittuva luonnonkiviperustainen talonpohja, jonka koillisnurkassa on kiuas. Talonpohjan koko on 5 m x 5 m. Talon ympärillä, 200 m x 200 m laajuisella alueella, on useita peltoraunioita.

Taimonlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on mahdollisesti 1700-luvulle ajoittuva luonnonkiviperustainen talonpohja, jonka itänurkassa on kiuas. Talonpohjan koko on 6 m x 5 m. Alue on vanhaa kaskimaata.

Kyrönniitty (Asuinpaikat)
Historiallinen; Multapenkkitalon talonpohja, joka on ollut kolmihuoneinen. Keskimmäisessä huoneessa on ollut maakellari, talon lounaisnurkassa kiuas. Talo on pohjois-etelä-suuntainen. Talon paikkaa on kaskettu talon käytön jälkeen.

Rauhanniemi (1000004834) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Lounaisrinteessä vanhan rantatörmän päällä oleva yksiketjuinen pyyntikuopasto. Ketjun pituus on noin 250 metriä. Koordinaatit ovat kuopaston alkupäästä ja kuopasto jatkuu koordinaateista niemen kärkeä kohti.

Lossinsaari 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on I maailmansodan aikainen kivirakenne, joka sijaitsee Hännilänsalmen pohjoispuolella Lossinsaaressa. Kallion notkelmassa on puoliympyrän muotoon kylmäladottu seinämä, jonka etuseinä on hajonnut. Kohde saattaa olla vartiontipaikka, koska paikalta on suora näkyvyys Hännilänsalmen juoksuhaudoille ja ns. tykkitielle.

Lossinsaari 2 (Kivirakenteet)
Ei määritelty; Latomukset sijaitsevat Lossinsaaren lännenpuoleisella kalliorinteellä.
Röykkiöt ovat pieniä (halkaisijat 2 - 3 m) ja osittain kallion koloihin kasattuja. Kaikki röykkiöt ovat 120 metrin korkeuskäyrän yläpuolella.
Kivilatomukset/matalat röykkiöt ovat äärimmäisen vaikeita havaita.

Roviovuori (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Röykkiökokonaisuus, joka muodostuu yhdestä lapinrauniosta ja neljästä kivikehästä. Kivikehät ovat neliskanttisia ja eivät ole röykkiön ympärillä, mutta kuitenkin toisissaan kiinniolevia. Kolme kivikehää muodostaa röykkiön kanssa linjan, neljännen ollessa linjan "röykkiöttömässä" päässä sivutilana. Konstruktio muistuttaa etäisesti tarhakalmistoa. Näiden rakennelmien lisäksi n. 7 m päässä on kuudes kivirakennelma, joka on isoista kivistä (n. 1m³) kasattu ja täytetty tasainen neliskanttinen kiveys (4,5 x, 4,5 m). Kaikki rakenteet ovat suoraan kalliopinnalla ja kivikehien sisällä ei ole maata. Paikka on muinaislinnamainen ja näkyvyys röykkiökohteelta on jokaiseen ilmansuuntaan kymmeniä kilometrejä.

Kumpusaari (1000004838) (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Lapinraunion pohja. Röykkiöstä on ajettu kiviä tien pohjaksi 1950-luvulla. Nykyisin röykkiöstä on jäljellä vain halkaisijaltaan 4,5m ja korkeudeltaan 0,5 m kokoinen raunion pohja. Perimätiedon mukaan röykkiö on ollut n. 1,5 m korkea ja huipulla on ollut keskellä painauma. Röykkiön läpi on ajettu metsäkoneella.

Hiekkalahti (1000004839) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kirkkosaaren itärannalla, Hiekkalahden rannasta tulevan polun ja vanhan rantatörmän risteysalueella olevalla etelään viettävällä tasanteella. Alueen koko on noin 50 x 50 metriä.
Vuoden 2005 inventoinnissa havaittiin koepistossa paksu kulttuurikerros ja luusilppua. Maastossa ei ole selviä asuinpainanteita, mutta alueella on luonnollisia asuinpainanteiden tapaisia notkelmia. Vuoden 2006 inventoinnin mukaan painanteet lienevät kellarikuoppien tai korsujen jäänteitä.

Rauniolahti (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Pohjan muodoltaan pyöreä lapinraunio, jonka halkaisija on 8 m ja korkeus n. 1 m. Röykkiö on kasattu n. 40 cm halkaisjaltaan olevista kivistä. Paikka on rauniolahden rantaniityllä. Röykkiön ja rannan välissä on myös talonperustukset. Sama raunio on mainittu jo Nymanin Laukaan inventoinneissa vuonna 1882.

Sadinsalmi (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Sadinsalmen jyrkän rantakallion koloon tai notkelmaan kasattu osittain maansisäinen röykkiö. Röykkiö on pudonnut puolittain veteen. Röykkiön koko on 2 x 1 m. Röykkiö on maansekainen ja siinä on hiukan nokimaata.

Kalkkaanlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kalkkaanlahden pohjukassa olevaan vanhaan rantapenkkaan (4 m vesirajasta) tehty kivipengerrys, joka on noin 10 metriä pitkä. Kivipengerryksen päällä on heikosti erottuva talon pohja. Pengerryksen ja vesirajan välissä on purnumainen kuoppakellari, jonka koko on 1,5 x 1 metriä.

Rajasaari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on matalalle kivialttarille nostettu luonnonkivi. Osittain turpeen peitossa olevassa rajakivessä on hakkauksina kolme Ruotsin valtion kruunua.

Matoniemi (1000004844) (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Kolme lapinrauniota, joista kaksi on ehjiä ja kolmas hajoitettu. Hajoitetusta on perimätiedon mukaan löytynyt ihmisen pääkallon paloja. Samaisesta röykkiöstä havaittiin vuoden 2005 inventoinnissa nokista maata kivien alta. Hajoitettu- ja eteläisin röykkiö ovat metsän reunassa matalalla kalliolla rantapenkan läheisyydessä. Kolmas röykkiö on männyn alla. Koordinaatit on otettu hajoitetusta röykkiösta, jonka pohjois ja eteläpuolella noin 20 metrin päässä ovat kaksi muuta röykkiötä. Röykkiöt ovat pieniä. Kaikki ovat halkaisijaltaan alle 3 metriä.

Rutahiekka (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Koskematon lapinraunio rantakalliolla. Röykkiön itäreunassa ns. silmäkivi. Röykkiön halkaisija 8 metriä.

Mäkelä (1000004846) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka viljellyllä etelärinteen pellolla. Asuinpaikkalöytöjä on talonomistajien mukaan löytynyt talon pihasta ja etelänpuoleiselta peltorinteeltä. Talosta on lähetetty aikanaan piinuolenkärki museovirastoon (aikaa eivät muistaneet). Nyt havaittiin asuinpaikkalöytöinä kvartsin paloja etelään laskevalta pellolta. Karttaotteeseen merkitty ehdotus muinaisjäännösalueesta.

Solisniemi 2 (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Niemellä on kaksi lapinrauniota. 1. Osittain hajoitettu lapinraunio, jonka halkaisija on 5 m. Lapinraunio on sammalien peitossa ja sen puretut kivet on röykkiön ympärillä epämääräisenä renkaana. Kivien välissä heikkoa hiilipitoista maata.
2. Ehjä lapinraunio, joka sijaitsee niemenkärjessä olevasta kummelista suoraan 20 m etelään. Röykkiö on järveltä päin katsottaessa isojen maakivien takana "suojassa" katseilta. Röykkiön halkaisija 6 m ja korkeus 1,5 m. Röykkiön päällä kasvaa mänty. Röykkiö on kasattu luonnolliseen pieneen notkelmaan, mikä maastouttaa röykkiön hyvin varpukasvillisuutta kasvavaan metsikköön.
Röykkiöiden paikannuksessa on ristiriita verrattuna vuoden 2005 inventoinnin GPS-paikannusta ja saman raportin karttaliitettä.
Niemen avokallioissa 1900-luvun hakkauksia (nimikirjaimia, nimiä ja vuosilukuja).

Solisniemi 3 (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Niemen lounaisrinteessä on polun vieressä pieni osin hajoitettu lapinraunio. Se sijaitsee Mökistä noin 100 metrin päässä ennen ensimmäisiä avokallioita. Röykkiön halkaisija noin 5 metriä. Röykkiön päällä kasvaa mänty. Röykkiö on korkeudeltaan melkein maantasassa.

Uusitalo (1000004849) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuusikkoisessa rinteessä on tiilenpolttouuni. Uunissa on havaittavissa itse uuniosa, halssi sekä hylätyistä tiilistä kasattu tiiliröykkiö. Uunin koko on 8 m x 8 m. Halssi eli polttopuitten ja tiilien syöttöalue on mitoiltaan 9 m x 6 m. Tiiliröykkiö on kooltaan n. 8 x 8 m. Uuni on kasattu poltettavista tiilistä aina uudelleen jokaista polttoa varten.

Kalakenttä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautisen asuinpaikan koko n. 100 x 150 m. Alueella on paksut kulttuurikerrokset, osa jopa 30 cm syvyydellä. Samalla paikalla on myös historiallisen ajan talonpohja

Kalakenttä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Multapenkkitalon seinälinjat ja uuni. Talon koko n. 5 x 5 m. Uuni talon pohjoisnurkassa. Talon ympärillä heikosti hvaittava pihamaa. Samalla paikalla on myös kivikautinen asuinpaikka.

Nurkkala (1000004853) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on 1700-luvun torpan pihapiiri, joka on kooltaan 100 m x 100 m. Alueella on neljä talonpohjaa, useita perunakuoppia ja kellareita sekä kaivo. "Päätalon" koko on kivijalan perusteella 7 m x 7 m, itänurkassa on kiukaan raunio. Kolme muuta rakennuksen pohjaa ovat kooltaan 3 m x 3 m - 4 m x 4 m.

Muhosenkallio (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Haapasaaren pohjoisreunalla olevalla ruohottuneella metsärinteellä on matala röykkiö, jonka koko on 4 x 4 m. Röykkiö on kasattu maakivistä ja pienistä irtokivistä. Röykkiön päällä kasvaa mänty. Röykkiön alla on hiilipitosta maata. Röykkiö on epämääräinen, ja se voi olla hauta- tai viljelyraunio.

Linnasaari 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on Linnasaaren kapeimmassa kohdassa oleva luonnonkivistä ladottu rakennuksen perustus, jonka koko on 4 m x 2,5 m. Kaakkoisnurkassa on matala kiukaan raunio (1 m x 1 m).

Linnasaari 1 (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Kolme neliskanttista kivikehää saaren länsirinteessä. Kehät on muovattu vanhan rantakivikon kivistä. Kehien koot ovat 6 x 3 m, 2 x 2m ja 2 x 2 m. Kehien sisällä ei ole paljoakaan kiviä, mutta hiili- ja nokimaata.
Samalla rinteellä on myös 8 kpl kesähautoja (kaikki itä-länsi suuntaisia), sekä saaren korkeimmalla kohdalla 4 kpl epämääräisiä kuoppia.

Salmenranta (1000004857) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Yksinäinen pyyntikuoppa. Todennäköisesti tuhoutuneen kuopaston pää. Kuopan halkaisija 5 m ja syvyys 1,5 m.

Purnumäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Purnumäen länsipuolella, metsätien ja törmän välisellä kapealla vesakoituneella metsäalalla. Hiilimiilut ovat 10 m etäisyydellä toisistaan hiekkamaalla, jyrkän ja korkean törmän päällä. Matalavalliset miilut ovat läpimitaltaan noin 3,5 m ja syvyydeltään noin 0,7 m.

Kylmähauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Hirvaskankaalla lähellä Äänekosken rajaa ja noin 150 m valtatiestä 4 länteen, Kylmähaudan pohjoispuolisella kankaalla.
Hiilimiilun läpimitta on noin 10 m.

Paadettaipaleenvuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu sijaitsee Loukeenvirtojen itärannalla, Kotimäen eli Paadentaipaleenvuoren lounaispuolella ja Paatelan sululta noin 750 m kaakkoon.
Noin 5 metriä rannasta ja noin 2 metriä vedenpintaa korkeammalla on pieni hiilimiilu, jonka sisäosan halkaisija on 2,1 m. Järven puolella on matala ja noin puolimetriä leveä valli. Miilun syvyys on 0,6 m. Maaperä paikalla on suurikivistä moreenia ja kasvillisuustyyppi puolukkamännikköä.

Syvärinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Syvärisen lounaisrannalla, noin 100 m maantiesta 6550 kaakkoon.
Noin 30 m rannasta on mahdollinen pirtin-/riihenpohja ja kolme kuopannetta. Rakennuksen pohja on kooltaan noin 3 x 3 m, ja siinä on näkyvissä noin 20 cm korkea ja puolisenmetriä leveä valli. Rakennuksen pohjasta ei erotu tulisijaa. Rakennuksen pohjasta noin metrin päässä on noin 40 cm syvä ja halkaisijaltaan noin 1,2 metrinen kuopanne.
Lisäksi rakennuksen pohjasta noin 30 m etelään on kaksi suorakaiteen muotoista kuopannetta, joiden käyttötarkoitus ei ole selvillä.

Armisvesi Myssyrä (Hautapaikat)
Historiallinen; Myssyrä on perimätiedon mukainen hautasaari Armisveden keskiosissa Savonselällä, Saunasaaren ja Säynätluodon välissä. Saari on muodoltaan soikeahko ja sen pituus luode-kaakkosuunnassa on noin 140 m ja lounais-koillissuunnassa noin 70 m. Harjanteellisen saaren reuna-alueet ovat vanhaa vesijättöä Armisveden 1930-luvulla tapahtuneen laskun seurauksena.
Saarta on ilmeisesti käytetty välihautausmaana, mutta sieltä kerrotaan löytyneen myös luita. Saarta on kutsuttu myös Ruumissaareksi.
Saaressa on nähtävissä hautapainanteita, kaikkiaan 16. Ne keskittyivät saaren lakialueen etelä- ja itäosiin. Osa painanteista on varsin epämääräisiä ja pyöreähköjä, mutta suurin osa oli selvästi hautamaisia ja suorakaiteen muotoisia. Painanteiden koko vaihtelee: pituus 2–2,5 m ja leveys 0,8–1,2 m.
Saaressa on myös kivikautinen asuinpaikka, ks. kohde 77010021.

Ohenloilo (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Karsikkokallio ja irtonainen karsikkopaasi. Paasi on siirretty alkuperäiseltä paikaltaan penkereelle tien leventämisen yhteydessä. Paadessa on merkintä EL 20.10.1872 (kirkonkirjojen perusteella Eva Henrikintytär Laitinen). Kalliossa on ainakin kolme merkintää, joista kahdessa on ympyräkehyksen sisällä risti, nimikirjaimet ja hautauspäivämäärä: HMK 12.12.1884 (Henrik Matias Korhonen), ISK 19.2.1898 (Ida Sofia Korhonen), sekä vuosiluku 1881. Kalliossa olevien hakkausten täsmällinen sijainti ei ole tiedossa.

Harmoinen Jamppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on vanhan Nikulan tilan asuinrakennuksen perustus. Rakennus on siirretty nykyisen Nikulan paikalle isonjaon aikaan 1700-luvulla. Vanhalla paikalla on näkyvissä uunin jäännöksiä sekä osa seinien peruskivistä.

Savio Vanhapaikka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde käsittää 1700-luvulla autioituneen pihapiirin, jonka kaikki rakenteet ovat koskemattomia. Suunnilleen 7 m x 14 m kokoisesta "päärakennuksesta" on jäljellä noin 0,7 m korkuiset perustukset. Pihapiirissä on mahdollisesti
kaksi aitan paikkaa, viisi kellaria ja kaksi tunnistamattomien rakennusten pohjaa.
Kellarit ovat noin 1,5 m syviä ja muilta mitoiltaan 2,5 - 3 m x 4 - 5 m.
Kohteesta on käytetty myös nimeä Iso-Oksala. Paikka tunnetaan yleisesti paikkakunnalla nimellä "Vanhapaikka". Oksalan talo vain yksi neljästä paikalla ennen isojakoa sijainneesta talosta, joskin alkuperäinen 1500-luvulla asutettu talo.
Vain pieni nipukka kylätontin pohjoispäästä kuului inventointialueeseen 2010. Kuitenkin paikkaa tarkasteltiin hieman laajemmin. 1785 kartalla (mitattu, piirretty 1814) harjanteella neljä taloa, erillisillä tonteilla. Alue kauttaaltaan sellaista, että varhaisempia talonpaikkoja voi sijaita lähes missä tahansa. 1700-luvun loppua vanhempi - ehkä alkuperäinen 1500-luvun - Oksalan talon paikka voisi sijaita pellolla harjanteen pohjoisosan länsipuolella ja 1785 Oksalan talonpaikan (joka harjanteen keskivaiheelta länteen kurottuvassa "nipukassa") pohjois-luoteispuolella. Paikalta on paikallisten harrastajien tekemiä löytöjä sekä
Kylätontin luoteispuoliselta peltoalueelta on löytynyt lokakuussa vuonna 2015 ja huhtikuussa vuonna 2016 metallinetsinnässä kaksi kantasormusta (KM 41233:1-2, ks. alakohde). Itse kylätontin alueelta on vuonna 2000 löytynyt rautakautisen tai historiallisen keihäänkärjen lehden katkelma (KM 32511:1).
Timo Sepänmaan silmänvaraisia havaintoja jotka viittaavat vanhaan talotonttiin.
Tämä alue on syytä ottaa myös muinaisjäännösalueeseen. Koko kylämäki on muinaisjäännösalue.
Sen eteläpuolella pellossa esihistoriallinen asuinpaikka nro 38.
Muinaisjäännösrekisterin rajausta laajennettu mäen pohjoisosan länsipuoliselle pellolle.

Lievestuore Vanha-Markkula (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on kallion painanteeseen tehty 3 m x 5 m kokoinen kellari, jonka seinät on kylmämuurattu luonnonkivistä. Perimätiedon mukaan kyseessä on kalakellari. Kellarin kohdalla rantakalliossa on hakattu kalakuvio. Kalahakkauksen lähellä samassa kalliossa on hakattuna myös teksti LIEVESTUORE. Kalahakkaus ja teksti eivät vaikuta samanikäisiltä.

Sydänmaa Varisaho (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on kokonaisuudessaan säilynyt pieni pihapiiri, johon kuuluu viisi rakennuksen pohjaa sekä pihapeltoalueen ulkopuolella olevat kaksi tervahautaa. Pihapiirin luoteisreunalla on soistunut suppa, joka lienee ollut käytössä kaivona.
Päärakennus on ollut 9 m x 22 m kokoinen, parituvallinen rakennus, jonka perustus on tehty lohkokivistä. Talossa on ollut kaksi uunia/kiuasta. Uunit ovat n. 1,5 m korkeita romahtaneinakin. Päärakennuksen lounaispuolella on pienempi rakennuksen pohja ( 5,5 m x 6 m), jossa ei ole tulisijaa, mutta kuitenkin kiviperusta. Kyseessä on todennäköisesti navetta/talli tai muu piharakennus. Päärakennuksesta länteen on 5 m x 5 m kokoinen rakennuksen pohja, jossa on rakennuksen kokoon nähden iso kiuas/uuni; romahtaneenakin kiuas peittää jopa puolet rakennuksen pinta-alasta. Kyseessä on mahdollisesti sauna. Päärakennuksesta luoteeseen on vielä yhden rakennuksen jäännökset: epämääräiset seinälinjat (3 m x 5 m), sekä itänurkassa oleva mahdollinen kiuas. Tämän rakennuksen pohjoispuolella on 6 m x 2 m kokoisen kellarin jäännökset.
Tervahaudat ovat hyvin isoja ja liittynevät suurpolttoaikaan. Pohjoisempi haudoista on mitoiltaan 16 m x 15 m ja eteläisempi tervahauta: 15,5 m x 17m. Molemmissa haudoissa on jäljellä pohjasssa tervasliisteitä ja reunoilla tervanjuoksutushalssien paikat.

Korppinen Kusetuinen (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Korppisilla Sormulanmäen kylässä sijaitsee lampi, johon on tarinan mukaan isonvihan aikaan piilotettu aarre. Tätä aarretta on etsitty ja yritetty juhannusöisin nostaa padanhaahloilla. Seitsemän haahlan käyttäjä kykenee tarun mukaan nostamaan aarteen vedestä. Informanttina on toiminut Sormulan talon isäntä.

Rönny Oritsaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde käsittää neljä neliskanttista, n. 1,5 x 1,5 m kokoista kiukaanrauniota. Yhden kiukaan ympärillä erottuvat n. 4 x 4 m kokoisen rakennuksen seinälinjat. Sammalen peittämät kiukaat sijaisevat toisiinsä nähden 7 – 10 m etäisyydellä, 20 x 50 m laajuisella alueella. Oritsaari mainitaan vuoden 1552–1554 eräsijaluetteloissa, jolloin se on kuulunut Sääksmäen kihlakunnan, Pälkäneen pitäjän, Luikkalan Kylän Erkki Heikinpojalle.

Kirkonkylä Hakola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hakolan talon pihapiirissä on useita mahdollisia talonpohjia, kalliohakkauksia historialliselta ajalta, historiallisen ajan (?) kuppi kalliossa, pajansija sekä ainakin yksi peltoröykkiö. Suurin osa muinaisjäännöksistä on pihanurmen alla, josta ne näkyvät parhaiten keväällä roudan lähdön aikaan.

Kyynämöinen Talaslahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1700-luvun karttaan merkityn sotilastorpan paikalla on neliskanttinen lohkokiviperustaisen uunin tai kiukaan raunio. Uunin luoteispuolella on voimakas palokerros n. 20 - 50 cm syvyydessä. Selviä seinälinjoja ei ole näkyvissä.

Konginkangas Konki (Kulkuväylät)
Historiallinen; Lähellä Konginkankaan kirkkoa olevalla rantapolulla, n. 50 m rannasta on poikittain polkuun nähden aseteltuja, halkaisijaltaan n. 20 - 25 cm olevia pyöreitä hirsiä n. 10 m matkalla.

Kapeenkylä Mikkola (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Laukaan pitäjän karttaan vuodelta 1752 on merkitty Kapeenkoskelle "Gammalt offerställe", joka on nykyisin luonnonsuojelualueella sijaitseva, mahdollisesti suppaan muodostunut, sittemmin umpeenkasvanut lampi. Lammen koko on 50 x 25 m.

Olkkola 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Pellisensalmen itäosan pohjoisrannalla olevan Olkiniemen eteläkärjessä jatkuen niemen itärannalla noin 100 m pohjoiseen.
Paikalla on runsaasti kvartsia pellon reunassa noin 20 m leveällä vyöhykkeellä. Löydöt vähenevät rinteen jyrketessä pohjoiseen päin.

Olkkola 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Pellisensalmen itäosan pohjoisrannalla olevan Olkiniemen eteläkärjestä noin 250 m pohjoiseen olevalla rantatasanteella.
Pellosta löytyi muutamia kvartseja.

Mehtola (1000006079) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Muuratjärven pohjoisrannalla, Murokaslähden pohjukassa, Mehtolasta 200 itään olevalla peltojen ympäröimällä saarekkeella.
Löydöt paikalta ovat kiviesineitä (kivikirves, reikäkivi).

Piispalankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Kivijärven Kuivaselän ja Lintulanselän välisellä soraharjulla, lähellä Piispalan leirikeskusta.
Pyyntikuoppaketju kulkee Piispalankankaan länsireunalla 140 m käyrällä. Siihen kuuluu 60 kuoppaa. Ketjun pituus on 1,5 km. Kuopista kahta on käytetty tervahautana. Sinisen tien pohjoispuolella Öijänniemen päässä ketju jakaantuu kahtia siten, että päälinja seuraa niemen itäpuolen 140 m käyrää. Niemen länsirannalla on muutama kuoppa sekä mahdollinen lapinraunio. Maasto on hyvin kivikkoista, joten raunion varmistaminen vaatii vielä lisäselvittämistä.

Moiskala Kippari 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kankarisjärven Vihatinsalmen ja Sovijärven Sovipohjan väliin jäävällä niemellä Karhusuo -nimisen pellon pohjoispäässä kuusikkoa kasvavassa hiekkarinteessä on rivissä kolme tervahautaa. Nelikulmaisen kuopan reunoilla on selvät vallit. Kuopan koko on noin 3 x 1,5 metriä. Viereisen kuopan koko on 3 x 1 m. Ylempänä rinteessä on kolmas kuoppa, jonka koko on 3 x 1,5 m. Syvyyttä kuopilla on noin metri.

Moiskala Kippari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kankarisjärven Vihatinsalmen ja Sovijärven Sovipohjan väliin jäävällä niemellä Karhusuo -nimisen pellon pohjoispuolella olevalla terassimaisella tasanteella on 13 kaskirauniota. Niiden halkaisija on noin puolitoista metriä. Alueella saattaa olla enemmänkin röykkiöitä.

Moiskala Hernajanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Keskisentien ja Peräsuolle vievän metsätien risteyksen itäpuolella, radiomastoa vastapäätä, terassimaisella tasanteella, kaakkoon viettävässä rinteessä on 15 kaskirauniota. Osa niistä on perustettu maakiven ympärille. Röykkiöiden koot vaihtelevat puolitoistametrisistä kolme metriä halkaisijaltaan olevaan röykkiöön. Suurin röykkiöistä oli puolitoista metriä korkea. Röykkiöt sijaitsevat jonossa muodostaen eräänlaisen suorakulmion.
Tarkastus 2019: Röykkiöt ovat kasattu kiviaidan perustaksi, mutta aitaa ei ole rakennettu ikinä loppuun saakka. Eniten röykkiöitä/aidan perustaa on terassin kaakkoisreunalla.

Kitulahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Listonniemen länsirannan eteläosassa, Mertaniemen etelärannalla ja Kitulahden pohjoisrannalla.
Maasto nousee rannasta aluksi jyrkähkösti ja sitten rinne loivenee muodostaen tasanteen. Paikalta on löydetty koekuopista kvartsi-iskoksia ja mahdollisen tulisijan jäännökset.

Virsuniemi (1000006192) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi tervahautaa ja kaksi tervaränniä sijaitsevat Keiteleen Palopohjan pohjukasssa olevan Virsuniemen itärannalla, Pirttisuon laidalla.
Itäisemmässä tervahaudassa ei ole laskuojaa, vaan terva on nostettu lippoamalla. Tervahaudan eteläpuolella, suohon laskevalla törmällä on ehjä tervaränni. Edellisen haudan luoteispuolella, mäellä on toinen tervahauta ja sen vieressä rinteessä tervaränni.
Kohde on hyvin säilynyt kokonaisuus.

Seiväsniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Kintausjärven pohjoisrannan länsiosassa olevan Seiväsniemen kärkiosassa.
Maaperä paikalla on hiekkamoreenia. Kärjen alue on tasainen ja sinne tehdyissä koekuopissa oli likamaata. Löydöt ovat palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia.
Kulttuurimaa ja löydöt ovat suoraan pintaturpeen alla.

Selkäniemen tyvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ylä-Kintausjärven kaakkoisrannalla, Selkäniemen etelätyvessä, hiekkarannalla ja osittain rantavedessä.
Paikalla on veteen sortuneen asuinpaikan rippeet. Rantavedestä ja aivan rantaviivalta on löydetty kvartsi-iskoksia. Paikka on venevalkamana.

Räihänsaari 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Kintausjärven Räihänsaaren pohjoisrannalla olevan lahden pohjukassa, rantatörmän päällä olevalla tasanteella.
Paikalle tehdyistä koekuopista havaittiin vahva kulttuurimaa, jossa oli luunmurusia ja kvartsikaavin ja -iskoksia.

Räihänsaari 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Kintausjärven Räihänsaaren pohjoisrannalla olevan niemen kärjessä.
Maaperä on hiekkaista ja vähäkivistä moreenia. Paikka on järveen viettävä tasanne. Siihen tehdyissä koekuopissa havaittiin vanha kulttuurimaa, jossa oli runsaasti pieni palaneen luun siruja.

Räihänsaari 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Kintausjärven Räihänsaaren pohjoisrannalla olevan kallioisen niemekkeen tyvessä. kallioiden välisellä pienellä tasanteella.
Tuulenkaadossa oli runsaasti palaneita, erikokoisia luun kappaleita. Maaperä paikalla on hiekkaa. Paikka on hyvin suppea-alainen.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Kintausjärven Räihänsaaren länsiosassa, laakean ja matalan rantakallioisen niemessä.
Rantatörmän päältä, hiekkamoreenimaasta on koekuopista kvartsi-iskoskia. Paikka on ehjä.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Kintausjärven Räihänsaaren länsiosassa olevan laakean ja matalan niemen lounaisrannalla.
Rantatörmän päällä on tasanne, jonne tehdyistä koekuopista on kvartsi-iskoksia.

Myllykoski (1000006401) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee valtatiestä 18 noin kilometrin pohjoiseen ja voimajohdosta 80 m itään, Merouvenjoen mutkan pohjoispuolella olevan hiekkakuopan länsireunalla.
Hiekkakuopan reunalta, josta pintamaa on kuorittu on löydetty kvartsi-iskoksia noin 10x10 m alalta.

Autio-Karikko 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Karikonkylän niemen lounaisosassa, Autio-Karikon talosta 500 m länteen, alavassa rantamaastossa laakealla moreenikumpareella.
Kumpareen laelle tehdyista koekuopista on löydetty kvartsi-iskoksia.
Kohde on ehjä.

Autio-Karikko 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Karikonkylän niemen lounaisosassa, Autio-Karikon talosta 500 m länteen, alavassa rantamaastossa. Paikka on avokallioisen kumpare, jonka kaakkoisosa on hiekkamoreenia.
Kumpareen laelle tehdyista koekuopista on löydetty kvartsi-iskoksia.

Ruponlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Putaanlahden länsirannalla, Niemenharjun itärinteessä, Ruponlahden pohjoisrannalla, motellista 300 m itään.
Paikka on kosteikon ja järven välinen hiekkainen ja kapea niemen kärki. Asuinpaikka on osittain tuhoutunut sortumalla järveen rantatörmän kuluessa luontaisesti. Ehjää muinaisjäännöstä on jäljellä kapean törmän päällä. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.

Puttola (Puttola) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Puttolanselän itärannalla olevassa niemessä on Kuninkaankartaston kartan 284 mukaan kolmen talon kylä.

Tammijärvi (Tammijärvi, Tainjärvi) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tammijärven keskiaikainen kylätontti sijaitsee Tammijärven lounaispuolella pienen Kärjärven ja Tammijärven välisellä kannaksella. Suomen asutus 1560-luvulla kyläluettelon mukaan Tammijärven kylässä on 1560-luvulla ollut kaksi taloa. Kuninkaankartastossa kylä on kartalla 284 nimellä Tainjärvi.

Patajoki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Patajoen pohjoispuolella, joesta 100 m pohjoiseen, Hietamäen talosta 220 m etelään, peltokumpareen etelään ja etelä-kaakkoon viettävällä rinteellä.
Paikka on hiekkainen pelto. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.

Patajoki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Patajoen pohjoispuolella, joesta noin 180 m pohjoiseen, Hietamäen talosta 200 m etelä-lounaaseen peltokumpareen lakitasanteella, ladon luoteispuolella.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia suppealta alueelta.
Lähellä sijaitsee Patajoki 1 -asuinpaikka.

Patajoki 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Patajoen pohjoispuolella noin 350 m joen suusta länsi-luoteeseen, metsätien eteläpuolella olevassa rinteessä.
Asuinpaikan kohdalla maaperä on lähes kivetöntä hiekkaa. Löydöt, kvartsit ovat metsänlaikutusvaoista ja metsätieltä joelle menevältä traktoriuralta.

Cygnaeuksenpuisto (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Jyväskylän kappeliseurakunnan ensimmäinen kirkko rakennettiin vuosien 1660 ja 1680 välisenä aikana. Perimätiedon mukaan kirkko olisi rakennettu Jyväsjärven kaakkoisrannalle, Suuruspäänniemelle. Asiakirjalähteiden mukaan kirkko rakennettiin kuitenkin samalle paikalle kuin vuoden 1775 kirkko eli nykyisen Cygnaeuksenpuiston alueelle Jyväskylän keskustan ruutukaava-alueen lounaisosassa.
Vuoden 2002 kaivaustutkimuksissa Cygnaeuksenpuistosta löydettiin kirkkorakennuksen kivijalka sekä kirkon ympärillä ollut hautausmaa.

Kiponniemi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Vesankajärven koillisosassa olevan Kiponniemen kärjessä, aivan rannassa.
Röykkiö on sammaleen peittämä kiuas, joka voisi sijaintinsa ja muotonsa perusteella olla vanha eräsijan kiuas.

Pitkälä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee rautatien kaakkoispuolella, Pitkälän pohjoispuolella peltona olevan harjanteen keskellä, kevyenliikenteen väylän varrella.
Kumpareen laelta ja sen etelään ja länteen laskevalta jyrkähköltä rinteeltä on löydetty kvartsiesineitä ja -iskoksia. Maaperä paikalla on hiekkamoreenia.

Pitkälä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pitkälän pohjoispuolella, radan kaakkoispuolella osittain peltona olevan harjanteen keskellä, kevyenliikenteen väylän länsipuolella.
Paikka on kohteen Pitkälä 1 länsipuolella olevalla kumpareella. Sen laen eteläpuoliskolta ja rinteiltä on löydetty kvartsiesineitä ja -iskoksia.

Pirkkala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pieni-Hirvanen järven pohjoispäässä, muinaisen lahden pohjukan itärannalla.
Paikka on peltoa. Maaperä on hiekkaa. Kohteen koko on 10x30 m. Löydöt paikalta ovat kvartsia.

Iso-Petäinen (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Asuinpaikka sisijaitsee Iso-Petäjäinen järven pohjoisrannan niemellä.
Paikalle kaivetuista koekuopista löydettiin likamaata noin 30 cm syvyyteen.
Asuinpaikan koko on 20x20 m.

Matilanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hankasalmen kirkonkylän pohjoispuolella, Hankaveden lounaispäässä Pellisensalmesta 1,5 kilometriä pohjoiskoilliseen järven länsirannalla. Paikka on Matilanniemen talon itä- ja eteläpuolella olevaa rantapeltoa 50 – 100 metriä talosta.
Vuoden 2007 inventoinnissa pellon pinnassa näkyi luontaista kiveä sekä erilaista historiallisen ajan jätettä. Myös kvartsia näytti olevan kiven joukossa luonnostaan. Tarkastetun vesijohtolinjan linjan kohdalta pellon eteläreunasta pohjoiseen noin 150 metrin matkalta löytyi kvartsi-iskoksiksi tulkittuja löytöjä. Linjalle kaivetuista koekuopista ei löytynyt kyntökerroksen alta säilynyttä kulttuurikerrosta.

Hietala (1000008052) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suoliveden pohjoispäässä Masonlahden itärannalla, Hietalan talosta 200 metriä etelään. Maasto on lounaaseen laskevaa peltoa. Maaperä on hienoa kivetöntä hiekkaa. Pellon alalaidassa kulkee hevosten harjoitusrata. Sen yläpuolella (itäpuolella) pellon alalaidassa on pieni törmä, josta peltoaukean keskivaiheilta on otettu hiekkaa. Löydöt ovat peräisin tämän kuopan reunoilta 70x20 metrin alalta. Asuinpaikka voi olla laajempikin, mutta heinäpellosta pintapoiminnalla laajuutta ei ole pystynyt tarkemmin määrittelemään. Paikalle ei ole kaivettu koekuoppia. Hiekkakuopan seinämissä ei näkynyt mitään likamaata, nokea tai muuta muinaiseen asutukseen viittaavaa, vain vähäisiä hiilenmuruja. Ilmeisesti hienon hiekan kyntäminen on sekoittanut kaikki asutuksen merkit näkymättömiin.

Fästilä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hankasalmen kirkonkylän pohjoispuolella, Hankaveden eteläpäässä Pellisensalmen itärannalla. Paikka on Tervavuoren länteen laskevaa hiekkaista rinnettä, jonka ala- eli länsilaidassa lähellä järven rantaa on kapea peltokaistale. Pellon ja rannan välissä kulkee tie. Löydöt ovat pellon pohjoisimmasta osasta Suolivedentien laidassa olevasta ladosta pohjoiseen. Löytöjä oli näkyvissä koko tämän pellon alalla noin 400 metrin matkalla, ei kuitenkaan aivan pellon ylä- eli itälaidasta. Löytöinä kvartsi-iskoksia, hiotun kiviesineen kantaosa ja hioinkivi.

Pieni-Petäinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan tai hiilimiilun jäänteet sijaitsevat Pieni-Petäinen järven kaakkoiskulmauksessa/eteläpäässä.
Rakenteen halkaisija on noin 5 m. Siinä ei ole havaittavissa halssin paikkaa.

Iso-Uurainen Kuoliosaari (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iso-Uurasjärven pohjoisosassa, Vuohisaaren ja Antinniemen välissä. Kuolionsaaren pituus on suurimmillaan noin 65 metriä ja leveimmillään noin 35 m. Saari on varsin matala ja loivapiirteinen.
Saarelta on kartoitettu 40 hautamaista painannetta, jotka sijaitsevat eri puolilla saarta. Painanteiden suunnat vaihtelevat. Osa näkyvissä olevista hautakuopista erottuu maastossa melko syvinä ja selvärajaisina. Ne saattavat liittyä vuoden 1882 tutkimuksiin. Vuoden 2007 inventoinnin yhteydessä tehdystä koekuopasta löytyi huonokuntoisia ihmisluita.
Perimätiedon mukaan saarta on käytetty hautapaikkana Uuraisten kuuluessa Rautalammen pitäjään. Vuonna 1882 ja 2007 tehtyjen tutkimusten perusteella saarella on pysyviä ruumishautauksia.

Pyykkiniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vahvajärven itärannalla, niemen kärjessä on ns. alttarimainen rajamerkki. Itse rajakivi puuttuu. Alttaria on hajotettu ja pohjan muoto on pyöreähkö. Koko on 2x2 m.

Viitesaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Särkisalon Saarenkylän eteläpäässä olevassa Viitesaaressa. Paikka on itärannalla, saaren keskellä olevan mäen koillispuolella sijaitsevalla hiekkapohjaisella terassilla.
Paikka on Muinais-Päijänteen hiekkaranta. Hiekka-aluetta reunustaa kivikkoinen maasto. Koekuopassa havaittiin keittokuoppa sekä kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Alueella on myös hiilimiilu. Kohde on miilua lukuunottamatta koskematon.

Ilmolahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Oravasaaren länsiosassa, Päijänteen Ilmolahdesta 980 m ja Niemen talosta 220 m koilliseen.
Paikalla on mäen laki ja kapea harjannemainen tasanne, joka on osin peltona. Tasanteen pohjoisreunalla kulkee tilustie. Maaperä on hiekkaa.
Löydöt, kvartsikaavin ja -iskokset ovat tasanteen koillispuolelta peltorinteestä. Yksi kvartsi on löytynyt edellisistä 80 m länteen pellon laelta.

Pitkälä 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pitkälän pohjoispuolella, radan kaakkoispuolella osittain peltona olevan harjanteen länsipäässä.
Paikalta on löytynyt aikaisemmin kivitaltta ja reikäkivi sekä vuoden 2006 inventoinnissa kvartsiesineitä ja -iskoksia.

Kenttätie (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Kenttätien eteläosassa, tien länsipuolella, pallokentän eteläosassa. Paikalla on muinaisrantatörmä, jonka päällä olevalla tasanteella on ainakin kolme pyyntikuoppaa. Kaksi eteläisintä on lähellä toisiaan ja kolmas lähellä pallokenttää. Kuoppien halkaisijat ovat 2 - 3 m, ja muodoltaan ne ovat pyöreitä.

Halkokangas (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Halkokankaan pohjoisosassa mäntymetsässä on näkyvissä noin 7 x 5 metrin laajuisen rakennuksen kiviperustukset. Kiviä peittää paksu sammal- ja varpukerros. Perustuksen leveys on noin 50 cm. Tulisijaa tai muita rakenteita ei ole näkyvissä.

Miilukangas (1000008800) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu sijaitsee Miilikankaan eteläosassa muuntoaseman luoteispuolisessa männikössä. Vallillisen miilun koko on 3 x 3,5 metriä. Miilun syvyys on noin 50 cm.

Saari (1000009311) (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Saaren talon luoteispuoliselta pellolta, E63-tien ja Jämsä-Kaipola -tien risteyksen ympäristöstä on löydetty kaksi rautakauden tyypin saviastian palaa, kuonaantunutta savitiivistettä, kvartsi-iskoksia sekä fasetoitu lasihelmi.

Kirkkosaari 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkosaaren länsirannalla, Hakkarilansalmen itärannalla, vastapäätä Hakkarilan taloa.
Noin 30 m matkalla rannan suuntaisesti on löydetty asuinpaikkaan liittyviä kvartsi-iskoksia. Lisäksi löytöalueen koillispäässä on mahdollinen keittokuoppa.

Eteläranta 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Summassaaressa hotellin alueella, sen lounaispuolella, ennestään tunnettun kivikautisen asuinpaikkaalueen, Rantaloma pohjoispuolella.
Paikalta, korkeusväliltä 113,5-114,5 muinaistörmän päältä on saviastian murusia, palanutta luuta sekä kvartsia. Paikka rajautuu luoteessa tiehen, joka leikkaa törmää.

Tervaränni (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervaränni sijaitsee Summassaaren hotellin länspuolella, hotellin itäpäästä 52 m itään, törmän reunalla.
Kohde on ehjä ja hyvin säilynyt.

Kääminniemen kärki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tarvaalanvirran koillispuolella oelvan Kääminniemen pohjoispäässä olevan kumpareen laen eteläosassa, pellon pohjoispuolella.
Paikalle kaivetuissa koekuopissa havaittiin likamaata, palanutta luuta ja kvartsia sekä palanutta savea.

Eteläranta 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asunpaikka sijaitsee Summassaaren lounaisosassa, hotellista 400 m lounaaseen kapealla harjanteella, jonka kaakkoispään lakitasanteelta on löydetty kampakeramiikkaa. Paikka on suurimmaksi osaksi ehjä.

Joutenlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Joutenjärven keskiosan itärannalla olevassa niemessä, rantakallion laella.
Kivijalka on sammaleen peittämä ja kooltaan 16x8 m. Sisällä on kiukaan raunio.
Eteläpuolella rannassa on todennäköisesti pienen saunan kivijalka ja kiukaan jäännös.

Vahvasenkoski (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vahvanen-järven pohjoispäästä 110 m pohjoiseen Vahvasenkosken itärannalla, korkean jokitörmän päällä.
Paikalla on sammaleen peitossa oleva kivijalka ja siinä sammaloitunut kiukaan raunio. Vieressä on kellarikuopan jäänne.

Vahvanen 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vahvanen-järven itärannalla olevan laakean niemen pohjoispään länsikärjessä Lahdenperänkankaalla.
Paikka on niemen muusta maastosta poikkeava tasainen ja vähäkivinen alue.
Paikalle tyhdyissa koekuopissa oli likamaata, palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia.

Vahvanen 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Vahvanen-järven itärannalla olevassa niemekkeessä, Lahdenperänkankaalla.
Paikalta on, kivisestä hiekkamaasta löydetty kvartsi-iskoksia.

Alasensaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Alasen järven Alasensaaren eteläpään itärannalla.
Kohde on merkitty peruskartalle.

Tildanharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Alasen järven itärannalla, Tildanharjun pohjoispäässä, mökkitien risteyksen eteläpuolella.
Kohde on merkitty peruskartalle.

Luksanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ylä-Karankajärven Luksanniemen itärannalla olevalla itä-länsisuuntaisella harjanteella, Luksanniemen talon itäpuolella.
Kohde on ehjä. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta sekä saviastianpaloja.

Löytänän eteläpää (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pitkäjärven eteläpään koillisrannalla, rannan äärellä.
Kohde on ehjä laskuojallinen pieni tervahauta.

Vehkaniemi (1000010577) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Löytänä järven pohjoiosassa olevan Vehkaniemen kaakkoiskärjessä. Rannasta loivasti kohoavalta tasaiselta hiekkarinteellä on löydetty kvartsi-iskoksia, palaneita kiviä ja likamaata koekuopista.
Kohde on ehjä.

Lahonmaa (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Särkijärven koillispäässä, Särkipuron suussa, vanhan rantatörmän päällä. Maasto paikalla on hiekkaista ja vähäkivistä.
Paikalle tehdyistä koekuopista löydettiin kaksi kvartsi-iskosta ja palaneita kiviä. Kohteen ajoitus on epävarma.

Ylä-Viivajärvi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Ylä-Viivajärven pohjoispäässä olevassa Niemelän niemen lounaiskärjessä.
Paikka on 20 m pitkä ja 40 m leveä harjanne. Tehdyistä koekuopista löydettiin likamaata ja kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta. Maaperä on hiekkainen moreeni.
Kohde on ehjä.

Ylä-Viivajärvi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Ylä-Viivajärven pohjoispäässä olevan Niemelän niemen itäpäässä.
Kohde on halkaisijaltaan 20 m. Se on hyvin säilynyt.

Oinosenniemi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Ylä-Kasteljärven itärannalla olevan Oinosenniemen kärjessä.
Koekuopista on löydetty kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Ala-Kasteljärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde, sammaloitunut rakennuksen jäännös, jossa kivijalka ja kiukaan raunio, sijaitsee Ala-Kasteljärven kaakkoisrannalla.

Koskenpää (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sammaloituneet rakennuksen jäännökset Koskenpään vanhasta torpasta sijaitsevat Ala-Kasteljärven itärannalla puronsuun pohjoispuolella.
Paikalla on rakennuksen kivijalka ja kiuas sekä kellarikuopan jäännkset mäen päällä. Rannassa on pienemmän rakennuksen pohja.

Levälahti (1000010588) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ehjä tervahauta sijaitsee Ala-Kasteljärven itärannalla.

Laukaantie Hirvaskangas (Kulkuväylät)
Historiallinen; Historiallisen Laukaantien käytöstä jäänyttä alkuperäistä linjausta sijaitsee Hirvaskankaalla nykyisen Nelostien länsipuolella tien suuntaisesti sekä Nelostien itäpuolella lounais-kaakkosuuntaisesti. Tienpohja on hiekkakankaalla ja tien profiili erottuu paikoin, mutta on oletettavissa, että varsinaisia rakennekerroksia ei tiessä tällä kohdin ole. Säilynyt osuus päättyy pohjoisessa huoltoaseman pihaan koordinaateissa 6935139/3432720.
Vuonna 2009 tehdyssä leikkausdokumentoinnissa (Kumpulainen/KSM) havaittiin, että ennen 1900-lukua ei tietä varten ole tehty erillisiä tukevia rakenteita tai vahvistettu muuten muualta tuoduilla maakerroksilla vaan tie on rakentunut paikalle käytön kuluttamana kulku-urana.
Alakohde Hirvaskankaan koulu.

Suolahti Majalahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Suolahdenjärven pohjoispäässä, itäpuolella olevan Majalahden rannasta 300 m, alavalla pellolla.
Pellosta on löydetty puuesineiden katkelmia, mm. reenjalaksen keulapuoli, ruuhen laitapaloja, jalaksen ruhiosa, keulapuolta, kaustaa, jalaksen kantapuolisko, kaustan katkelma,kaplaiden katkelmia ym.
Paikalla tehty kaivaus vuonna 1952.

Suolahti Suojoki (Alusten hylyt)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Keuruun keskustasta pohjoiseen Suolahdenjärven pohjoispäässä, Suojoen suulta 200 m pohjoiseen, joen länsirannalla olevalla alavalla heinittyvällä niityllä.
Paikalla on veteen ja liejuun vajonneina useiden veneiden osia (ommeltuja veneitä), airoja ym. puuesineistöä.
Alueella on tehty kaivauksia 1935, 1952 sekä 1980-1990-lukujen vaihteessa. Löytöjä on ajoitettu siitepölyanalyysin ja radiohiiliajoituksen menetelmin. Pääosa löydöistä on peräisin 1300-luvulta.

Sammalinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka, entinen löytöpaikka, sijaitee valtatien 4 Mämmensalmen sillan kohdalta noin 2,3 km luoteeseen, Ala-Keiteleen Kevätlahden Kaiskarinniemen tyvessä. Paikalta on aikaisemmin löytynyt tasataltta (KM 3801:46), kiviesine (KM 3354:47) sekä vuoden 1984 inventoinnissa kvartsi-iskos (KM 22759) peltotasanteen reunasta, kohdasta jossa maasto alkaa kohota. Maanpinta oli löytökohdassa rikkoutunut. Maaperä paikalla on karkeaa soraa ja hiekkaa.
Vuoden 2007 inventoinnissa löytyi niemen kärkeen menevän tieuran eteläpuolelta koekuopasta kvartsi-iskoksia. Asuinpaikan rajaus perustuu topografiaan ja vähiin löytöihin.
Asuinpaikasta noin 50 m kaakkoon, niemen etelärannan rantavedessä havaittiin kvartseja, joita ei otettu talteen. Paikalla vaikuttaa olleen nyt Päijänteen transgression alle jäänyt asuinpaikka (p = 6950863, i = 3431901).

Kuivasmäki Kuoliokynnys (Hautapaikat)
Historiallinen; Tikan talon ja Iso-Mustiainen-järven välisellä kannaksella on vanha kalmisto: Kuolinkynnäs/Kuoliokynnys. Peruskartassa alueen nimeksi on merkitty Kuoliosaari.
Kuoliosaari on vanha saari, jota nykyisin ympäröi metsää kasvava turvesuo. Saaren keskiosan läpi kulkee kylätie. Paikalla on sijannut laaja hautausmaa, sillä jo pelkästään eri-ikäisten tutkimusten perusteella paikalta on tullut esiin useita kymmeniä kalloja. Suurin osa saarekkeen pinta-alasta on tuhoutunut täysin hiekanotossa, säilyneitä hautauksia on kuitenkin saaren pohjoispuollella arviolta useita kymmeniä.

Kivijärvi Kalmosaaret (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kivijärven (130.8 m mpy) keskivaiheilla, kirkolta nelisen kilometriä kaakkoon. Kyseessä on nykyisin kaksiosainen saari, jonka pohjois- ja eteläosaa yhdistää kapea ja matala kannas. Vielä vuoden 1966 peruskartalla (2333 06 Kivijärvi) paikalla on kaksi saarta, nimeltään Kelmusaaret. Vuoden 1848 pitäjänkartalla (2333 06 Kivijärvi Kannonkoski) saarten kohdalla on nimi Kalmusaari, ja vuoden 1988 peruskartalla (2333 06 Kivijärvi) Kalmosaaret. Kelmusaari on aivan ilmeisesti kirjoitusvirhe tms. Molemmat saaret ovat lakiosia lukuun ottamatta matalia ja myös suhteellisen kivisiä. Eteläisemmässä saaressa on sen korkeimmalla kohdalla kesämökki, joka on merkitty jo vuoden 1966 peruskartalle.
Kalmosaarten pohjoisosan korkeimmalla kohdalla havaittiin kaksi suorakaiteen muotoista painannetta. Ne ovat kooltaan noin 2 x1 x 0.4 m, varsin selvärajaiset, jokseenkin itä-länsisuuntaiset. Ne eivät vaikuttaneet luontaisilta. Muita yhtä selviä painanteita ei havaittu. Maasto paikalla on kuitenkin hieman epätasainen, ja inventointiajankohtana siellä oli suhteellisen korkea ja tiheä varvikko, mikä haittasi havaintojen tekoa. Maaperä paikalla on hiekkamoreenia ja puusto mäntypuuvaltaista sekametsää.

Korpisuonmäki 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talonpohja 1700-luvulta, jonka koko on 6 x 12 m. Talonpohjan itäpäädyssä uunin raunio (3 x 3 x 1,5 m). Näkyvissä olevat seinälinjat on tehty luonnonkivistä. Talonpohjasta n. 50 suoraan pohjoiseen on tervahauta.

Olloven kalapato (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kolmessa tasossa oleva puinen kalapatojärjestelmä. Pato on tehty n. 20 cm leveistä ja 1,5 m pitkistä mäntyliisteistä, jotka ovat painettu pystyyn joen pohjalle. Liisteet ovat vedenpinnan alapuolella.

Pajujärvi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Järven rantavedessä oleva kivi, jossa on 30–40 luonnon tekemiä kuppeja. Kuppien pohjia on muotoiltu ja tasattu. Perimätiedon mukaan kivi on ollut lappalaisten tai kalastajien uhrikivi.

Kolkunmäki (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee moreenikankaan halki kulkevalla vanhalla tiellä tai kärrypolulla. Paikalla on kalliopaljastumia joista yhteen on kaiverrettu vuosiluku 1822.
Vuoden 2005 inventointikertomuksessa paikka mainitaan karsikkokalliona. Kakkoset on kaiverrettu peilikuvina.

Raudanjärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vuoden 1736 rajantarkistuksessa mainittu rajapyykki, jossa on hakkauksena Ruotsin valtion kruunaus ja kirjain "D". Kiven toisella puolella on vuoden 1844 rajantarkistusmerkinnät "1844 No 3". Kiven korkeus n. 50 cm. Rajakiven alla ns. alttari, jonka läpi on ajettu metsätyökoneella. Alttarin koko 2 x 2 x 0,4 m.

Kuhankoski Vanhapaikka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on 1700-luvulta peräisin oleva sotilastorpan talonpohja, jonka seinälinjat erottuvat maavalleina. Noin 8,7 m x 6,2 m kokoisen rakennuksen pohjakaava on suorakaiteen muotoinen. Sen lounaisnurkassa sammaleen alla on hajonneen kiukaan tai uunin kiviä. Jäljellä oleva osa mahdollisesta pihapiiristä on peitetty pelloilta kerätyillä kivillä tai on nykyisin peltona.

Kähö (1000009310) (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kahden mahdollisesti rautakautisen saviastianpalan sekä seitsemän kvartsi-iskoksen löytöpaikka sijaitsee Kähön talon itäpuolella ja tiestä E63 30 - 100 m pohjoiseen. Löydöt saattavat liittyä tien toisella puolella olevaan Kurran kivikautiseksi määriteltyyn asuinpaikkaankin.

Kuukanpää (Työ- ja valmistuspaikat)
Näiden lisäksi alueella on n. 80 erilaista kuopannetta, joista osa voi olla pyyntikuoppia.
Maasto on dyynimaista hiekkaharjua, jota supat dominoivat. Alueen korkeus on sellainen, että vedenpinta on ollut muuttumaton kivikaudelta lähtien. Kairauksia tehtiin noin kymmeneen selvimpään kuoppaan, joiden reunavalleista havaittiin tuplamaannos. Keski-Suomessa turpeen alla oleva harmaa huuhtoutumiskerros muodostuu yleensä noin 250 - 400 vuodessa, puhtaassa hiekkamaaperässä todennäköisesti hitaamminkin.
Vuoden 2012 inventoinneissa osaa kuopista epäiltiin resenteiksi ja osa on hiilihautoja. Alue vaatii jatkoselvitystä.

Sorminiemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mämmensalmen sillasta 8,9 km länteen, Pohjanlahden kylän Myllykoskesta 600 m itään, Myllyselän etelärannalla olevan Sorminiemen kärjen itärannalla.
Niemenkärjen itäreunalla olevan kumpareen eteläpuolella on pienialainen ja vähäkivinen tasanne rannan tuntumassa. Asuinpaikka on tällä hiekkatasanteella, johon tehdyistä koekuopista löydettiin kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Pohjoiskoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mämmensalmen sillasta 8,9 km länteen, Pohjanlahden kylän Myllykosken suusta 200 m pohjoiseen, Myllyselän lounaisrannalla olevan niemen kärjen alueella.
Paikalla on karu, hiekkapohjainen niemi, jolla on matala kumpare. Koko niemen kärjen alueella havaittiin merkkejä kivikautisesta asuinapaikasta. Koekuopissa oli hiukan palanutta luuta, mahdollisen kiviesineen katkelma sekä kultturikerrosta. Asuinpaikka on ehjä ja koskematon, sen rajaus mantereelle päin on arvio.

Hietaman voimala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 150 m valtatiestä 13 lounaaseen ja Hietamankosken voimalasta noin 100 m pohjoiseen, pikkutien molemmin puolin. Maasto on harjua ja maaperä hiekkaa. Koekuopista ja rantaan johtavan tien laidalta noin 7 m matkalta tehtiin löytöjä ja havaintoja kulttuurikerroksesta. Tie rikkoo asuinpaikan, mutta se on silti suurimmaksi osaksi ehjä. Alueen rajaus perustuu löytöihin, muihin havaintoihin sekä topografiaan.

Lehtoniemi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talon tai torpanpaikka sijaitsee Mämmensalmen sillasta 8,5 km länteen, Kiimasjärven länsipään etelärannalla olevan Lehtonieniemen tyven keskellä, peltosarkojen välisessä metsässä. Paikalla on kiukaan raunio ja sen itäpuolella kaksi kuoppaa (2x1x0,5 ja 1,5x1x0,5 m).

Lehtoniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Mämmensalmen sillasta 8,5 km länteen, Kiimasjärven länsipään etelärannalla olevan Lehtoniemen koillisosassa, rannasta noin 90 m päässä. Siellä on hyvin säilynyt tervaränni sekametsässä.

Lehtoniemi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu sijaitsee Mämmensalmen sillasta 8,7 km länteen, Kiimasjärven länsipään etelärannalla olevan Lehtoniemen pohjoiskärjessä, rannan tuntumassa. Hiilimiilu on hyvin säilynyt.

Lehtoniemi 4 (Taide)
Historiallinen; Kalliopinnalla oleva hakkaus sijaitsee Mämmensalmen sillasta 8,9 km länteen, Kiimasjärven länsipään etelärannalla olevan Lehtoniemen länsirannalla rantakalliossa. Kallion vaakapinnalla on hakkaus, jossa on ympyrä ja sen yläpuolella kirjaimet H.B ja alapuolella H.T. Ne on nykyään maalattu punaisella, ja maastokartassa on tässä kohtaa rantaan merkitty ympyrä. Kyseessä saattaa olla rajamerkki, joskaan nykyään paikalla ei ole mitään kiinteistö- tai kylänrajaa.

Aittokoski (1000013826) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee, noin 490 m Hietaman voimalaitoksesta pohjoiseen ja Kiimaskosken ja Aittokosken ylittävältä sillalta runsaat 100 m itään itään, tien 16797 eteläpuolella, rannasta kohoavan töyrään päällä. Metsässä hiekkaisella maaperällä sijaitseva asuinpaikka vaikuttaa ehjältä, ja siihen kuuluu yksi asumuspainanne (n. 8 x 6 m). Asuinpaikan rajaus perustuu topografiaan ja koekuopitukseen.

Kukkarosalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi suorakaiteen muotoista matalaa röykkiötä sijaitsee Kukkaron saaren lounaisosan rinneterassilla. Röykkiöt ovat toisiinsa nähden 90 º kulmassa. Molemmat ovat kooltaan noin 3 x 1,5 x 0,4 m, ja niiden päällä on paksu sammal. Muinaisjäännösalue ulottuu röykkiöistä 20 m säteelle (määritelty kasvillisuuden ja palokerrosken mukaan, joka on pintaturpeen alla n. 3 cm). Palokerros ja rehevä kasvillisuus viittaavat pienialaiseen kaskeen, jonka ajoitus huuhtoutumiskerroksen puuttumisen vuoksi on alle 400 vuotta l. 1600-lukua nuorempi.

Rantala (1000014166) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Lohkokivistä tehty kiuas sijaitsee Kukkaron saaren länsirannalla Hietasennenässä. Paikalla ei ole näkyvillä seinälinjoja. Kiukaan koko on 2 m x 2 m x 0,7 m, ja kivet siihen on lohkottu kiiloilla. Alue on hyvin heinittynyttä. Kiuas sijaitsee 5 m rannasta, ensimmäisellä rantaterassilla.

Kakari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Luonnon lohkomista kivistä ison maakiven viereen Kakarin saaren länsirannalla on kylmämuuramalla tehtyjä talon seiniä. Seinälinjoja on nähtävissä kolmesta seinästä, joista yksi on ehjä. Ehjän seinämän korkeus 70 cm, hajonneiden 30 – 40 cm. Rakenteiden funktioksi sopisi kalamaja, mutta tulisijan jäänteitä ei näkynyt.

Taivassalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaskiröykkiöalue sijaitsee melkein keskellä Taivassalon saarta. Matti Törmälä ilmoitti kohteen inventoinnin jälkeen, joten paikalla ei ole käyty eikä aluerajausta ole voitu tehdä.

Herrojenpöytä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiömäiset kiukaat sijaitsevat Taivassalon saaren länsirannalla. Matti Törmälä ilmoitti kohteesta inventoinnin jälkeen, joten siellä ei ole käyty eikä aluerajausta ole voitu tehdä. Kiukaiden etäisyys toisistaan on 5 m, ja isomman vieressä noin 0,3 syvä ja 1,5 x 1,5 m kokoinen kuoppa.

Puolakka (Oravivuori) (Taide)
Historiallinen; Oravivuoren huipulla sijaitseva Struven kolmiomittausketjun piste (Puolakka) mitattiin vuonna 1834 ja merkittiin poralla kallioon. Lähimmät muut mittauspisteet ovat Roninmäki 33 km, Rappuvuori 14 km, Vaaterinvuori 28 km ja Tammimäki 26,5 km.
Struven ketjun mittauksista lähtien Oravivuori on ollut eräs Suomen geodeettisista peruspisteistä. Geodeettinen laitos mittasi samalla paikalla ensimmäisen luokan kolmiopisteen vuonna 1930, vain 43 senttimetrin päähän Struven retkikunnan mittaamasta pisteestä. Paikalla sijaitsi myös Maanmittauslaitoksen kolmiomittaustorni aina 1980-luvun puoliväliin saakka. Vuosina 1969 - 1987 Oravivuorella oli myös Geodeettisen laitoksen tähtimittausasema. Paikalla on nyt Maanmittauslaitoksen ja Geodeettisen laitoksen yhdessä rakennuttama kolmiomittaustorni muistona alueen merkityksestä Suomen kartoitukselle.
Struven aikana Oravivuorelta oli esteetön näköala joka suuntaan. Vaikka alue on muuten säilynyt ennallaan, on metsä nykyään osittain peittänyt näköalat. Paikalla on kunnan, Museoviraston ja maanmittauslaitoksen yhteistyönä toteutettu polku, opastus ja viitoitus. Kohde on osa Unescon maailmanperintökohdetta.

Kimingin harkkohytti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kimingin ruukin rauniot sijaitsevat Kyyjärvestä Pääjärveen laskevan Kimingin joen rannalla. Kimingin harkkohytti perustettiin vuonna 1839 ”Kimingi Blästerverks Bolag” yhtiön toimesta. Yhtiön osakkaina oli korkeita virkamiehiä ja varakkaita vaasalaisia kauppiaita. Harkkohytti paikalle valmistui kesällä 1844. Malmi saatiin lähiseudun järvistä, myös suomalmia käytettiin. Vuonna 1882 ruukin uudet omistajat Parviainen ja Rosenlund rakennuttivat ruukin kokonaan uudestaan. Paikalle rakennettiin myös tervauuneja. Harkkohytin toiminta loppui vuonna 1897. Vanhassa vasarapajassa teollista toimintaa jatkoi jonkin aikaa luujauhotehdas ja myöhemmin kosken rannalla toimi myös tiilitehdas. Saha ja mylly olivat toiminnassa pitkään 1900-luvulle. Viimeinen mylly paloi vuonna 1966.
Kohteen sijaintitieto on arvioitu peruskartalta ja esitetty pistemäisenä. Peruskartalla Kiminginjoen varressa on Ruukinperä ja Ruukinkoski nimiset paikat, joiden kohdalle harkkohytin sijainti on arvioitu. Ruukin toimintaan liittyviä rakenteita on säilynyt joen molemmilla puolilla. Joen ylittävän sillan runkona on käytetty hyväksi ruukin padon hirsiarkkuja. Hirsiarkkujen lisäksi paikalla on säilynyt sulkuluukkuja ja rantavallin tukimuureja. Kosken länsirannalla on sijainnut harkkohytit ja kankivasarapaja, joista on säilynyt epämääräisiä perustuksia. Hyttipaikan alapuolella on slagikumpuja (kuonakumpuja). Kosken itärannalla on myllyn ja sahan kivijalkoja. Raunioiden alapuolella on vanha voimakanava. Lähellä patoa erottuu myös pienen käsipajan ja rautamakasiinin pohjat.

Harmaasalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Valkeaniemen kylässä Harmaanniemen itärannalla, jossa on nykyrannasta muutaman kymmenen metrin päässä pari metriä korkea muinainen rantatörmä. Törmän päällä olevan tasanteen pohjoispäässä on pitkänomainen maakuoppa (n. 2 x 1 x 0,8 m), jonka vieressä on hiilihaudan jäänne (1,5 x 1,5 m). Sen lähelle tehdyistä koekuopista on löydetty muutama kvartsi-iskos. Tästä paikasta etelään, missä maasto hiukan laskee, on tasanteen eteläosassa laakea painanne aivan törmän reunalla. Koekuopista on löydetty kvartsia ja saviastianpaloja.

Valkeaniemen Majaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jylhänniemen ja Murtoniemen välissä olevan niemen harjanteen pohjoispäässä. Majaniemen rannat ovat alavaa ja soista vesijättöä. Niemen keskellä oleva harjanne suuntautuu luoteesta kaakkoon, ja sen pohjoispäästä löytyi palanutta luuta ja kvartsia. Maaperä on hiekkamoreenia.

Hyyrynniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keurusselän itärannalla, Hyyrynniemen keskellä. Hyyrynniemi on leveä kaakkoon kurkottava niemi, jonka eteläpuolella on soinen Hyyrynlahti. Niemen rannat ovat matalat. Niemen keskiosassa on harjanne, joka eteläpäässään kapenee parin metrin levyiseksi pohjoispään ollessa 20 - 40 m leveä. Maaperä on varsin kivistä, mutta hiekkaista. Paikalla oli hiljan ennen vuoden 2009 inventointia tehty metsän muokkausta, jolloin äestysjäljistä löytyi kvartsia. Asuinpaikan sisällä harjanteella on myös historiallisen ajan hiilimiilu.

Vassinlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vassinlahden länsirannalla olevalla tasanteella, jyrkän rinteen juurella Keuruu-Kolho tiestä 70 m itään. Tasanne laskee idässä loivasti Vassinlahteen, ja tasanteen eteläreunalle tehdyistä koekuopista on löydetty kavrtsi-iskoksia. Maaperä on hiekkainen, ja paikalla kasvaa kuusimetsä. Aluerajaus perustuu topografian perusteella tehtyyn arvioon.

Ylä-Kaukanen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talonpaikka sijaitsee Keurusselän länsirannalla Kaukasen talon eteläpuolella.
Paikalla on ollut yli sata vuotta sitten hylätty Ylä-Kaukasen talo, josta nyt on jäljellä kiukaan raunio ja rakennusten perustusten jäännöksiä tien molemmin puolin. Paikalla kasvaa järeä kuusikko. Rantaan menevä tie on vanhan kirkkotien päätä. Kolholaiset ja muutkin idän suunnan kulkijat tulivat aikoinaan kirkkotietä kirkkorantaan, josta matka jatkui veneillä kirkolle. Kirkkotie hylättiin 1800- ja 1900-lukujen taiteessa, kun laivaliikenne Keurusselällä alkoi ja tieyhteydetkin paranivat.

Alvajärven Uimaranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alvajärven kylä Sepän talon pelloilla sekä Alvajärven kylän uimarantaan johtavan tien molemmilla puolilla uimarannan läheisyydessä. Uimarantaan johtavan tien itäpuolella on ehjä asumuspainanne, josta löytyi palanutta luuta. Suurin osa asuinpaikasta sijaitsee kuitenkin viljellyllä pellolla, josta löydettiin kampakeramiikkaa ja kvartsi-iskoksia. pääosa löydöistä tehtiin 116 m:n korkeudella olevalta muinaiselta rantaterassilta. Lisäksi tasaisesti pitkin pellon pintaa on nähtävissä palaneita liesikiviä. Aluerajauksessa on mukana suojavyöhyke.

Pilkkakaarre (Kivirakenteet)
Ei määritelty; Matala röykkiö sijaitsee Alvajärven Pilkkaniemen koillisosassa. Se on muodoltaan pyöreähkö ja halkaisijaltaan noin 3 m. Korkeutta sillä on maanpinnasta mitattuna noin 50 cm. Röykkiö koostuu noin 5 - 20 cm halkaisijaltaan olevista kivistä. Röykkiö voi olla joko lapinraunio tai historiallisen ajan röykkiö, mutta sen tarkempi määrittely edellyttää kaivaustutkimuksia.

Loilopuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Yhden kuoppaketjun muodostama pyyntikuopasto sijaitsee Pilkkaniemen itäosassa Loilopuron peltojen lounaispuolella. Kuopastoketju koostuu yhdestä tiiviistä jonosta, jossa on 14 kuoppaa, ja siihen liittyvästä erillisestä kuoppaparista sekä kahdesta yksittäiskuopasta. Kaikissa pyyntikuopissa on kaksoismaannos. Aluerajauksessa on mukana suojavyöhyke.

Harjun miilut (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilut sijaitsevat Summassaaressa. Rinteen juurella on kooltaan noin 20 x 30 m oleva tasanne, joka rajoittuu rannan puolella matalaan törmään. Tasnteen pohjois- ja eteläreunalla on ehjät ja hyvin säilyneet hiilimiilut. Paikka on hiekkaista mäntymetsää.

Tikkala Kotiranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muuratjärven Pöykynlahden luoteisrannalla. Maasto on kangasmetsää, hiekkainen kannas lahden ja Pöykynlammen välissä. Kannas jatkuu itään pienenä niemekkeenä, jonka kärjessä asuinpaikka on. Vuoden 1964 inventoinnissa löytyi kvartsia Kotirannan tilan pihamaalta ja sinne johtavan tien pinnasta veräjän läheltä 10x30 metrin alueelta. Talo on tasaisella mäntykankaalla lähellä niemen kärkeä noin kolmen metrin korkuisen rantatörmän päällä 10 metriä rannasta.

Rappuvuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rappuvuoren huipulla sijaitsee Struven ketjun maanmittauspiste vuodelta 1834. Kallioihin ja kiviin on porattu merkkejä ja varamerkkejä. Päämerkin ympärillä on jäännöksiä vanhasta kolmiomittaustornista. Lähimmät muut mittauspisteet ovat Puolakka 14 km, Tammimäki 30 km, Kammiovuori 19 km ja Kylmäkangas 20,5 km.

Roninmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Jyväskylän keskustan eteläpuolisella Roninmäellä isossa maanmyötäisessä maakivessä on Struven ketjun maanmittauspiste vuodelta 1834. Kivessä on pultti, risti ja vuosiluku 1861 (venäläisten mittaukset?), samassa kivessä 30 cm:n päässä on myös topografisen toimiston merkki. Ympäristössä on varamerkkejä. Lähimmät mittauspisteet ovat Laajavuori 5 km, Ruuhimäki 25 km, Puolakka 33 km ja Vaaterinvuori 20,5 km. Kohteen ympäristö on metsäinen.

Ohenmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ohenmäen huipulla sijaitsee Struven ketjun mittauspiste vuodelta 1835 silokalliossa kolmiomittauspisteen eteläpuolella. Kolmiomittauspiste sijaitsee kaatuneen kolmiomittaustornin keskellä. Ympäistön kivissä ja kalliossa on varamerkkejä. Lähimmät muut pisteet ovat Silmutmäki 18 km, Ruuhimäki 31,5 km ja Multamäki 21,5 km.

Silmutmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Silmutmäen laella sijaitsee Struven ketjun piste (reikä kivessä) vuodelta 1835. Mittauspiste sijaitsee harvassa kuusimetsässä. Lähimmät muut pisteet ovat Ohenmäki 18 km, Multamäki 31,5 km, Telttimäki 27,5 km ja Naakelinmäki 25,5 km.

Tammimäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on ollut maastoon merkitsemätön. Struve käytti pisteestä nimeä Tammi-mäki, nykyiseltä maastonimeltään piste on Tammimäki. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Kotamäki (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on merkintä isossa kivessä. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu olevan kunnossa. Struve käytti pisteestä nimeä Ruuhimäki, nykyiseltä maastonimeltään piste on Kotamäki. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.
Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855. Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläisskandinaaviseksi astemittaukseksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.
Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.
Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt astemittauksen päivistä.
Paikalla on myös muita maanmittausmerkkejä, kuten 1930-luvun kolmiomittausmerkkejä kalliossa ja varamerkkejä maakivissä. Ympäristössä on myös kaskiraunioita. Paikalla on myös palotorni, joka on muutetu puhelinliikenteen tukiasemaksi.
Lähimmät Struvenketjun mittauspisteet ovat Vaaterinvuori (19,5 km), Roninmäki (25 km), Laajavuori (26,5 km), Multamäki (32,5 km) ja Ohenmäki (31,5 km).

Vaaterinvuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vaaterinvuori on perinteinen rajapyykkipaikka, jonka laella on Struven ketjun maanmittauspiste vuodelta 1834. Päämerkki on piste kivessä, jossa on myös geodeettisen laitoksen merkki (samassa kivessä on kolme rautapulttia). Ympäristön kivissä on varamerkkejä. Lähimmät mittauspisteet ovat Tammimäki 27 km, Oravivuori 20,5 km, Ruuhimäki 19,5 km ja Roninmäki 20,5 km. Vaaterinvuoren päällä on myös kiivilatomus, jonka kautta kulki aikoinaan Vaasan ja Mikkelin läänien raja, nykyään Jyväskylän ja Toivakan raja.

Kylmäkangas (1000015996) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ruolahden Kylmäkangas-mäellä, jota kutsutaan myös Hartikanmäeksi, on Struven ketjun mittauspiste (rautapultit kalliossa) vuodelta 1834. Etäisyydet lähimpiin mittauspisteisiin ovat: Jämsän Rappuvuoreen 20,5 km ja Sysmän Kammiovuoreen 17,5 km. Kohde sijaitsee hakkuuaukiolla. Lähistöllä on myös kaskiraunioita.

Konginkankaan Telttimäki (Taide)
Historiallinen; Telttimäen laella sijaitsee Struven ketjun maanmittauspiste vuodelta 1835. Lähimmät muut pisteet ovat Naakelinmäki 22,5 km, Silmutmäki 27,5 km ja Multamäki 28 km. Maassa on kaksi rautapulttia kaatuneen kolmiomittaustornin tuntumassa. Ympäristö on havumetsäinen eikä pisteen kohta ole selvästi muuta ympäristöä korkeammalla.

Konginkankaan Naakelinmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Naakelinmäen laella sijaitsee Struven ketjun maanmittauspiste vuodelta 1835. Kyseessä on kallioon porattu reikä, joka sijaitsee jonkin matkan päästä kolmiomittauspisteestä, jonka päällä on sijainnut kolmiomittaustorni. Tornista on jäljellä jalkoja tukeneet kivikasat. Lähimmät muut pisteet ovat Silmutmäki 25,5 km ja Telttimäki 22,5 km. Kohteen ympäristö on harvaa männikköä. Paikka on Metsähallituksen hallinnassa.

Puttola 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla, Kotalammesta noin 140 pohjoiseen, metsämaastossa, on ehjä hiilimiilun pohja. Kyseessä saattaa olla myös laskurännitön (ja siten vanha) pieni tervahauta. Halkaisija on 6 m, kuoppa suppilomainen ja siinä on vallit. Runsaasti hiiltä ja nokea pohjalla ja sisäseinämissä.

Puttola Naaranlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yhden talon arkeologisoitunut kohde. Erittäin hyvin säilynyt ja suojelemisen arvoinen
1700-luvun yksittäistalon paikka. Talo on Naaranlahden isännän mukaan perustettu
paikalle joskus 1700-luvulla ja siirretty nykyiselle paikalle joskus 1800-
luvulla.
Alueella kaksi selvää kiuasta (talon perustat ympärillä), useita enemmän tai vähemmän selviä kiukaattomia rakennuksen perustoja sekä ilm. kaivonpaikan. Paikka on kuusimetsää, lähes ilman aluskasvillisuutta (paitsi sammalta). Paikka on hieno ja hyvin säilynyt esimerkki alueen 1700-luvun asutuksesta ja niiden
jäänteistä.

Lapinlampi 1 (1000017714) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Savion Lapinlammesta 230 m länteen ja mt:stä 16727 60 m kaakkoon metsärinteessä. Paikalla on ehjä hiilihauta, jossa matalat vallit, halkaisija noin 4 m ja syvyys 0,7 m.
Vuoden 2019 inventoinnissa kohde oli ennallaan.

Lintuharju (1000017715) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on metsämaastossa ehjä pieni hiilihauta, halkaisija n. 2 m. Pohjalla runsaasti hiiltä ja kekäleitä.

Lamminvuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on metsämaastoissa ehjä rännillinen tervahauta, koko: halkaisija 7 m ja
syvyys n. 1,5 m, vallit.

Pengerkosken harkkohytti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Pengerkoken harkkohytti on sijainnut Jämsänveteen laskevassa Pengerjoessa, Ruukkimutka -nimisessä paikassa (aikaisemmin Pengerkoski) joen länsirannalla. Hieman joen ylittävän sillan alapuolella kerrotaan olleen ruukin pato. Paikalla on matalan veden aikana nähty hirsiä. Patopaikan alapuolella on matala kumpu, joka mahdolisesti on harkkohytin paikka. Sen vieressä on hirsisalvoksinen kaivo/lähde. Vuonna 1980 kosken länsirannalle oli äskettäin rakennettu kaksi huvilaa, joiden epäiltiin tulevan hävittämään jäljellä olevat ruukin jäännökset. Kohteen sijaintitieto on arvioitu peruskartalta ja esitetty pistemäisenä. Tarkka alueen laajuus ei ole tiedossa. Paikalla on voinut säilyä arkeologisesti arvokkaita kerroksia.
Pengerkosken harkkohytin historia on lyhyt. Vuonna 1841 Carl Henrik John ja Elis Walles saivat Vaaasan läänin kuvernööriltä luvan harkkohytin perustamiseen Pengerkosken rannalle. Privilegio piti sisällään luvan kahden kankirautavasaran ja kahden ahjon rakentamiseen. Jo vuonna 1847 tulipalo ja tulva hävitti ruukin, eikä sitä enää rakennettu uudelleen.
1800-luvun jälkipuoliskolla, todennäköisesti 1860-luvulla Pengerkoskelle perustettiin tervatehdas. Myös tervatehtaan historia oli lyhyt. Kosken itärannalla on 1940-luvulla rakennettu voimakanava, joka päättyy pieneen kotitarvekäytössä olevaan voimalaitokseen.

Saaninkosken harkkohytti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Saaninkosken ruukki on sijainnut Saaninjärvestä Kolimaan laskevan Saaninjoen Saaninkoksessa. Raudanvalmistukseen liittyvät rakenteet ovat lähes kokonaan hävinneet. Ruukin tullijauhomylly 1800-luvun puolivälistä on edelleen kosken etelärannalla. Hieman myllyn yläpuolella on keskellä jokea olevassa saaressa jäänteitä padosta. Teollisuusrakennuksia on todennäköisesti sijainnut myllyn ympäristössä sekä saaressa joen keskellä.
Saaninkosken harkkohytin perusti uusikaarlepyyläinen kauppias Gustaf Adolf Lindqvist. Saaninkosken harkkohytille, kankivasaralle ja ahjolle myönnettiin toimintaprivilegio vuonna 1845. Ruukki oli ilmeisesti rakennettu jo 1841-42. Saaninkosken malmi nostettiin lähinnä Saaninjärvestä, Elämäjärvestä ja Alvajärvestä. Vuonna 1885 harkkohytti ja pato uudistettiin ja Saaninkoski toimi Vierun ruukin apuhyttinä 1885-1863. Harkkohytti oli viimeistä kertaa toiminnassa 1870 ja vuonna 1873 se purettiin. Entisessä kankivasarapajassa toimi vielä jonkin aikaa tamppilaitos ja pärehöylä.
Kohteen sijaintitieto on arvioitu peruskartalta ja esitetty pistemäisenä. Tarkka alueen sijainti ja laajuus ei ole tiedossa.
Kohteen aluerajaus tehty E.Härön inventointitietojen pohjalta

Pohjolankosken manufaktuuripaja (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Pohjolankosken pieni ja lyhytikäinen manufaktuuripaja on sijainnut Tarhapäänjärvestä Keurusselkään laskevan Tarhianjoen varrella, Virtalankosken (aikaisemmin Pohjolankoski) länsirannalla. Hieman ruukinpaikan yläpuolella joen ylittää paikallistie. Manufaktuuripaja sijaitsi sillan alapuolella. Vielä vuonna 1980 siitä oli jäljellä kivistä ladotun voimakanavan rauniot, epämääräinen kivijalka ja tiilikumpu (mahd. ahjon tai piipun paikka). Joen ylittävän sillan yläpuolella, noin 150 m päässä on betonipadon reunoilla jälkiä vanhasta patolaitteesta. Padolta pajalle johtaneen voimakanavan varrella sijaitsi meijeri ja voimalaitos vielä 1940-luvulla. Rakennusten kivijalat erottuvat maastossa.
Maanviljelijä Paul Saxberg sai maaliskuussa 1879 privilegion harkkohytin, takkirauta-ahjon, kahden manufaktuuriahjon, yhden kankirautavasaran ja kolmen manufaktuurivasaran perustamiseen omistamansa Könntärin verotilan maille. Ruukki rakennettiin kesällä 1880. Pajassa oli sen valmistuttua kaksi nippuvasaraa ja neljä ahjoa. Ruukin käyttämä kankirauta tuotiin Koskensaaren ruukila. Tuotteet (mm. naulat) myytiin lähes kokonaan lähipitäjiin. Saman kosken rannalla Saxbergillä oli myös jauho- ja ryynimyllyt. Ruukki lopetti toimintansa 1885(?).
Kohteen sijaintitieto on arvioitu peruskartalta ja esitetty pistemäisenä. Tarkkaa alueen sijaintia ja laajuutta ei ole tiedossa. Paikalla on voinut säilyä arkeologisesti arvokkaita kerroksia.

Kirkkosaari (1000018416) (Hautapaikat)
Historiallinen; Kirkkosaari sijaitsee Karstulan kirkonkylän länsipuolella olevan Pääjärven koillisosassa, Matilaisenselän itäpuolella. Saaren käyttö hautasaarena on liitetty sota-aikoihin (isoonvihaan ja Suomen sotaan). Todennäköisesti hautaukset ovat ajalta, ennen kuin Karstulan seurakunta perustettiin vuonna 1775.
Saaresta on kartoitettu viitisentoista varmaa hautapainannetta ja yksi tervahautamainen painanne. Painanteet keskittyvät saaren pohjoisrannalle, tasaiselle noin 25x20 m laajuiselle alueelle. Hautausten todellinen lukumäärä Kirkkosaarella on vähintään useita kymmeniä. Havaittujen painanteiden koot ja suunnat vaihtelivat. Suurin osa painanteista oli lähes pohjois-eteläsuuntaisia. Painanteiden pituus vaihteli 120-230 cm välillä ja leveys 50-80 cm välillä. Painanteiden syvyys oli 5-40 cm.

Raatosaari (1000018418) (Hautapaikat)
Historiallinen; Raatosaari sijaitsee Karstulan itäosassa, Aho-Vastingin kylän pohjoispuolella olevassa Hirvijärvessä. Kohde sijaitsee järven itäpuolella olevan Vuohiniemen koilliskärjen edustalla. Raatosaari on lyhyen ja kapean soistuneen kannaksen myötä yhteydessä mantereeseen.
Raatosaaren eteläpuolella on runsaasti eri kokoisia, muodoltaan lähinnä soikeita tai pyöreähköjä painanteita. Painanteilla ei ole yhteistä ilmansuuntaa. Myös painanteiden syvyys vaihtelee. Painanteet keskittyvät saaren eteläosaan noin 25x10 m laajuiselle alueelle. Paikalta havaittiin 18 selkeää painannetta. Lisäksi saaren eteläosassa on useita muita mahdollisia hautapainanteita. Yhteen painanteeseen tehdystä koepistosta löydettiin ihmisen luita.
Raatosaaren käyttö on yhdistetty perinnetiedossa lähinnä Suomen sotaan. Karstulan seurakunta perustettiin vuonna 1775 ja todennäköisesti Raatosaaren hautauspaikka on ollut käytössä tätä edeltäneellä ajalla.

Ahvenlampi (729010052) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kalmarin harjulla, Ahvenlammen ja Saarilammen välillä, valtatien 13 eteläpuolella. Harjulla on havaittavissa kaksi kuoppajonoa, joissa on yhteensä 16 pyyntikuoppaa. Toinen niistä sijaitsee aivan harjun päällä. Se on 1 km pitkä ja ulottuu Ahvenlammen luoteispäästä Särkilammen eteläpuolella olevaan sorakuoppaan. Toinen jono sijaitsee edellisestä 0,2 km lounaaseen ja alkaa Ahvenlammen leirintäalueen kaakkoispuolella olevalta hiekkatasanteelta jatkuen rinnettä alaspäin noin 0,3 km kaakkoon. Osa kuopista on tuhoutunut harjulla olevien teiden takia.
Vuoden 2007 inventoinnissa alue käytiin tarkkaan läpi. Tuolloin todettiin, että suurin osa kuopista on varsin nuoria ja epämääräisiä, suurin ilmeisesti hiekanotossa syntyneitä. Vain kahta alunperin ilmoitettua kuoppaa voi pitää muinaisjäännöksinä, mutta ei pyyntikuoppina. Kuoppa A on hiilihauta ja neliön muotoisen kuopan C funktio ei ole tiedossa.

Palvasalmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Saarijärven koillisrannalla, Palvasalmen itäpuolella olevalla harjanteella, suon ja rannan välissä. Tervahauta on ehjä.

Paskomäki C (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Lannejoen ja Summasjärven eteläisimmän lahden välissä olevan Paskomäen luoteispäässä, laajan hiekkakuopan koillisreunalla.
Asuinpaikka lienee suurimmaksi osaksi tuhoutunut hiekanotossa, vaikka ehjää asuinpaikkaakin on vielä jäljellä kuopan reunalla noin ainakin parinkymmenen metrin mittainen matka, josta löytyi kvartsi-iskoksia.

Tulijärvi (1000018571) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee Tulijärven länsirannalla Karstulan rajan tuntumassa, rannasta pari kymmentä metriä. Lähistöllä on laavu.
Kankaalla, sorapitoisessa maastossa on laakea ja pyöreä, halkaisijaltaan noin 4 m oleva kuoppa, jonka pohjalla on vahva podsolimaannos. Kuoppa vaikuttaa pyyntikuopalta.

Kallioniemi (1000018572) (Maarakenteet)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kallioniemen kärjestä hieman länteen, pohjoiseen laskevassa rinteessä. Paikalla on kolme isohkoa, hyvin säilynyttä tervaränniä ehjässä metsämaastossa.

Järvekkeenniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Oikarinjoessa olevan pienen Järvekkeen pohjoisrannalla olevassa niemessä.
Paikalla on harjanteen kärki, jonka laella on ehjä tervahauta. Sen halkaisija on noin 15 m. Haudan laskuränni on tuettu kivilatomuksella. Paikalla nyt kuusivaltainen tiheä, ilmeisen vanha sekametsä, maaperä on melko kivistä moreenia.

Tallikangas (1000018574) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Iso-Löytöjärven kaakkoispään itäpuolella, rannasta 200 m ja metsätien lounaispuolella, lounaaseen laskevan loivan rinteen laella.
Paikalla on sankassa kuusimetsässä ehjä tervahauta, jonka halkaisija on noin 15 m.

Syväjärvi (1000018575) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee Syväjärven pohjoispään länsirannalla, aivan Kivijärven rajan tuntumassa ja rannassa olevan pienen kumpareen laella.
Paikalla on pienen jyrkkärinteisen kumpareen eteläreunalla kuoppa, jonka halkaisija on noin 2 m, ja joka on suppilomainen ja pyöreä. Se vaikuttaa pyyntikuopalta, mutta voi yhtä hyvin olla purnun tyyppinen kellarikuoppa. Lähistöllä ei ole asutuksen merkkejä, mutta paikasta 200 m etelään on pari selkeää ja pitkulaista kellarikuoppaa maastossa, joka voi olla torpan tms. sija.

Juoksjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jämsän kirkosta noin 11,20 km koilliseen, Juoksjärven pohjoispään pohjoispuolella, maantien 6050 pohjoispuolella olevan peltoharjanteen pohjoisosassa. Paikalla on havaittavissa muinainen rantatörmä. Kohteelta löydettiin kivikautisia asuinpaikkalöytöjä alueelta, joka on ympäristöään hieman korkeammalla ja muodostaa lisäksi eräänlaisen niemekkeen. Kohteen rajaus on tehty pintalöytöjen ja topografian perusteella.

Vuontee Juntula (Asuinpaikat)
Pronssikautinen; Paikka sijaitsee Laukaalta Lievestuoreelle johtavan tien 640 eteläpuolella, Vuonteensalmesta vajaa puolikilometriä ja Pernasaaren vankilasta noin 400 m kaakkoon, Juntuslammen pohjoisrannan niemessä, loivalla lounaaseen viettävällä peltorinteellä. Maaperä pellossa on soransekaista hiekkaa, alempana hiesua.
Juntulan talonväen arvelun mukaan reikäkivi (KM 3354:55) on luultavasti löydetty toisesta pellosta vajaat 400 m talosta lounaaseen (p=6912340, i=3446940), Juntuslahteen työntyvältä niemeltä. Myöhemmät löydöt ovat muutaman aarin alalta pellosta, Juntulan talosta 100 - 150 m kaakkoon. Vain saviastianpalat otettiin talteen vuonna 1997. Saviastianpalat, paikan sijaintikorkeus sekä viereisen Antinlammen siitepölytukimusten mukaan asuinpaikka on lähinnä pronssikautinen.

Juntula B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Laukaalta Lievestuoreelle johtavan tien 640 eteläpuolella, Vuonteensalmesta vajaa puolikilometriä ja Pernasaaren vankilasta noin 400 m kaakkoon, Juntuslammesta itään metsässä pikkuteiden risteyksen tuntumassa.
Siellä on kaksi matalaa ja pientä (halk. n. 3 m) painannetta, jotka ovat mahdollisesti asumuspainanteita. Ne on löytynyt vuonna 2001. Vuonna 2010 paikka näytti olevan ennallaan, eikä sieltä tehty uusia havaintoja.

Muorinmäki (1000018864) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Muorinmäen lounaisrinteen alaosassa metsässä, muinaisen salmen kapean uoman koillisrannalla ja Pyhtäänjärven Pohjoislahden Pohjoisniemen kärjestä noin 900 m länteen. Paikka on hiekkakangasta, jonne vuonna 2001 tehdyistä koekuopista yhdestä löytyi kvartsi-iskoksia. Paikka näytti vuonna 2010 olevan ennallaan, eikä sieltä tai lähistöltä tehty uusia havaintoja.

Pohjoislahti (1000018865) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Muorinmäen kaakkoisrinteen alaosassa metsässä Pohjoislahden tilan rakennusten takana, rantaan viettävän törmän päällä ja Pyhtäänjärven Pohjoislahden pohjukasta noin 300 m länteen. Paikalta havittiin vuonna 2001 mahdollinen asumuspainanne, ja siihen tehdystä koekuopasta löydettiin selvä kulttuurikerros sekä kvartsia ja palanutta luuta. Vuonna 2010 ei tehty lisähavaintoja.

Lapinlampi 2 (1000018866) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Savion Lapinlammen pohjoispään länsipuolella metsässä. Paikalla on pohjoiseteläsuuntainen muinainen rantaterassi, ja maaperä on karkeaa hiekkaa.
Koska alueelta tehtiin vain kolmesta, melko lähekkäin sijainneesta koekuopasta löytöjä (palanutta luuta ja kvartsia), lienee kyseessä varsin pienialainen asuinpaikka Muinais-Päijänteen korkeimman rannan (n. 5000 eKr.) ajalta.
Vuoden 2019 inventoinnissa kohde oli ennallaan.

Moisionsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee metsän reunassa Savion Lapinlammen kaakkoispuolella 240 m ja Keskisen talosta 360 m länteen. Paikka on länteen ja lounaaseen viettävää hiekkakankakaan reunustaa metsän ja pellon välisellä kärrypolulla. Löydöt (kvartsi ja palanut luu) tehtiin polun pinnalta ja reunoilta, metsän puolella oli myös palaneita kiviä ja niiden kohdilla palanutta luuta. Myös metsän puolelle tehdystä koekuopasta löydettiinpalaneita kiviä. Koska metsässä on paljon kuoppia, joista on otettu ainakin hiekkaa, on asuinpaikasta vain rippeet jäljellä

Puttola 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaotsee Savion länsiosassa Puttolassa, Mutkalan talosta 440 m koilliseen tien itäreunalla.
Tienleikkauksessa on palanutta kiveä, kvartsi-iskoksia ja keramiikkamuruja noin 20 m matkalla, lisäksi yksi palaneen luun pala vielä noin 20 m etelään yhtenäisestä löytöalueesta. Tie lienee tuhonnut suuren osan asuinpaikkaa.

Kotalampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Savion länsiosassa olevan Kotalammen pohjoisosan länsipuolella.
Lammen lounaisrannalla, muinaisen rantatörmän päällä on pyöreähkö painanne (halk. 4 - 5 m), jossa ei ole reunavalleja näkyvillä. Useista koekuopissa oli havaittavissa kulttuurikerrokselta vaikuttava kerrostuma, mutta vai yhdestä löytyi runsaasti palanutta luuta. Tästä noin 107 m kaakkoon löytyi törmän koekuopasta pari kvartsi-iskosta.

Hautakangas (1000018870) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuoppa-alue sijaitsee Suolammen länsi- ja pohjoispuolella olevalla mäellä Puttolassa.
Paikalla on ehjä pyyntikuoppahangas metsämaastossa, paikannimikin viittaa tähän. Osa kuopista voi olla hiilimiiluja tai keittokuoppia. Varsinaisesta kuopparykelmästä noin 100 - 200 m itään on muutama kuoppa lisää. Vaikka välillä onkin kuopatonta maastoa, kuulenevat samaan kokonaisuuteen. Paikallisen asukkaan mukaan pyyntikuoppia on myös hankaan länsiosan pohjoispuolella, harjanteen pohjoiskärjessä. Inventoinnin yhteydessä vuonna 2010 havainnointi siellä oli kuitenkin mahdotonta, koska paikalla kasvoi tiheä ja nuori vesakko.
Läheiseltä pellolta kerrotaan löydetyn kiviesineitä.

Porthanin puisto (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Vesirajassa lähellä satamaa on suuri (2 x 2 m) maakivi, jossa on yläpinnalla kahdeksan halkaisijaltaan noin 7 cm kuppia. Kiven eteläsivustalla on lisäksi mahdollinen tasasivuisen ristin muotoinen karsikkohakkaus. Vedenpinnan korkeuksien perusteella kupit eivät ole rautakautisia.

Ouni 1 tie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Ouninpohjassa, Ounin talosta 220 m pohjoiskoilliseen sijaitseva, käytöstä pois jäänyt noin 100 metrin osuus vanhasta Laukaantiestä (Hämeenlinna–Laukaa). Tien tiedetään olleen käytössä v. 1640 ja karttoihin se on merkitty 1696 alkaen. Tietä on sanottu myös Savon tieksi.
Tieura jyrkkäpiirteisessä metsämaastossa, leveydeltään 3–4 m. Paikoin tieura näkyy suhteellisen selvästi, mutta paikoin sitä on vaikea havaita. Tieura lähtee nykyisen maantien vierestä liki kahden järvialtaan välistä puronotkoa. Kyseisellä paikalla tieuraa on pengerretty rinteeseen. Tieura nousee hieman kiertäen ylös rinnettä, missä se näkyy kapeana urana. Ylhäällä mäen päällä tieura liittyy nykyiseen metsätiehen.
Alueelta ei löytynyt yksityiskohtaisia vanhoja karttoja, mutta v. 1799 ns. Härmelinin kartan perusteella em. tieura sopisi Laukaantien osaksi. Ounin isäntä Kaarlo Ouni piti tieuraa vanhan Laukaantien osana. Vuonna 1920 kartalla vanha Laukaantie tie on jo sivutienä ja karttakuva nykyinen: maantie 14249 erkanee Ounin itäpuolella vanhasta Laukaantiestä etelään ja vanha tie on pienenä pohjoiseen erkaantuvana metsätienä.
Vanhan tieuran varrella on kolme kuoppaa, ks. myös alakohteet:
Kuoppa valleineen 4 x 4 x 1,5 m, pyöreähkö. Ei hiiltä tms, minkä perusteella mahdollisesti nauris- tai muu varastokuoppa
Kuoppa valleineen 3 x 3 x 0,5 m, pyöreähkö. Kairauksessa todettiin pohjan maakerroksessa hiiltä, minkä perusteella kyseessä voi olla hiilihauta.
Kivetty suorakaiteen muotoinen kuoppa, 3 x 1 x 1 m. Kuoppa saattaa olla alun perin ollut syvempi. Nykyisin näkyvillä on neljä kivikertaa, jotka ladottu tyypillisellä kylmämuuraustekniikalla. Mahdollisesti kyseessä on varastokuoppa tai kellari.
Kyseisten kuoppien ja tieuran liepeillä on lisäksi ainakin kaksi muuta mutta hieman epäselvempää kuoppamaista kohdetta.

Pieniniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Historialliselta ajan rännimäinen tervahauta eli ns. rännihauta sijaitsee Pukarajärven eteläosan etelärannalla olevan Pieniniemen tyvessä, mäen laen luoteisreunalla. Haudan pituus on 4 metriä, leveys reunoista 1 metri mutta pohjalta kapeampi, syvyys puolisen metriä. Pohjalta löytyi kairauksessa hiiltä.

Tölskä (Kultti- ja tarinapaikat)
Keskiaikainen; Kalliopaljastuma rivitalon pihassa, jossa on 10 uhrikuppia. Kuppien halkaisijat vaihtelevat 9 - 12 cm välillä ja niiden syvyydet vaihtelevat 2 - 3,5 cm välillä. Kupit ovat paljastuneet sammaleen poistossa 2000 luvun alussa. Kupit ovat luultavimmin historialliselta ajalta ja liittynevät läheiseen Naiskosken keskiaikaiseen eräpaikkaan.

Okspohja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee mäenrinteen alaosassa, heinittyneen metsäautotien itäpuolella.
Tervahaudan halkaisija on viisi metriä. Kuopan leveys on kolme metriä ja sen pohjalla on vielä metrin levyinen syvempi kouru. Kuopan syvyys on 1,5 metriä. Vallit ovat selkeät. Valli on rikkoutunut kaakkoisosasta, ja näkyvillä on hiiltä. Haudan päällä kasvaa pihlajaa ja pieniä kuusia.

Kuolukivi (Taide)
Historiallinen; Muistokivi sijaitsee vanhalle kaatopaikalle vievän tien itäpuolella, kallioalueen koillisnurkassa. Kiveen on hakattu heikosti erottuva risti ja vuosiluku 1864, jossa numerot 8 ja 6 ovat kyljellään ja numero 4 ylösalaisin. Kiven pohjoispuolitse kulkee itä-länsisuuntainen vanha kärrytie. Kiven vieressä on Keski-Suomen museon pystyttämä kyltti, joka on kaatunut.
Perimätiedon mukaan muistokirjoitus on hakattu Marjokankaan torpanvaari Risto Juhonpojan muistoksi.

Rauhala (1000019120) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi tervahautaa sijaitsee Palosjärven kaakkoispuolella, Rauhalan tilasta kaakkoon.
Haudan 1 halkaisija on vallien kanssa 12 metriä. Vallien leveys on noin kolme metriä, ja ne ovat ympäröivästä maanpinnasta laskettuna paikoin metrin korkuiset. Haudan kuppi laskeutuu yläpäästä loivemmin ja sitten jyrkkenee. Haudassa on 55 cm syvyydellä on vahva hiilikerros. Haudan päällä kasvaa 70 - 80 -vuotias mänty.
Mahdollinen tervahauta (hauta 2) on muodoltaan pitkän soikea. Sen pituus on 10 metriä ja leveys neljä metriä. Kuopan syvyys on noin 0,4 metriä. Haudan toisessa päässä on joitakin kiviä.

Valkeinen (1000019121) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kangasmetsässä, aivan tien vieressä. Tie on leikannut hieman sen vallia ja rikkinäisessä kohdassa on hiiltä. Tervahaudassa ei ole halssia, sen pohjoispuolella on kaksi pienempää kuoppaa, mahdollisesti ns. "tuuletusreikää".
Haudassa on matalat, mutta paksut vallit (leveys 2–3 metriä). Haudan pohja on suppilomainen ja sen keskellä on jyrkkäreunainen pyöreä kuoppa (1,5 x 1,5 metriä), joka on täyttynyt vedellä. Haudan halkaisija on noin kymmenen metriä. Haudan keskellä olevan pienen kuopan syvyys on 1,5 metriä.

Valkeinen 2 (1000019122) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudat sijaitsevat tien vieressä, sen länsipuolella kangasmetsässä, jossa on äestettyä aukeaa.
Pohjoisempi hauta on ajettu rikki. Sen koko on ollut noin 7 x 5 metriä. Eteläisempi hauta sijaitsee viiden metrin päässä rikkoutuneesta. Se on kooltaan 4 x 3 metriä. Sen tien puoleisella reunalla on hieman vallia. Kuopan syvyys on 0,5 metriä.

Kouhi (1000019123) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudat sijaitsevat metsäautoteiden risteyksen kaakkoispuolella kuivassa kangasmetsässä.
Tervahauta 1 on halkaisijaltaan noin viisi metriä. Hautakuopan sisämitta on kolme ja syvyys 0,7 metriä. Kuoppa on muodoltaan laakea ja tasapohjainen. Vallin ulkopuolella on ns. tuuletuskuoppia. Maaperä on hienojakoista "ketunhiekkaa", jonka joukossa on jonkin verran kiviä.
Edellisestä haudasta koilliseen, samalla harjulla on toinen tervahauta. Hauta 2 on halkaisijaltaan kuusi metriä ja syvyydeltään metrin. Hautakuopan muoto on myös laakea. Vallin päällä kasvaa katajaa.
Kolmas haudoista on enemmän suorakaiteen muotoinen ja sen vieressä on 0,5 x 0,5 metrin kokoinen neliömäinen kuoppa. Haudan koko on 4,5 x 3 metriä ja sen vallien leveys on metrin. Kaikissa kolmessa kuopassa havaittiin kairatessa nokea ja hiiltä.

Selänpohjankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudat sijaitsevat Rutalahden Selänpohjanlahden luoteispuolella, metsäautotien itäpuolella.
Paikalla on kolme kuopannetta valtion maalla. Kuvio oli aurattu ja paljastuneessa maanpinnassa oli paljon hiiltä. Metsäauraus oli rikkonut haudan 1, joka on kooltaan 3,5 x 3 metriä, sen syvyys on 0,5 metriä. Vallit ovat noin metrin levyiset.
Hauta 2 on edellisestä muutamia metrejä länteen ja samankokoinen kuin se. Samassa rivissä on enemmänkin kuoppia pohjoisempana yksityisen maalla, mutta niistä etelään sijaitsee hauta 3, joka on halkaisijaltaan 7 metriä, sen syvyys on metrin. Kuopan keskellä on pienempi syvennys.
Hauta 3 vaikuttaa selvältä tervahaudalta. Haudoissa 1 ja 2 oli myös nokimaata ja hiiltä, mutta on myös mahdollista, että ne ovat täyttyneitä pyyntikuoppia. Tähän viittaisi kuoppien sijainti rivissä, kahden vesistön välisellä kankaalla.

Naulavuori 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Naulavuorella, mäen korkeimmalla kohdalla kuusikossa, ajouran itäpuolella.
Kohde on 2,5 x 2 metrin kokoinen suorakaiteen muotoinen kuoppa. Kuopassa on pystysuorat seinämät. Sen syvyys on vajaan metrin. Kuopan molemmin puolin, sen lyhyiden sivujen kohdalla on pienemmät kuopat. Kairauksessa löydettiin hiiltä.

Naulavuori 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee metsäautotien luoteispuolella, Naulavuoren korkeimman tasanteen pohjoisosissa.
Tervahauta on muodoltaan soikea, sen koko on noin 4 x 5 metriä. Hautakuopan pohja on kuppimainen ja sen syvyys on 1,2 metriä. Vallien leveys on noin metrin. Vallin ulkopuolella haudan itäreunalla on ns. tuuletuskuoppa. Vallissa on näkyvissä hiiltä. Haudassa ei ole halssia.

Tasainenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on 8,5 metriä. Vallit ovat selkeät ja 1,5 metrin levyiset. Hautakuoppa on laakea ja pohjalta tasainen. Ympäristö on tuoretta kangasta ja varttunutta kasvatusmetsikköä. Kohde on merkitty peruskarttaan.

Tasainenkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Keskisenpiston pohjoispuolella, mäenrinteessä, kasvatusmetsikkössä. Se on soikea, hieman suorakaiteen muotoinen ja kooltaan 4 x 3 metriä. Hautakuoppa on kuppimainen ja sen syvyys on 1,4 metriä. Vallit ovat selkeämmät haudan eteläpuolella, alarinteessä, jossa ne ovat noin metrin levyiset. Haudassa ei ole havaittavissa halssia.

Pikkula (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi tervahauta sijaitsee ojitetussa kuusimetsässä, alueen korkeimmalla mäenrinteellä, töyrään reunalla.
Hauta 1 on kooltaan noin 2 x 2,5 metriä. Kuopan syvyys on noin yksi metri. Haudan muoto on kulmikas ja reunat pystysuorat. Kuopan reunassa on näkyvissä avointa maanpintaa: hiekkaa ja kiviä. Vallia on vain yhdellä reunalla.
Hauta 2 on muutaman metrin päässä edellisestä luoteeseen. Se on myös 2 x 2,5 metrin kokoinen, mutta syvyys oli vain puoli metriä. Haudan muoto on epämääräinen ja vallia on hieman haudan eteläpäässä. Selkeitä halssin paikkoja ei ollut näkyvissä.

Riihilampi (1000019131) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Peuranevan turvetuotantoalueen eteläpuolella, metsäautotien pohjoispuolella mäenrinteen lounaisreunassa.
Tervahaudan halkaisija on noin 15 metriä. Sen vallien leveys on paikoin viisi metriä. Hautakuopan syvyys on noin 0,7 metriä. Halssi laskee kaakkoon. Halssin paikalla on noin kahden metrin pituinen ura, jonka jälkeen maa laskee jyrkästi ja ura jatkuu alempana vielä toiset kaksi metriä. Haudan päällä kasvaa tiheästi lehti- ja havupuita.
Vuoden 2023 inventoinnnissa kohde oli kuvailujen mukaisessa kunnossa.

Kulopalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee metsäautotien länsipuolella, soiden ympäröimän pitkän mäkialueen reunassa. Maasto on kivistä.
Tervahaudan mitat ovat 9 x 7 metriä. Kuopan syvyys on 1,4 metriä. Se laskeutuu tasaisen loivasti. Vallit ovat kookkaat, niiden leveys on 1,5 metriä. Haudan lounaisreunassa on kuoppa. Vallin päällä on noin satavuotiaan puun kanto.

Pyhäkangas (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Pyhänkankaan karsikko sijaitsee Pyyrinlahdesta Kurelahteen johtavan vanhan tien varrella kohdassa, jossa on jyrkkä nousu. Karsikon ympärillä on kangasmetsää.
Alueelta on vuonna 1962 kartoitettu 28 karsikkopuuta. Perimätiedon mukaan puita on ollut aikoinaan paljon enemmän (toista sataa), mutta suuri osa niistä on kaatunut myrskyssä. Vainajaa kuljetettaessa Saarijärvelle kirkkomaahan, Pyhänkankaalla on pysähdytty lepuuttamaan hevosia, tehty karsikkopuu ja otettu perimätiedon mukaan ryyppy vainajan muistolle.
Vanhin säilynyt vuosiluku karsikossa on 1833 ja nuorin 1897. Osassa puita arpi on kasvanut umpeen, eikä kaiverruksia ole enää näkyvissä. Puu, jossa on teksti 1860 HP, on yhdistetty Heikki Niilonpoika Paatelaiseen, joka on kirkonkirjojen mukaan kuollut kyseisenä vuonna halvaukseen 67 vuotiaana. Teksti 1846 AK on liitetty Antti Juhananpoika Kauppiseen, mutta tämä tunnistus on epävarma, koska ensimmäinen kirjain voi olla muukin kuin A.
Kankaalla vanhan tien ympäristössä on useita pieniä kuoppia. Osa niistä on varmaankin myrskyssä kaatuneiden puiden juurten aikaan saamia, mutta osa kuopista on liian pyöreitä ja säännöllisen muotoisia tuulenkaadoiksi. Vuonna 2016 todettiin maastotarkastuksessa, että polulle kaatunut karsikkopuu oli sahattu pieniin osiin.
Vuoden 2021 inventoinnissa selvin havainto oli se, että yhä elävien puiden kaarna on kasvanut useassa tapauksessa pilkan päälle ja peittänyt osan vuonna 1963 havaituista merkinnöistä. Lisäksi havaittiin, keloina olevat karsikot ovat tyvestään jo melko huonokuntoisia, mikä tarkoittaa sitä, että lähivuosina useampi karsikoista tulee kaatumaan maahan.
Inventoinnissa alueelta havaittiin 26 karsikkoa, joista kolme maahan kaatuneena. Merkinnät karsikoiden kyljissä sijaitsevat noin 1,3 - 2,0 metrin korkeudella. Karsikot sijaitsevat heti polun vieressä tai melko lähellä sitä, joissain tapauksissa etäisyyttä polkuun on useampi metri.

Patama (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kankaalla risteilee juoksuhautoja, jotka ovat osittain täyttyneet maalla. Juoksuhautojen lomassa on maakumpuja ja kuoppia. Paikan kaakkoisosassa on kaksi vierekkäistä pitkänmallista maakumpua, muut ovat epämääräisempiä.
Alue liittyy todennäköisesti venäläisten linnoitustöihin 1910-luvulla, vaikkakin lähistöllä on käyty myös sekä Nuijasodan että Suuren Pohjan sodan taisteluja.

Syrjäharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Ison Suojärven eteläpuolitse kulkevalla Syrjäharjulla. Tien molemmilla puolilla on tervahaudat.
Molempien tervahautojen halkaisija on 12 metriä ja syvyys noin puoli metriä. Vallien leveys on 2 – 3 metriä. Vallien ulkopuolella on selkeät ojat. Haudoissa ei havaittu halssia. Ympäröivässä metsässä oli lukuisia pienehköjä kuoppia.

Pumppuamo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Ison Suojärven eteläpuolella, vajaat 500 metriä pumppuamosta lounaaseen. Kohde on polun länsipuolella, mäenkumpareen itälaidalla kangasmaastossa. Tervahaudan halkaisija on 12 metriä. Sen vallien leveys on kolme metriä. Hautakuoppa on kuppimainen ja sen syvyys on noin kaksi metriä. Halssi laskee kaakkoon. Tervahauta on ryteikössä.

Iso-Karahkajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Iso-Karahkajärven luoteispuolella, kangasmetsässä. Mäenrinteen päällä on karttaan merkitty tervahauta ja tienristeyksessä on pienempi kuopanne 100 metriä edellisestä etelään.
Tervahauta on halkaisijaltaan 10 metriä ja sen syvyys on 1,4 metriä. Vallien leveys on kaksi metriä. Vallien ulkopuolella on tuuletuskuoppia. Halssi laskee etelään. Mäen alapuolella teiden risteyksessä on parimetrinen painanne, jossa on heikot vallit. Mäen päällä on useita pienehköjä kuoppia, jotka liittynevät hiekanottoon.

Hyttäränpyykki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rinteisessä maassa sijaitseva Hyttäränpyykki on arviolta seitsemän metriä korkea kallio- ja luonnonkivimuodostelma, joka on osin peittynyt sammalella ja jäkälällä. Sen päällä kasvaa katajaa, kuusta ja mäntyä. Mahdollisia merkintöjä kalliossa ei havaittu. Pyykki sijaitsee nykyisellä Toivakan ja Joutsan rajalla. Se on historiallisten tietojen mukaan ollut keskiajan päättyessä Sysmän ja Sääksmäen erämaiden rajamerkkinä.
Kohde tunnetaan myös nimellä Hyytävänpyykki.

Muuratvuori (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Rajakivi sijaitsee jyrkkärinteisen vuoren päällä. Toivakan ja Kangasniemen kuntien rajalla. Se on kivistä ladottu, halkaisijaltaan 3 - 4 -metrinen, päältä tasainen röykkiö, jonka reunassa on kookas laakea kivi. Röykkiön päällä on paksu kunttakerros. Kivissä ei havaittu hakkauksia.
Muuratvuoren juurella sijaitsee nykyäänkin Muuratmäki-niminen tila. Muurasmäki mainitaan 1400-luvun tulkinnassa Hämeen ja Savon rajasta yhtenä rajapyykeistä. Muuratvuoren rajaröykkiötä on myös esitetty Pähkinäsaaren rauhan rajan yhdeksi rajapaikaksi.

Palosillanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee polun vieressä kuivassa kangasmetsässä. Kuoppaosan halkaisija on 2,5 metriä ja syvyys 0,8 metriä. Vallia on pääosin vain haudan pohjois- ja koillispuolilla. Valli on hautakuopan koillispuolella rikkoutunut, ja siinä on näkyvissä hiiltä.

Olkilampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee rehevässä kuusimetsässä. Haudan halkaisija on noin kahdeksan metriä ja syvyys kolme metriä. Vallien leveys on 2 - 3 metriä. Turpeen alla on hiilenkappaleita. Hauta on jyrkkäseinämäinen ja sen pohjalla on syvennys, johon on kertynyt vettä. Pohjalla on mahdollisesti ollut tynnyri, johon terva on kerätty.

Teerisuo (1000019143) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde koostuu neljästä kuopasta, joista 3 (kuopat 2-4) on tulkittu tervehaudoiksi ja yksi (kuoppa 1) mahdolliseksi tervapirtin pohjaksi. Ainoastaan kuopassa 1 ei havaittu hiiltä.
Kuoppa 1 on kooltaan 3 x 4 metriä. Sen syvyys on 0,7 metriä. Kuoppa on kulmikas ja siinä on vallit kahdella sivulla. Yksi sivuista on loivasti auki. Kuoppa 2 on pyöreä ja sen halkaisija on 1,5 m. Syvyys on 0,5 m. Vallit eivät ole kovin selkeät. Kuopan 3 halkaisija on valleineen 6-7 metriä ja syvyys 1,5 metriä. Vallit ulottuvat melkein kuopan ympäri ja ovat 1,5 metrin levyiset. Kuoppa 4 on pyöreä ja sen halkaisija valleineen on 4,5 metriä. Kuopan syvyys on noin metri.

Riuttasuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on noin yhdeksän, syvyys noin kaksi metriä. Kuoppa muodostuu loivaseinämäisestä kupista, jonka keskellä on pienempi reilun metrin levyinen jyrkkäseinämäinen kuoppa. Vallien leveys on noin kaksi metriä.
Tervahaudan vieressä, sen kaakkoispuolella on kulmikas, epämääräisen muotoinen kuoppa (noin 2 x 3 metriä), joka voi olla jonkinlaisen tervapirtin pohja.

Purnumäki (1000019145) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee metsäautotien mutkassa, tien itäpuolella. Maasto on haudan itäpuolella erittäin kivistä. Tien länsipuoli on mäkinen. Tervahaudan kaakkoispuolella on karua suota.
Hauta on soikea ja 6 x 7 metrin kokoinen. Haudassa on kuppimainen pohja ja sen syvyys on 1,3 metriä. Haudan vallit ovat 1,5 - 2 metriä leveät ja kiertävät tasaisesti kuoppaa. Vallin päällä kasvaa pieniä koivuja ja puolukkaa. Haudan itäreunan vallissa, sen sisäpuolella on noin 50 cm korkea ja 10 cm leveä pystylovi.
Vastakkaisella puolella vallia ei ole reikää. Lovessa on nähtävissä hiiltä. Haudan pohjoispuolella on pitkänkapea kuoppa, joka voi liittyä myöhempään maanottoon. Maanottokuoppia on haudan läheisyydessä tien molemmin puolin.

Sääkspää Matosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohteesta käytetään myös nimeä Sääkspään Kuoliosaari.
Saaren etelä- ja kaakkoisosassa havaittiin vuoden 2007 inventoinnissa kolme selkeää ja näiden lisäksi monia epävarmoja hautamaisia painanteita. Lisäksi saarella on muutamia pyöreähköjä painanteita. Selkeät painanteet sijaitsevat saaren kaakkoiskulmassa lähellä rantatörmää. Painanteet olivat joko luode-kaakko- tai pohjoisluode-eteläkaakkosuuntaisia.

Kyynämöinen Kuoliosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kyynämöisen järvessä sijaitseva Kuoliosaari koostuu kahdesta kapean ja matalan kannaksen erottamasta saaresta, joista muodostuu nykyinen Iso- ja Pieni-Kuoliosaari. Todennäköisestii ennen 1800-luvulla tapahtunutta järvenlaskua vain saaren eteläisempi osa eli nykyinen Iso-Kuoliosaari on ollut selvästi veden pinnan yläpuolella. Juuri tätä eteläistä osaa on käytetty hautauksiin, ja se on alkuperäinen Kuoliosaari.
Hautaukseen käytetty, saaren lounaisosassa sijainnut alue erottuu ympäristöstään pyöreähkönä, noin 45 x 30 metrin laajuisena kumpareena. Vuoden 2007 inventoinnissa alueelta kartoitettiin kaikkiaan lähes 40 hautapainannetta. Painanteilla ei ole yhtenäistä ilmansuuntaa ja ne sijaitsevat sekä kumpareen laella että sen rinteillä. Hautapainanteiden pituus vaihtelee 1,5 - 3 m ja leveys 0,5 - 1,5 m. Osa painenteista vaikuttaa selväsi myöhemmin avatuilta, osa taas erottuu maastossa hyvin heikkoina syvänteinä. Vuoden 2007 inventoinnin yhteydessä tehdystä koekuopasta löytyi ihmisluita.
Kyynämöisten Kuoliosaari muodostaa tutkimuksellisesti arvokkaan kohteen. Kyseessä on pysyviä hautauksia sisältävä historiallisen ajan hautausmaa. Saari on kokonaisuudessaan rauhoitettu luonnonsuojelualueeksi.

Petäjävesi Kuoliosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Petäjäveden Mustallavedellä sijaitsevaa Kuoliosaarta on kutsuttu usealla eri nimellä , esim. Peltosensaari, Justunsaari, Hu(o)htiansaari. Saaren eteläosaan on rakennettu 1920-luvulla Peltosen talo ja saari on ilmeisesti otettu tuolloin viljelyyn.
Saarelta on löytynyt luita useaan otteeseen ja vaikuttaa siltä, että saarelle on haudattu moneen eri paikkaan. Tarkkoja tietoja löytöpaikoista ei kuitenkaan ole.

Ala-Kintaus Kuoliosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Hautasaari sijaitsee Kintauden kylän koillispuolella Paloniemen ja Pekkalanmäen välissä, Ala-Kintausjärvessä. Saaren pituus on suurimmillaan 270 m ja leveimmillään 120 m. Vuoden 2007 inventoinnissa saaren länsipuolelta kartoitettiin lähes 100 hautamaista painannetta kolmesta erillisestä kallioalueiden ja maaston korkeuserojen erottamasta keskittymästä. Pohjoisin hautapainannekeskittymä on laajin, noin 70 x 50 m. Kaksi muuta ovat selvästi pienempiä, noin 20 x 15 m. Havaittujen hautojen suunnat olivat pääasiassa itä-länsi tai koillinen-lounas. Osa haudoista kaivettu auki 1800-luvulla sekä mahdolliseti tätä myöhemminkin.
Saaren keskiosassa on useita pystykiviä, joista ainakin osaa voidaan pitää hautakivinä.
Paikka tunnetaan myös nimillä Koljonsaari, Kolansaari ja Cuollehen saari.

Virmasniemi Köllinniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso-Virmasjärven vesistöalueeseen kuuluvan Vuonteenlahden länsirannalla olevassa Köllinniemessä, sen pohjoisosassa. Veitsilahden eteläpuolella, pääosin soistuneessa niemekkeessä kohoaa järven pintaa hieman ympäristöään korkeampi metsäinen saareke, jonka laella haudat sijaitsevat. Kumpare on muodoltaan soikeahko ja kooltaan noin 50 x 30 m.
Saarekkeella on useita pitkänomaisia soikeita painanteita, joista kolme oli selvästi muita syvempiä. Vaikuttaa siltä, että näitä kyseisiä hautoja olisi kaiveltu myöhemmin auki, joskin kaivamisesta on kuitenkin kulunut jo aikaa, sillä painanteet olivat kokonaisuudessaan reunoja myöten täysin sammaloituneita. Näiden lisäksi alueelta kartoitettiin 13 matalampaa painannetta, joista osa lienee hautapainanteita, osa taas maaston luontaisia syvänteitä. Yhteen painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi ainakin yhdestä vainajasta peräisin olevia luita.
Hautuumaa on saattanut ennen olla pieni saari, joskaan tällaista ei 1700-luvun puolivälin tai saman vuosisadan lopulla laadittuihin karttoihin ole merkitty.

Lempaatsuo (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Rajakivi vuodelta 1448. Erik Akselinpoika Tottin tuomio rajapisteistä (Satakunnan historia III, Suvanto 1973, s. 96).
Kivialttarille pystytetty (n. 1 m korkuinen ja n. 60 cm leveä ja n. 20 cm paksu) rajakivi, jonka pohjoislappeella on heikosti näkyviä hakkauksia. Kiven lappeen yläosassa on hyvin heikko ristihakkaus. Kiven lappeen alareunassa kirjaimia ja numeroita. Kivi toimii nykyäänkin kuntien välisenä rajakivenä. Kivestä n. 10 - 15 m. etäisyydellä viisarikiviä.

Lumpero (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Saarijärvellä Hiekkaniemessä olevan kesäteatterin länsipuolella (Jyväskyläntieltä käännytään Lumperontielle (Hiekkanieni-Pajuniemi- alue), n. 2 km Saarijärven kirkosta Jyväskylään päin).
Kohteessa on ensimmäisen maailmansodan venäläisten rakennuttamia vallihautoja, ampumapesäkkeitä ja lintaaseja. Rakentamisaika vuodet 1916-1917. Vallihautojen rakentamista varten venäläiset palkkasivat Saarijärven seudulta 3 000 työmiestä.
Vallitukset on kunnostettu alkuperäistä vastaavaan asuun ja kohteessa on historiatekstein varustettu opastus.

Siimarinsaari (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kyseessä on pienimuotoinen maanpäälle näkymätön polttohautaus. Löytöinä on pronssisia vyön heloja, palanutta luuta, lyhytteräinen paksuhamarainen puukko ja kirves. Löytösyvyys on noin 30 cm maanpinnasta. Esineet ovat olleet kasassa päällekkäin: päällimmäisenä kirves ja puukko, jonka alla olivat vyön helat kerällä suunnilleen kämmenen kokoisella alalla. Näiden alapuolella oli palaneita luun paloja. Näiden lähistöltä löytyi myös rautainen tasakärkinen nuolen terä.
Paikan on löytänyt arkeologian harrastaja metallinilmaisimella.
Hautausalueen koko on määrittelemättä.

Susivuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rakkakivikossa olevia suorakaiteen tai soikion muotoisia matalia röykkiöitä. Todennäköisesti hautoja. Kaikissa havaittavissa reunakiveys. Reunakiveyksen sisäpuolinen alue täytetty n. 20 - 40 cm halkaisijaltaan olevilla kivillä, jotka on otettu aina röykkiön vierestä tai ympäriltä. Röykkiöt on vaikeasti havaittavia, koska ne on rakennettu siitä samasta rakasta missä sijaitsevat. Rakkakivikon eteläpäässä röykkiöt ovat selvimpiä ja tehty pienemmistä kivistä. Pohjoispäädyn röykkiöistä osa on purettu.

Koirapuro (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakkakivikossa olevia suorakaiteen tai soikion muotoisia matalia röykkiöitä. Todennäköisesti hautoja. Kaikissa havaittavissa reunakiveys. Reunakiveyksen sisäpuolinen alue täytetty n. 10 - 20 cm halkaisijaltaan olevilla kivillä. Rakkakivikossa on näkyvissä 21 matalaa röykkiötä. Röykiöt keskittyvät rakka-alueen pohjois- ja länsireunalle.

Rosenbröijerin hautakappeli (Hautapaikat)
Historiallinen; Majuri Carl Christian Rosenbröijerin perheen hautakappeli sijaitsee Jyväskylän maalaiskunnassa Jääskelän, entisen Uddegårdin tilan mailla. Rosenbröijerin perheen hautakappeli on aidattu hirsiaidalla. Hirsirakenteisessa rakennuksessa on lattian alla hautaholvi. Kappeliin on sijoitettu Rosenbröijerin suvun vaakuna, siunaushiekkalaatikko, kaksi laakeriseppelettä ja joitakin rakenneosia kappelia ympäröineestä vanhasta hirsiaidasta.
Tarkastus 2022: Hirsiaidan portin kohdalta lähtee alkuperäinen kappeliin johtava tien pätkä koilliseen. Tienpohja erottuu metsäpohjasta katsottaessa koillispäädystä lounaaseen kohti kappelia.

Halsvuoren hopeakaivos (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Halsvuoren länsireunalla sijaitseva 1700-luvun hopeakaivos. Paikalla on avolouhos, kooltaan n. 5 x 2m ja syvyydeltään (täyttyneen maan pintaan saakka) 4m. Avolouhoksen ulkopuolella on kaksi isoa 10 x 10m kokoista kaivosjätteen maa-aineskasaa.
Jussila ja Sepänmaa 2012: Paikalla on ollut lyhyen aikaa hopeakaivos 1700-luvulla. Jäljellä on halkaisijaltaan noin 10-metrinen, muutaman metrin korkuinen suppilomainen jätekivikasa kallion kupeessa. Pystysuoran kallion kupeeseen on louhittu kallioseinämän sisään johtava halkaisijaltaan n. 1 m:n tunneli. Tunneli ja kuoppa ovat suureksi osaksi veden täyttämiä.
Alla oleva teksti on lähteestä http://palokka.fi/?action=juttu&ID=507:
Eino Hintikan arkistot valaisevat asiaa geologisen tutkimuslaitoksen tutkijan Daniel Tilaksen selostuksen muodossa:
Halsvuoren malmiesiintymän löysi vuoden 1736 lokakuussa lautamies Jacob Eskelsson Kukonen. Hän arveli sen olevan hopeaa ja ilmoitti sen sellaisenaan vuonna 1737 maaherra Axel Gyllenstiernalle. Maaherra antoi puolestaan nimismies Gabriel Melartinin pitää siellä tarkastuksen ja katselmuksen.
Tutkimustuloksista käytiin kirjeenvaihtoa valtakunnan vuorikollegion kanssa Tukholmassa ja sinne lähetettiin myös kivinäytteitä. Päivämäärällä 3.2.1738 varustetun vastauksen mukaan malmi sisälsi arsenikkikiisua, joka tekee sen käytön ”sopimattomaksi mihinkään käyttöön”.
Hopean suhteen näytteet olivat kuitenkin toiveita herättäviä. 45g hopeaa tonnia kohti oli rikkaampi määrä kuin esimerkiksi Outokummun kuparikaivoksessa, jossa vastaava määrä oli vain 12 g. Arkistoista ei kuitenkaan ole löytynyt mainintoja kaivoksen myöhemmän vaiheen toiminnasta.
Vuonna 1956 E. J. Valovirta ehdotti kuitenkin kirjoituksessaan ”Hopeakaivosta etsimässä Jyväskylän pitäjän alueella” seuraavasti:
- Tuntuu siltä kuin Halsvuoren vanha hopeakaivos ansaitsisi tulla vedetyksi päivänvaloon ja tutkituksi uusin, nykyaikaisin menetelmin. Lähellä maantietä ja asemaa (Vihtavuori) sijaitsevana eivät kuljetuskustannuksetkaan tulisi sen uutta mahdollista toimintaa vaikeuttamaan.
… Kaivokset mainittiin ensimmäistä kertaa kirjallisuudessa: teos on A. Nordenskiöldin vuonna 1855 kirjoittama De i Finland funna mineralier.

Rajakangas (1000022210) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ei määritelty; Rajakankaan lounaisreunalla 135 m mpy - 140 m mpy käyrien välissä kulkee kaksi pyyntikuoppaketjustoa, jossa on ainakin 38 pyyntikuoppaa. Osaa pyyntikuopista voi olla käytetty myöhemmin tervahautoina. Kolme kuopista saattaa olla myös asuinpainanteita (koordinaatit: 7050554/408041, 7050562/407975, 7050549/407930) Kuopastot muodostavat sivuittain olevat V-mallisen ketjuston.
Kuopastot liittyvät Reisjärven puolella olevaan Rajakankaan pyyntikuoppaketjustoon.
Kohteen itäpäädyn pyyntikuopat tuhoutuneet metsänkäytössä. Rajauksesta poistettu tuhoutuneet kuopat.

Puuppola Salmela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jussila ja Sepänmaa 2006: Paikalla havaittiin rypsin sänkipellossa runsaasti kvartseja. Paikan rajaus on tehty löytöjen levinnän perusteella

Urtti (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kyseessä on kehämäinen kiviröykkiö, halkaisijaltaan noin 4 m, korkeudeltaan max. n. 30 cm, joka sijaitsee osin kallio- osin moreenipohjalla, pienen nyppylän laella. Rinne laskee etelään ja varsinkin tällä sivulla on selvästi erottuva kehäkiveyksen kaltainen rakenne, minkä voi hahmottaa myös muissa ilmansuunnissa. Kiveyksen keskiosa on useita kymmeniä senttejä kuopalla. Kiveyksen keskellä oleva kuopanne on täynnä erilaista metalli- ja muuta jätettä.
Sekä rakenteeltaan, että topografialtaan kiveys muistuttaa purettua lapinrauniota, mutta yhtä hyvin kyseessä voi olla luontaiseen kivikkoon raivattu jätekuoppa. Viljelyksiin liittyvä raivausröykkiö ei ainakaan liene kyseessä, sillä aivan sen tuntumassa ei näytä olleen peltoa tms. Varhaismetallikautinen ranta (85 m:n taso) sijaitsee lähimmillään noin 100 m päässä eikä kiveys sijaitse myöskään varsinaisella näköalapaikalla, mitkä seikat eivät puolusta sitä, että kyseessä olisi lapinraunio eli varhaismetallikautinen hautaröykkiö. Tätä mahdollisuutta ei kuitenkaan voida sulkea pois ilman kaivaustutkimuksia.

Urtinpohja A (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kivikkoisella ja kallioisella jyrkällä rinteellä olevan hieman tasaisemman kohdan itälaidalla on kallioon louhittu n. 5 x 6 m:n kokoinen pari metriä syvä kuoppa. Kuopan laidoilla on lohkokiviä, jotka vaikuttavat ikään kuin seinämäksi asetelluilta. Mahdollisesti kyseessä on kivilouhos tai mahdollisesti ison kivikellarin jäänne. Parikymmentä metriä tästä länteen on kiviaita (kohde: Urtinpohja B)

Urtinpohja B (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivikkoisella ja kallioisella jyrkällä rinteellä olevalla hieman tasaisemmalla kohdalla, mökkitien luoteispuolella on parikymmentä metriä pitkä kiviaidan pätkä. Kiviaidan päiden koordinaatit: N 6895133 E 435211 - N 6895117 E 435220.
Muutaman aarin alalla tämän kohdalla ja ympäristössä maanpinnalla on muitakin enemmän tai vähemmän selviä viljelyraivauksen merkkejä (mm. raivatun alan reunaa), mutta ei varsinaisia raivausröykkiöitä. Etsinnästä huolimatta paikalla mahdollisesti olleen torpan sijaa ei löytynyt - ehkä sellaista ei ole ollutkaan, ehkä se on tuhoutunut mökkitietä tehtäessä.
Alue on hyvin kivikkoista ja rinteikästä kuusimetsää, soveltumatonta nykyaikaiselle maanviljelylle. Kuitenkin maaperä alueella on paikallisen mittapuun mukaisesti arvioiden hyvin ravinteikasta, lehtomaista. Jyrkkä rinne Päijänteen äärellä luo alueelle lisäksi viljelylle suotuisan mikroilmaston.
Ainakaan Keljon jakokunnan kartalla (vuosilta 1785 / 1796) ei kohdalla ole merkin-töjä asutuksesta tai viljelyksistä tms. Sama koskee Keljon isojaon järjestelyn kart-taa vuodelta 1896. (Lähde: Vanhan Jyväskylän karttakirja, Jyväskylä 1990, s. 43-44.)
Parikymmentä metriä tästä itään on kivilouhos tai -kellari (kohde: Urtinpohja A)

Kapakkavuori 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Länteen hyvin loivasti viettävällä hiekkakankaalla on hiilihaudan jäänne, kuopanne halk n. 2,5 m, matalat vallit, pohjalla hiiltä.

Kapakkavuori 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Länteen hyvin loivasti viettävällä hiekkakankaalla pyö-reä, halk. n. 2 m:n kuoppa, jossa podsolimaannos, ei hiiltä. Kuopan funktio on tun-tematon - voisi olla pyyntikuoppa. Maannoksen perusteella karkeasti yli 100 v, vanha.

Kapakkavuori 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi länteen viettävään hiekkarinteeseen tehtyä tervaränniä. Pohjoi-semman pituus on noin 6 m, leveys 50 cm ja eteläisemmän pituus noin 10 m, le-veys 50 cm. Erottuvat selvästi maastossa. Koordinaatit: a) N: 6903378 E: 448344 Z: 110 ja b) N: 6903334 E: 448336 Z:109.

Kuokanjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jyrkästi kaakkoon, Kuokanjoen pohjalle viettävän törmän reunalla on rantatörmän suuntainen, n. 8 m pitkä ja 4 m leveä matalien vallien reunustama painanne. Sy-vyyttä on noin 40 cm. Painanne on kaksiosainen, pienempi osa – ”eteinen” - on lounaassa. Painanne erottuu selvästi maastossa. Kuopan keskiosaan tehdyssä koekuopassa oli n. 5 cm huuhtoutumiskerros, jonka alapuolella oli n. 20 cm paksuinen ruskea, runsaasti pientä palaneen luun hippua ja joitakin kvartsi-iskoksia sisältänyt kerros - siis kulttuurikerros.
Tästä painanteesta noin 10 m koilliseen on toinen painanne, pyöreä, halkaisijal-taan noin 4 m, syvyydeltään parikymmentä senttiä. Tähän tehdyssä koekuopassa havaittiin myös parikymmensenttinen kulttuurikerros, jossa oli palaneen luun hippuja. Tämä painanne erottuu melko heikosti, koska siinä kasvaa mm. nuoria kuusia. (Koillisemman painanteen koordinaatit: N: 6917651 E: 433970 Z: n. 118).
Maaperä paikalla ja ympäristössä on hienoa hiekkaa, puusto pääasiassa mäntyä. Kohde on hyvin säilynyt.
Kyseessä ovat inventointihavaintojen perusteella kivikautiset asumuspainanteet. Mikäli painanteet ovat tavalliseen tapaan sijainneet aivan rannan tuntumassa, ajoittuu kohde Ancylusjärvi-vaiheeseen. On myös mahdollista, että ne on tehty harvinaisempaan tapaan korkean törmän päälle, jolloin ovat kuitenkin sijainneet paikallisesti merkittävän ns. Vehniän reitin äärellä. Tässä tapauksessa ne voivat ajoittua mesoliittiselta kivikaudelta esihistoriallisen ajan lopulle.
(Asumuspainanteista parikymmentä metriä pohjoisluoteiseen on hiekkamaahan tehty n. 3 x 7 m:n kokoinen suorakaiteen muotoinen rakennuksenperusta (N 6917689 E 433959). Tähän tehtyjen koekuoppien (sekoittunutta maata ilman podsolimaannosta - ei löytöjä) sekä rakenteen ulkoasun perusteella kyseessä on resentti rakennuksen jäännös. Tulisijan jäännöksiä ei ollut havaittavissa.

Peuraniemi (1000022681) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rantavyöhyke paikalla on muutaman parinkymmenen metrin leveydellä rannasta laskien melko tasaista mäntyä kasvavaa hiekkapohjaista tasannetta. Paikalla on puolustusvoimien laavu ja sen ympärillä maaperä on alle aarin alueelta kulunutta kivennäismaan pintaan asti. Tältä kuluneelta alueelta poimittiin kymmenkunta selvää kvartsi-iskosta (ilmoitetusta koordinaattipisteestä noin 5 m:n säteeltä - laavun ja rannan väliseltä alueelta). Laavun ja rannan väliin tehtiin yksi koekuoppa maanpinnalla havaitun kvartsi-iskoksen löytökohdalle, mutta kuopassa ei havaittu löytöjä tai kulttuurikerrosta. Useampia koekuoppia ei tehty, koska kohteen laajuuden määrittäminen vaatisi alueen järjestelmällistä koekuopitusta, joka ei kuulu inventointiin. Tässä yhteydessä alueen rajat on arvioitu topografisin perustein.
Maaperä paikalla ja ympäristössä on hienoa hiekkaa, puusto pääasiassa mäntyä. Kohde ja ympäristö ovat laavusta huolimatta hyvin säilyneet.
(Paikka on puolustusvoimien suljetulla alueella, jonne pääsyyn tarvitaan erillinen lupa.)

Haukilampi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kahdesta n. 5 m etäisyydellä olevasta koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia, hyvälaatuista kvartsia. Paikalla on luoteeseen kurottuvan niemen tyven alueella laaja hiekkamaaperäinen tasanne. Koekuopat ovat aivan rannan tuntumassa sen kaakkoisosassa. Kuoppien kaakkoispuolella n. 20 m etäisyydellä on rannasta kohoava harjanne ja tasanne supistuu hyvin kapeaksi ran-nan ja harjanteen välillä. Pohjoisempana, niemen kärjessä maaperä on kivikkoista ja asuinpaikan ja niemen välissä ranta on alavaa. Asuinpaikan kohdalla ranta kohoaa selvemmin järven tasosta. Alueelle, mm. niemen kärkeen tehtiin melko runsaasti koekuoppia. Alueen rajaus on karkea arvio topografian perusteella, löytökoekuoppa keskipisteenä.

Haukilampi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jussila ja Sepänmaa 2012: Rannan äärelle tehdystä koekuopasta löytyi hyvin pieni fragmentti palanutta luuta (ei otettu talteen). Lähelle tehdystä toisesta kuopasta löytyi palaneita kiviä. Lähistölle tehtiin vielä muutamia koekuoppia, mutta niistä ei saatu havaintoja esihistoriasta. Löydöt ovat vähäisiä, mutta viittaavat siihen, että paikalla on mahdollisesti esihistoriallinen asuinpaikka tai ainakin jotain toimintaa ollut.
Paikalla on rannan ja siitä kohoavan jyrkähkön harjanteen välillä hieman leveämpi, loivasti rantaan viettävä hiekkamaaperäinen terassi. Paikan rajaus on täysin arvio.

Hevosenselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Alueella havaittiin 7 kappaletta pyöreähköjä, halkaisijaltaan 150 - 300 cm:n kuop-pia, syvyydeltään 40 - 80 cm. Kuopat sijaitsevat suunnilleen suorassa rivissä noin 130 m:n matkalla. Kaikkiin kuoppiin tehtiin kairausreiät - kaikissa oli normaali podsolimaannos, eikä hiiltä. Maannoksen perusteella kuopilla on ikää yli 200 v. Kyseessä ovat aivan ilmeisesti pyyntikuopat, jotka muodostavat hiekkakankaalle, jyrkkärinteisen jokiuoman pohjoispuolelle pyyntikuoppahankaan.
Kuoppien koordinaatit:
N E halk ja syvyys

Oravasaarentie 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tien länsipuolella on rinteen laella hiilihaudan jäänne. Kuoppa n. 2,5 m halk, vallit ja pohjalla hiiltä.

Oravasaarentie 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Harjanteen eteläpäässä on isohko hiilihaudan jäänne, halk. n. 5 m. Kuoppa, vallit pohjalla hiiltä.

Kalloharju (Hautapaikat)
Historiallinen; Kyseessä on soiden ympäröimä parinsadan metrin mittainen kapea harjunpätkä. Kartoilla tämä erottuu vain ojitettujen soiden keskellä olevana kuivana alueena - korkeuskäyriä ei ole merkitty, vaikka korkeimmillaan harju kohoaa muutaman metrin suota korkeammalle. Maaperä on lähes kivetöntä hiekkaa. Harjulla on pari vanhaa metsittynyttä hiekanottokuoppaa. Keskiosassa oleva lähes umpeenkasvanut hiekkakuoppa on muutaman kymmenen metrin pituinen ja tehty ilmeisesti harjun alun perin korkeimmalle kohdalle. Eteläkärjessä on pienempi, muutaman kymmenen neliön kokoinen hiekanottopaikka, joka maatumis- ja metsittymisasteensa perusteella vaikuttaa hieman nuoremmalta, kuin keskiosan laajempi hiekanottokuoppa. Molempien iäksi voidaan arvioida (viimeisessä vaiheessaan) muutama kymmentä vuotta ja sijainnin sekä laajuuden huomioiden kyseessä lienee pienimuotoinen hiekanotto kotitarpeeseen.
Harjunpätkällä on selvien hiekkakuoppien lisäksi paljon muita vaikeammin määri-teltäviä kaivantoja. Esim. ketunpesiä, sekä vanhoja että edelleen käytössä olevia on lukuisia. Lisäksi totesimme kaksi hiilihautaa. Näiden lisäksi ainakin kahdessa paikassa on itä-länsi -suuntaisia kuopanteita, jollaisia on tilapäisillä hautapaikoilla.
Ohessa lista havainnoista (N E):
3) 6917415 / 420894 2 peräkkäistä painannetta 1,5 x 1 m E-W-suunnassa + ketunkolo
Onni A. A. Revon Jyväskylän kunnan historiassa vuodelta 1937 sivulla 51 on maininta: "Nyrölän kylässä on keskellä suota mäennyppylä, Kallosaari tai Kalloharju nimeltään. Sieltä on löydetty maata kaivettaessa ihmisen luita ja muinaisaikainen, ohutteräinen kirves - erämiehen uskollinen toveri." Repo ei mainitse tähän liittyviä lähteitään. Paikannimen ja kuvauksen perusteella kyseessä on kuitenkin tämä paikka. Se seikka, että jostakin haudasta olisi löytynyt kirves, kuulostaa sekä kiinnostavalta että epäuskottavalta. Kyseessä on syrjäisellä vedenjakaja-alueella sijaitseva syrjäkylä, jossa esineellisien hautausten esiintyminen on hyvin epätodennäköistä.
Koska varmaa tietoa hautauksista paikalla ei ole, jää kohde tältä osin hieman avoimeksi. Perimätieto ja paikannimi sekä hautakuopilta vaikuttavat kuopanteet puoltavat paikan merkitsemistä tilapäishautapaikaksi. Joka tapauksessa hiilihaudat ovat muinaisjäännöksiä.

Majajärvi (1000022745) (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Kohde mainitaan jo ainakin 1700-luvulla Laukaan kylien yhtenä rajapisteenä. Jo vanhimmissa lähteissä paikkaa kutsutaan "Majakiukaaksi" tai "Majajärven kiukaansijaksi". Esim. Seppälän ja Jyväskylän kylien ulkopalstojen rajariitaan liittyvässä kartassa vuodelta 1734 (signum: E47 12/1 1734 Leppävesi) kohde esiintyy rajapaikkana. Karttaan liittyvässä selityksessä lukee (tekstin tulkinta ja käännös Ville Laakso):
"?No 1. Majajerfven Kiukansia, hwarest fantz en steen rösia hoopsamblad utan någon ordning, 40 al:r ifrån Maijajerfwi siöstrand å en liung och sandmalm belä-gen, hwilcken åtskillier såwäl Lukala och Kuokala hemmanens ägor som och des-se parteres ostridige ägor, och parterne?"
Käännös: "? " jossa oli ilman minkäänlaista järjestystä koottu kiviröykkiö, 40 kyy-närää Majajärven rannasta, kanervaa kasvavalla hiekkaharjanteella, erottaen se-kä Luukkalan että Kuokkalan talojen maat?"
(Ks. myös Onni A. A. Repo: Jyväskylän kunnan historia. Helsinki 1937. S. 12 - 13.)
Paikalla on aivan Majajärven eteläpuolella kulkevan hiekkatien pohjoislaidalla sammaloitunut kivilatomus. Koko on n. 2 x 1,6 m, korkeus n. 40 cm. Koottu halkaisijaltaan n. 20 cm kivistä.
Kasan päällä on kaatunut lattea kivilaaka, koko n. 100 x 60 x 20 cm. Laatan yläosaan hakattu "25" ja tämän alapuolelle "220". Latomuksen länsilaidalla on lisäksi lohkokivi, kooltaan n. 60 x 60 x 40 cm. Tässä ei havaittu merkintöjä.
Heti latomuksen pohjois-koillislaidalla on pyöristyneen suorakaiteen muotoinen parikymmentä senttiä syvä kuopanne, pituudeltaan n. 3 m, leveydeltään n. 2,5 m. On hyvin mahdollista, että kyseessä on paikalla sijainneen asumuksen - ilmeisesti eräsijan - lattianpohja ja rajamerkin pohjana oleva kivilatomus tämän asumuksen tulisija - kiuas.
Alue on hiekkakangasta, heti itäpuolella maasto muuttuu moreenivoittoiseksi. Alue ei ole maanviljelykselle soveltuvaa. Kyseessä on siis aivan ilmeisesti eräkautinen (lähinnä keskiaikainen) erämaja, jonka kiukaan jäännöstä on myöhemmin (ja edelleen) käytetty rajamerkkinä. Nykyisin Jyväskylän ja Laukaan raja kulkee merkin kautta. Erityisen kiinnostavaa on, että perimätieto eräsijasta on selvästi säilynyt pitkään, mikä ilmenee paitsi itse kohteen nimeämisenä ja tulkintana historiallisissa asiakirjoissa kuin myös lähialueen Maja-nimistössä.
Kohde on nyt paitsi kunnan rajalla niin myös viiden Jyväskylän puolella olevan kiinteistön kulmalla. Koska kohde sijaitsee aivan tien pohjoislaidalla, on mahdollista, että se tulee epähuomiossa kärsimään erilaisista tienparannushankkeista. Pienikin tien leventäminen tai ojittaminen voivat tuhota kohteen.
Parikymmentä metriä kohteesta pohjoiseen on pieni viisarikivi (N: 6911960 / E: 439349), jossa ei havaittu merkintöjä.

Ala-Sallaajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ala-Sallaajärven koillisrannalla kulkee kapea ja matala, mutta selvä harju SE-NW -suuntaisesti. Tämän harjun lounaaseen viettävässä rinteessä havaittiin n. 3 m pitkä ja 40 cm leveä tervaränni.

Ilokivi (Taide)
Historiallinen; Kyseessä on n. 5 x 4 m:n laajuinen, max. n. 2 m korkuinen lohkeillut kivi. Kivessä on muutamilla pinnoilla hakkauksia # mm. nimikirjaimia ja päivämääriä. Kyseinen kivi on nimeltään "Ilokivi" (josta mm. viereinen opiskelijaravintola on saanut nimensä). Kiveen tehdyt hakkaukset liittyvät Jyväskylän silloisen seminaarin opiskelijoiden rientoihin 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa.
Kohde saattaa olla altis ilkivallalle (2012 siinä oli yksi melko vähäinen vihreä sprei-jausmerkintä, joka ei peittänyt hakkauksia). Kivi on kiinnostava dokumentti runsaan sadan vuoden takaisista opiskelijariennoista.

Syvälahti (1000022752) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiekkakankaalla tien lounaispuolella pyöreä hiilihauta, halkaisijaltaan n. 4 m.

Lopotti (Hautapaikat)
Rautakautinen; Viljellystä pellosta löydetty metallinpaljastimella viikinkiaikaisia tulessa olleita koruja ja korufragmentteja. Kaikki tehdyt löydöt ovat olleet sekoittuneesta kyntökerroksesta.
Nykyinen aluerajaus tehty löytöjen perusteella.
Alueet ovat tuhoutuneet viljelyn myötä.
Paikalla on alakohteita: Simola ja Pänkälä

Kähö (1000023026) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Metallinpaljastimella löydettyjä rautakautisia korujen fragmentteja. Mahdollisesti viikinki-ristiretkiaikaa.

Siikakoski (1000023071) (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Lapinrauniomainen röykkiö, josta on löytynyt metallinetsimellä mahdollisesti rautakautinen nuolenkärki KM35481:2. Kärjen löytäjän mukaan röykkiössä on havaittavissa röykkiön sisäinen kehärakenne. Röykkiö on muodoltaan epämääräisen soikio. Mitat: 2,5m x 3,5m, korkeus 30 cm maanpinnasta. Röykkiöstä n. 5m etelään on löytynyt historiallinen pöytäveitsen terä KM35481:1.
Röykkiöstä n. 15m etäisyydellä länteen on kivikehä, jonka halkaisija on 3m. Kehä koostuu n. 30 cm halkaisijaltaan olevista kivistä. Kehän sisäpuolen maanpinnan taso on n. 20 cm alempi kuin kehän ulkopuolella. Kivikehän funktio ja ajoitus on epäselvä.

Portinvuori 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Portinvuoren itärinteeltä paljastui arkeologisten jäännösten kompleksi, johon kuuluu ainakin kiviraunioita, nauriskuoppa, rakennuksenjäännös ja umpeenkasvanut ulkoniitty. Useat kivirauniot on kasattu siirtolohkareiden viereen tai päälle. Nauriskuopat ja kivirauniot ovat kaskimaille ominaisia jäännöksiä, ja paikka on lisäksi kaskeksi sopiva ja tyypillinen lehti- ja sekametsää kasvava rinne järvenrannan tuntumassa.
Louhikkoinen itärinne Portinvuoren huippua 60 m alemmalla tasolla. Rinne on tässä kohtaa hieman ympäristöä loivempi. Metsä 40 - 60 vuoden ikäistä tuoretta sekametsää, lähinnä kuusta, koivua ja haapaa. Paikoin haapa-, paikoin kuusivaltaista.
Sammaloitunut kiviraunio 2 on korkea ja pitkänomainen(3,4 x 1,6 x 0,6 m).

Portinvuori 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Portinvuoren pohjoisempaan ryhmään kuuluu kaksi kivirauniota, maanpinnalla lojuvia pieniä kivikasoja sekä tasaiseksi raivattu ala, joka kasvaa tasakokoista nuorta kuusikkoa. Paikka on umpeenkasvanut kuivan maan niitty, todennäköisesti kaskiaho. On mahdollista, että Portinvuoren itärinteillä on enemmänkin jäännöksiä, jotka voivat muodostaa suuremman yhtenäisen kaskialueen.
Kuusikkoinen louhikkoinen itärinne, joka kiviraunioiden lähellä vaikuttaa tasaiseksi raivatulta.
Epämääräinen kiviraunio 11 on itään kaltevalla alustalla. Suuria kiviä. Mitat noin 4 x 2 m.

Rönnin hiekka (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka, joka sijaitsee Saanijärven rannalla Rönnyn Vanhantalon kohdalla. Paikka löytyi syksyllä 2013, kun talon omistaja poisti rannassa kasvaneen tuomen. Kohde tuhoutui osittain puun poistossa. Paikalla on n. 20 cm syvyydessä palanutta maata n. 4 x 4m kokoisella alueella. Tarkastuksen yhteydessä poistetun puun juurten jättämä kuoppa puhdistettiin ja havaittiin jäänteitä kivirakenteesta. N 20 cm halkaisijaltaan olevia kiviä näytti olevan tasoon ladottuna. Paikalla (20 cm syvyydessä) on runsaasti kuonaa. Osassa kuonan kappaleita on kiinnipalaneena savea.
Paikka on tuhoutumisvaarassa, koska rantaa käytetään hevoslaitumena.

Lähteenmäki (1000023237) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sekametsässä olevan viljelysaukion järven puoleisessa reunassa.
Siirtolohkareen viereen kasattu peltoraunio/mahdollinen kaskiraunio 1 koostuu särmikkäistä lohkareista (2,8 x 1,8 x 0,6-0,8 m).

Roninkorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivikkoinen etelänpuoleinen rinne.
Loiva kuoppa maastossa. Pituus 2 m (NW-SE), leveys 1 m, syvyys 0,5 m.

Iso-Rääkkä (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Harvahkoa tuoretta sekametsää. Kenttäkerros varpuja.
Kilpikaarnamänty, jonka tyven ympärysmitta on 225 cm, josta laskettu halkaisija 72 cm. Selvästi ympäröivää puustoa kookkaampi ja vanhempi. W-kyljessä erottuu kaiverrettu pystylovi, joka on alun perin ainakin 60 cm korkea, nyt osin umpeutunut. Lovessa on kolme noin 10 mm levyistä poikittaista terävällä esineellä tehtyä viiltoa.

Rääkänniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rääkänniemen valtionmaan korkeimman kohdan N-osa. Karua kalliokangasta. Mänty valtapuuna, lisäksi kuusia ja koivuja. Paikalla kolme kivikasaa, joista 1 ja 2 ovat rajamerkkejä, kivikasa 3 on paikka, josta merkkikivet on otettu.

Keulatniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kalliolla mäen korkeimmalla kohdalla. Puusto harvaa, pääosin mäntyä. Kalliota peittää varvikko ja poronjäkälä. Laki on lähes tasainen vaakasuora kalliopinta, josta ilman puustoa avautuisi näkymä koilliseen järvelle. Paikalla on kolme kivirauniota. Raunioiden sijainnit muodostavat kolmion. Raunioiden välissä irrallisia kiviä satunnaisessa järjestetyksessä.
Paikka on kolmionmittaustornin perustukset.

Lylynharju (Hautapaikat)
Historiallinen; Vuoden 1714 huosiaismäen taistelun hautoja. Paikalla on muistomerkki.
Huosiaismäen taistelussa kuoli ensimmäisenä venäläisten päällikkö, eversti René de Telliac. Taistelussa kaatuneet haudattiin taistelupaikalle. Muistomerkin
luona on painuneita kuoppia, jotka sisältävät taistelussa kaatuneiden maallisia jäännöksiä. Muistomerkin vieressä oleviin mäntyihin oli kirveellä veistetty pykälät ja kirjoitettu haudoissa olevien henkilöiden nimiä. Perimätiedon mukaan muistomerkin
vieressä oli yksi hauta, johon Lyly-Heikki oli haudattu elävänä, kaulaansa myöten pystyyn. Hänen mukaansa Kurikkakangas on nimetty uudestaan Lylyharjuksi. Kurikkakangas oli saanut aiemmin nimensä nuijasodan nuijan eli kurikan mukaan. Venäläisten sotilaiden hautapaikkoja on hieman pohjoisempana muistomerkistä. Hautoja on tutkittu vuonna 1982. Sinne oli haudattu muiden muassa venäläinen upseeri.
(lähde: http://www.konginkangas.fi/uploads/pdf/Kömin Kilta/Huosiasmäen taistelu 7.4. 1714.pdf)
Lylyharjun ja Kurikkaharjun alueilta on 1950-60 -luvuilla löytynyt pääkalloja ja ihmisluita.

Leppälahden koulu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kolme pyyntikuoppaa mäen itäreunalla leppälahden koulusta n. 60m lounaaseen Koululta itärinteen suuntaisen polun varressa. Kuoppien halkaisijat ovat ulkoreunoilta lukien n. 4m ja kaikissa kolmessa on havaittavissa matala valli kuoppien ympärillä. Kuoppien syvyydet vaihtelevat n. 50 cm - 80 cmEteläisimpään kuoppaan tehdysta koepistosta on havaittavissa tuplamaannos. Toisiin kahteen kuoppaan ei tehty koepistoja.

Saunamäki (1000023506) (Taide)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee kallioon kaiverrettu vuosiluku 1798. Kaiverrus sijaitsee Iso Kalliojärven eteläpuolella kohoavan Saunamäen korkeimmalla kohdalla kuusikon keskellä kohoavalla kalliolla. Vuosiluku on paljastettu noin 20 cm syvä turvekerroksen alta. Kohteen läheisyydessä sijaitsee metsäautotie ja kääntöpaikka. Kohde tarkastettiin Mauri Kanasen antaman vihjeen perusteella. Kaiverrus liittynee lähistöllä sijainneeseen torppaan.

Multkynnäs (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee pohjois-etelä -suuntaisella harjulla 400 m Multian kirkosta koilliseen. Maaperä paikalla on hiekan sekaista soraa. Paikalla kasvaa varttunutta mäntyä ja vallitseva maannos harjun laella on podsolimaannos. Harjun kyljessä olevaa näyttämölavaa ja katsomoa rakennettaessa on harjusta kaivettu runsaasti maata pois, jolloin osa kohteesta on päässyt tuhoutumaan. Mahdollista tuhoa on aiheuttanut myös harjun luoteiskulmassa oleva tietä ja rakennusten tontteja varten tehty leikkaus.
Kohteen säilyneet osat sijaitsevat harjun laella nykyisen katsomorakenteen koillispuolella noin noin 40 x 20 metriä halkaisijaltaan olevalla alueella. Aluerajaus perustuu pintapoimintalöytöjen sijoittumiselle leikkauksen koillisreunalle sekä 23.8.2013 harjun laelle tehdyistä koekuopista tavatun kulttuurikerroksen levinneisyydelle.
Paikalla suoritettiin prospektointi 23.8.2013 mahdollisen muinaisjäännöksen säilyneiden osien rajaamiseksi. Kohde tarkastettiin pintapoiminnan ja koekuopituksen keinoin, jolloin löytöinä otettiin talteen kvartsi-iskoksia, joukossa yksi kaapimen teelmä, sekä palanutta luuta. Löytöjä luetteloitu KM 40284:1-6.
Topografian ja löytöjen perusteella paikalla sijaitsee kivikautinen asuinpaikka.

Pieni Heinäjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on n. 50 kaskiröykkiötä, muutamia kiviaitoja, tulisijallinen rakennuksen perustus
ja kellarin perustus. Rakenteet sijaitsevat mäen päällä.
Rakenne no. 1 on pohja-alaltaan suorakaiteen muotoinen ja n. 6 x 4 m laaja, luoteisnurkassa
on iso tulisijan pohja, joka on n. 1 m korkea. Päällä kasvaa muutama varttunut kuusi. Kysymyksessä
voi olla riihen jäänteet.
Rakenne no. 2 on kellarin perustus. Se on pohja-alaltaan lähinnä neliön muotoinen, n. 8 m halkaisijaltaan
ja enimmillään n. 1,3 m syvä, reunavallin korkeus on enimmillään n. 1,5 m, oviaukko
itään.
Muodoltaan pyöreähköt/soikeat röykkiöt ovat läpimitaltaan keskimäärin n. 3-5 m. Kiviaidat
ovat yksirivisiä, matalia ja leveydeltään enimmillään n. 1,5 m.
Sammalta kasvava metsänpohja on tasaista raivauksen seurauksena. Kairauksessa todettiin
maannoksessa hiiltä, mutta ei huuhtoutumiskerrosta, joka olisi merkki kohteen korkeasta iästä.
Huuhtoutumiskerros/A2-horisontti ei kuitenkaan pääse muodostumaan tiheässä vanhassa
kuusimetsässä, joten horisontin puuttuminen ei välttämättä viittaa kohteen nuoreen ikään.
Muinaisjäännökseksi rajatun alueen sisäpuolella ei mitattu sijaintia aivan kaikista röykkiöistä,
joten lukumäärä on jonkin verran ilmoitettua suurempi.
Alueelta ei ole 1700-luvun isojakokarttaa eikä paikalle ole merkitty viljelyksiä 1780-luvulta peräisin
olevalle Korpilahden kappelikartalle (kartta 2 s. 6) eikä 1840-luvun pitäjänkartalle. Pintahavaintojen
perusteella kohteen iäksi voi arvioida yli 100 vuotta, mutta se voi olla huomattavasti
vanhempikin ja rakenteet voivat olla myös eri ajoilta.

Karhala 2 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Veiko Kuusmik on löytänyt esineet KM 40119 toukokuussa 2014 metallinetsinnässä Karhalan tilan pellosta, 0-20 cm syvyydestä. Esineet ovat erilaisia rautakautisten korujen katkelmia kuten valmunnuppisen soljen katkelma, hihnan hela ja hopeaesineen katkelma. Osaa löydöistä ei talletettu kokoelmiin (sulaneita kappaleita). Löytöpaikka sijaitsee Jämsän kirkosta 2,6 km kaakkoon, Jämsänjoen etelärannalla, Viialanlahden itäpuolisessa niemessä, Karhalan talosta 150 metriä itään. Maaperä on hiekansekaista multaa jyrkähkön törmän päällä. Löytöalueen koko on noin 70x30 metriä, esineiden tarkkoja löytöpaikkoja ei ole määritelty. Karhalan tilan maalta on aiemmin löytynyt kivikautinen kourutaltta KM 2634:472 (Karhala 1000004366). Viialanlahden toiselta puolelta, noin 600 metrin päästä tunnetaan rautakautisen asuinpaikka Saari 1000009311.
Kohde tarkastettiin vuoden 2015 inventoinnin yhteydessä, jolloin kohteen rajausta laajennettiin. Paikan tarkempi määrittely vaatisi kuitenkin tarkempia tutkimuksia.

Kymön hautausmaa (Hautapaikat)
Historiallinen; Kymönsaaren koillisrannalla, toisella rantaterassilla, sijaitsevalla hiekkakumpareella on ainakin 29 hautausta. Haudat näkyvät maan päälle n. 2m pitkinä ja n. 0,6 - 1m levyisinä ja 20 - 50 cm syvinä painaumina. Useiden hautapainaumien vieressä on saman muotoinen maakumpu. Todennäköisesti kaikki haudat ovat avatut.
Haudat eivät ole suorissa riveissä, vaan haudat ovat alueella sikin sokin. Hautojen pituusakselit osoittavat eri ilmansuuntiin.
Hautausalueelta on suora näkymä järven yli Kymönsalmeen ja Kymönkoskelle.
Yhteen hautaan tehtiin koekuoppa, jossa paljastui, että maa-aines painaumassa on sekoittunutta. Koskematon maa alkoi n. 1m syvyydessä maanpinnasta.
Viitasaaren 1780-luvun talvikäräjiltä on olemassa tuomio noituudesta, jossa paikallinen mies on kaivanut Kymönkosken hautausmaalta ihmisluita (pääkallon ja käden luita) taikuutta varten.
Hautausmaan käyttö on loppunut viimeistään 1630, jolloin läheiseen Kirkkosaareen (n. 5km päässä) on perustettu Viitasaaren ensimmäinen kirkko ja hautausmaa.

Kimingin eteläpää (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kiminkijärven eteläisimmässä pohjukassa, sen länsirannalla. Etelärannalla olevan suon pohjoispuolella on rannan suuntainen harjanne, jonka eteläpään juurella on hiekkamoreenipohjainen tasanne. Paikalle tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsia. Koekuopassa on havaittu ohut likamaakerros. Asuinpaikka vaikuttaa suppea-alaiselta.
Vuonna 2010 asuinpaikan pohjoispuolelle, mäenrinteen ja järven välille tehtiin koepistoja. Koepistoissa huuhtoutumiskerroksen paksuus oli 7 - 20 cm. Sen alla oli vaaleanruskeaa hiekkaa, jossa oli vahvasti rapautuneita kiviä ja muutama pieni hiilihippu.

Kotilahti (1000003574) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kiesimänjärven koillispäässä olevan Kotilahden pohjoisrannalla, Moksinjärveen laskevan joen suusta 240 m luoteeseen, rantaan vievän itäisemmän polun varrella, 6 m päässä rannasta. Ranta on matala ja soinen, asuinpaikan kohdalla soinen ranta nousee loivasti ja on kuivempi. Maaperä on miltei kivetöntä hiekkaa. Polun länsipuolelle tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsi-iskoksia. Jossain kuopassa on havaittu muutama mahdollinen palanut kivi. Paikka lienee suppea-alainen, kenties leiripaikka.
Vuonna 2010 rannalla oli muutamia myrskyssä kaatuneita puita, joiden juurakot tutkittiin. Löytöjä ei tehty. Paikan kunto oli muuten ennallaan. Järven pohjoisrannalla on vilkasta rakennustoimintaa.

Pyöreäsuo (1000025636) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hyvin säilynyt tervahauta sijaitsee mustikkatyypin tuoreessa kangasmetsässä, etelään viettävällä rinteellä, luodekaakko -suuntaisen moreeniharjanteen kaakkoispäässä. Se on muodoltaan pyöreä ja pohjaltaan laakea. Sitä kiertää
varsinkin itäpuolella selvä oja, länsipuolella on vastaavalla paikalla epäyhtenäinen kuopparivistö. Ojan ja kuopparivistön sisä- ja ulkopuolella on havaittavissa vallit. Koko tervahaudan halkaisija ojineen ja valleineen on noin 20 m, keskikuopan halkaisija noin 9 ja syvyys noin 1 m. Etelään suuntautuvan kourun niskan päällä on juurineen kaatunut melko kookas mänty, jonka juurakossa näkyy hiilenkappaleita. Kourun pituus on noin 5, leveys noin 1 ja syvyys sen yläosassa noin 1 m. Kourun pohjalla, lähellä niskaa on halkaisijaltaan noin 40 cm oleva säännöllisen pyöreä ja suorareunainen kuoppa. Kyseessä lienee tervan keruuastian paikka. Kuopassa on mahdollisesti vielä jäljellä astia tai sen jäänteitä.
Noin kymmenen metriä kuopasta länteen kulkee pohjoisetelä -suunnassa Pyöreäsuon ja Piuharjunnevan turvetuotantoalueille
johtava tie.
Kohteeseen liittyy mahdollisesti em. historiallisessa pitäjänkartassa mainittu paikannimi: ”Tuhvo vainajan hautakangas”.
Noin seitsemän metriä tervahautaa kiertävästä ojasta pohjoisluoteeseen on toinen, ilmeisesti ihmisen tekemä kuopanne. Se on valliton, pyöreähkö (halk. n. 3,5 m, syv. n. 60 cm). Kuopan eteläreunassa on osittain näkyvissä sammaloitunut ja maatunut, mahdollisesti veistetty puu. Kyse ei liene tervahaudan jäänne vaan ehkä tilapäisasumuksen paikka.

Rönny (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saanijärven itärannalla, järven ja valtien 4 välillä, Alakosken eteläpuolella, Kortteisenjoen suun eteläpuolella, viljelys- ja tonttimaalla. Paikalla on ilmeisen laaja asuinpaikka, jonka kokonaislaajuus on kuitenkin tuntematon. Asuinpaikka saattaa ulottua metsänkin puolelle. Paikalta saatu löytöaineisto ulottuu esikeraamiselta ajalta kivikauden lopulle.
Rönnynkylän kivikautinen asuinpaikka-alue on tunnettu jo 1900-luvun alusta lähtien. Ensimmäisenä tutki-jana paikalla kävi Theodor Schwindt, joka vuonna 1900 teki kaivauksen Rönnyn Salokankaalla (nyk. Hylkylä). Kaksi vuotta myöhemmin Julius Ailio tutkitutti yli 100 m2 alueen Schwindtin kaivausten ympärillä ja vuonna 1925 Ailio palasi vielä tutkimaan Rönnynkylän asuinpaikkoja. Tutkimuksiin johtaneet irtolöydöt ovat peräisin eri puolilta Rönnynkylää, eikä kaikkien täsmällisiä löytöpaikkoja pysty enää määrittelemään eikä niiden yhdistäminen kylän eri asuinpaikkoihin ole aina mahdollista.
Muinaisjäännösrekisterissä Rönnyn asuinpaikka on merkitty Vanhasta Rönnin talosta (Vanhatalo) 400 metriä länteen, Kylmäpuron koillisrannan pellolle, Pihlajaharjun talon eteläpuolelle. Missään löytökuvauksissa tänne ei kuitenkaan sijoitu irtolöytöjä.
Vuoden 2013 inventoinnissa Kylmäpuron koillisranta Vanhallle Rönnille johtavan tien 4-tien välisellä alueella oli tarkastettavissa. Pellolla oli viljanoras ja maanpinta hyvin näkyvissä, sateinen ilma vielä edesauttoi inventointia. Muinaisjäännösrekisterin rajauksen mukainen asuinpaikka-alue sijaitsee loivasti puroon viettävällä tasangolla, jonka itäpuolella nousee muinaisrantatörmä. Maaperä on kosteaa hietaa tai hiesua. Rajauksen mukaiselta alueelta ei löytynyt yhtään mitään, mikä on erikoista mikäli paikalla olisi kivikautinen asuinpaikka.
Inventoinnissa tästä rajauksesta ylempää, em. törmältä ja vajaa 100 metriä itään, sen sijaan löytyi selviä merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta: kvartsia ja kiviesineiden katkelmia. Runsain keskittymä oli hiekkaisella pellon osalla aivan 4-tien vieressä, pellolla olevan notkelman (muinainen lahti) yläpuolella. Löytöjä oli harvakseltaan myös törmän rinteessä vanhalle asuinpaikkarajaukselle päin sekä joitakin kvartseja myös törmän reunasta ”sisämaahan” Pihlajaharjun talolle päin olevalla hiekkatasangolla lähellä Hylkylään johtavan tien laitaa.
Vaikuttaa siltä, että Rönnyn asuinpaikan alkuperäinen rajaus ei perustu maastoinventointiin, vaan se on rekonstruoitu esim. vanhoista löytökuvauksista. Todennäköisesti Rönnyn asuinpaikkaan liittyvät löydöt ovat nyt v. 2013 inventoinnissa rajatulta löytöalueelta. Varmana asiaa ei voi pitää, joten vanhan rajauksen mukaista Rönnyn löytöaluetta lienee edelleen syytä pitää mahdollisena muinaisjäännöksenä.

Pöhlökangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rönnynkylässä, Saanijärven koillisrannalla, Alakosken suun pohjoispuolella, rantatörmällä. Paikalla on tehty kaivauksia 1920- ja 1990-luvuilla. Paikalta on löytynyt kiviesineitä, kvartsi- ja pii-iskoksia, palanutta luuta sekä rautainen kirves (KM 8702:10).
Pöhlökankaan kivikautisen asuinpaikan tarkasti ensimmäisen kerran Sakari Pälsi vuonna 1926 ja samalla hän tutki kaivauksin törmältä sortumassa olevan liesikiveyksen. Vuonna 1950 Ville Luho on kerännyt paikalta lisää löytöjä. Vuonna 1993 Mirja Miettinen teki alueella pienen koekaivauksen ja otti hiilinäytteitä törmällä vuoden 1991 tarkastuksen yhteydessä havaitusta tulisijasta. Miettisen mukaan asuinpaikka lienee suurimmaksi osaksi tuhoutunut, vaikkakin rannan syöpyminen ei olisi enää viimeisinä vuosikymmeninä ollut niin voimakasta kuin aiemmin.
Vuoden 2013 inventoinnissa rantatörmän ja huvilavyöhykkeen takana oleva hiekkapelto oli pääosin kynnetty ja tarkastettavissa, jolloin alueelta löytyi runsaahkosti merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta. erityisesti pellon laidalla olevan vajan kohdalta ja siitä itään. Rantatörmälle tehtiin yksi koekuoppa (P614), jossa oli valkeaa huuhtoutunutta hiekkaa.
Pälsin kuvauksen ja kartan mukaan asuinpaikkavyöhykettä on rannalla noin 325 metrin matkalla. Vuoden 2013 inventointilöytöjen perusteella ei liene mitään syytä olettaa, etteikö pellolla ja rantatörmällä olisi säilynyttä kivikautista asuinpaikkaa. Kohde on rajattu Pälsin kartan sekä vuoden 2013 inventointilöytöjen perusteella.

Keto (601010036) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Elämäjärven kaakkoisrannalla, Mäkelan talon maalla, pellolla. Paikalta on löytynyt kiviesineitä ja kvartsi-iskoksia (KM 4300:1, 4340:31, 5218:20-21, 16657, 16658:1-3).
Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Elämäjärven etelärannalla, Liitonjoen suun koillispuolella olevalla pelto-alueella. Kohteen sijaintitiedot ovat sekavat. Roineen inventointikertomuksen mukaan löydöt KM 16657 ja 16658 ovat Kedon talon ja rannan väliseltä alueelta talon pohjoispuolelta, mutta muinaisjäännösrekisterin piste on Kedon talon itäpuolella. Edelleen muinaisjäännösrekisterissä todetaan asuinpaikan sijaitsevan Mäkelän talon maalla ja paikalta on useita vanhoja irtolöytöjä.
Vuonna 2013 Kedon talon ympäristön pellot olivat kokonaan ummessa ja talon pihapiiri oli pusikoitunut, joten asuinpaikan varsinaista sijaintia ei voinut tarkentaa. Hyvin mahdollisesti em. vanhoista löydöistä osa on tältä alueelta (Kedon alue lienee kuulunut Mäkelän tiluksiin aiemmin), mutta eivät kaikki sillä KM 5218:20 mainitaan löytyneen Mäkelän talon itäpuolelta. Varmin tieto asuinpaikan sijainnista lienee Roineen inventointikertomuksessa ja sen mukaisesti asuinpaikka on rajattu Kedon talon ja rannan väliselle peltoalueelle.

Kukkaspuro (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kolkku-nimisen järven koillisrannalla, Kukaslahden itärannalla, järveen koillisesta laskevan pienen Kukaspuron (kartalla oleva nimi Kukkaspuro ei ole paikkakunnalla käytössä) suulta noin 0,1 km etelään. Pienen kallioniemekkeen kainalossa, rantatörmällä on kivikasa eli raunio. Se on keskeltä rauennut ja siihen kasattu äskettäin pieni "kivitorni". Kasa täyttää lapinraunion tunnusmerkit; toisaalta se voi liittyä lähistöllä joskus olleeseen taloon.
Vuoden 2013 inventointikertomus:
Kiviröykkiö on kasattu veteen viettävälle rantakalliolle eikä se sijaintinsa puolesta vaikuta olevan ainakaan mikään pirtin kiuas tms. Kalasaunan kiuas se saattaisi olla, mutta asia tuskin selviää ilman kaivaustutkimuksia. Lapinraunion kaakkois- ja itäpuolelle tehtiin muutamia koepistoja, joissa oli puhdasta keltaista hiekkaa. Röykkiön pohjoispuoliselta tasanteelta löytyi mahdollinen kivikautinen asuinpaikka, Kukkaspuronsuu.

Sahinniemi (1000006870) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Heinäjoen itärannalla, Sahinniemeä vastapäätä. Paikalla on kuoppa, jonka halkaisija on 2,5 m ja syvyys 0,5 m. Kuoppaa ympäröi matala reunavalli. Kyseessä lienee pyyntikuoppa tai ruoanhaudutuskuoppa. Kyseinen kuoppa on hyvin säilynyt omakotitalon pihapiirissä. On hyvin mahdollista, että kuopan ympäristössä on myös laajemmin kivikautista asuinpaikkaa, sillä samanlaisista kuopista muualla alueella löytyi kivikautista asuinpaikkamateriaalia (Sahinniemi 3-4, Uusi-Piilola).

Sahinniemi 2 (Taide)
Historiallinen; Sahinniemen rajamerkki sijaitsee Alva- ja Kolimajärvien välisen Heinäjoen varrella, Sahinniemeä vastapäätä, joen itärannalla olevan niemekkeen pohjoisrannalla, joen mutkassa. Kyseinen rajamerkkihakkaus on tehty isoon maakiveen, joka on niemekkeen pohjoisosassa olevan talon venerannassa. Hakkaus itse on noin 20 cm halkaisijaltaan oleva ympyrä, jonka sisään on piirretty risti (kehäristihakkaus). Kyseessä lienee vanhossa rajaluetteloissa mainittu Saanijoensuun rajamerkki, joka saattaa olla keskiaikaista perua.

Eerola (1000025770) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Eerola sijaitsee Kinnusrannassa, Elämäjärven pohjoisrannalla. Paikalta on löytynyt aiemmin tasataltta (KM 4340:16). Tasataltan löytöpaikasta ei ole mitään tarkempaa tietoa. Eerolan talosta vajaa 100 metriä etelään, aivan järven rannalta, rantasaunan kaakkoispuolelta löytyi v. 2013 inventoinnissa kivikautinen asuinpaikka. Paikalla oli kvartseja noin 60 x 35 metrin kokoisella alueella. Pelto on rannassa multaista hiesumaata. Myös talon länsipuoliselta pellolta löytyi kahdesta kohdasta yksittäisiä kvartseja.

Juntinniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sointulan talon lehmihaassa, talosta 200 metriä koilliseen ja vain 150 metriä aiemmin tunnetusta Juntinniemen varhaismetallikautisesta asuinpaikasta pohjoiseen. Kohteet saattavat olla samaa asuinpaikkaa, mutta toistaiseksi löydöt välialueelta puuttuvat. Kohde sijaitsee Saanijärven Juntinlahden länsirannalla, hiekkaisella törmällä, joka on lehmähakana kuten suuri osa Sointulaa ympäröivistä tiluksista. Paikalta löytyi lehmien sotkemasta maasta muutamia kvartsi-iskoksia lähinnä törmän päällä olevalta tasanteelta, noin 115 mmpy korkeudelta, mutta yksi iskos myös ylemmän törmän juurelta, alueen pohjoispuolella, noin 117 mmpy korkeudelta. Asuinpaikka on kuitenkin rajattu tasanteelle löytöpisteiden ympärille noin 60 x 30 metrin kokoiseksi alueeksi. Alueelle tehdyissä koekuopissa oli hienoa hiekkaa, mutta mitään löytöjä niihin ei sattunut.

Pöhlökangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saanijärven pohjoisrannalla olevalla peltoalueella, n. 300 metriä Pöhlönrannasta ja 400 metriä Rautajoen suusta pohjoiseen, pienellä rantaan johtavan tien itäpuolella olevalla kumpareella. Kohteesta 300 m etelään on ennestään tunnettu Pöhlönkankaan asuinpaikka ja 250 metriä kaakkoon Alakosken asuinpaikka. Asuinpaikkalöydöt tehtiin puidulta kaurapellolta, suhteellisen runsaskivisestä hiekkamaasta, noin 50 x 25 metrin kokoiselta alueelta. Asuinpaikka on rajattu löytöpisteiden perusteella.

Myllyniemi 2 (1000025780) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saanijärven koillisrannalla Rönnynkylässä, peltoalueella Myllyniemen pohjoisreunalla noin 80 metrin päässä järven rannasta. Myllyniemen kärjessä on ennestään tunnettu Myllyniemen kivi-kautinen asuinpaikka. Inventointilöydöt ovat oljella olleelta hiesu/hietapohjaiselta viljapellolta, Myllyniemen talosta 100 metriä itään. Paikalta löytyi kaksi kvartsia viljankorsien väleistä heikosti näkyvältä pellon pinnalta noin 15 metrin päässä toisistaan. Hyvin todennäköisesti paikalla on kivikautinen asuinpaikka, johon osa alueen vanhoista löydöistä saattaa liittyä. Asuinpaikka on rajattu löytöpisteiden perusteella.

Vanhatalo (1000025781) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Saanijärven koillisrannalla Rönnynkylässä, peltoalueella Vanhatalon koillispuolella suuntautuen Kylmäpuron laaksoon, joka virtaa Rönnyn peltoalueen keskellä. Asuinpaikkalöytöjä kerättiin pellolta pääasiassa kahdesta kohdasta, 100 metriä Vanhatalosta koilliseen ja 150 metriä itäkoilliseen. Löydöt ovat kvartsia ja lisäksi pellossa oli runsaahkosti historiallisen ajan asutukseen liittyvää esineistöä, kuten liitupiippuja. Kivikautinen asuinpaikka on rajattu pintalöytöjen perusteella 130 x 30 metrin laajuiselle alueelle. Peltoalueella oli rajauksen ulkopuolellakin joitakin yksittäisiä kvartsilöytöjä. Osa Rönnyn alueen vanhoista löydöistä saattaa hyvin liittyä tähän asuinpaikkakohteeseen (ks. kohteet Rönny, Myllyniemi, Hylkylä, Uusitalo).
Rönnyn Vanhataloa on aiemmin kutsuttu nimellä Rönnin Hiekka ja se lienee keskiaikaisen eräsijan paikalla. Osa historiallisen ajan löydöistä saattaa liittyä tähän vanhaan asutukseen, joka lienee sijainnut Vanhatalon paikalla. Rönny ei esiinny 1500-1700 –lukujen asutuksen yleisluettelossa, joten oletettavasti liitupiippulöydöt liittyvät tätä nuorempaan asutukseen.

Hylkylä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saanijärven koillisrannalla Rönnynkylässä, peltoalueella Saanijärveen Elämäjärvestä ja entisestä Kortteisenjärvestä laskevan Kortteisen kanavan eteläpuolella, Salonpään talon koillispuolella, noin 70 metriä talosta koilliseen. Tämä alue on harjanteen päällisaluetta jolla Salonpään, Hylkylän ja Pihlajaharjun talot sijaitsevat. Asuinpaikkalöytöjä kerättiin puidulta ohrapellolta, jossa paljasta pellon pintaa oli näkyvissä siellä täällä. Maaperä on alueella hienoa hietaa tai hiesua. Asuinpaikka on saattanut aikanaan jatkua luoteeseen, jossa nyt ovat Hylkylän tilan rakennukset. Myös kaakkoissuunta on todennäköinen, mutta tämä pelto oli inventointihetkenä täysin ummessa. Asuinpaikka on rajattu pintalöytöjen perusteella 100 x 50 metrin kokoiseksi alueeksi. Osa Rönnyn alueen vanhoista löydöistä saattaa hyvin liittyä tähän asuinpaikkakohteeseen (ks. kohteet Rönny, Myllyniemi, Hylkylä, Uusitalo).

Kivelä (1000025783) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kiviröykkiöt sijaitsevat Saanijärven itärannalla olevan Petäjäniemen eteläpuolella, mökkitien molemmin puolin järvelle laskevan mäen koivikkoisella rinteellä, Kivelän talosta 200 metriä lounaaseen. Raunioita on noin 100 x 70 metrin kokoisella alueella kahdella tasolla. Ylemmällä tasanteella on myös raunioita rajaava leveä kiviaita, joka reunustaa aluetta järvelle päin. Kivirauniot ovat halkaisijaltaan 3-4 metriä ja osa niistä on rakentunut kehämäiseksi. Alemmalla tasolla kiviraunioita on vain mökkitien eteläpuolella ja täällä mul-tavaa maaperää on hieman näkyvissä metsäkoneen jäljiltä. Mahdollisesti tällä alemmalla tasanteella on ollut tavallinen viljelyspelto ja rauniot olisivat siellä peltoröykkiöitä.

Uusi-Piilola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pihtiputaan kirkonkylän pohjoispuolella, Alva- ja Kolimajärvien välisen Heinäjoen pohjoisrannalla, Jokisaaren pohjoispuolella, Uuden-Piilolan talosta 175 metriä länsilounaaseen olevalla mäenkumpareella. Paikka on hyvin kivinen mäentöppäre, jolla kasvaa mäntyä ja kuusia.
Mäen Heinäjoen puoleisella törmällä havaittiin halkaisijaltaan 2–metrinen kuoppa/painanne, johon tehtiin koekuoppa P680. Tässä koekuopassa oli vahva likamaa- ja hiilikerros heti pinnasta alkaen sekä runsaasti löytöjä. Kuoppa on aivan rantatörmän päällä ja sitä reunustaa iso kivi rannan puolella. Tumma hiilinen kulttuurikerros jatkuu ainakin 40 cm syvyydelle, mahdollisesti syvemmällekin, mutta koekuoppaa ei kaivettu enää tätä syvemmälle. Painanteesta noin viisi metriä luoteeseen kaivetussa koekuopassa P679 oli kivistä hietamaata ja aivan pintamaassa yksi kvartsi-iskos. Koekuoppa L323 kaivettiin vain parin metrin päähän painanteesta sisämaahan päin, tässä kuopassa oli normaali hiekkapodsoli ja löytönä yksi kvartsi-iskos. Muissa alueelle kaivetuissa koekuopissa ei ollut löytöjä.
Törmän reunan painanteesta noin 30 metriä koilliseen kumpareen lakitasanteen reunassa on vallillinen, syvä kuoppa kivikon keskellä, halkaisijaltaan (vallien kera) noin neljä metriä. Tähän kuoppaan kaivetussa koepistossa maa oli keltaista hiekkaa ja sen seassa oli isoja hiilenkimpaleita. Kyse lienee historiallisen ajan kuoppamallisesta hiilimiilusta eli pystymiilusta.
Muinaisjäännös on rajattu löydöllisten koekuoppien, topografian ja rakenteiden mukaisesti noin 50 x 25 metrin kokoiseksi alueeksi.

Sahinniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pihtiputaan kirkonkylän pohjoispuolella, Alva- ja Kolimajärvien välisen Heinäjoen itärannalla, Saanijärvestä laskevan Saaninjoen suun pohjoispuolella, niemekkeenlounaiskärjessä. Saman niemen kaakkoiskärjessä on asuinpaikka Sahinniemi 2, luoteiskärjessä Sahinniemi ja siitä etelään Sadinniemi. Kohteiden nimitykset ovat kaikki harhaanjohtavia, sillä varsinainen Sahinniemi on Heinäjoen vastarannalla oleva niemi. Niemekkeen alue on pääasiassa mäntytaimikkoa mutta tämän asuinpaikan kohdalla on myös järeää vanhaa männikköä.
Asuinpaikka on laajuudeltaan noin 75 x 20 metriä. Alueella havaittiin yksi samanlainen pieni kuoppa tai painanne kuin Sahinniemen, Sahinniemi 4:n ja Uuden-Piilolan asuinpaikoilla. Tähän tehdyssä pienessä koepistossa P697 noin 10 cm syvyydellä tuntui kiviä. Koekuoppa P694 kaivettiin alueen pohjoisosaan mäntytaimikkoon tasanteelle pari metriä törmän reunasta, kuopassa oli suhteellisen kivistä hiekkaa, ehjä podsoli ja löytöinä keramiikkaa ja kvartsia. Koekuoppa P696 on samalla tasanteella, aivan alueen länsiosassa olevan korkeamman mäenkumpareen syrjässä, tässä oli normaali podsoli, hiekkamaa ja kiviä, löydöt alle 20 cm syvyydellä pinnasta. Myös mäenkumpareen länsipuolen tasanteelle, ehjälle mäntykankaalle tehdyssä koekuopassa P698 oli kvartsia hyvin kivisessä maassa. Muut alueelle tehdyt kuopat olivat löydöttömiä.

Sahinniemi 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pihtiputaan kirkonkylän pohjoispuolella, Heinäjokeen Saanijärvestä laskevan Saaninjoen varrella, sen pohjoispuolella ja lähellä joen suuta niemekkeen kaakkoiskärjessä. Aikoineen asuinpaikka on ollut saarella ja myös asuinpaikan itäpuolella on ollut vettä. Nyt paikalla on soistunut laakso, jonka vastarannalla on Virtala 3 –niminen kivikautinen asuinpaikka. Alue on mäntytaimikkoa.
Niemenkärjessä havaittiin kaksi halkaisijaltaan noin 2 metrin laajuista kuoppaa tai painannetta (pisteet P689-690). Painanteeseen P689 tehdyssä koepistossa oli kiviä ja ehkä kallio pian vastassa, painanteeseen P690 tehdyssä pistossa pintamaasta löytyi yksi kvartsi-iskos ja syvemmällä oli paljon murenevaa kiveä ja maa oli tuhkanharmaata, kuin palanutta. Koepistoja ei voinut kivien vuoksi kaivaa 30 cm syvemmälle. Kuoppien lähialueille kaivetuista koekuopista kuopassa P691 oli tummanruskeaa, kivistä hiekkaa, mahdollista likamaata ja koekuopassa P692 oli pintamaassa kaksi kvartsi-iskosta, muuten maa oli kivistä keltaista hiekkaa.
Asuinpaikka on rajattu löytöjen, rakenteiden ja topografian mukaan niemenkärkeen noin 20 x 15 metrin laajuiseksi alueeksi.

Virtala 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saaninjoen pohjoisrannalla, lähellä joen Heinäjokeen laskevaa suuta, ennestään tunnetusta Virtala 2 –asuinpaikasta noin 100 metriä lounaaseen olevalla korkealla niemenkärjellä. Asuinpaikalla havaittiin kaksi hieman erillistä löytöaluetta a ja b, joista a on lounaaseen, soistuneelle uomanosalle suuntautuva tasanne törmän päällä ja b niemen korkeimman kohdan tuntumassa kaakkoon suuntautuvalla kohdalla edellisestä 20-30 metriä koilliseen. Mahdollisesti myös alueiden välialueilla on muinaisjäännöstä. On myös mahdollista, että Virtala 2 –asuinpaikka ulottuu tänne asti, vaikka topografia on välissä hieman kivikkoista ja ”muhkuraista” maastoa.
Kaikki asuinpaikkalöydöt ovat koekuopista, joissa oli etenkin a-löytöalueella paksu kulttuurikerros.
Löytöalue a:
Koekuopassa P569 oli kivistä hiekkaa ja heti pinnasta lähtien tummanruskeaa likamaata, jossa myös palanutta luuta ainakin 25 cm paksuinen kerros (kivet estivät syvemmälle kaivamisen). Kuoppa kaivettiin viiden metrin päähän törmän reunasta. Koekuopassa P662 oli tummanruskeaa likamaata ainakin 35 cm syvyydelle (kivet estivät syvemmälle kaivamisen). Koekuopassa P663 oli pinnassa noin 15 cm ruskeaa likamaata, joka muuttui tuhkanharmaaksi likamaaksi, kuoppaa ei voinut kaivaa kivien vuoksi 30 cm syvemmälle, mutta löytöjä oli aivan pohjalle asti, myös palaneita kiviä. Koekuopassa L315 oli noin 30 cm paksu kulttuurikerros joka alkoi heti pintaturpeen alta ja löytöjä oli aivan pohjahiekassakin, kuopassa oli myös paljon palaneita pikkukiviä noin 10-20 cm syvyydellä. Lisäksi kaivettiin löydöttömät koekuopat P665 ja L316 alemmalle tasanteelle asuinpaikan länsipuolelle. Asuinpaikan löytöalue a rajautuu topografian ja löydöllisten koekuoppien perusteella noin 45 x 20 metrin kokoiseksi alueeksi.
Löytöalue b:
Koekuopassa P666 oli kivistä, tummanruskeaa hiekkaa, jossa oli palanutta luuta ja kvartsia. Koekuoppa tehtiin tasanteelle alueen korkeimmalle kohdalle. Alueelle tehtiin lisäksi kaksi löydötöntä koekuoppaa P667 ja P567. Asuinpaikan b löytöalue rajautunee noin 10 metrin säteelle löydöllisen koekuopan ympärille.
Löytöalueiden a ja b eteläpuolella olevalle pienelle kumpareelle sähkölinjan alle tehtiin myös löydötön koekuoppa P568.

Uusi-Piilola 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Miilu sijaitsee suohon suuntautuvalla rantatörmällä Alva- ja Kolimajärvien välisen Heinäjoen pohjoisrannalla, Uusi-Piilolan talosta 320 metriä länsilounaaseen kumpareella olevan uuden talon länsipuolisella rinteellä. Kuopanne on halkaisijaltaan noin 1,5 metriä ja siinä on hiljakkoin poltettu roskapuuta. Kuopanteen reunalle tehdyssä koekuopassa oli huuhtoutumiskerroksen alla voimakas hiilikerros, joka viittaa kuopan olleen mahdollisesti hiilimiilu. Kuopan läheisyyteen tehtiin muutama koepisto, joissa oli hyvin kivinen hiekkamaa ja podsolimaannos. Lähistön kivikautisilta asuinpaikoilta löytyi inventoinnissa vastaavankokoisia kuoppia, jotka lienevät asuinpaikkaan liittyviä keitto- tai muita kuoppia, joten on mahdollista että tämäkin kuoppa olisi sellainen eikä hiilihauta. Toistaiseksi tältä alueelta ei kuitenkaan ole kivikautisia löytöjä.

Jääkolun pyykki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Soiden ja kivisten kankaiden ympäröimä rakka-alue, jonka halki virtaa jääjoki. Kivet ovat melko kookkaita (0-5 - yli 2 m).
Kinnulan, Reisjärven ja Pihtiputaan nykyisellä rajapisteellä on rakka-alueen keskellä 1,2 m korkea pystykivi (leveys 0,6 m ja paksuus 0,3-0,4 m). Kaakkoispuolen yläosassa on hakat-tu kruunu ja sen päällä risti, korkeus n. 25 cm. Sen alapuolella on selvästi uudempi hakkaus 359. Luoteispuolella viistossa yläpinnalla on hakkaus AD ja alempana 1811.
Vanhojen karttojen perusteella Pohjanmaan ja Hämeen raja kulki vielä 1740 n. 15 km län-nempänä (Wikar, 1740, Pohjanmaan kihlakunnan ja Hämeen läänin raja, sarja 1-8), 1798 Vaasan läänin rajapiste oli Jääkolun kohdalla (Hermelin, 1798 Charta över Wasa Höfdin-gedöme).
Vaasan läänin rajakivi, joka on todennäköisesti pystytetty kun lääni perustettiin 1762, siltä ajalta lienee kruunuhakkaus. Sen alla oleva nro. 359 on nuorempi, ikä on epäselvä. Hakka-us 1811 viittaa Suomen sodan jälkeisen rajatarkastukseen, ja AD ovat ilmeisesti maanmit-tarin nimikirjaimet.

Piispalansaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimä kivinen kuivahko kangas, varttunutta kasvatusmetsikköä. Hauta sijaitsee kankaan läntisellä loivalla ylärinteellä, läpimitta valli mukaan lukien 15 m, kuopan läpimitta 8 m ja syvyys 1,1 m, halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 5 m ja syvyys 2,2 m. Vallin päällä kasvaa eri-ikäisiä havupuita, kuoppa on heinän peittämä. Tervahaudasta 20 m itäkaakkoon on kiukaan jäänteet, mitat 2,2 x 2 m, korkeus 0,9 m. Rakenne on aluskasvillisuuden peittämä. Humuksen alta löytyi 5 - 15 cm kokoisia palaneita kiviä ja nokimaata.

Pinkelinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimä laaja tuoreehko kangas Sääksjärven itäpuolella, varttunutta kasvatus-metsikköä. Hauta sijaitsee kankaan etelärinteellä, läpimitta valli mukaan lukien 12 m, kuopan läpimitta 6 m ja syvyys 1,1 m, halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 3 m ja syvyys 1,8 m. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä havupuita ja koivuja.

Valkeiskangas (1000018576) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaisee kirkasvetisen ja pääosin suorantaisen Valkeisen rannalla, moreenirinteellä. Metsä on noin 60-vuotiasta mäntykangasta.
Kohde käsittää raudanvalmistuspaikan. Alueella on kolme kiuasmaista kivirakennetta, korsunjäännös, suuri hiilimiilu, kuonakumpareita sekä epämääräistä maarakennetta.
Kivirakenteet sijaitsevat alueen lounaisosassa tasaisella osuudella lähellä rantaa. Kiuas 1 on mitoiltaan 3,5 x 2,5 x 0,5 m, kiuas 2 noin 3 x 3 m ja korkeudeltaan 1 m. Kiuas 3 on halkaisijaltaan noin 4 m ja korkeudeltaan 1,2 m. Kiukaat koostuvat luonnonkivistä.
Korsun jäänne on mitoiltaan noin 7 x 7 m kokoinen rinteeseen kaivettu neliömäinen valli. Oviaukko on länsipuolella ja sen vieressä rakennuksen lounaiskulmassa on noin 3 x 3 m kokoinen luonnonkivinen kiukaan jäännös.
Hiilimiilu on erittäin suuri, halkaisijaltaan yli 25 ja syvyydeltään yli 1,5 metriä. Miilun itäpuolella on noin 2 m halkaisijaltaan olevia rautakuonakumpareita. Alueella on lisäksi matalia kaivantoja, tasattua maata ja muita epäselviä maansiirtotöiden jäännöksiä.
Kohde rajautuu noin 100 x 120 m kokoiselle alueelle lähtien Valkeisen rannasta ja päättyen rinteen töyrään yläpuolelle.
Kyseessä on vanha raudanvalmistuspaikka. Mahdollisesti kohde liittyy muutaman kymmenen kilometrin päässä sijaitsevan Kimingin ruukin toimintaan.

Lammintauslehto 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee muinaisrannalla, etelä-pohjoissuuntaisella pienellä rantaterassilla moreenimäen länsirinteellä. Maaperä on hiekkaista moreenia, metsä on nuorta mäntytaimikkoa.
Istutuslaikuista löytyy kvartsia, palanutta luuta ja palanutta kiveä parinkymmenen metrin matkalla terassin tasaisimmalla ja hiekkaisimmalla kohdalla.
Kohde rajautuu noin 35m x 15m matkalle mäen laen länsipuolelle, tasaisen terassin kohdalle.
Palaneesta nisäkkään luusta saatiin radiohiiliajoitus 6815-6800 CalBP (Beta 375720). Luulajianalyysi Kristiina Mannermaa KM 39655:1 Esox lucius (hauki), Mammalia (nisäkkäät), Indet (tunnistamattomat).
Soisalo 2024: Asuinpaikka sijaitsee taimikossa ja istutuslaikut ovat kasvaneet umpeen. Muuten paikalla ei ole tapahtunut muutoksia verrattuna 2013 inventointiin. Tuolloin asuinpaikan ympärillä havaitut leimapuut on nyt lisätty muuksi kulttuuriperintökohteeksi.

Mäntyvuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee pitkän luode-kaakko -suuntaisen moreenimäen laella, luonnonkivikossa. Kohteen päällä kasvaa hieman pihlajia ja muuta lehtikasvillisuutta. Kivien päällä kasvaa levää, jäkälää ja muuta vanhaa kasvustoa.
Kohde käsittää yhden pyöreähkön kiviröykkiön. Halkaisija on lounais-koillissuunnassa noin 14m, luode-kaakkoissuunnassa noin 11m. Korkeudeltaan röykkiö on noin 20-40cm. Röykkiössä on keskustaa korkeampi reunavalli, rakenteen sisällä kaakkoispuolella on lisäksi ympäristöä korkeampi kumpu. Rakenteessa on havaittavissa ainakin kahdessa kohdassa tuoreempia kaivelun jälkiä

Korpiperkkiö (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee moreenikankaalla. Metsä on noin 50-vuotiasta mäntymetsää.
Kohde sisältää yhden tervahautaa muistuttavan pyöreän rakenteen. Kohteen halkaisija on noin 17m ja siinä on noin 3m paksut vallit. Kohteessa ei kuitenkaan ole halssia tai muuta rakennetta josta tervan voisi laskea pois. Luultavasti kyseessä on läheiseen Valkeiskankaan raudanvalmistuspaikkaan liittyvä hiilimiilu.

Oravahautakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee moreenikankaan itäkärjessä. Metsä on noin 50-vuotiasta mäntymetsää.
Kohde käsittää raudanvalmistuspaikan. Paikalla on kivirakenne, tervahauta, kaksi kaivoa ja rautakuonakasoja. Kivirakenteesta on jäljellä 8,5m x 2m kokoinen matala luonnonkivinen kivirakenne. Mahdollisesti kyseessä on masuunin tai vastaavan käsittelypaikan jäänne. Rakenteen itäpuolella on matalia rautakuonakasoja.
Tervahaudan halkaisija on noin 26,5m. Haudassa on suuret kaksoisvallit, paksuudeltaan noin 4m. Hauta on erittäin suuri ja selkeä. Halssi on kaakkoispuolella. Tervahaudan vieressä on kaksi noin 2m halkaisijaltaan olevaa matalaa kaivoa.
Kohde rajautuu aluemaisesti rakenteiden yhteyteen noin 60m x 70m kokoiselle alueelle.
Kyseessä on raudanvalmistuspaikka. Mahdollisesti suolta on nostettu suomalmia jota on esikäsitelty paikalla ja kuljetettu sen jälkeen läheiselle Kimingin ruukille.
2021: Kohde ennallaan. Kivirakenne on voinut olla malmin pasuttamisessa käytetty ”lava”. 80 m lounaaseen löytyi toinen, n. 18 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, sen päällä kasvaa katajaa ja joitakin mäntyjä, ympärillä myös heinää.

Palolampi (1000026351) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kivisellä moreenikankaalla. Metsä on noin 20-vuotiasta mäntymetsää.
Kohde käsittää noin 3,5m x 5m kokoisen savupirtin jäänteen. Eteläseinällä on noin 1,5m x 1,5m x 1m kokoinen osittain hajonnut mutta selkeä kiuas. Seinistä on jäljellä nurkkakiviä, tasattua rakenteen pohjaa ja hieman pitkälle lahonneita hirsien jäänteitä.
Kyseessä on vanha savupirtti, ehkä niittypirtti tai vastaava väliaikaisasumus. Iältään kohde vaikuttaa yli 100 vuotta vanhalta.

Perikangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee loivan moreenimäen pohjoislaidalla. Viereinen lakialue on vanhaa peltomaata ja sen reunoilla on muutamia harvoja kivikasoja.
Kohde käsittää noin 3 x 2m kokoisen soikeahkon kellarikuopan, syvyydeltään noin 1,2m. Kyseessä on kaukopeltoon liittyvä säilytyskellari. Paikalla on ollut kylän yhteinen kaukopelto siemenviljan saannin turvaamiseksi, mikäli muualla vie halla viljan.

Niemi (1000026961) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Jämsäjoen länsirannalla, Virmapyhän pohjoispuolella olevalla peltoalueella, noin 150 metriä Niemen talosta pohjoiseen. Paikalta on löytynyt syyskuussa 2014 metallinetsinnän yhteydessä myöhäisrautakautista esineistöä: pyöreiden kupurasolkien kappaleita, tasavartinen solki, rannerengas ja hihnanjakajan hela sekä miekantupenkenkäin (KM 40474:1-5). Löytöesineet levittäytyvät noin 40 metrin säteellä arvioidun keskikoordinaatin ympärille. Niiden löytösyvyys peltomullassa vaihteli noin 0-20 cm välillä.
Löytöpaikasta noin 600 metriä pohjoiseen sijaitsee Karhala 2 (1000024169), josta on löydetty metallinilmaisimella myös rautakautista esineistöä.

Hinskala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Hinskalassa, Toritien ja Puistotien risteyskohdan eteläpuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt lokakuussa 2014 metallinetsinnän yhteydessä tasavartisen soljen katkelma, rannerenkaan katkelma, ketjunkantajan kappale ja sulanutta pronssia (KM 40476: 1-4). Esineiden löytösyvyys vaihteli hiekkasekoitteisessa peltomullassa 0-20 cm välillä. Esineet löytyivät löytöpaikan arvioidusta keskikoordinaatista noin 50 metriä pohjoiseen ja etelään ulottuvalla alueella.
Syksyn 2016 tarkkuusinventointi, 16 koekuoppaa: Yhdestä koekuopasta aivan peltoalueen länsireunasta tuli esille mahdollinen liesirakenne. Rakenteeseen liittyi palaneita kiviä ja mustaa noki- tai likamaata. Pellon länsireunassa parissa muussa koekuopassa muokkauskerroksen alainen kellertävä hiesu/siltti saattoi olla heikon likamaan värjäämää. Kolmesta koekuopasta pellon länsireunalla saatiin talteen vähäisiä määriä palanutta savea. Muokkauskerroksessa oli lisäksi historiallisen ajan asuinpaikka-aineistoa kuten vihreää tasolasia, rautanauloja ja punasavikeramiikkaa. Koekuopasta havaitun rakenteen perusteella Hinskalan peltoalueen länsi- ja luoteiskulmassa näyttäisi olevan säilyneenä kiinteää muinaisjäännöstä. Kyseessä voi olla rautakautinen asuinpaikka, mutta kohteen tarkempaa ajoitusta ei tämän perusteella voida varmuudella määrittää. Muinaisjäännökseksi oletettu alue näyttäisi olevan kuitenkin melko pieni.
2022 inventointi: Hinskalan alueella on sijainnut yksi Kuhmoisten keskustan 1500-luvun kylistä, Lästilän historiallinen kylätontti. Kylä on mainittu vuoden 1539 maakirjassa ja siellä on ollut 7 taloa. 1700-luvulle tultaessa Lästilä muodosti yhdessä Anttulan, Tapialan ja Äkämäen kanssa Kuhmoisten kirkonkylän (Kyrckoby). Vanhin kartta alueesta on vuoden 1791 isojaon käyttökopiokartta, johon Lästilän kylän tonttimaat on piirretty kirkon länsipuolelle. Lästilän kylä on merkitty samalle paikalle myös vuoden 1842 pitäjänkarttaan. Kylän tonttimaat ovat jääneet suurilta osin modernin rakentamisen alle. Ainoastaan sen itäreuna eli Hinskalan muinaisjäännösalueen ympäristö on peltona. Kuten vuoden 2016 koekuopitus osoitti, alueella on säilynyt myös historialliseen aikaan viittavia löytöjä.

Varassaari (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Vuoden 1918 taistelukaivanto.
Kaivanto on itä-länsi suuntaisesti Varassaaren pohjoisreunan rinteessä 85 mmpy käyrällä Saunalahden rannalla. Kaivanto on kaivettu sik-sak muotoiseksi ja kaivannossa on 8 polvea. Valli on kasattu alarinteen puolelle eli kohti pohjoista. Kaivannon syvyys vaihtelee n. 50 cm - 1m syvyiseksi. Osa kaivannosta on romahtanut kasaan tai täytetty maalla ja roskalla. Vallituksen korkeus on maanpinnasta n. 70 cm. Vallitus on tehty pääasiassa isohkoista (halkaisija n. 40 cm) kivistä ja kaivannosta kaivetusta maasta.

Jylkynkivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Ison vihan aikainen merkinantokivi. Iso n. 3 x 1,5 x 0,6 m kokonen kolmion muotoinen, matala maakivi jonka toisessa päädyssä on iso irtopala. Perimätiedon mukaan irtopalan alle on laitettu pyöreä kivi, jonka avulla irtopalaa on voitu kolistella ja siten antaa äänimerkkejä. Kiven käyttö liittyy Keuruun Ampialan kylän Herpmannin poikien tarinaan.

Mäntysaari (1000027169) (Puurakenteet)
Historiallinen; Kelo sijaitsee saaren lounaisosassa noin viiden metrin päässä rannasta ja noin 20 metriä kiinteistöstä luoteispohjoiseen. Keloon on lohkottu rajamerkki, joka sijaitsee puun pohjoispuolella. Lovi on noin 1,45 metriä korkea. Kelon ympärysmitta lohkotun osan kohdalta on noin 1,4 metriä. Kelo taipuu latvastaan järven suuntaan, ja sen rungossa on useita koloja. Perimätiedon mukaan rajamerkki olisi tehty 1700-luvulla. Kerrotaan, että Konkolan, Kottilan ja jonkin kolmannen talon isännät istuivat juovuksissa selät vastatusten Mäntysaaressa kallion päällä ja jakoivat maita. Tähän jakoon perustuivat kolmeen petäjään lohkotut rajamerkit. Kahta muuta merkittyä keloa ei löytynyt. Luultavasti ne on kaadettu. Ympäröivässä metsässä on noin kuusi muuta keloa sekä lisäksi muutama kaatunut kelo.

Sarvisalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan paikka sijaitsee saaren koillisniemessä noin 100 metrin päässä Kirkkolahden rannasta. Tervahaudan koko on noin 4,1 x 3,6 metriä ja syvyys noin 1,4 metriä. Saarelta saadun tiedon mukaan haudassa on poltettu tervaa 1900-luvun alussa.

Sahinsaari (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee keskimmäisen Sahinsaaren keskiosassa maaston korkeimmassa kohdassa noin 50 metrin päässä itärannasta. Luoteeseen viettävällä mäntyä ja nuorta kuusta kasvavalla rinteellä on röykkiö. Kokonaan sammaleen alle peittyvät kivet ovat irtonaisia. Röykkiön pituus (N-S) on noin 6,1 metriä ja leveys (W-E) noin 5,2 metriä. Kyseessä saattaa olla esihistoriallinen röykkiö. Kohteesta luoteeseen vajaan kilometrin päässä sijaitsee Tahkosaaren rautakautinen röykkiö.

Ruumissaari (1000027185) (Hautapaikat)
Historiallinen; Judinsalon eteläpuolella sijaitseva Ruumissaari on vanha hautasaari, jonne tuotiin vainajat haudattavaksi rospuuton aikana. Ruumissaaresta vainajat siirrettiin Sysmän puolella sijaitsevaan Paskosaareen. Perimätiedon mukaan vainajia olisi haudattu saaren eteläisimmän kiinteistön luoteispuolella sijaitsevalle alueelle. Alueelta löytyi umpeen kasvanut kuoppa, jonka kasvillisuus erottuu muusta ympäristöstä. Kyseinen kuoppa voisi mahdollisesti liittyä hautaukseen. Kohde sijaitsee noin 10 metrin päässä saaren länsirannasta.

Kirvesvuori (1000004243) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Tiirinselän ja Lehesslän välisen Kirvessalmen itärannalla olevan laajan niemen etelärannalla ja Kirvesvuoren eteläpuolella, pienestä kummeli -niemekkeestä 140 metriä koilliseen ja rannasta noin 50 metriä.
Asuinpaikka on jyrkähkösti rannasta kohoavassa kivisessä rinteessä olevan kalliopaljastuman takana olevalla hiekkaisella tasanteella, joka jatkuu hieman alempana myös kallionyppylän länsipuolelle. Vuoden 2005 inventoinnissa koekuopissa havaittiin vahvaa luun sekaista likamaata ja kvartsi-iskoksia. Paikka rajautuu selkeästi tasanteelle topografian ja koekuopista saatujen havaintojen perusteella. Asuinpaikka oli löytöhetkellään täysin ehjä.

Vangonmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jämsänkosken Vangonmäellä, Kinulan kaupungiosasta länteen olevalla mäntykankaalla. Ammattioppilaitoksen lähimmät rakennukset ovat noin 100 metriä itään. Hiilimiilu havaittiin ilmalaserkeilausaineistosta. Miilu on halkaisijaltaan noin kuusi metriä, keskellä on noin metrin syvä kuoppa. Se on aivan polkujen risteyksessä, mutta kuusien katveessa, joten se erottuu huonosti.

Miekkainpetäjä 1 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Miekkainpetäjän hautausmaan itäpuolella, Myllymäen teollisuusalueen suunnitellulla kaava-alueella on kelohonka ns. miekkainpetäjä, jota pidetään 1700-luvulla venäläisiä vastaan käydyn taistelun muistomerkkinä. Tarinoiden mukaan venäläiset olisivat taistelun tauottua lyöneet petäjän kylkeen miekkansa pystyyn.

Puttola (182010002) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Paikka sijaitsee noin 600 m Jämsänjoen pohjois-koillisrannasta koilliseen ja Pälämäen kalmistosta eli kansanopiston rakennuksista itäkoilliseen.
Paikalla on tehty kaivauksia vuonna 1951 ja tarkastuksia 1960-luvulla (ks. Jämsän historia: Oiva Keskitalon esihistoriaa käsittelevä luku). Kyseessä tasaisen maan polttokalmisto, joka on pihapiirissä osittain tuhoutunut. Kalmiston laajuutta ja säilymisastetta ei tunneta tarkasti.
Lounaiselta pellolta metallinetsinnässä löytynyt viikinkiajan tasavarsisoljen katkelma on merkitty alakohteeksi.

Kaipola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jämsänjoen länsirannalla Virmapyhän pohjoispuolella, länsipuolitse kulkee Kaipolanväylä. Alue on pääosin peltoa, jonka keskellä sijaitsee Niemi niminen tilakeskus. Kaipolan kylä mainitaan ensi kerran vuonna 1467, jolloin Hannu niminen mies oli sieltä lautamiehenä. Vuonna 1539 kylässä oli kolme taloa. Alkuperäisen kylänpaikka ei ole tiedossa. 1780-luvun rekognosointikarttaan asutus on merkitty nykyisen Niemen talon paikkeille, mahdollisesti hieman sen pohjoispuolellekin. 1840-luvun kartassa Kaipolan rustholli on noin 600 metriä pohjoisempana nykyisen Karhalan alueella. Niemen talon kohdalle on myös merkitty talo. Kohde tarkastettiin vuoden 2015 inventoinnissa, pellot olivat kyntämättä, joten havaintoja ei tehty.
Kaipolan kohteeseen liittyy myös rautakautisia löytöjä (Niemi 1000026961). Paikalta on löytynyt syyskuussa 2014 metallinetsinnän yhteydessä myöhäisrautakautista esineistöä: pyöreiden kupurasolkien kappaleita, tasavartinen solki, rannerengas ja hihnanjakajan hela sekä hopeinen miekantupenkenkäin (KM 40474: 1-5).
Kaipolan aluerajaus yhdistyy Niemen rautakautisen kohteen rajaukseen. Molemmat kohteet on syytä luokitella kiinteiksi muinaisjäännöksiksi, joiden potentiaali rautakautisen ja keskiaikaisen asutukseen liittyvien kulttuurikerrosten suhteen on suuri. Molemmin puolin Jämsänjokea on useita kohteita, joissa on löytöjä erityisesti rautakaudelta.

Kähöis (Kähö) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee valtatien 9 pohjoispuolella noin 900 metriä Jämsänjoesta lounaaseen. Kähön kylä toimi käräjäpaikkana vuosina 1483-1492, jolloin siellä asui nimismies. Vuonna 1539 Kähössä oli neljä taloa. (Suvanto 1954, s. 117). Kähöstä käytettiin lukuisia hieman toisistaan poikkeavia nimityksiä, kuten Kedho, Kähöij, Kelkoo.
Kähö niminen talo on edelleen olemassa ja merkitty peruskartalle. Se sijaitsee peltojen keskellä valtatien 9 pohjoispuolella. Kähön pohjoispuolitse kulkee vanha tie, josta on jäljellä vielä Kähön ja Kauhkialan välinen osuus. Tien pohjoispuolella on kapea Märäsoja.
Kähön alue on arkeologisesti erittäin potentiaalinen rautakauden ja keskiajan suhteen (ks. Kähö). Vuonna 2013 metallinpaljastimen avulla löytyneet viikinki-ristiretkiaikaiset korun kappaleet ja jo 1997 löytyneet rautakautiset saviastianpalat viittaavat siihen, että alueella on asuinpaikka ja kalmisto rautakaudelta. On mahdollista, että asutus on jatkunut katkeamatta keskiaikaan ja nykypäivään saakka. Kähön aluerajaus on suuri, koska löydöt ovat laajalta alueelta ja kohteen laajuus ja säilyneisyys selviävät vain arkeologisella kaivauksella.

Heikkilä (1000028073) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jämsänjoen länsipuolella Pääskyläntien ja Pääskysmäentien välisessä metsässä. Alue on vielä 1970-luvulla ollut peltoa. Kohteen sijainti ja ajoitus perustuu historiallisiin karttoihin ja lähteisiin. Lisäksi maastossa havaittiin rakennuksen kivijalka, joka liittynee kyseiseen tilaan. Heikkilässä oli vuonna 1539 kaksi taloa. Heikkilää on kutsuttu asutuksen yleisluettelon mukaan myös Lemitsyläksi. Kohde on luokiteltu kiinteäksi muinaisjäännökseksi säilyneiden rakenteiden perusteella. Rakenteiden ja kohteen iän ja säilyneisyyden toteaminen vaatii kaivaustutkimuksia

Toivila (1000028076) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jämsänjoen länsipuolella Lopotissa, Pääskyläntien varressa. Nykyisen kartan mukaan talon nimi on Hinkkala. Toivilan Lauri oli lautamiehenä v. 1464. V. 1539 kylässä oli kaksi taloa. Alue on nykyisin tiheään rakennettu tilakeskus, mutta rakennuskanta on osin vanhaa. Eteläpäässä on piha-alueita, joiden alla on voinut säilyä historiallisen asuinpaikan kulttuurikerroksia. Jokeen päin viettäviltä pelloilta Pääskyläntien itäpuolelta on löytynyt metallinpaljastimen avulla viikinkiajalta peräisin olevia koruja ja niiden fragmentteja. On todennäköistä, että paikalla on asutusjatkumo rautakaudelta keskiaikaan ja asutus on sijainnut mahdollisesti osittain nykyisen asutuksen kohdalla. Toivilan aluerajaus käsittää nykyisen Hinkkalan tilan rakentamattomia osia, kohde on luokiteltu kiinteäksi muinaisjäännökseksi sen arkeologisen potentiaalin takia. Kulttuurikerrosten säilyneisyys ja laajuus selviää vain kaivaustutkimuksilla.

Miemoila (Niemola) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jämsänjoen länsipuolella, noin 900 metriä Jämsän kirkosta luoteeseen. Miemolassa oli v. 1539 kolme taloa. Talo määrä pysyi ilmeisesti aika lailla saman, sillä vuonna 1730 taloja oli myös kolme.. Kylä on sijoitettavissa 1780-luvun rekognosointikartan perusteella Lopotin pohjoisosassa olevalle pellolle. Pellon eteläpuolella on omakotitaloalue, jolle johtaa Niemolantie, mutta itse Niemola ei ole ollut tien varressa. Kohde tarkastettiin vuoden 2015-2016 inventoinnissa, se osa peltoa, jolla kylä on todennäköisesti sijainnut oli kyntämättä ja pintahavaintoja ei tehty. Historiallisen asuinpaikan säilyneisyyden ja laajuuden toteaminen vaatii kaivaustutkimuksia.
Samalta pellolta on löytynyt metallinpaljastimen avulla viikinkiajalta peräisin olevia koruja ja korufragmentteja kyntökerroksesta. Alue on hyvin potentiaalinen rautakautisten ja keskiaikaisten kulttuurikerrosten löytymistä ajatellen. Aluerajaus perustuu historiallisiin lähteisiin, löytöihin ja topografiaan.
.

Hahckala (Hahkala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jämsänjoen itärannalla noin 800 metriä valtatiestä 9 etelään. Hahkala on asutuksen yleisluettelossa v. 1539 nimellä Ijälä ja v. 1543 Hackala , siellä oli yksi talo. Vuonna 1600 se jaettiin kahtia ja tällöin muodostuivat Manninen ja Vinni nimiset talot. Vinnin talo on edelleen olemassa, Manninen on jakautunut Ala- ja Ylä-Mannisen taloihin. Historiallisten karttojen perusteella Hahckala on sijainnut Ala-Mannisen eteläpuolella, alueella, joka on nykyisin peltoa. Vuoden 2016 inventoinnissa pelto oli heinällä eikä sitä tarkastettu. On mahdollista, että alueella on säilynyt vanhoja kulttuurikerroksia peltokerroksen alla. Kohteella on myös potentiaalia esihistorian, lähinnä rautakauden suhteen sillä noin puoli kilometriä sen pohjois- ja länsipuolella sijaitsevat Pälämäen ja Puttolan rautakautiset hautapaikat. Aluerajaus perustuu topografiaan ja historiallisen ajan kartta-aineistoon. Kohde on luokiteltu kiinteäksi muinaisjäännökseksi, koska paikka on rakentamaton ja siihen sisältyy myös esihistoriaan liittyvää potentiaalia.

Patala (1000028086) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee 1,3 km Jämsän kirkosta pohjoiseen Jämsäntien molemmin puolin, Jämsänjoen itäpuolella. Patalassa oli v. 1539 kolme taloa. Vuodelta 1464 on tieto, että Patalan Pekka on ollut katselmusmiehenä (Suvanto 1954, s. 111). Kylän tarkka sijainti 1400-1500 –luvuilla ei ole tiedossa. 1780-luvun rekognosointikarttaan kylä on merkitty ja se sijaitsee Auvilan kaupungiosan pohjoispuolella, osittain nykyisin rakentamattomalla alueella. Tien länsipuolella on vanha talo ulkorakennuksineen ja ilmeisesti talon kivinen kellari on jäänyt tien itäpuolelle. Vanhan talon pihapiiri ja viereiset pellot ja viheralueet tien molemmin puolin ovat potentiaalisia historiallisen ajan kulttuurikerrosten säilymisen kannalta. Pellot olivat kyntämättä inventoinnin aikaan, joten niillä ei havaintoja päästy tekemään. Patalan itäpuolella, 200-300 metrin päässä, ovat Viertiön rautakautinen kätkölöytö ja Kissankallion viikinkiaikainen polttokalmisto. Nämä kohteet viittaavat siihen, että alueella on sijainnut myös rautakautista asutusta, jonka jatkumo keskiaikaan on todennäköistä. Aluerajaus perustuu historialliseen kartta-aineistoon ja arvioon asutuksen sijainnista. Kohde on luokiteltu kiinteäksi muinaisjäännökseksi alueen muinaisjäännöspotentiaalin ja läheisten rautakautisten kohteiden perusteella.
Vuonna 2020 alueelta on löytynyt osittain sulanut hevosenkenkäsoljen nuppi (KM 44725: 1).

Saaris (Saari) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jämsänjoen länsirannalla, välittömästi valtatien 9 eteläpuolella olevalla mäellä. Alue on peltoa, jonka keskellä on Saaren tila, kohteen eteläpuolitse kulkee Kaipolantie. Saari kuului Viialan kylään vuonna 1539, mutta vuona 1543 se luettiin omaksi kyläkseen, jossa oli kolme taloa. Saaren kylä on todennäköisesti sijainnut mäen päällä, missä nykyinenkin tila on, ja mahdollisesti hieman sen koillispuolella, jokea kohti viettävän rinteen yläosassa. Saaren nykyinen päärakennus on tehty vuonna 1914. Vuoden 2015–2016 inventoinnissa kohde tarkastettiin, pelto käytiin läpi, mutta mitään selvää historialliseen asuinpaikkaan liittyvää ei löytynyt, ei myöskään rautakauteen liittyviä löytöjä vaikka niitä alueelta on vuoden 1997 inventoinnissa löydetty.
Saaris on arkeologisesti potentiaalinen kohde, jossa voi olla jäljellä sekä rautakautisia että keskiaikaisia kulttuurikerroksia. Kohteen rajauksen voidaan käsittää jatkuvan myös rautakautisen Saaren kohteen aluerajauksen puolelle. Saaris on luokiteltu kiinteäksi muinaisjäännökseksi, johtuen mäellä olevista rautakautiseen asuinpaikkaan liittyvistä löydöistä ja mahdollisesta asutusjatkumosta keskiaikaan.

Konginkangas vanha hautausmaa (Hautapaikat)
Historiallinen; Konginkankaan hautausmaa 1800-luvulta. Hautausmaa hylättiin 1800-luvun puolella. Paikka on Konginkankaan kylätien ja uimarannan välisellä alueella. Hautausmaa on kuivassa mäntymetsässä. Alueella on useita kymmeniä näkyvissä olevia hautapaikan teitä. Hautausmaalla on kaksi karsikkokeloa. Molemmissa karsikoissa on havaittavissa kylestyneitä numerokaiverruksia (8 ja 1891). Alueen itälaidalla on mahdollisen leikkaushuoneen paikka (6962834/439576). Leikkaushuoneen koko on 4 x 4m.
1891 vihittiin hautausmaa Pohjoisniemeen lähelle nykyistä uimarantaa. Kirkon viereen kuivalle kangasmaalle oli jo haudattu väkeä, mutta uusi terveysasetus määräsi siirtämään hautaamisen kauemmaksi ihmisasutuksesta.
Hautausmaan käyttö lopetettiin parin vuoden jälkeen maaperän märkyyden vuoksi. Ruumiinavauksia varten rakennnettu leikkaushuone purettiin 1965.
Jäljellä on enää vain 1970 pystytetty muistokivi (jossa virheellisesti kerrotaan hautausmaan olevan Konginkankaan ensimmäinen!). Hautaaminen siirtyi takaisin kirkon viereen 1894.
Hautausmaa ei ole seurakunnan hoidossa.

Rauhaniemi (1000028524) (Maarakenteet)
Historiallinen; Taistelukaivanto ja poteroita. Alueen itäseunalla on yksi n. 15 m pituinen juoksuhauta, jossa on viisi kolmen metrin pituista polvea. Juoksuhauta on luode-kaakko suuntainen.
Kaivanto on n. 1,2 m syvä ja yläreunastaan n. 2 m levyinen. Kaivannossa ei näy puurakenteita. Kaivannosta länteen n. 30 m päässä on viisi kaivettua ja sisään romahtanutta poteroa. Poteroiden halkaisijat ovat n. 2 m. Syvyys vaihtelee 0,5 - 1 m välillä. Poterot ovat kaivettu luode-kaakko suuntaisdeen riviin. Poteroiden väli on n. 2 m.
Taisetelukaivannot liittyvät Konginkankaan suojeluskunnan harjoitustoimintaan ja ne on kaivettu vuonna 1917 ennen kansalaissotaa (Konginkankaan kirja 1978, s. 268).

Seppäsenpolku (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jämsänkosken Virtasalmella, Riihijärventien itäpuolella sekametsässä, maaperä on hiekkaa. Hiilimiilu on halkaisijaltaan noin 4 metriä, keskellä on noin metrin syvyinen kuoppa. Kyseessä vaikuttaisi olevan kuoppamiilu, tosin voi olla mahdollista, että kyseessä on pieni rännitön tervahautakin. Kuoppaan tehtiin koepisto, jossa näkyi selvästi nokea ja hiilenmuruja

Isojoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Alueella on kaksi melko suurikokoista ja syvää hiilihautaa noin 155 metrin etäisyydellä toisistaan.
Eteläisempi (N 6918086 / E 433910) on soikeahko, kooltaan noin 2,5 x 2 m ja syvyydeltään noin 60 cm. Pohjoisempi (N 6918140 / E 433910) on pyöreähkö,
halkaisijaltaan noin 2,5 m ja syvyydeltään noin 60 cm. Molempien kuoppien poh-
jalle tehdyissä koekuopissa oli ainakin 20 cm paksuinen hiilimurskakerros .

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kankarisveden länsirannalla, Toijalanranta 1:n asuinpaikasta (kohde Jämsänkoski 22) noin 100 metriä etelälounaaseen, muinaisen lahdenpohjukan länsirannalla. Kohteen ympäristö on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Asuinpaikalla on yksi, täysin ehjä, lähes etelä-pohjoissuuntainen asumuspainanne. Painanne on kooltaan noin 20x12-15 metriä. Painanteen sisäpuolella kasvaa männyn taimia.
Vuoden 2000 inventoinnissa kohteesta löytyi polun pinnasta yksi kvartsi-iskos. Asuinpainanteen keskelle tehtiin tuolloin yksi koekuoppa, jossa havaittiin 20 cm paksuinen kulttuurikerros. Koekuopasta saatiin löytöinä palanutta luuta ja kivilaji-iskos. Painanteesta noin 20 metrin päähän länteen tehdyssä koekuopassa oli niin ikään havaittavissa kulttuurimaakerros. Tästä koekuopasta löytyi myös palaneita kiviä, palanutta luuta ja kvartsi-iskos.
Parinkymmenen metrin päässä asuinpaikan lounaispuolella on kaavoitetun pientaloalueen raja.
Asumuspainanteen koordinaatit on muutettu vuoden 2015 gps-mittausten mukaisiksi.

Haapaniemi (1000029518) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Haapaniemen länteen laskevalla moreenipohjaisella rinteen yläosassa. Röykkiöistä noin 40 – 50 metriä itään harjanteen päällä kulkee metsä-autotie. Röykkiöt ovat noin 10 metriä Kuusveden Tahkoselän pintaa (84,8 m mpy) korkeammalla. Röykkiöiden länsipuolella rinne laskee selvästi kohta järveä. Alue on talousmetsää, jossa kasvaa nuoria mäntyjä, pohjakasvillisuus koostuu lähinnä kanervasta ja puolukasta.
Luonnonkivistä kootut röykkiöt ovat lähes suorassa niemen suuntaisessa (etelä-kaakko – pohjoisluode) jonossa muutamien kymmenien metrien etäisyydellä toisi-sitaan. Maastotarkastuksen yhteydessä kohdetta epäiltiin alustavasti joko rajamer-keiksi tai kaskiraunioiksi. Paikalla ei tiedetä sijainneen rajaa eikä maaperä vaikuta erityisen hyvin soveltuvaksi kaskiviljelyyn. Paikalle kaivettiin kolme lapionpistoa, kaksi röykkiön 1 lähistölle ja yksi röykkiön 3 eteläpuolelle. Lapionpistoissa havaittiin turpeen alapuolella hiilenpaloja, mutta ei selkeitä merkkejä ihmistoiminnasta. Röykkiöiden muoto ja sijainti Rautalammin reitin läheisyydessä antaa olettaa, että kyseessä saattaa olla esihistorialliset hautarauniot. Kohteen selkeästi ajoittavia havaintoja ei tehty.
Havainnointia paikalla haittasi nuori metsä, mistä johtuen näkyvyys oli paikoittain heikkoa. Muutama kymmenen metriä röykkiöistä länteen oli vaikeakulkuinen hak-kuuaukea, jossa havainnointien teko oli lähes mahdotonta.
Röykkiöistä reilut 100 metriä etelään ja lounaaseen järven rannassa on metsitty-nyttä peltoa.

Tervelampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervalammen ja Leivonveden Pohjoislahden välisellä kannaksella kulkevan metsä-autotien itäpuolella on tervahauta ja tervahaudasta pohjoiseen, tien länsipuolella, on hiilimiilu.
Tervahaudan halkaisija on noin 5 metriä ja syvyys noin 1 metri. Maastossa ei voida havaita selkeää ränninpaikka, mutta todennäköisesti se on sijainnut kohti itä-kaakkoa ja alarinnettä. Metsäautotien länsipuolella tervahaudan kohdalla on muita kaivantoja, mahdollisesti paikalta on otettu hiekkaa rakennustarkoituksiin.
Todennäköinen hiilimiilu sijaitsee tervahaudasta pohjoiseen metsäautotien länsi-puolella. Kyseessä on U:n mallinen moreenimaasta rakennettu valli, joka avautuu kohti itää. Rakenteen koko on noin 8 x 8 m. Jyrkkien vallien korkeus on 1 – 1,5 m. keskelle kaivetussa koepistossa havaittiin runsaasti hiiliä.

Moukosenlahti (Maarakenteet)
Historiallinen; Myllylahden länsipuolella, Moukosenlahteen laskevan itäisemmän puron varressa sijaitsee noin 5 x 9 metrin kokoinen maakumpu, jonka korkeus on hieman alle kaksi metriä. Maakummun ja järven välinen etäisyys on noin 60 metriä, sen itäpuolella olevaan puroon etäisyyttä on viitisen metriä. Maakumpu sijaitsee harvassa kuusi-kossa - kummun päällä kasvaa yksi noin 40 cm:n paksuinen kuusi. Vanhoilla peruskartoilla (v. 1969, -85 ja -92) ja pitäjänkartalla (1800-luvun loppupuolisko) paikalla on merkattu vain metsää.
Kummun laelle kaivettiin 50 cm syvä koekuoppa: maa-aines kuopassa oli löyhää tummaa multaa, jonka seassa on hieman nokea sekä pieniä hiilenkappaleita. Koe-kuopassa oli kaksi nyrkin kokoista kiveä, jotka otettiin talteen. Kivet ovat hornblendiittiä – tummaa, runsaasti sarvivälkettä sisältävää syväkivilajia. Gtk:sta saatujen tietojen mukaan hieman Joutsan keskustan koillispuolella on pienialainen hornblendiittiesiintymä. Kyseisessä kivilajissa voi olla hieman nikkeliä ja rautaa. Gtk:n asiantuntijan (Kari Kinnunen) mukaan näitä metalleja kivessä on vähäisiä määriä, eikä niiden prosessointi ole kannattavaa.
Maakumpu on ilmiselvästi ihmistekoinen, mutta sen käyttötarkoitus ja ajoitus ovat epäselvät. Ensivaikutelma kummusta maastossa oli, että se on tehty raudan pasut-tamiseen. Koekuopan havainnot eivät kuitenkaan tue tätä. Hornblendiittiä löytyi Moukosenlahdessa sijaitsevan maakummun lisäksi Vetokeitaan maakummusta. (1) Moukosenlahti, (3) Vetokeidas ja (4) Toukottajanniemi 1 ovat hyvin samankaltaisia kohteita ja on perusteltua olettaa niiden tehdyn alun perin samaan aikaan ja tarkoi-tukseen. Näiden kohteiden (3 ja 4) alue on myöhemmällä historiallisella ajalla kuu-lunut Säynätniemen ulkotiluksiin, joten on todennäköistä, että maakummut on tehty historiallisella ajalla.
Moukosenlahden maakumpu liittyy selvästi elinkeinohistorialliseen toimintaan, vaik-kakin sen tarkempi käyttötarkoitus jäi epäselväksi.

Vetokeidas (Maarakenteet)
Historiallinen; Toukuttajanniemen ja Myllyniemen erottavan Vetokeitaan lounaispuolella sijaitsee ihmistoiminnan tuloksena muodostunut suuri kumpare. Sen halkaisija on noin 10 m ja korkeus noin 2 m. Kumpare on ruohottunut ja sen päällä kasvaa koivuja. Lisäksi sen päällä on yksi vanha tukkipuukokoisen puun kanto. Maa-aines kumpareessa on osittain ruosteenkarvaista ja hienoa, osittain raudanharmaata ja raekooltaan kuin karkeaa hiekkaa. Joukossa on myös isompia kappaleita, jotka murenevat hyvin helposti. Lisäksi maa-aineksen joukossa on nokea ja pieniä hiilenkappaleita. Paik-ka, jolle kumpare on muodostunut, on kivistä ja lohkareista moreenimaastoa. Maa-näytekairauksen perusteella maakumpareen peitossa on yksi tai useampia siirto-lohkareita. Kumpareelta on nykyrantaan noin 50 m ja vesijättöön noin 35 m.
Maakummusta otettiin talteen nyrkin kokoinen pala (ainoa pala, mikä havaittiin) hornblendiittiä – tummaa, runsaasti sarvivälkettä sisältävää syväkivilajia. Gtk:n tietojen mukaan hieman Joutsan keskustan koillispuolella on pienialainen hornblen-diittiesiintymä. Kyseisessä kivilajissa voi olla hieman nikkeliä ja rautaa. Gtk:n asian-tuntijan mukaan näitä metalleja kivessä on vähäisiä määriä, eikä niiden prosessointi ole kannattavaa.
Maakumpu on ilmiselvästi ihmistekoinen, mutta sen käyttötarkoitus ja ajoitus ovat epäselvät. Ensivaikutelma kummusta maastossa oli, että se on tehty raudan pasut-tamiseen. Koekuopan havainnot eivät kuitenkaan tue tätä. Hornblendiittiä löytyi Ve-tokeitaalla sijaitsevan maakummun lisäksi Moukosenlahden maakummusta. (1) Moukosenlahti, (3) Vetokeidas ja (4) Toukottajanniemi 1 ovat hyvin samankaltaisia kohteita ja on perusteltua olettaa niiden tehdyn alun perin samaan aikaan ja tarkoi-tukseen. Kohteiden 3 ja 4 alue on myöhemmällä historiallisella ajalla kuulunut Säy-nätniemen ulkotiluksiin, joten on todennäköistä, että maakummut on tehty historial-lisella ajalla.
Vetokeitaan maakumpu liittyy selvästi elinkeinohistorialliseen toimintaan, vaikkakin sen tarkempi käyttötarkoitus jäi epäselväksi.

Toukuttajanniemi 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Toukuttajanniemen länsiosassa luonnonsuojelualueella sijaitsee neljä ihmistekoista kumparetta. Niiden koot ovat 13 x 11 x 3 m, 7 x 7 x 1 m, 5 x 5 x 1m ja 4 x 4 x 2 m (kumpareiden keskikoordinaatit: N 6849847 E 458485, N 6849839 E 458478, N 6849865 E 458478 ja N 6849847 E 458481). Maa-aines kumpareissa on osin ruos-teenkarvaista ja hienoa, osin raudanharmaata ja raekooltaan kuin karkeaa hiekkaa. Joukossa on myös isompia kappaleita, jotka murenevat hyvin helposti. Lisäksi maa-aineksen joukossa on nokea ja pieniä hiilenkappaleita. Alueella, osin kumpareiden vieressä, on muutamia maakuoppia. Yhden kumpareen päällä on muurahaiskeko. Paikalta on nykyrantaan 50-60 m.
Joutsan historiasta (Joutsan kirja 1976) ei löytynyt mitään sellaista tietoa, jonka perusteella kumpareiden toiminnallista merkitystä ja ikää olisi voinut selvittää tai arvioida.
Toukuttajanniemessä sijaitsevat maakummut ovat hyvin samankaltaisia Moukosen-lahden ja Vetokeitaan maakumpujen kanssa. Joutsan historiasta (Joutsan kirja 1976) ei löytynyt mitään sellaista tietoa, jonka perusteella kumpareiden toiminnallista merkitystä ja ikää olisi voinut selvittää tai arvioida. Alue on myöhemmällä historiallisella ajalla kuulunut Säynätniemen ulkotiluksiin, joten on todennäköistä, että maakummut on tehty historiallisella ajalla.
Toukuttajanniemen maakummut liittyvät selvästi elinkeinohistorialliseen toimintaan, vaikkakin niiden tarkempi käyttötarkoitus jäi epäselväksi.

Kusiaisniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kusiaisniemen laella sijaitsee kaksi hiilihautaa noin 23 metrin etäisyydellä toisistaan (keskikoordinaatit: N 6849567 E 458649 ja N 6849581 E 458631). Maasto alueella, varsinkin rannan tuntumassa, on kivistä ja lohkareista. Pohjois-eteläsuuntaisella harjanteella, jonka eteläosassa miilut ovat, on kuitenkin vähemmän kivistä moree-niainesta. Toinen hiilihaudoista on halkaisijaltaan noin 2,5 m ja syvyydeltään 0,6 m. Kairanäytteessä oli hiilensekaista hiekkamoreenia noin 15 cm vahvuinen kerros. Toinen kuoppa on vastaavanlainen. Sen koko on 3 x 3 m ja syvyys 0,8 m. Kaira-näytteessä oli ylinnä karike, sitten noensekaista kivennäismaata 5 cm. Sen alla ruskeaa likamaata (hiekkamoreenia) 10 cm. Kummassakaan hiilihaudassa ei todet-tu huuhtoutumiskerrosta.

Piilaakso (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Reisjärventien pohjoispuolella, pohjoiskoilliseen laskevassa moreenihiekkaisessa rinteessä sijaitsee kaksi hiilimiilua. Maanpinta on varpukasvillisuuden peitossa ja valtapuuna on mänty. Miilut sijaitsevat noin 8 metrin etäisyydeltä toisistaan. Pohjoisemman miilun koko on noin 2 x 3 m, syvyys noin 60 cm. Eteläisempi on kooltaan noin 1,5 x 2,5 x 0,5 m.

Ievan kellar (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Saarijärven Ranta-Hännilässä, Kotimäen louhikkoisella pohjoisrinteessä sijaitsee lohkareiden väliin muodostunut luola. Luola on E-W suuntainen noin kolme metriä syvä onkalo, jonka suuaukko on noin 0,9 x 0,7 m kokoinen. Saarijärvi-Seura ry:n mukaan Saarijärvellä on 1970-luvulla talletettu vanhuksien kertomana Ievan kellariin liittyvä tarina: Isonvihan aikaan luolaan on lapsensa kanssa paennut Ieva niminen nainen, joka piilossa olleessaan on vahingossa tukehduttanut lapsensa.

Lehmineva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pienellä mäenkumpareella sijaitseva ehjä tervahauta, jonka halkaisija on vallien ulkoreunoilta noin 18 m. Halssin suunta on etelään.

Jyökinaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsäisellä alueella sijaitseva tervahauta, jonka halkaisija on noin 16 m. Haudan halssi on kaakkoon. Tervahaudasta noin 18 m lounaaseen on sammaloitunut kiukaan jäännös, jonka halkaisija on noin 1,5 m ja korkeus 70 cm (N 6996621, E 391382).

Kylkikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kylkikankaan eteläosassa, kangasta pitkin pohjois-eteläsuunnassa
kulkevan polun länsipuolella. Maasto viettää länteen kohti ojitettua suota. Alueella kasvaa talousmetsää ja sen länsipuolella on ojitettua suota. Tervahaudan päällä kasvaa nuorta mäntyä ja vesaikkoa.
Tervahaudan halkaisija on noin 18 metriä. Sitä kiertää noin neljä metriä leveä valli, mahdollisesti kaksoisvalli. Keskuskuoppa on muodoltaan laakea, halkaisijaltaan noin kymmenen metriä ja noin metrin syvä. Halssin niska on ehjä ja suunta länteen. Sen pituus on noin neljä metriä, ja siitä jatkuu edelleen kapea ojanne.

Kylkineva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kylkinevan eteläpuolella olevalla moreenipohjaisella mäntykankaalla, sen eteläosassa olevan kumpareen kaakkoisreunassa. Alue on nuorta mäntyä kasvavaa talousmetsää. Välittömästi haudan itäpuolelta kulkee metsätyökoneiden käyttämä ajoura.
Tervahaudan halkaisija noin 12 metriä ja sen profiili on jyrkkä. Hautaa kiertää noin kolme metriä leveä ja lähes metrin korkea valli. Sen ulkopuolella hautaa kiertää oja. Keskuskuoppa on melko jyrkkäreunainen ja yli metrin syvä. Halssin suunta on kaakkoon ja se vaikuttaa hyvin lyhyeltä. Tervahauta on hyväkuntoinen, mutta sen päällä on runsaasti hakkuujätettä.

Sahrajärvi-Kuoliosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Saaren eteläkärjen alueella on useita hautamaisia painanteita, joita pengottaessa 1940-luvulla on löytynyt pääkalloja.

Kalmoniemi 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kivikkoinen moreenikumpare. Kumpareen pohjoislaidan kautta on pari vuotta aikaisemmin tehty metsäautotie.
Metsäautotien eteläpuolisen ojan leikkauksista löytyi runsaat kymmenen kvartsi-iskosta, joista osa otettiin talteen sekä yksi kvartsikaavin. Löytöpaikka tällä kohdalla on loivasti luoteeseen laskevaa rinnettä, maaperältään kivikkoista hiesumoreenia. Löytökohdan vierelle tehdyissä kahdessa koekuopassa ei havaittu kulttuurikerrosta.
Tästä löytöpaikasta parikymmentä metriä kaakkoon, pienen mäenkumpareen laella, metsäkoneen kuluttamissa jäljissä, oli runsaasti palanutta luunsirua sekä joitakin kvartsi-iskoksia ja ilmeisesti myöhäiskivikautisia keramiikanpaloja. Tällä mäenkumpareen alueella on pinnassa noin 10 cm syvyydelle (kivennäismaan pinnasta mitaten) ulottuva kulttuurikerros (hiekkamoreenia), joka sisältää esihistoriallisia asuinpaikkalöytöjä.
Asuinpaikka ajoittuu rannansiirtymisen perusteella (muutaman sadan vuoden tarkkuudella) aikavälille 3800–1300 eKr. – siis kampakeraamisen ajan ja pronssikauden alun väliseen aikaan. Tuolloin asuinpaikka on sijainnut pienessä, hiljalleen laajenevassa saaressa 100 - 200 m lähimmästä mannerrannasta itään.
Alueen rajaus on tehty inventointihavaintojen sekä maaston topografian perusteella.

Kalmoniemi 3 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Paikalta löytyi metallinilmaisimella rautainen sirppi, joka oli osittain noin 10–20 cm kokoisten kivien ja maan alla. Sirpin tasolle kiveystä purettaessa noin 30 x 40 cm laajuudelta, alkoi sekoittuneesta oranssinpunaisesta hietamoreenista erottua palaneen luun kappaleita, nokimaata ja pieniä hiilenpaloja. Kohteen tutkimus jätettiin tähän ja sirppi jätettiin paikoilleen. Yksi sormen tai varpaan luu otettiin talteen. Koekuoppa pyrittiin entisöimään mahdollisimman lähelle entistä rakennetta.
Löytöpaikka sijaitsee Kalmoniemeä kiertävän polun aivan pohjoislaidalla. Polun pohjoislaidalla kalliossa on vajaan metrin korkea kalliohylly, jossa on eteläreunaltaan mitaten noin 30 cm leveä, molemmin puolin noin metristen maakivien reunus-tama ura kalliossa. Inventointilöydöt olivat tämän uran etelälaidalta, polun pohjois-laidalta. Ura jatkuu pohjoiseen noin 1,6 metrin matkan noin 30 – 60 vm leveänä ja on täytetty tai täyttynyt muutaman kymmen sentin kokoisilla tai pienemmillä kivillä ja maa-aineksella. Paikka on kalliota ja kivikkoa, osin moreenipeitteistä. Puusto mäntyä.
Paikalta siis todettiin inventoinnissa vain yksi rautakautinen hauta. Vähälöytöiset kallionkoloihin tehdyt rautakautiset haudat, joissa ei juurikaan ole metalliesineis-töä, ovat hyvin vaikeita tai jopa mahdottomia todeta arkeologissa inventoinneissa. Alueella saattaa olla muitakin hautauksia, mutta näiden toteaminen edellyttäisi kohteen lähiympäristön tarkkuusinventointia tai koekaivausta. Mahdollisissa jatkotutkimuksissa ympäristön tutkiminen vaatisi turvepeitteen poistamista kallionkoloista ja näiden kohtien tutkimista lastoin. Metallinilmaisintutkimus tuskin toisi merkittävää uutta tietoa.
Paikan arvioitu rajaus on tehty inventointihavaintojen ja topografian perusteella.

Kalmoniemi 4 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Metallinilmaisimella löytyi koordinaattien osoittamalta paikalta pronssinen rullapäinen hevosenkenkäsolki, palanutta luuta ja sirppi. (Solki oli osaksi syöpynyt ja toinen rullapää puuttui.)
Löytöpaikka oli pari metriä Päijänteen pinnan yläpuolella, topografiaa tulkiten puolisen metriä Päijänteen 1830-luvun laskemisia korkeammalla tasolla.
Sirppi kaivettiin osittain esille.
Löytö oli noin 15 cm paksuisen männyn juuren kupeessa, heti turpeen alla ja kivien päällä. Löytökohdalla oli muutaman kymmenen sentin laajuinen kalliokolo, joka oli täyttynyt tai täytetty noin 5 – 15 kokoisilla kivillä.
Mäntyä kaatamatta ja mahdollista muinaisjäännöstä hajottamatta kohdetta ei tutkittu enempää. On mahdollisista, että kohdalla on rautakautinen hauta.

Raatoniitty (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Viisi n. 2-4 m halkaisijaltaan ja n. 50 cm syvyydeltään olevaa pyöreän tai pitkulaisen muotoista hiilimiilun pohjaa, reunoilla matalat vallit, osin vallit puuttuvat. Kuopat sijaitsevat enimmillään 10 metrin etäisyydellä toisistaan. Kairauksessa todettiin niukasti hiiltä. Joidenkin kuoppien päällä kasvaa puita, jotka ovat rungon läpimitaltaan enimmillään n. 40 cm. Kuopat ovat pintakasvillisuuden peitossa.

Suopellonmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kymmenen n. 1 x 1,5- 1,5-5 metrin kokoista ja n. 50 cm syvää hiilimiilun pohjaa. Muodoltaan kuopat ovat pyöreitä tai pitkulaisia, reunoilla on matalat vallit, osin vallit puuttuvat tai ovat epäselvät. Seitsemän kuoppaa sijaitsee rykelmässä ja kolme muuta niistä n. 30-80 metrin etäisyydellä. Kairauksessa todettiin joidenkin kuoppien pohjasta niukasti hiiltä. Joidenkin kuoppien päällä kasvaa puita, jotka ovat rungon läpimitaltaan
enimmillään n. 40-50 cm. Kuoppien pinnalla kasvaa sammalta ja puolukkaa, jonkin verran myös saniaista ja heinää. Lähialueilla on peltoja ja myös entisiä peltoja, jotka ovat metsittyneet.

Saparoniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteen kuopat on merkitty vuosien 2005-2007 kaivausraportin ”Niemenharju 1 Niemi MJR 601010057” kartalle sivulle 22, raportti Miikka Kumpulainen ja Mirja Miettinen. Tutkimuksen kohteena olivat kivikautiset löytöpaikat ja historiallisen ajan asuinpaikka.
Vuosien 2005-2006 kaivausten yhteydessä Saparoniemestä kartoitettiin 38 maakuoppaa kahdessa vierekkäisessä rivissä. Ne tulkittiin pyyntikuopiksi, joihin olisi myöhemmin tehty hiilimiiluja ja tervahautoja. Karvalammesta n. 100 m kaakkoon sijaitsevaan kuoppaan/kaksoiskuoppaan tehtiin koeoja. Kuopassa todettiin kaksoismaannos. Isomman kuopan seinämässä oli hiiltyneitä puunjäänteitä pystysuunnassa ja kuopan pohjalla hiiltyneitä puunjäänteitä vaakasuorassa. Kysymyksessä tulkittiin olevan pyyntikuopan seinämien ja pohjan tukirakenteista (s. 22-23 Kumpulainen ja Miettinen).
2015: Alueelta kartoitettiin 26 maakuoppaa, jotka ovat voineet olla alun perin pyyntikuoppia. Kuopat ovat kooltaan n. 1,5-4 m, syvyys vaihtelee vajaasta puolesta metristä n. metriin. Ne ovat muodoltaan pyöreitä tai soikeita. Osassa on reunavalli, kuoppien reunat vaihtelevat loivista jyrkkiin. Kuopat ovat pintakasvillisuuden
peitossa. Kahdessa tapauksessa kysymys on kaksoiskuopista eli kuopat sijaitsevat kiinni toisissaan. Ainakin kymmenen kuopan maannoksessa esiintyi kairauksessa hiiltä, joissakin kuopissa hiilikerros oli vahva ja kysymys on hiilimiiluista. Vain yhdessä kuopassa havaittiin kaksoismaannos. Alueella on myös resenttejä
maanottokuoppia.

Hevosenpää (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Paikka sijaitsee Laukaan kirkosta 1,8 km pohjoiseen, Laajalahden itäreunalla,
venesataman pohjoispuolella olevalla alavan, soisen maaston ja järven ympäröimällä kumpareella.
Paikalla on muinainen pieni saari, joka nyt on lännessä ja etelässä alavan ja soisen maaston ympäröimä saaren keskellä on vielä erillinen kumpare jonka laki on n. 90 m korkeustasolla. Laki on tasainen ja sitä ympäröi n. parimetrinen törmä. Lakitasanne on laajuudeltaan n. 37 x 27 m. Maaperä on hiekkainen moreeni.
Laen eteläosaan tehdyistä viidestä koekuopasta tuli kaikista kvartsi-iskoksia. Laen pohjoisosaan ei koekuoppia tehty. On oletettavaa että koko lakitasanne on asuinpaikkaa, joka korkeustason perusteella ajoittuisi varhaismetallikauden alkupuolelle. Asuinpaikka on kajoamaton ja ehjä.

Tyvelänsaari (Hautapaikat)
Rautakautinen; Paikalta löytynyt metallinilmaisimella veitsi, nuolenkärki soikea kupurasolki ja sormustin. Kaikki löydöt ajoittuvat malliensa puolesta viikinkiaikaan. Paikka on lehtomaista kuusimetsää. Maaperä on hienoa hiesua/hiekkaa. Paikka sijaitsee Tyvelän saaren eteläpäässä olevan lahden itäreunalla. Veitsi ja nuolenkärki ovat löytyneet n. 5-10 m päästä rantaviivasta koordinaattien mukaiselta paikalta. soikea kupurasolki ja sormustin näistä n. 15 m. pohjoiseen rantaviivasta.

Likolahti (1000031247) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kannonkosken keskustasta 6,3 km luoteeseen Kivijärven itäpuolella harjujakson itäosassa tasanteella pyyntikuoppajärjestelmän rajauksen sisällä. Kuivahko hiekkakangas.
Paikalla on uunin jänteet, jonka ulkoreunan suorakulmainen muoto on vielä melko hyvin säilynyt, mitat 2,3 x 2,2 m, näkyvissä oleva korkeus n. 0,5- 0,6 m. Holvi ja suuaukko ovat sortuneet. Uuni oli tiivistetty savi/hiesu – hiekkasekoituksella, josta löytyi kivien välistä enää hiekkaa ja vähän silttiä. Uunin ympärillä on 20-30 cm paksu maa-/humuskerros, jonka alta löytyi nokinen tasainen hiesukerros, sen laajuutta ei pystytty selvittämään. Uunin eteläpuolella on matala, n. 20 cm syvä 3,5 x 2,5 m mittainen hieman epäsymmetrinen painanne, jonka pohjasta löytyi nokimaata. Todennäköisesti kyseessä on sama lattiataso kuin uunin ympärillä oleva hiesukerros. Rakenne on ilmeisesti savupirtin pohja, vastaavanlaisia kohteita on löydetty ainakin Suomussalmelta, Hyrynsalmelta, Pudasjärveltä ja Taivalkoskelta, Suomussalmen kohde on kartta-aineiston perusteella 1600-luvun puolesta välistä. Nämä syrjäisillä seuduilla sijainneet pienet savupirtit voitaneen mahdollisesti yhdistää varhaiseen historialliseen kaskiviljelyyn.

Piispalankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on pieni tervahauta, halkaisija 6 m, kuopan halkaisija 3,5 m ja syvyys 0,5 m. Halssi suuntautuu länteen, pituus n. 3 m ja syvyys n. 1,5 m. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Piispalankangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ison pyyntikuopan vieressä on tervahauta, halkaisija 5,5 m, kuopan halkaisija 3 m ja syvyys 0,5 m. Halssi suuntautuu länteen, pituus n. 2 m ja syvyys n. 1,1 m. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Oksala (1000031527) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Keskellä savisia peltoja oleva matala metsäinen kalliokumpu, jossa on hiekkapitoinen tumma maa. Maaperässä on nähtävissä nyrkin kokoisia kiviä, joiden pinnassa on rapaumaa.
metsäsaarekkeestä on löytynyt pronssinen hevosriipus ja alakohteesta pronssiesineen katkelma ja metallipäällysteinen puukonkahva.
Kohde on koskematon.
Haapaniemi on paikallistarinoissa mainittu Jyväskylän yhtenä vanhimpana asuinpaikkana.
Eräsijana (gamle fiskerij arerum) Haapaniemi on kuulut Hauhon Hyvikkälän kartanolle (1400-luvulla Asserinpoikain rälssisuku, 1500-luvulla Erik Spåra).
muita omistajia:
1564-lampuoti Heikki Matinpoika. 1577 paikan omisti Janakkalan Monikkalan herra Juhana Knutinpoika, 1607 paikan omisti Perniön Mälkiälä, Paikka pysyi eri aatelisten rälssinä aina vuosiin 1680 ja 1686 saakka, jolloin Oksalan tila siirtyi kruunulle.

Potaskalahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on potaskauunin jäännökset ja rakennuksen pohja. Uuninpohjja on halk. 8 # 9 m, korkeus n. 1 m (N 6900656 E 385613). Se koostuu maan lisäksi ainakin muutaman kymmenen sentin kokoisista kivistä (sammalen alta tunnustellen). Keskikohdalla on sammalkerroksen alla palaneen saven kerros. Uunista n. 30 m länteen on rakennuksenpohja. Koko noin 3 x 4 m (N 6900646 E 385582). Maaperustukset. Uunia tai kiuasta ei maanpinnalle ole havaittavissa. Kyseessä on todennäköisesti potaskauunin polttajien maja. Rantaan johtava tieura kulkee muutaman metrin päässä oikealla. Potaskaniemessä ei havaittu muinaisjäännöksiä.

Pohjaslahti Vanhatie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vanha osittain fossiloitunut tielinja, osin paikallistienä ja ratsupolkuna. Kyseessä on osa vanhaa postitietä, joka johtanut Kuortaneelta Ähtärin ja Keuruun kaytta Jy-väskylään. Lännessä, Riitalahden luoteispuolella vanha tielinja erkanee kantatie 58:sta itään kiertäen Riitalahden itäpuolelle. Tällä osuudella tie on vanhassa kuo-sissa - varsin arkaaisessa kunnossa mutta alkuperäistä leveämpi. Tien varrella, Riitalahden koillisrannan tuntumassa on Riitalahden kahakan muistomerkki (22.7.1808). Kohdalla tie kulkee rantaan laskevan korkean törmän päällä. Kaha-kassa vääpeli G.J. Böökin 50 miehinen sissiosasto kaappasi talonpoikien tuella venäläisten 25 ajoneuvon kuormaston (Lappalainen & al. 2008: Suomensodan Historia 1808-9, s, 158). Muistomerkistä 120 m itä-kaakkoon vanha tielinja erka-nee fossiloituneena Riitalahdentiestä kaakkoon, kulkien puron yli (silta tuhoutunut, rakenteita on jäljellä) ja nousten rinnettä ylös mäelle tien 6045 (Kalettomantie) tun-tumaan. Tällä välillä tieura on vielä maastossa nähtävissä. Se on säädetyt 2,4 m leveä ja sen reunoilla on paikoin matalaa ojaa tai matalaa pengerrystä ja leikkaus-ta. Tie on muutoin metsittynyt ja sammaloitunut mutta sen rakenteet ovat edelleen täysin ehjänä, arkeologisoituneina ja fossiloituneina jäljellä. Tätä eheää, hylättyä tietä on jäljellä metsässä nykyisen Riitalahdentien eteläpuolella n. 350 m matkan.
Kalettomantien kohdalla on ollut tienristeys josta on erkaantunut tie etelään Hos-karin taloon joka toiminut kievarina. Tämä tieosuus on alkupäästään ratsupolkuna ja Hoskarin tasalta etelään, joen rantaan paikallistienä. Päätie on jatkunut Kalet-tomantiestä itään jossa ennen peltoja kaartanut pohjoiseen ja ylittänyt pohjoisem-pana puron. Tällä välillä vanhatie on hoidettuna ratsupolkuna. Puron kohdalla ei ole jälkiä vanhasta siltarakenteesta vaan tien alla on moderni muovirumpu. Puro-laaksosta pohjoiseen, rinteen laella vanha tielinja eroaa ratsupolusta, kulkien fossi-loituneena sen itäpuolella pohjoiseen. Vanha tie ylittää Heikkiläntien Kalettoman-tien risteyksen itäpuolella ja kulkee fossiloituneena pohjoiseen ja häviää sitten Ka-lettomantien alle. Tällä välillä - purolaakson ja Kalettomantien - fossiloitunutta tie-linjaa on jäljellä n. 360 m matkan, Heikkiläntien kohdalla katkenneena.
Maastossa havaittu vanha tielinja on yhtenevä 1840-luvun isojakokarttaan merkityn tien kanssa.

Pohjoisjärvi Mikkola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden laaditun 1840 isojaon toimituskartan perusteella paikalla on sijainnut Pohjoisjärven Mikkolan talo. Talon perustamisajankohdasta ei ole tarkempaa tietoa tähän, mutta se lienee perustettu 1500-luvun lopulla - 1600-luvun alkupuolella. Talonpaikka on täysin autioitunut. Paikalla on näkyvissä talon perustukset ja sen sisällä uunin raunio, rantaan menevän tien kupeessa, sen eteläpuolella ison pihlajan alla. Talo on ainoa täysin autioitunut ja ehjänä arkeologisoitunut vanhoista Pohjois-lahden talonpaikoista. Talo lienee (ei lähdetietoa - oma käsitys) perustettu eräsi-jasta 1500-l lopulla - sen paikka viittaa siihen. Talonpaikan ja järven välinen pelto-rinne vaikutti arkeologisesta näkökulmasta erittäin mielenkiintoiselta ja on mahdol-lista, että tätä paikkaa edeltänyt talonpaikka ja eräsija voisi olla löydettävissä rannempaa, nykyisestä pellosta. Pelto oli kuitenkin paikalla käytäessä nurmella, eikä siitä voitu saada em. käsitystä tukevia havaintoja.

Jukojärven talo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jukojärven yksittäistalon paikka v. 1722 ja 1781 ja 1840 kartoilla. Nyt talotontti täysin autioitunut ja peltoa. Paikannus on tarkka vaikka varmennusta maastohavainnoista ei voitu saada. Ehdotettu muinaisjäännösraja tonttimaata laajempi koska on perusteita epäillä että vanhin asutus on sijainnut tontin läheisyydessä rannempana. Asiaa ei nyt voitu tarkistaa koska pelto oli viljalla.
Jukojärven talo on perustettu - ilmeisesti eräsijasta - v. 1557 ja se on ollut alueen ainoa talo vuoteen 1669, jolloin siitä erotettiin Tolpan talo.

säkkilampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervaränni, kooltaan 5 x 1,5 m ja syvyys n. 0,4 m. Ränni on rinteen yläosassa ja Säkkilampeen laskevassa loivahkossa rinteessä. Rännihaudoissa on valmistettu tervaa kotitarpeiksi. Kyseessä on eräänlainen pitkänomainen, pieni tervahauta.

Vaarila (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Niemen kärkiosa on tasainen, loivasti polveillen pohjoiseen nousevaa maastoa. Alemmalle tasanteelle tehdystä parista koekuopasta pieniä luun muruja ja kvartsi-iskoksia. Maaperä on hiekkaa. Paikan rajaus on arvio - koko niemen aluetta asuinpaikka tuskin kattaa runsaasta koekuopituksesta päätellen.

Matoniemi (1000032001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niemen eteläkärjen länsiosassa, rannasta kohoavalla laakealla pienellä tasalakisella kumpareella. Sen itälaidassa maaperä paikoin vähäkivistä, muutoin hyvin kivistä hiekkamoreenia. Koekuopasta runsaasti kvartsi-iskoksia. Joukossa esineitä. Suppea-alainen paikka, rajaus topografian ja koekuoppahavaintojen perusteella.

Ilvesjärvi (1000032002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka on tasalakinen etelään kurottuva harjanne jonka reunat ovat jyrkät. Harjanteen länsipuolella on jokisuu. Harjanteen järvenpuoleinen pää on erodoitunut.
Löydöt niemen kärjen laki tasanteen lounaispäästä. Koekuopasta kvartsi-iskoksia, kaavin ja hiotun kiviesineen sirpale. Löytöjä saatiin vain suppealta alalta niemen lounaisreunalta. Asuinpaikan rajaus oin siten arvio ja oletus siitä että se olisi ulottunut koko kärjen alueelle, joskaan muualle tehdyistä koekuopista ei havaintoja saatu. Vaikutelmaksi jäi että harjanteen kärki olisi ajan myötä hiljalleen sortunut järveen ja siten asuinpaikasta olisi jäljellä vain pohjoisosat. Sitä vastaan puhuu se, että rannassa erodoituvan törmän juurella ei havaittu kvartseja.

Jukojärven mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi uomaa järvestä kosken niskalle, joista toinen on ilmeisesti keinotekoinen ja toistakin muokattu. Uomien välille jää saari, jossa on näkyvissä ainakin yhden multapenkkaisen rakennuksen jäänne sekä muita epämääräisempiä rakenteita. Ne saattavat liittyä vanhaan myllyyn tai sitä edeltävään muuhun asutukseen tai eränkäyntiin. Tien varrella, missä uomat yhtyvät kosken suulla on nuorempi kivirakenne, myllypadon osana.
Jukojärven mylly on merkitty 1722 kartalle. Vanhemmista myllyrakenteista ei ole nykyisen myllyrakennuksen ympäristössä ja kosken alajuoksulla mitään nykyisistä erottuvia rakenteita havaittavissa.

Pitkäjärvi-Päijänne (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiekkamaaperäinen vanha rantatörmä ja kangas. Muinaisen törmän
reunalla on kaksi hyvin säilynyttä ja ehjää tervahautaa. N 7021199 E 411496 ja N 7021188 E 411529.
Soisalo & Sepänmaa 2021: Kohteen tilassa ei havaittu muutosta v. 2008 kuvaukseen verrattuna. Kankaalla tervahautojen läheisyydessä on hiekanottokuoppia.

Myllylänkoski 3 myllyränni (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kohteen 7 länsipäästä 40 m luoteeseen pääuoman pohjoispuolella. 12 m pitkä kivisuiste erottaa rännin pääuomasta. Rännin keskikohdalla on sekä suisteella että pohjoisrannalla korkeampi kasa lohkokiviä, osa niistä on sortunut ränniin. Kyseessä voi olla myllyn perustus.

Myllylänkoski 4 myllyränni (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee myllyrännistä kohde 8 85 m luoteeseen. Ränni on kaivettu jokiuoman koillispuolelle, se kulkee noin 2 m:n etäisyydellä pääuomasta, sen pituus on 35 m ja leveys n. 1,5 m. Myllyn perustusta ei havaittu. Molemmat myllyt kuuluivat ilmeisesti Taavettilan talolle; lähellä sijaitseva Myllyllä (merkitty jo 1840-luvun pitäjänkartalle) oli Taavettilan torppa.

Syrjänkangas (1000034348) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kyynämöinen järven länsirannalla olevan suppalampia olevan hiekkaharjun päällä ja rinteillä oleva pyyntikuopasto. Kuoppia on 40 kpl. Pääosa kuopastosta sijoittuu Kaakkolammen ympärille. Kuopat ovat keskimäärin halkaisijaltaan n. 3 m ja syvyys vaihtelee 0,5m ja 1m välillä. Kuopastoon ei muodostu selviä kuoppajonoja. Isoin keskittymä kuoppia on Huutoniemen ja Hietasaaren kannaksen välisellä alueella Kyynämöisen rantaan rajoittuvalla harjanteella.

Ylimensalmi 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Suomen sodan Karstulan taistelun (21.8.1808) itäinen taistelupaikka (http://urn.fi/URN:NBN:fi:jyu-200907292959).
Maaperä on sekoittunutta n. 20 cm syvyydelle saakka ja muistuttaa vanhaa peltoa tai laidunta. Paikalla ei ole ollut viljelyä tai laidunnustoimintaa 1700- ja 1800- ja 1900-luvun karttojen mukaan.
Paikalla ei ole maanpäälle näkyviä rakenteita. Paikka vaatii tarkempaa tutkimista aluerajausta varten.
Paikka on koskematon.

Huhmarsaari (Hautapaikat)
Rautakautinen; Huhmarsaaren länsipäässä, saaren korkeimmalla kohdalla on sammalen peittämä 4 m halkaisijaltaan ja maanpinnasta 30 cm korkea pyöreähkö röykkiö. Sammalen alla tuntuu irtokiviä. Paikalta on löytynyt pieni hevosenkenkäsolki. Hevosenkenkäsoljen löytöpaikka on n. 3 m päässä röykkiöstä itä-länsi suuntaisesti röykkiön keskilinjasta ja sen maanpäälle näkyvistä rajoista.
Saaren etelärannalla on raunioitunut sauna ja grillipaikka.

Könkkölä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Jämsän kirkosta 2,5 km etelään ja valtatie 9:n liikenneympyrästä 860 m pohjoiseen, rautatien kaarteen lounaispuolella olevalla etelään viettävällä peltorinteellä.
Paikalla on muinainen etelään kurottuva niemeke jonka alalla pellossa kvartseja. Suurin osa löydöistä niemekkeen kärkialueelta ja sen länsipuoliselta rinteeltä. Paikkaa tarkastettaessa pelto oli kynnettynä ja kostea ja havainnointiolosuhteet mitä parhaimmat. Paikka rajattu kvartsien levinnän mukaan. Maaperä paikalla hieta/hiesumoreeni.
Vuoden 2021 inventoinnissa kohde sijaitsi viljellyllä pellolla, joten inventoinnin yhteydessä kohdetta ei tarkastettu lähempää.

Könkkölä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Jämsän kirkosta 2,1 km lounaaseen ja valtatie 9:n liikenneympyrästä 850 m pohjoiseen, rautatieltä n. 200 m luoteeseen, etelään laskevassa peltorinteessä.
Paikalla peltorinteessä runsaasti kvartseja. Kaksi löytökeskittymää joiden välillä n. 25 m leveä vähälöytöinen alue. Paikka rajattu pellon pinnasta tehtyjen löytöhavaintojen perusteella.
Vuoden 2021 inventoinnissa kohde sijaitsi viljellyllä pellolla, joten inventoinnin yhteydessä kohdetta ei tarkastettu lähempää.

Urtinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka on muinaisen, lounas-koillissuuntaisen, noin 2 m korkean ja kivisen rantatörmän yläpuolisella tasanteella. Se on nykyrannasta noin 20 m etäisyydellä ja nelisen metriä Kivijärven vedenpintaa korkeammalla tasolla. Törmän juurta sivuaa mökkitie. Maalaji tasan-teella on hyvin vähäkivistä hiekkamoreenia, mutta pinnasta noin 15 - 40 cm syvyyteen on selvä muokkauskerros. Alue on peltoa vielä v. 1988 peruskartalla (2333 09 Nurkkaperä), mutta nykyisin se on osittain metsittynyt. Siellä kasvaa enimmäkseen heinäkasveja ja nuoria lehtipuita. Lounaan ja lännen suunnalla asuinpaikka rajautuu kiviseen ja lohkareiseen metsämaastoon. Koillisessa asuinpaikka-alueen rikkoo vanha hiekkakuoppa.
Tasanteelle kaivettiin 12 koekuoppaa ja kuudesta tuli asuinpaikkaa osoittavia löytöjä: kvartsikaavin ja iskoksia, palanutta luuta ja yksi saviastian pala. Yhdestä koekuopasta löytyi muokkauskerroksen alapuolelta rapautuneita kiviä ja samasta kontekstista hiilenpaloja. Hiekkakuopan lounaispuolella löytöjä tuli noin 30 m matkalla. Löytöjen perusteella asuinpaikka jatkuu hiekkakuopan koillispuolella ainakin 10 m, mutta maaperän ja topografian perusteella se voi jatkua pidemmällekin. Kaikkiaan asuinpaikkalöytöjä on runsaan 40 m matkalta rantatörmän suunnassa. Osa löydöistä on muokkauskerroksesta, mutta niitä on myös sen alapuolisesta hiekkamoreenista. Pohjoisessa rinne nousee loivasti, ja siellä on ainakin osassa aluetta hienojakoisempaa maalajia.
Muokkauskerroksen alapuolella on todennäköisesti ainakin paikoin säilynyttä kult-tuurikerrosta.

Niittypelto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kivijärven kirkolta noin 11 km pohjoiskoilliseen, Kivijärven länsirannasta noin 80 m länteen. Tervahauta on tyypillisen pyöreähkö, melko laakea, ja siinä on selvät vallit. Tervahaudan syvyys on metrin verran ja maksimihalkaisija noin 13 m valleineen. Halssi on alarinteen eli järven puolella. Maaperä on hiekkamoreeni, puusto on nuorta kuusikkoa ja lehti-puuta.

Hanhiniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on pieni, halkaisijaltaan noin 7 m hyvin säilynyt tervahauta, jonka halssi osoittaa länteen. Se sijaitsee loivan hiekkaisen rinteen lounaisosassa. Alueen puusto on nuorta mäntymetsää, tervahaudan kohdalla kasvaa lisäksi joitakin nuoria lehtipuita.

Hanhiniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hanhiniemen kaakkoiskärjessä on ympäristöään nelisen metriä korkeammalla oleva (n. 135 m tasolla) tasanne, kooltaan noin 120 x 40 m - siis muinainen saari. Alue on kivistä hiekkamoreenia. Alueelle tehtiin kymmenisen koekuoppaa, joista viidestä tuli kivikautista asuinpaikkaa osoittavia löytöjä: kvartsi- ja kivilaji-iskoksia, palanutta luuta. Alue vaikuttaa hyvin säilyneeltä. Puusto alueella on nuorta mäntymetsää.
Alueen laajuus on arvioitu topografian perusteella - ainakin koko lakialue lienee asuinpaikka-aluetta. Mainittakoon, että myös hyvin kivikkoisista kohdista, joihin oli vaikea tehdä koekuoppia, tuli löytöjä

Hanhiniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kivijärven kirkolta kymmenkunta kilometriä pohjoiskoilliseen, Kivijärven Hanhiniemessä, sen keskivaiheilla. Paikalla on luode-kaakkosuuntainen niemeke. Nykyinen järvenranta on siitä lähimmillään runsaat 100 m lounaaseen. Niemekkeen kärkiosassa on ihmistekoiselta vaikuttava maakuoppa (N 7010536 E 405699). Se on säännöllisen pyöreä, halkaisija on noin 2 m ja syvyys noin puoli metriä. Sen lähistölle kaivetuista koekuopista löytyi kvartsi-iskoksia. Alueelle kaivettiin 7 koekuoppaa ja kolmesta tuli löytöjä, yhteensä 5 kvartsia. Tasainen ja potentiaalinen asuinpaikka-alue on niemekkeen poikkisuunnassa 15 - 20 m. Löytökohdasta luoteeseen on toinen mutta pie-nempi kuoppa, halkaisija 1 m syvyys ja 30 cm, mutta se voi olla luontainenkin (N 7010547 E 405682). Maaperä alueella on kivinen hiekkamoreeni, puusto on mäntyä. Alue on hyvin säilynyt, ja maaperä vaikutti käytännössä koskemattomalta. Asuinpaikan rajaus perustuu alueen topografiaan ja maaperään sekä koekuoppalöytöihin.
Kvartsien löytökohdat:

Hanhiniemi 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alueella on pienehkö, noin 20 x 5 m, loivasti lounaaseen viettävä terassi. Maaperä on kivistä hiekkamoreenia. Terassille tehtiin kaksi koekuoppaa, joista toinen oli löydötön, toisesta löytyi noin 15 cm paksuisesta rikastumiskerroksesta 10 kvartsi-iskosta ja yksi palaneen luun siru. Alueen laajuus on minimi - arvioitu topografian perusteella. Puusto alueella on nuorehkoa mäntymetsää. Paikasta noin 60 m kaakkoon on toinen kivikautinen asuinpaikka (kohde 19) noin 3 m korkeammalla tasolla - siis eriaikainen.

Hanhilahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hanhilahden pohjoisosan koillispuolella olevalla hiekkamoreenitasanteella todettiin kuoppajäännös. Kohde sijaitsee mökkitiestä noin 10 m luoteeseen.
Kyseessä on pyöreä, suppilomainen kuoppa, halkaisijaltaan noin 5 m, syvyydeltään noin 2 m. Kuoppaa reunustaa 2 - 2,5 m leveä ja 20 - 30 cm korkea reunavalli. Koekuopissa ja kairauksissa kuopassa ja sen reunavallissa havaittiin podsoli-maannos, yhdessä vallille tehdyssä kairauksessa oli selvä kaksoispodsoli. Mainittakoon, että hiiltä tai nokea ei havaittu. Kyseessä lienee pyyntikuoppa.
Kohta ympäristöineen on avohakattu - ennen metsänhakkuuta paikalla on kasvanut mäntymetsää. Metsänhakkuista huolimatta kohde vaikuttaa hyvin säilyneeltä.

Heitsaari Etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan noin 14 metrinen, hyvin säilynyt tervahauta. Haudan syvyys on noin 1 m. Vallit ovat noin 3 m leveät. Halssi osoittaa pohjoiskoilliseen. Vallin ulkopuolella on muutaman metrin välein noin 50 x 50 cm - 1 x 1 m kuoppia. Tervahauta sijaitsee loivassa notkelmassa. Maaperä kohdalla on kivikkoista hiekkaa ja puusto mäntymetsää.

Heitsaari Lampokaarre (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kivijärven Heitsaaressa, Kivijärven kirkolta noin 4.5 km kaakkoon. Saaren luoteisosassa on luode-kaakkosuuntainen kapeahko niemeke, sen kainalossa, saaren pohjoisrannalla on lahti nimeltä Lampokaarre. Asuinpaikkalöydöt, kvartseja ja luuta, ovat Lampokaarteen lounaispuoleiselta harjanteelta noin 135 m mpy. tasolta. Alue on hyvin säilynyt, ja maaperä vaikutti käytännössä koskemattomalta. Maaperä alueella on kivinen hiekkamoreeni, puusto on mäntyä. Asuinpaikan rajaus on alustava ja se perustuu alueen topografiaan ja maaperään sekä koekuoppalöytöihin.

Heitsaari luoteispää 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kivijärven Heitsaaressa, Kivijärven kirkolta nelisen kilometriä kaakkoon. Saaren luoteisosassa on luode-kaakkosuuntainen kapeahko niemeke. Asuinpaikkalöydöt, kvartseja ja palanutta luuta, ovat niemekkeen keskivaiheilta, sen länsirannasta noin 30 m etäisyydellä. Paikalla on 135 m mpy. tuntumassa tasanne. Siihen kaivetuista kahdesta koekuopasta saatiin palanutta luuta ja yksi kvartsi-iskos. On kuitenkin huomattava, että paikalla ei tehty intensiivistä koekuopitusta. Alue on hyvin säilynyt, ja maaperä vaikutti käytännössä koskemattomalta. Maaperä alueella on kivinen hiekkamoreeni, puusto on mäntyä. Asuinpaikan rajaus on alustava ja se perustuu alueen topo-grafiaan ja maaperään sekä koekuoppalöytöihin.

Heitsaari Luoteispää 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kahdesta noin 8 m etäisyydelle toisistaan tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Löytökohdalla on noin 7 m levyinen terassi, jonka koillispuolella on matala harjanne. Maaperä kohdalla on hiekkaa ja puusto mäntymetsää. Asuinpaikan arvioitu laajuus on minimi. Samalla niemellä on kaksi muuta kivikautista asuinpaikkaa sekä kivikautinen hajalöytökohde. Koko aluetta ei inventoinnin yhteydessä ollut mahdollisuutta koekuopittaa kattavasti. Mahdollisesti koko niemi on asuinpaikka-aluetta (pesäkkeistä).

Montiainen itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Saaren itäosassa on pohjoiskoilliseen aukeavalla rinteellä tasanne, pituudeltaan noin 30 m ja leveydeltään noin 10 m. Maaperä tällä alueella on vähäkivistä hiekkaa. Lähiympäristö on kivisempää.
Tasanteelle tehtiin yksi koekuoppa, jossa 5 cm paksuisen huuhtoutumiskerroksen alla oli 15 cm paksuinen hyvin runsaasti palanutta luunsirua ja muutamia kvartsi-iskoksia sisältänyt kerros. Muita koekuoppia ei tehty. Asuinpaikan laajuus on arvioitu topografian perusteella. Alue vaikuttaa koskemattomalta. Puusto alueella on nuorta mäntymetsää.

Montiainen länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Montiainen nimisen saaren länsirannalla. Tervahauta on pyöreähkö, kuopassa on melko jyrkät seinämät. Vallit ovat selvät. Tervahaudan syvyys on noin 1.3 m ja maksimihalkaisija noin 8 m valleineen. Halssia ei näkynyt. Alueella oli hiljattain tehty risusavotta eli ensiharvennus, ja siellä oli ristiin rastiin nuorten lehtipuiden ja mäntyjen runkoja. Niitä oli paljon myös tervahaudan päällä. Maaperä on hiekkamoreeni, puusto on nuorta männikköä.

Saukkolahti (1000034857) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Heitjärven länsirannalta, Selänrannanmäen itälaidalta ja Saukkolahden pohjoispuolelta havaittiin neljä kvartsi-iskosta noin neljän neliömetrin alueelta (keskipiste N 6994076 E 401705). Ensimmäinen iskos löytyi kopaisemalla vanhaa metsäkoneen nostamaa mätästä. Kaksi iskosta löytyi kun mättään ympäristöä puhdistettiin lastalla. Neljäs iskos löytyi koekuopasta noin 10 cm syvyydestä, vaaleasta huuhtoutumiskerroksesta.
Paikan maaperä on hyvin kivistä ja soraista, puhtaan hiekan alueita ei paikalta tavattu. Rantaan löytöpaikalta on noin 20 metriä. Maa laskee löytöpaikalta loivasti kohti järveä, joskin löytöjen kohdalla on hieman tasaisempi kohta. Kohteen muinaisjäännösrajaus on arvio, joka perustuu löytöihin ja paikan topografiaan.

Saukkolahti 2 (1000034858) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka on Saukkolahteen viettävä mäntykangasrinne, jonka maaperä on hiekkamoreenia. Kvartsi-iskos löytyi koekuopasta n. 5 cm humuskerroksen alapintaa syvemmältä, huuhtoutumiskerroksesta. Toinen iskos löytyi toisesta koekuopasta n. 26 m pohjoiseen tästä. Sen löytö syvyys oli sama kuin ensimmäisen.

Rasvalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kivijärven kirkosta noin 9 km pohjoiskoilliseen, Kivijärven (130.8 m mpy.) luoteisrannan tuntumassa. Siellä on luode-kaakkosuuntainen lahti, jonka etelärannalla korkeuskäyrät muodostavat luo-teeseen työntyvän niemekkeen. Siinä on 135 - 140 m mpy. korkeuskäyrien välillä noin 1 m korkea selvä törmä ja sen päällä lähinnä länteen avautuva terassi. Sillä on myöhäisiä historiallisen ajan kuoppia 4 kappaletta, 3 vierekkäin ja yksi sivum-malla. Kaivelulta säilynyttä asuinpaikkaa on ainakin kuoppien eteläpuoleisen te-rassin osalla. Siitä löytyi koekuopista, heti turpeen alta hiekasta, palanutta luuta ja kvartseja. Säilynyttä terassia on törmän pituussuunnassa noin 15 m ja syvyys-suunnassa noin 10 m. Toinen löytökohta on hieman ylemmällä tasolla, 3 kuopan muodostaman ryhmän koillispuolella. Siinä löytöjä tuli yhdestä koekuopasta, har-maasta huuhtoutumiskerroksesta 5 -15 cm syvyydestä.

Kehrävuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kehrävuoren etelärinteen tasanteella 30 metriä itään Hautakoskentieltä, Kehrävuoren etelärinteen tasanteella. Sen ympäristö on mäntymetsää, jonka joukossa on myös nuoria kuusia ja lehtipuita. Puusto yltää myös tervahaudan alueelle. Muutamien keskeltä kasvavien mäntyjen ohella tervahauta on matalien varpujen ja taimikon peitossa.
Tervahauta on halkaisijaltaan 7 m ja syvyydeltään 3 m. Sen vallit ovat 2 m leveät ja 1,5 m korkeat ympäröivästä maastosta. Tervahauta on varsin hyvässä kunnossa eikä siinä havaittu tarkastuksen yhteydessä vaurioita, vaikka tervahaudan läheltä kulkeekin metsäauton ajourat.

Pässilä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Konneveden Kirkonkylällä, Karinkosken luoteispuolella, valtatie 69:ltä erkanevan Taikinaisentien loppupäässä. Paikalla kasvaa tiheää, kuusivaltaista kuusi-mäntymetsää. Tien länsipuolella on kuusitaimikkoa. Maalaji paikalla on pääosin hiekkaa selvästi hienorakeisempaa ja savimaista. Maaperä on paikoitellen hyvinkin tummanpunaista, mutta se on tällä seudulla sitä ilmeisesti myös luontaisesti.
Tien molemmin puolin on soistuneita maa-alueita; länsipuolella laajempi, Pässiläksi nimetty suoalue, asuinpaikan kohdalla on kuitenkin hiekkaisia pesäkkeitä. Maanpinta laskee loivasti kohti Karinkoskea ja Kellanvirtaa. Paikalla on kivikaudella ollut etelä-kaakkoon, Konneveden Kellanvirtaan pistänyt niemenkärki.
Kvartsi-iskoksia tuli harvakseltaan tien penkereiltä tien molemmin puolin noin 140 metrin matkalta. Eniten iskoksia tuli noin kahden metrin säteeltä koordinaattipisteen (ETRS-TM35FIN) N: 6942502, E: 464729 ympäriltä kohdasta, jossa tien suuntaisesti on noin viiden metrin pituinen hiekka-alue.
Kohde on rajattu tien suunnassa pintalöytöjen kattaman alueen mukaan. Leveys on karkea arvio ja perustuu korkeuskäyrien perusteella arvioituun niemenkärjen leveyteen.
Kaikki löydöt eivät kuulune samanaikaiseen asutusvyöhykkeeseen, sillä ne sijoittuvat korkeuskäyrien vastaisesti. Pienialaisenkin leirin paikkaa on voitu ajan
mittaan siirtää niemen nokassa vetäytyvän vesirajan mukana. Taikinaisentie on tuhonnut asuinpaikan ainakin osittain.

Vietsaari Itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 5 km koilliseen, Kivijärven (130.8 m mpy.) länsirannan Vietsaaressa. Saaren itäosassa on järvelle työntyvä kallioinen, laakea ja matalahko niemi. Sen luoteispuolella on pieni lahti.
Asuinpaikka löytyi lahden lounaispuolelta kalliomuodostuman päältä. Löydöt tulivat turpeen alta huuhtoutumiskerroksesta. Paikalla on lähes kivetön hiekkamoreeni silokallion päällä, maakerroksen paksuus noin 7 cm. Kaikki kvartsit löytyivät kahdesta vierekkäisestä koekuopasta, toisesta yksi ja toisesta 5 kappaletta. Yhteensä kaivettiin 10 koekuoppaa ympäristöön. Löytökohdasta on noin 16 m koilliseen järven suuntaan, kallioharjanteen kärkeen. Vastakkaisessa suunnassa on 2 x 1 x 1 m kokoinen kivi. Etäisyys siihen on löytökohdasta noin 10 m.
Asuinpaikan rajaus on arvio topografian perusteella. Se perustuu alueen topografiaan ja maaperään sekä koekuoppalöytöihin. Löytökohdan (7004368 406028) ympäristö vaikutti hyvin säilyneeltä.

Vietsaari metsämökki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Vietsaaren pohjoisosassa. Saaren edustalla on pieni lahti, jonka edustalla on Luolasaari. Lahdenpohjukan rannasta noin 40 m etelään on kahden kalliomuodostuman välinen, osin metsittynyt pelto. Sen itäpään tuntumassa on Metsämökiksi nimetty asumiskäyttöön tarkoitettu rakennus. Asuinpaikkalöydöt tulivat rakennuksen läheltä, pellon koilliskulmasta. Paikalla on selvä, hyvin loivasti pohjoiseen viettävä tasanne, jossa maalaji lähes kivetön hiekka. Muokkauskerros törmän reunan lähellä on noin 40 cm, ylempänä noin 25 cm.
Paikalle kaivettiin 7 koekuoppaa, joista löytöjä tuli neljästä koekuopasta. Asuinpaikkalöytöjä on törmän reunasta ainakin 10 m matkalla sisämaahan. Asuinpaikan rajaus löytöjen perusteella, mutta potentiaalista asuinpaikkaa on koko kallioiden välinen alue. Pellon kohdalla kulttuurikerroksen ylin osa on tuhoutunut, mutta syvemmällä sitä voi olla jäljellä. Ehyttä asuinpaikkaa saattaa olla jäljellä pellon koillisnurkkauksen ja kallion välisellä alueella. Löydöt koordinaattien osoittamasta kohdasta ja siitä 10 m säteeltä. Löytökohdasta länteen rajaus on tehty topografian perusteella.

Humarkivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Huhmarsaaren kaakkoiskärkeen on vuosien 1815-19 isojakokartalla (signum: E42d:3/1-10) merkitty "Huhmarkivi"-niminen rajamerkki. Kyseessä on ollut neljän kylän: Kivijärvi, Kuivaniemi, Jauhoniemi ja Huopana yhteinen rajapiste. Kartta-analyysin perusteella vaikutti siltä, että kyseinen isojakokartalle merkitty rajapaikka ei ehkä olisi täsmälleen sama kuin nykyinen, aivan rantaviivalle merkitty.
Kohde tarkastettiin vuoden 2018 inventoinnissa. Oletetulla vanhan rajamerkin kohdalla, louhikkoisella rantavallilla havaittiin ranta-louhikon päällä noin 2 x 2 m alalla luontaista louhikkoa huomattavasti pienempiä kiviä (läpimitaltaan noin 20 - 60 cm), joista osa oli laattamaisia. Kivikasauman kor-keus oli noin 40 cm. Merkintöjä ei kivien pinnoilla havaittu, mutta niitä ei myöskään käännelty tai puhdistettu.
Ilmeisesti todettukiveys on ihmisen tekemä, todennäköisesti vanhan rajamerkin jäännös. Se sijaitsee noin 7 m luoteeseen nykyisestä rajapisteestä.

Rajaniemi råpund (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vuoden 1818 kartalta paikannettu Kivijärven ja Jauhoniemen kylien välinen rajamerkki on nimetty vanhaan karttaan nimellä Rajaniemi Råpunct. Rajamerkin kohta sijaitsee nykyiselläkin kiinteistörajalla kesäasunnon pihassa, välittömästi nykyisen rantatörmän pääl-lä.

Petäjäniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Petäjäniemen kaakkoiskärjen tuntumassa, noin 135 m mpy tienoilla on kolme muinaista rantaterassia noin +- 2,5 metrin välein. Niemen kaakkoiskärjessä on kesämökki sivurakennuksineen, pihapiirin luoteispuolella oli useita tuulenkaatoja (mäntyjä), joiden juurakoissa neljässä kohtaa havaittiin kvartsi-iskoksia tai palanutta luuta. Löytöalue on pienen niemen tyvellä itään loivasti viettävää rinnettä, jossa on siis kolme muinaista rantate-rassia. Löytöjä on kaikilta terasseilta.
Maaperä löytökohdilla on hiekkaa ja puusto mäntyä. Löytöalueen lounaispuolella maaperä on soransekaista hiekkaa. Sen luoteispuolella on arviolta alle 10 vuoden ikäistä hakkuuaukeata, jonka laikutusaukot olivat umpeutuneet, joista lisähavaintoja ei tehty. Muinaisjäännösalueen arviointi on minimi. On mahdollista, että asuinpaikka ulottuu kaakossa kesämökin pihamaalle ja ympäristössä laajemminkin.

Petäjäniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan noin 10 m tervahauta. Se sijaitsee jyrkähkössä lounaaseen viettävässä rinteessä, haudan lakiosan sijaitessa loivemmin viettävällä rinteellä. Halssi osoittaa etelälounaaseen. Reunavallit ovat laakeat ja matalat, leveydeltään 2 - 2,5 m. Haudan syvyys on hieman alle 1 m. Tervahaudan ympäristön metsä on arviolta alle 10 vuotta sitten hakattu, äestetty ja taimitettu. Tervahauta vaikuttaa kuitenkin ehjältä eli säilyneen äestykseltä. Maaperä kohdalla on hiekkamoreenia. Puusto kohdalla on nuorta kuusi- ja mäntytaimikkoa sekä nuorta lehtipuuta. Tervahaudasta noin 50 m pohjoiseen on vuoden 1848 pitäjänkartalle (2333 06) merkitty torppa

Sammakkolahti (1000037198) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee polun varressa Sammakkolahden rannan läheisyydessä. Maaperä on moreenia, metsä vanhaa mäntyvaltaista rantametsää.Tervahaudan halkaisija on noin 14m, vallit ovat hyvin paksut. Halssi on luoteispuolella. Haudan vierestä menee vanha retkeilyreitti jonka betonirenkaasta ja lahonneista penkeistä koostuva taukopaikka on haudan sisällä.
Tervahaudan lähettyvillä on tervapirtin jäänteet (alakohde). Pirtistä on jäljellä noin 1,5 m halkaisijaltaan oleva, noin 0,5m korkea luonnonkivisen kiukaan jäännös. Kasvillisuudesta on hahmoteltavissa itse rakennuksen kokoa, mahdollisesti mitat ovat olleet noin 4,5m x 5m. Rakennuksenjäänteen vieressä on kaksi matalaa kuoppaa mitoiltaan noin 0,5m x 1m. Ympäristön perustella rakenteet ovat vähintään 1800-luvulta.

Lapinlampi 3 (1000037239) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lintuharjun harjualueen pohjoispäässä, Lapinlammen länsipuolisella hiekkakankaalla, aivan metsätien eteläpuolella sijaitsee hiilimiilu jonka vallit ovat noin metrin leveät, keskihalkaisija on 2 metriä ja syvyys 60 cm. Pohjaan kairatun näytteen perusteella pohjalla on noin 6 cm paksuinen hiilikerros.

Kalmari (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohteessa on ensimmäisen maailmansodan venäläisten rakennuttamia vallihautoja, ampumapesäkkeitä ja lintaaseja. Rakentamisaika vuodet 1916-1917. Vallihautojen rakentamista varten venäläiset palkkasivat Saarijärven seudulta 3 000 työmiestä.

Syrjänmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohteessa on ensimmäisen maailmansodan venäläisten rakennuttamia vallihautoja, ampumapesäkkeitä ja lintaaseja. Rakentamisaika vuodet 1916-1917.
Vallihaudat sijaitsevat Roninmäellä, Syrjänmäellä, Lauttamäellä ja Lehtomäellä.

Kotalahti 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kivikkoisella metsäalueella, hiekkamoreenimaalla on 3 kpl suorakaiteen muotoisia,
noin 3,5 x 1,5 m – 2 x 1 m kokoisia noin 30 cm syvyisiä kuoppia. Kuoppien suuntaus on suunnilleen lounas - koillinen. Kuoppia kiertää matala (10 – 20 cm), leveydeltään noin 1 m maavalli. Kuopat ovat loivasti lounaaseen viettävässä rinteessä –niiden lounaispäät ovat muutama kymmentä cm alemmalla tasolla kuin koillispäät.
Kuoppien pohjalle ja reunavalleille tehdyissä koepistoissa maa todettiin sekoittuneeksi – hiiltä tai podsolimaannosta ei ollut havaittavissa.

Kotalahti 3 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Länteen viettävällä kivikkoisella hiekkamoreenirinteellä havaittiin 5 kpl kuoppia, kooltaan noin 4 x 4 m – 2,5 x 2,5 m. Syvyydeltään kuopat ovat noin 30 – 50 cm. Osa kuopista on pyöristyneen suorakulmion muotoisia, osa pyöreitä tai soikeita. Kuoppia ympäröi matalat (10 – 20 cm), leveydeltään noin 1 m maavallit.
Kohteet sijaitsevat 85 – 87 m mpy korkeustasolla – siis varhaismetallikautisen rannan tuntumassa.
Kuoppiin ja niiden reunavalleille tehdyissä koekuopissa todettiin paksuudeltaan ja selkeydeltään vaihtelevat, mutta selvästi havaittavat podsolimaannokset. Kaikkien kuoppien pohjaosassa maa oli tumman- tai oranssinruskeaa, ”rasvaisen tuntuista” – hyvin samantyyppistä kuin esimerkiksi kivikautisten asuinpaikkojen kulttuurikerros. Mitään löytöjä ei kuitenkaan havaittu.
Muutamassa koekuopassa havaittiin rapautuneita kiviä, mutta moreenimaassa tällaisia ei voida varmuudella tulkita palaneiksi – siis liesikiviksi. Yhden kuopan (alakohde 3 / 1) pohjalla oli muutaman sentin kerros hiiltä ja nokimaata, jolla perusteella kohdetta voisi pitää hiilihautana (hiili ja noki voivat tietysti liittyä myös asuinpaikkaan). Muut 4 kuoppaa sijaitsevat kuitenkin topografisesti samalla, suppeahkolla (noin 30 x 25 m) alalla ja ovat rakenteeltaan samantyyppisiä, mutta näistä ei löytynyt hiilikerrosta. Kohteita ei siis ilman tarkempia tutkimuksia voida määrittää hiilimiiluiksi.
Kuopat saattavat olla pyyntikuoppia tai rautakauden – keskiajan pyyntikulttuurin paikallisten asukkaiden tai eränkävijöiden majansijoja.

Vilhelmi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Harjun korkeimmalla kohdalla on pieni miilukuoppa, sen halkaisija on 3 m ja syvyys 0,7 m. Kuoppaa ympyröi matala valli.
Kairauksessa havaittiin kuopan pohjassa ohuen multa- ja hiekkakerroksen (huuhtoutumiskerroksen ?) alta 10-15 cm nokimaata. Vallissakin oli nokista hiekkaa, kaksoismaannosta ei kuitenkaan havaittu. Kyseessä lienee kuoppamiilu.
Maannoksen perusteella miilun ikä on varmaankin yli sata vuotta, kairausten perusteella tarkempaa ajoitusta ei voitu tehdä.

Pyhäkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Harjun pohjoislaidalla, Isojoen jyrkän törmän lähellä on iso miilukuoppa, halkaisija 5 m ja syvyys 1,2 m. Kuoppaa ympyröi matalla valli. Kairauksissa havaittiin kuopan pohjassa ohuen
humuskerroksen alta yli 15 cm vahva nokimaa- ja hiilikerros. Vallissakin oli nokista hiekkaa, kaksoismaannosta ei havaittu. Kyseessä lienee kuoppamiilu. Maannoksen ja reunan päällä kasvaneiden puiden vuosirenkaiden perusteella miilun ikä on yli sata vuotta, ja se on ilmeisesti
historialliselta ajalta.

Päkäri 3 (Hautapaikat)
Historiallinen; Päkärin torpan pihapiirissä on koordinaattien osoittamassa paikassa n. 1,5 - 2m syvyydellä isonvihan aikainen venäläisen sotilaan hauta. Hauta löytyi 70-luvulla viemäritöiden yhteydessä. Paikkaa on tutkittu tuolloin sotamuseon toimesta. Hauta on peitetty muovilla viemäriputken alle.
Paikalla on ollut kivetty maakellarikuoppa, johon ruumis on aikanaan haudattu. Maakerroksissa oli havaittu palojäänteitä.
Hauta on suurimmalta osin tuhoutunut viemärintitöissä.

Hepolampi SE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Keuruun kirkosta 6,5 km lounaaseen, Hepolammen kaakkoisrannalla, pellon eteläpuolella ja Vilppulaan menevän tien luoteispuolella n. 40 m, loivassa rinteessä olevalla tasanteella.
Tasanteen reunalla on matala muinaisrantatörmä jonka juurella maaperä muuttuu hiekasta hienoaineksiseksi. Inventoinnissa 2013 metsä oli hakattu ja maaperä laikutettu. laikuissa havaittiin selvästi rajautuvalla alueella palanutta luuta sekä kvartsi-iskoksia. Asuinpaikka rajautuu matalan rantatörmän (hieman yli 110 m) päällä olevalle tasanteelle mutta myös hieman sen yläpuolella olevalla tasanteella löytöjä (tasanteiden välillä ei törmää vaan loivaa rinnettä)

Viherinkoski B (Taide)
Kivikautinen; Viherinkosken itärannalla, suunnilleen vastapäätä Viherinkoski A maalausta, noin 80 m siitä itään, museosillan pohjoispuolella, on veteen laskevassa pienessä ja matalassa kallioseinämässä melkein vesirajassa vaaleassa kalliopinnassa todettu useita ihmisen tekemiä, sumentuneita punavärialueita, mutta vain yksi selvä kuvio - vasemmalle katsova hirvikuvio. Luultavasti kysymyksessä on pienen kalliomaalauksen jäänteet.
Maalauskentän vasemmanpuoleisin maalausjälki on lyhyt pystyviiva. Samassa kallionlohkossa oikealla on kallion suurin ja voimakkain värialue. Siitä ei voi luotettavasti tunnistaa kuvioita, vaikka alueen oikeassa reunassa onkin hahmottuvinaan pää alaspäin kuvattu ihminen.
Maalauskentän oikealla puolella, pienen lipan alla, on useita pieniä maalausjälkiä. Ne ovat osin jäkälän peitossa, mutta ainakin yksi eläinhahmo sekä pieni rengasmainen jälki ovat tunnistettavissa.

Kangasvieri (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on huhtikuussa 2021 löytynyt viikinkiaikaisen massiivisen rannerenkaan katkelma ja sulanutta kupariseosta. Havainto myös luusta. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM18331. Viereiseltä pellolta ilmoitettu myöhemmin viikinkiaikaisen rannerenkaan katkelma 15 cm syvyydestä (ILM20882; alakohde).
Löytöalue tarkastettiin 2022 inventoinnissa. Löytäjän ilmoittama sijainti on pienellä metsäisellä saarekkeella Nelostien länsipuolella ja Päijälän raittikylän itäpuolella. Saareke kohoaa ympäröivästä maastosta selkeästi ja sen pohjoisreunalla on raivauskivikkoa. Sen itäreunalla on suorakulmainen osittain maansekainen kivijalalta vaikuttava kiveys, jonka koko on 1,5 x 2,1 metriä ja korkeus noin 60 cm.
Saarekkeen kaakkoiskulmassa on maakellari- tai hiekanottokuopalta vaikuttava kaivanto. Länsipuoli on jyrkähkö ja kivinen ja joen varrella, saarekkeen juurella on paikalla 1900-luvun alussa sijainneen nahkatehtaan jäänteitä. Metsäsaarekkeen alueelle tehtiin maaperäkairauksia ja kolme koepistoa lapiolla. Löytökoordinaatin
lähelle tehdystä koepistosta havaittiin sekoittuneen soraisen hiekkakerroksen alta, noin 20 cm syvyydestä tumma, noen sekainen hiekkakerros. Kerroksen seassa oli hiiltä ja mahdollisesti palaneen keramiikan tai kuonan murusia. Myös muissa koepiston läheisyyteen (2 metrin säteellä) tehdyissä kairauksissa oli sama havainto. Metsäsaarekkeen ympäröivän peltoalueen pintaa poimittiin puintien jälkeen syksyllä, kun pelto oli äestetty. Pintapoimintaolosuhteet olivat melko hyvät, mutta mitään rautakauteen viittaavaa ei havaittu. Pellon pinnassa näkyi historiallisen ajan esineiden fragmentteja. Kohteen aluerajauksen tarkentaminen ja säilyneisyyden määrittäminen vaatisi kohdennettua tarkkuusinventointia, koekuopitusta tms. kajoavaa tutkimusta.

Joki-Kerkkola (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinilmaisimella tehty löytökeskittymäalue. Löydöt ajoittuvat nuorempaan rautakauteen viikinkiajalle ja ristiretkiajalle. Paikka on vanhaa kesantopeltoa ja osittain metsittynyttä peltoa. Löytöalueen vieressä on 1500-luvun kylä Kerkkola mj.tunnus: 1000028079

Heikkilä 2 (1000041082) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Jämsäjoen varressa, pellolla oleva, hajalleen levinnyt polttokenttäkalmisto. Alueelta useita rautakautisia korujen osia ja fragmentteja. Löydöt löytyneet metallinilmaisinetsinnöissä.

Kangasjärvenkangas 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Loivaan hiekkarinteeseen on kaivettu neliömäinen asumuksen pohja, mitat noin 6 x 6 m ja syvyys noin 1,4 m, kaakkoisnurkassa on kapea ramppi alaspäin. Seinämät ovat sortuneet. Tulisijan jäänteet – kiuas tai uuni - ei havaittu. Pohjassa olevan vanhan kannon perusteella kohde on reilusti yli 100 vuotta vanhaa. On useita piilopirttiä, joissa on samantyyppinen rakenne, ja joista on olemassa tarkkaa perimätietoa (Esim. Kalajoki Siiponjoki, inventointi H.-P. Schulz 2007). Kohteen tarkempaa ajoitusta ei ole, todennäköisesti alueen piilopirtit ovat Ison Vihan aikaisia.

Kangasjärvenkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Loivalla koillisrinteellä Kangasjärveltä 70 m lounaaseen on pieni maakuoppa, halkaisija noin 2 m ja syvyys 60 cm. Kairauksessa kuopan pohjassa todettiin 5 – 10 cm huuhtoutumiskerros, sen alla oli yli 15 cm vahva nokimaakerros. Kerroksen paksuus ei selvinnyt koska maa muuttui niin tiiviiksi, ettei kairalla päässyt syvemmälle. Rakenne viittaa miiluun, ja paksun huuhtoutumiskerroksen perusteella se on esihistoriallinen. Kuopasta 40 m lounaaseen on toinen
hieman pienempi kuoppa, josta löytyi myös nokimaata, mutta kerrokset olivat sen verran sekoittuneet, ettei varmaa tulkinta ollut mahdollista.

Kangasjärvenkangas 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Laajalle hiekkatasanteelle on kaivettu neliömäinen asumuksen pohja, jonka mitat ovat noin 6 x 5,5 m ja syvyys noin 1,5 m, eteläseinämässä on kapea ramppi alaspäin. Seinämät ovat sortuneet, paikoitellen näistä on kairalla havaittu melko lahoja vaakahirsiä. Tulisijan jäänteet ei havaittu. Reunassa olevan vanhan kannon perusteella kohde on reilusti yli 100 vuotta vanhaa. On useita piilopirttiä, joissa on samantyyppinen rakenne, ja joista on olemassa tarkkaa perimätietoa (Esim. Kalajoki Siiponjoki, inventointi H.-P. Schulz 2007). Kohteen tarkempaa ajoitusta ei ole, todennäköisesti alueen piilopirtit ovat Ison Vihan aikaisia.

Tervavuori (1000041115) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kallio-Nikaran talo (alkuperäinen kirjoitusasu; myöhemmin Kallio ja Kallionikara) on perustettu ilmeisesti 1700-luvun loppupuolella. Se sijaitsi Tervavuoren kaakkoisrinteellä nykyisen metsätien eteläpuolella. 1920-luvulla siellä toimi iso kämppä5, sen päärakennus talo oli rakennettu jo joskus aikaisemmin.
Ilmeisesti 1960-luvulta rakennettiin paikalle metsästysmaja. Talosta on säilynyt itäosan pohjaa, maanmuokkauksen takia länsipääty on tuhoutunut, ja pohjan mitat ei ole enää selvittävissä, leveys on noin 7 m ja pituus yli 12 m. Osa kiviperustuksesta on säilynyt, itäosa on komean uunin jäännökset, jonka tiilinen tulipesä on säilynyt. Lisäksi keskiosassa on kaksi kellarikuoppa.250 m edellisestä itään on toinen rakennuksen pohja, jonka perustuksena on n. 50-60 cm korkea kivinen tasanne (mitat 6 x 5,5 m), sen etelälaidassa on neliskulmainen sortunut kiuas, alkuperäiset mitat olivat mahd, 1,5 x 1, 5 m. Kyseessä voi olla riihi.
Rakennuksen pohjasta 50 m on osittain sortunut maakellari (4-4) jonka mitat ei voitu selvittää. Niiden kohteiden lisäksi alueella on kiviperustuksen kiviperustuksen osa (4-5), kellarikuoppa ja kiviaita (4-6 ja 4-7), pääosin kaakkoisosassa kaskiröykkiöitä, joiden välissä on kaskimaannosta (ainakin 8 kpl: 4 -8 – 4-13, 4-15 ja 4-19) ja länsi- sekä pohjoisosassa
isoja peltoröykkiöitä, joiden halkaisija on jopa yli 10 m, ( 15 kpl: 4-14 – 4-18, 4-20 – 4-30).

Raiskinmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Raiskinmäen laella, kohteesta 4 Tervavuori/Kallio-Nikara vajaa kilometri pohjoiseen, on sijainnut toinen, pienempi talo, joka on saattanut olla Kallio-Nikaran torppa. Näkyvissä on kaksi vierekkäin oleva tuvan pohjaa (5-1 ja 5-2), joista on jäljellä maaperustukset ja kiukaan jäänteet (molempien perustusten mitat ovat n. 7 m x 5 m ja kiukaiden mitat n. 3 m x 3 m, korkeus 2 m). Edellisistä noin 25 lounaaseen oli pienen rakennukset jäänteet (5-6, jäljellä maaperustukset, arviolta n. 4 m x 4 m). Tästä alakohteesta noin 20 m etelään on pieni kiviröykkiö (5-7) ja 35–100 m länsiluoteeseen matala peltoaita (5-3, säilynyt noin 65 m:n matkalla), jonka luoteispäädystä muutamia metrejä koilliseen löytyi kaksi pientä kiviröykkiötä (5-4 ja 5-5). Kohteiden ympäristö oli suuremmilta metsätöiltä säästynyttä vanhaa kuusimetsää.

Mäkelä 2 (1000041206) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on löytynyt 10 cm syvyydestä todennäköinen latteakaarisen hevosenkenkäsoljen katkelma (hopeaa) sekä kuparipellistä tehtyjä veitsentupen heloja. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM18984.
Tarkastuksessa elokuu 2022 paikalla todettiin olevan pitkänomainen n. 2 x 6 m kokoinen itä-länsisuuntainen röykkiö, jonka itäpäästä löytyi heti turpeen alta kaksi kierteistä pronssirannerengasta. Röykkiössä on metallinilmaisinsignaalin mukaan kolme muuta löytökeskittymää.
Paikka on muinaisen järven rannalla oleva kuperaselkäinen mäkimuodostuma, jonka korkeimmalla kohdalla röykkiö sijaitsee. Röykkiön itäpäädyn pohjoispuolella n. 2 m päässä itäpääsystä on pohjois-eteläsuuntaisesti toinen mahdollinen hautaröykkiö, jonka koko on 1,5m x 3 m. Tästä röykkiöstä löytyi kenollaan olevan lattakiven alapuolelta maanpinnasta kappale sulanutta pronssia.
Mäen laki on tarkemmin kartoittamatta ja on todennäköistä, että röykkiön ympärillä mäen laella on enemmän jäänteitä rautakauden hautaamistavoista.

Rutalahti 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rutalahden kylän alueella oleva tiivis metallinilmaisnlöytöalue. Alueen löydöt ovat pääasiassa 1600-luvun sekä 1700 luvun löytöjä. Löytöalueen tiivis rajautuminen viittaa historialliseen kylätonttiin. Koskelantien luoteispuolella on tunnettu edelleen asuttu 1500-luvun tila.

Rutalahti 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rutalahden kylän alueella oleva metallinilmaisinlöytöalue. Alueen löydöt ovat pääasiassa 1700-luvun ja 1800-luvun löytöjä. Runsaat löydöt viittaavat useaan kylätontin paikkaan.

Kaukiala Mäki-Savo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jämsän Kaukialan kylään kuulunut torpan paikka. Se on merkitty vuoden 1842 pitäjänkarttaan 2144 06 nimellä Partalan torppa ja on todennäköisesti syntynyt 1786. Ojan mukaan tila on hävinnyt 1800-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä, eikä hän mainitse uudelleen asuttamisesta. Vuoden 1842 kartalla torppa kuitenkin esiintyy. Kohteen pihapiiri on pääasiassa avointa ja rakennuskanta vanhahkoa, joten alueella on todennäköisesti säilynyt varhaisempia kulttuurikerroksia lukuun ottamatta talon kaakkoispuolelle kaivettua lampea jonka ympärillä oli raivattua kivikkoa. Paikalle on vuoden 1961 peruskartassa merkitty kaksi asuinrakennusta.
Mäki-Savosta pohjoiseen kohti Ala-Partalaa johtavan tien länsipuolella havaittiin myös muutamia kuoppia. Näistä ei havaittu mitään merkkejä muusta kuin maanotosta, joten kuoppien oletettiin syntyneen tien tasaukseen otetusta maasta, eikä niitä ole listattu kohteiksi.

Kaukiala Mäki-Savo (1000042181) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jämsän Kaukialan kylään kuulunut torpan paikka. Se on merkitty vuoden 1842 pitäjänkarttaan 2144 06 nimellä Partalan torppa ja on todennäköisesti syntynyt 1786. Ojan mukaan tila on hävinnyt 1800-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä, eikä hän mainitse uudelleen asuttamisesta. Vuoden 1842 kartalla torppa kuitenkin esiintyy. Kohteen pihapiiri on pääasiassa avointa ja rakennuskanta vanhahkoa, joten alueella on todennäköisesti säilynyt varhaisempia kulttuurikerroksia lukuun ottamatta talon kaakkoispuolelle kaivettua lampea jonka ympärillä oli raivattua kivikkoa. Paikalle on vuoden 1961 peruskartassa merkitty kaksi asuinrakennusta.
Mäki-Savosta pohjoiseen kohti Ala-Partalaa johtavan tien länsipuolella havaittiin myös muutamia kuoppia. Näistä ei havaittu mitään merkkejä muusta kuin maanotosta, joten kuoppien oletettiin syntyneen tien tasaukseen otetusta maasta, eikä niitä ole listattu kohteiksi

Kaukiala Mörkölä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jämsän Kaukialan kylään kuulunut torpan paikka. Torpan alkuperäinen nimi ja sen myötä perustamisvuosi ovat hämärän peitossa. Torpan paikka on kuitenkin ollut autioituneena pitkään. Ainoa maininta Mörkölästä löytyy Partalan kyläkirjasta (Gylldén 1995), jossa se todetaan torpan paikkana, jossa ei ole enää kiveä kiven päällä. Pitäjänkartassa 2144 06 vuodelta 1842 paikalle ei ole merkitty talon paikkaa. Kohde sijaitsee hakkuuaukealla jolla havaittiin kaksi pienehköistä kivistä koottua rakennuksen perustusta. Toisessa kivijalassa oli
selvästi erotettavissa ainakin 3 erillistä tilaa ja myös oviaukkojen paikat erottuvat. Suuremmat tilat ovat noin 3 x 4,5 ja 4 x 5 m. Tämä lähempänä tietä ollut rakennus lienee ollut asuinrakennus. Hieman alempana rinteessä sijaitsi toinen kiviperustus, joka oli 130-140 cm korkea, paikoin jopa 2 metriä korkea, sisätila 4,5 x 5,5 m kokoinen. Muurit olivat myös hyvin paksut 100-120 cm, pienehköistä kivistä kasatut, sisäpuolelta pystysuorat ja ulkoa viistot. Oviaukko oli rakennuksen kaakkoislaidalla. Tiiltä tai laastia ei havaittu. Kyseessä lienee kellarin jäännökset.

Siikaselkä 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Päijänteessä Jämsän keskustasta noin 10 km itäkoilliseen Siikaselän länsiosassa lähellä Patajoen suuta 1 - 2,5 metrin syvyydessä hiekka- ja mutapohjalla.
Pohjaan vajonnut puurunkoinen hylky. Hylyn pituus on noin 14 metriä. Rungon rakenteesta on säilynyt arviolta 60%. On oletettu, että hylky olisi kaljaasi-tyyppinen. Keskeltä hylkyä voi erottaa yhden maston.
Hylky on havaittu viistokaikuluotaamalla.

Mäntylä (1000042996) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nurmijoen kyläasutuksen länsipuolella, Nurmijoesta n. 400 m lounaaseen Löytösuon
pohjoispuolella. Rämeiden ympäröimän matalan kankaan itäreunalla on n. 20 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, halssi lounaaseen, valli on n. 1 m korkea ja jyrkkä, haudan päällä ja ympärillä kasvaa puustoa. Metsätyyppi on tuore kangas, puusto on mänty-kuusimetsää.

Metsäpuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Leppinevan turvetuotantoalueesta n. 1,5 km itään Leppäpuron pohjoispuolella, rinteen reunalla. Tervahauta on n. 18 m halkaisijaltaan, halssi lounaaseen. Kivikkoinen mäntykangas, alueella oli tehty hiljattain laajasti metsänharvennusta.

Metsäpuro 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Löytösuon ja Metsäpuron välissä, Leppäpurosta itään virtaavan suoristetun haaran
pohjoispuolella, kivikkoisen matalan kankaan eteläreunalla, haudan päällä ja ympäristössä kasvaa harvaa mäntymetsää, paikalla oli tehty hiljattain metsänharvennusta. Tervahauta on vajaa 20 m halkaisijaltaan, halssi lounaaseen.

Vanhanpaikankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Koskimäen kyläasutuksen ja peltojen eteläpuolella, Vorspakanjoesta n. 120 m itään hiekkakankaan korkeimman kohdan lounaispuolella. Paikalla kasvaa nuorta taimikkoa, alue on metsäaurattu, minkä seurauksena maanpinta on epätasaista. Tervahauta on n. 10 m halkaisijaltaan, halssi on kaivettu länteen laskevaan rinteeseen, haudan päällä kasvaa nuoria kuusia.

Huhtala (1000043078) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vaasantien eteläpuolella Talasjärven ja Alisenlammen välillä virtaavan puron etelärannalla, jyrkän joen rinteen reunalla. Paikalla on n. 20 ja 10 m halkaisijaltaan olevat tervahaudat, halssit on kaivettu pohjoiseen joen suuntaan, isomman tervahaudan syvyys on yli 1 m. Hautojen päällä ja lähiympäristössä kasvaa tiheää erirakenteista metsää. Tervahautojen ympärillä on tervavalmistuksessa syntyneitä kuoppia ja hiilikasoja.

Leppineva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kylkilammenrämäkön ja Leppinevan turvetuotantoalueiden välissä tasaisella kankaalla, metsätien eteläpuolella, puusto on varttunutta mäntymetsää. Paikalla on n. 20 halkaisijaltaan oleva tervahauta, noin 20 m pitkä, mutkitteleva halssi on kaivettu lounaaseen. Haudan kaakkoispuolella on n. 2,5 m läpimitaltaan ja n. 1 m korkea tervapirtin kiuas, josta tuli kairatessa vastaan kiviä. Tervahaudan läheisyydessä on tervanvalmistuksessa syntyneitä kuoppia ja kaksi n. 1-1,5 m halkaisijaltaan olevaa hiilikasaa.

Kanasalmenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kanansalmenkankaan eteläpuolella kulkevan metsätien eteläpuolella, paikka on jokseenkin tasainen mäntyä kasvava kangas. Paikalla on n. 15 halkaisijaltaan oleva tervahauta, halssi koilliseen, haudan päällä kasvaa lähinnä nuorta lehtipuustoa.

Hautakangas (1000043417) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vehkaperällä, Ansaharjun tilasta itään, Hautakankaan itäreunalla. Tervahauta on n. 20 halkaisijaltaan, halssi itään, reunavalli on jyrkkä ja n. 3 m leveä, keskuskuoppa on n. 1,3 m syvä. Päällä ja ympärillä kasvaa mäntypuustoa. Läheisyydessä on tervanvalmistuksessa syntyneitä kuoppia.

Rännisaunankorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mustenevan ja Hoikkanevan turvetuotantoalueiden välissä kaakkoon laskevan kankaan korkeimman kohdan tuntumassa, metsätiestä n. 200 m länteen, puusto on harvaa mäntymetsää. Paikalla on kaksi n. 8 m halkaisijaltaan olevaa hiilimiilua, mahdollisesti paikalla oli kolmaskin miilu, jonka kohdalla on nykyisin iso kuopanne. Tunnistettavista miiluista n. 50 m kaakkoon löytyi n. 1,5 m halkaisijaltaan oleva ja n. 0,5 m korkea pirtin kiuas. Miilujen päällä kasvaa tiheää puustoa. Ympäristössä on hiilenvalmistuksessa syntyneitä eri kokoisia kuoppia. Peruskartalle paikalle on merkitty tervahauta.

Juurikkakangas (1000043419) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vehkaperän Kaasisenmäen ja Hoikkanevan turvetuotantoalueiden välissä matalalla hiekkaisella kohoumalla, metsätien pohjoispuolella, kangas on avohakattu. Paikalla on n. 5 halkaisijaltaan oleva hiilimiilu, sitä kiertää ilmakuopat. Miilu on merkitty maastoon säästöpuuryhmällä.

Kynänmetsä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vehkaperän Masalanmäen itäpuolella laakean kankaan itäreunalla, entisen peltoalueen koillispuolella. Entisellä peltoalueella kasvoi lähes läpipääsemätön tiheä taimikko, tervahaudan ympäristössä pusikkoa, aluskasvillisuus oli korkeaa. Tervahauta on n. 30 halkaisijaltaan, noin 20 m pitkä halssi on kaivettu koilliseen. Kasvillisuudesta johtuen kohteen havaitseminen maastossa oli hankalaa huolimatta sen suuresta koosta.

Pohjoiskangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hokkalan Aution tilasta pohjoiseen, laajan Pohjoiskankaan keskiosassa, itäisempi tervahauta sijaitsee avohakkuualueen reunalla pienen kohoaman eteläreunalla, läntisempi tervahauta mänty-kuusimetsässä. Itäisempi hauta on n. 20 m ja läntinen hauta 10 m halkaisijaltaan. Molempien päällä kasvaa puustoa.

Kalliokankaanneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kalliokankaan luoteispuolella tuoreella kankaalla metsätien itäpuolella.
Haudan halkaisija on noin 16 metriä. Halssi suuntautuu koilliseen. Tervahaudasta 17 m lounaaseen on kiukaan jäännökset, mitat 2,4 x 2,2 x 0,6 m. Rakenne on kasvanut umpeen, Humuksen alta löytyi palaneita kiviä ja nokimaata.

Kalliokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kalliokankaan lounaisosassa, halkaisija on 15 m, kuopan halkaisija 10 m, halssi suuntautuu itään.
Haudan lounaispuolella on iso maakuoppa, joka liittyy ilmeisesti haudan rakentamisvaiheeseen (hiekanottoa).

Honkahauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Honkahaudankankaan pohjoispuolella, haudan halkaisija on 12 m, kuopan halkaisija 7 m, halssi suuntautuu koilliseen.

Kämppäkangas (1000043667) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaksi rakennusryhmää sijaitsevat Kämppäkankaalla Paskolammen länsipuolella.
Molemmissa on tervahaudan lähellä 1 - 3 rakennuksen perustukset, uuneja ja/tai kiukaita. On epäselvää, ovatko rakennukset eri-ikäisiä kuin tervahaudat. Se mahdollinen tulkinta, että kyseessä olisivat savottakämpät (> ’Kämppäkangas’), viittaisi siihen, että rakennukset olisivat nuorempia kuin tervahaudat.

Vehkalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee n. 0,5 km Vehkalammesta ja Honkakankaasta luoteeseen. Tervahaudan läpimitta on n. 14 m, kuopan läpimitta n. 8 m, ja sen halssi suuntautuu etelään. Tervahaudan ympäristössä kasvaa tuoreen kankaan sekametsää.

Vehkalampi pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Matalalla kankaalla Vehkalammesta 600 – 700 m pohjoiseen on iso tervahauta, tervapirtin kiuas ja 4 painannetta.
Tervahaudan läpimitta on n. 22 m, kuopan läpimitta n. 13 m, ja sen halssi suuntautuu eteläkaakkoon. Kiuas sijaitsee edellisestä 20 m luoteeseen, mitat ovat 3 x 2,8 x 0,5 m, humuksen alla on palaneita kiviä ja nokimaata.
Tervahaudasta 40 – 80 m länteen ovat neljä painannetta/ matalaa kuoppa, mitat 2 x 2 – 2,5 x 3,5 .Näissä on havaittu ohut huuhtoutumiskerros, kivisessä maaperässä ei havaittu merkkejä esim. asuinpaikasta.

Posliinikallio etelä (Raaka-aineen hankintapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Posliinikallion eteläpuoleisella kallioesiintymällä tasaisella kankaalla metsätieltä noin 20 – 40 m länteen.
Näkyvissä on noin 1 x 1 m ja 0,4 m syvää kallion louhittu kuoppa ja sen pohjoisreunalla n 0,5 m korkea louhittu kvartsijuoni. Koepistoilla todettiin pintalouhimis alue olevan ainakin 20 x 10 m mittainen, kallion päällä on noin 5 – 10 cm vahva huuhtoutumiskerros ja 5 - 15 cm vahvaa humuskerros. Runsaasti louhittua kvartsia löytyi myös huuhtoutumiskerroksen alaosasta, mikä viittaa selvästi siihen, että louhos oli käytössä jo esihistoriallisella ajalla

Posliinikallio etelä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Posliinikallion eteläpuolella soratasanteella., . Tervahaudan läpimitta on n. 10 m, kuopan läpimitta n. 4 m, ja sen halssi suuntautuu koilliseen. Ympäristö on tuoretta kangasta – lounasta kohti soistuvaa ja lähinnä nuorempaa mäntyä kasvavaa, koilliseen ylärinteeseen varttuneempaa ja mäntyjen joukossa runsaasti myös kuusia.

Kusiaiskangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kusiaiskankaan itäpuolella. Paikalla on tervahauta, halkaisija 11 m, halssi suuntautuu lounaaseen ja tervahaudasta noin 25m pohjoiskoilliseen tervapirtin pohja. Sitä on säilynyt matala maaperustus, mitat noin 3,5 x 3,5 m ja lounaisnurkassa pienen kiukaan jäänteet (mitat noin 1,4 x 1 x 0, 4 m)

Jussin Hautakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Jussin Hautakankaan ympärillä olevat kolme tervahautaa.
Jussin Hautakangas: Kohde sijaitsee Jussin Hautakankaan hiekkatasanteella ison sorakuopan liepeillä Tervahaudan läpimitta on n. 14 m, kuopan läpimitta n. 9 m, ja halssi suuntautuu lounaaseen.
Jussin Hautakangas länsi: Kohde sijaitsee Leppäahon ja Honkakankaan välisen pohjoisluoteeseen työntyvän kapeanomaisen mäen länsirinteessä. Tervahaudan läpimitta on n. 22 m, kuopan läpimitta n. 10 m, ja sen halssi suuntautuu lounaaseen.
Jussin Hautakangas etelä: Kohde sijaitsee Jussin Hautakankaan eteläpuolella vanhan sorakuopan liepeillä Tervahaudan läpimitta on n. 12 m, kuopan läpimitta n. 8 m, ja halssi suuntautuu lounaaseen.

Pyymetsänaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyymetsänahon kaakkoisrinteellä Vehkalammesta noin 400 m pohjoiskoilliseen. Tervahaudan läpimitta on n. 12 m, kuopan läpimitta n. 7 m, ja halssi suuntautuu kaakkoon.

Kannuslampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kannuslampea kohden viettävässä rinteessä. Kohta ja lähiympäristö on nuorehkoa sekametsää. Kannuksen tila peltoineen sijaitsee tervahaudan länsipuolella. Sen läheltä kulkee myös metsätie. Tervahauta on selkeäpiirteinen ja ehjänä säilynyt. Sen halssi suuntautuu kohti itää ja Kannuslammen rantaa

Mustalampi (1000043801) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta. Halkaisija n. 11 m, syvyys alle 1 m. Halssi osoittaa etelään. Hyvin säilynyt. Kohta on mäntymetsää, maaperä moreenia.

Kantola (1000043802) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee rinteessä Kantolan tilalle vievän Vähäniemenraitin etelä puolella parin metrin etäisyydellä tiestä. Sen yli kulkee sähkölinja ja puusto on poistettu sen ympäristöstä. Tervahaudan halkaisija on noin 15 metriä ja sen halssi on suunnattu alarinteeseen kohti koillista. Tervahauta on luoteisosastaan vaurioitunut, sillä sen vallin läpi on kaivettu oja. Sen keskiosaa on myös täytetty hakkuujätteillä

Uusipelto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee rinteessä, jossa kasvaa nuorta mäntymetsää. Aivan sen vieritse kulkee metsäkoneen ura. Tervahauta on ehjä ja sen jyrkkäpiirteinen halssi on suunnattu alarinteeseen kohti lounasta.

Syrjänharju (1000043804) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan n. 20 m matala, laakea tervahauta, jonka heikosti erottuva halssi osoittaa lounaaseen. Haudan eteläpuolella on kaksi epäsäännöllisen neliömäistä, n. 5–8 x 5–8 m laajuista, vajaan 1 m korkuista tasalakista rakennelmaa, jotka koekuoppien perusteella sisältävät vain hiiltä. Kyseessä saattavat olla hiilimiilut tai toisaalta tervahaudasta kerättyjen hiilien
varastokasat. Hiilikasojen koordinaatit: N 6911036 E 400038 ja N 6911025 E
400045. Tervahauta ja hiilikasat on rajattu yhtenäiseksi muinaisjäännösalueeksi.

Runonvirta 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Runonvirran itäpuoleisen kapean harjun laella. Alueella on laaja avohakkuuaukea ja maata on metsän uudistamisen yhteydessä äestetty. Harjun laella kulkevalta metsätieltä löydettiin kvartsi-iskoksia. Niitä löydettiin myös muutamin kohdin äestysvaosta edellisestä löytöpaikasta noin 20 metriä koilliseen. Metsätietä ja äestystä lukuun ottamatta asuinpaikka on hyvin säilynyt.

Kähöjoki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on sangen jyrkästi kohti Kähöjokea viettävä pelto. Kvartsi-iskoksia löydettiin noin 20 x 10 metrin alalta pellon yläosasta. Maaperä löytöalueella on savista moreenia.

Kähöjoki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pellon yläosassa olevan muinaisen rantatörmän yläpuolella on tasainen alue, jolta löydettiin kvartsi-iskoksia. Maaperä paikalla on savea. Pelto oli tutkimusajankohtana sängellä, mutta havainnointiolosuhteet olivat paikalla hyvät.

Mäkäräkallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mäkäräkallion koillispuolisella kapealla hiekkaharjanteella, sen luoteisrinteessä – suuremman, peruskarttaankin merkityn tervahaudan koillispuolella on toinen pienempi. Alueella kasvaa harvaa, vaihtelevan ikäistä, mäntyvoittoista talousmetsää, ja metsätyöt ovat jättäneet jälkensä kohteen maastoon.
Läpimitta 19 m, kuopan läpimitta 6,5 m, halssi suuntautuu luoteeseen.

Patamakangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Patamakankaan louhoksesta lounaaseen, rinteessä, joka viettää itäkaakkoon kohti louhoksen eteläpuolista lampea ja soistunutta aluetta. Alueelle on peruskartassa merkitty kaksi tervahautaa. Näistä pohjoisempi on tämän kohteen alakohde 4–1. Sen pohjois- ja koillispuolella, n. 15 ja 40 m päässä, sijaitsee kaksi karttaan merkitsemätöntä tervahautaa.
Alakohteiden 4–1 ja 4–2 ympäristössä metsä on kuusivoittoista tuoretta kangasta, kun taas alakohteelle 4–3 siirryttäessä muuttuu maasto harvahkosti mäntyä kasvavaksi kuivahkoksi kankaaksi – joskin pian sen etelä- ja kaakkoispuolella alkaa avoin soistunut alue.

Pitkäjärvi-Ruuhiniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä, pienehkö tervahauta laakeassa ja alavassa niemessä. Tervahaudan läpimitta noin 13 metriä ja sen halssi on suunnattu koilliseen kohti järven rantaa. Muodoltaan tervahauta on matala.

Köpösenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ehjä tervahauta kivisellä mäntykankaalla. Halkaisija noin 17 metriä. Laakea pohjainen ja muodoltaan hieman soikea. Tervahaudasta lähtee ete-lää kohti noin viiden metrin pituinen halssiura. Tervahaudan vieressä itäpuolella on harvinaisen suuri kelopuu, jonka tyvi on hiiltynyt.

Lamminkorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee metsäisellä rinteellä. Halkaisija noin 18 metriä. Syvyys noin metrin. Halssi kohti itää. Metsäauraus on vahingoittanut jonkin verran tervahautaa. Tervahauta on näreikön ja vesakon peittämä.
Tervapirtti sijaitsee tervahaudan itäpuolella noin kymmenen metrin päässä vallin reunasta. Se on säilynyt ehjänä ja on kooltaan 4 x 3 metriä. Perustettu maavalleille, jotka yhä hyvin näkyvissä.
Tervapirtin

Oikarinharju Luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Oikarinharjun luoteisrinteen alapuolella, lähellä Kotasuon koillisreunaa, kahden (nykyisiä ojia vanhempien) puronuoman sekä suon väliin jäävällä saarekkeella. Tervahauta, alakohde 12–1, sijaitsee saarekkeen keskellä, alakohde 12–2 eli pienen (mahdollisesti varasto-) rakennuksen perustukset vajaat 10 m siitä itäkaakkoon, ja alakohde 12–3, tervapirtin jäännös edellisestä n. 30 m itään. Alue on nuorta mäntymetsää kasvavaa tuoretta kangasta

Pirttikoski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kumpumainen hiilimiilu. Halkaisija noin 3 m, tasalakinen, korkeus n. 60 cm. Satakunta metriä kohteesta länteen sijaitsee Pirttikoski - historiallisen ajan rakennuksenpohja.

Honkakangas 1 (1000044104) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Honkakankaan laen luoteisosan tuntumassa, kankaan lounaispuoliselle pienehkölle rämeelle viettävän rinteen yläpuolella. Kohde koostuu tervahaudasta, alakohde 14–1, siitä n. 60 m kaakkoon sijaitsevasta pystymiilusta, sekä tervahaudasta n. 25 m pohjoisluoteeseen sijaitsevasta tervapirtin kiukaasta. Aivan tervahaudan vieressä sen
luoteispuolella on mahdollisesti aikanaan sijainnut toinen tervahauta (osittaisesta vallimaisesta rakenteesta sekä siitä rinnettä alas johtavasta halssimaisesta ojasta päätellen), mutta jos näin on ollut, tämä oletettavasti aiempi tervahauta on suurelta osin tuhoutunut, ja vaikuttaisi pitkälti tulleen käytetyksi säilyneen tervahaudan rakennusaineeksi. Alue on nuorta
mäntymetsää kasvavaa kuivahkoa kangasta, jonka aluskasvillisuus on etenkin katajaa ja kanervaa, mutta paikoin myös heinikkoa.

Sammalisenpuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee rinteessä tiheässä ja nuoressa kuusikossa. Kool-taan suuri ja muodoltaan laakea sekä hieman pisaramainen. Halkaisija noin 30 m, vallien korkeus 1, 5 m. Halssi kohti länttä.

Kyntöläiskangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kyntöläiskankaan koillisreunalla, ja koostuu kahdesta alakohteesta: 18–1 on tervahauta ja 18–2 tervapirtin kiuas, joka sijaitsee tervahaudasta n. 13 m luoteeseen. Ympäristö on harvennettua tuoreen kankaan kuusimetsää.

Pitkäjärvi (1000044112) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suuri Pitkäjärven rannan läheisyydessä sijaitseva tervahau-ta. Sijaitsee kuusi- ja mäntyvaltaisessa metsässä. Heti tervahaudan vieressä on taimikkoa. Ehjä ja kooltaan suuri, halkaisija n 25 m, muodoltaan laakea. Järven rantaa kohti johtaa noin 25 metriä pitkä halssiura.

Pitkäjärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ehjä ja sijaitsee loivassa kohti suota viettävässä mäntytaimikkoa kasvavassa rinteessä. Halkaisija noin 15 m. Halssiura suuntautuu itään kohti suota. Pituutta sillä on noin 10 metriä.

Konttiräme (1000044117) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on hyvin säilynyt ja sijaitsee sekametsää kasva-vassa rinteessä. Halkaisija noin 13 metriä. Halssi suunnattu kohti etelää.

Lieholamminkangas 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lieholamminkankaan pohjoisrinteen alaosissa, Lieholamminkankaan laelle johtavien polun ja ajopolun välissä. Kohde koostuu tervahaudasta, pystymiilusta n. 35 m tervahaudasta länsilounaaseen, sekä tervapirtin kiukaasta , n. 45 m tervahaudasta länsiluoteeseen. Alueella kasvaa vanhaa tuoreen kankaan kuusimetsää

Murtosuo (1000044119) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ehjä tervahauta, joka sijaitsee soiden välisellä kankaalla. Halkaisija noin 15 metriä. Halssi suunnattu koilliseen kohti suota.

Valkeisenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Loivassa sekametsää kasvavassa rinteessä sijaitseva ehjä tervahauta. Halkaisija noin 18 m. Halssi suunnattu kohti itään kohti suota.

Kuivajärvenneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sijaitsee tasaisessa ja hyvin kivisessä maastossa, pienellä hiekkaisella alalla. Halkaisija 15 m. Halssi suuntautuu kohti etelää.

Isokangas (1000044123) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi lähes toisissaan kiinni olevaa tervahautaa. Ehjiä ja sijaitsevat loivassa hiekkaisessa rinteessä keskellä suurta taimikkoa. Itäisempi on muodoltaan jyrkempi ja sen halssi on suunnattu länteen. Läntisempi tervahauta on loivapiirteisempi ja muodoltaan maljamainen. Molempien halkaisija on noin 15 m.

Pitkälä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Noin 7,5 ha laaja kaskiröykkiöalue sijaitsee Pitkälänvuoren koillispuolella loivalla alarinteellä. Paikalla on tehty avohakkuu ja maa on paikoin syvään aurattu. Alueella on ainakin 16 kaskiröykkiötä, joista 6 on osittain tuhoutunut.
Pitkälän torpan rakennuksista on kahden perustukset jäljellä. Rakennukset ja viljelykset on merkitty vielä v. 1963 peruskartalle . Paikalla on nykyään pystyssä pieni tupa , joka on mahdollisesti rakennettu vasta 1960-luvulla.

Niinimäki (1000045989) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on maakuoppa, jossa on ympärillä selvät vallit. Pyöreähkön kuopan koko valleineen on noin 7 x 6 m, syvyys 1 m. Käsikairalla otetussa maanäytteessä oli hiiltä ja nokea yhtenäinen kerros 17 cm. Huuhtoutumiskerrosta ei ollut. Kohde sijaitsee tasamaalla mäntyvaltaisessa havumetsässä. Maalaji paikalla on hiekkaa. Kohde sijaitsee Niinimäen pohjoispuolella ja Lehmisuon länsipuolella.

Kytökorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vesoittuneen hakkuuaukean lounaiskulmalla, noin 20 m hiekkatiestä itään sijaitsee
maastokartallekin merkitty tervahauta. Kokonaisuudessaan tervahaudan halkaisija on noin 20 m, josta vallin leveyttä on 6-7 m. Hautaa kiertää ojamainen kaivanto. Syvyyttä tervahaudalla, haudan keskeltä vallin laelle on noin 1,2-1,6 m. Halssiaukko antaa lounaaseen.

Kaijansuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Inventoidun tuulivoimapuiston itäosassa, Ylä-Kaijanlammesta noin 280 m lounaaseen sijaitsevan tervahaudan halkaisija on noin 15 m. Tervahauta on muodoltaan pikemminkin suppilomainen kuin laakea. Tervahaudan vallit ovat noin 1 m korkeat, syvyyttä sillä on hieman yli metri. Tervahaudasta ei havaittu selvää halssiaukkoa. Havaintojen tekemistä haittasi tervahaudan ympärillä ja päällä oleva tiheäkasvuinen nuorehko talousmetsä. Tervahauta on merkitty myös maastokartalle.

Peurakangas (1000046272) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peurakankaan länsiosassa sijaitsevan tervahaudan halkaisija on noin 21, josta vallin paksuutta on 6-7 m (mahdollinen kaksoisvalli). Syvyyttä tervahaudalla on kutakuinkin metri. Tervahaudan rakenteet ovat möykkyiset ja reiitetyt, mikä johtunee puiden juurista, metsätöistä ja eläinten pesäkoloista. Tervahaudan päällä on tiheästi puustoa ja vesakkoa, mikä haittasi havaintojen tekemistä.

Isokangas (1000046274) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Isokankaan länsireunalla sijaitsevan tervahaudan halkaisija on noin 18 m, josta mahdollisen kaksoisvallin osuutta on noin 7 m. Syvyyttä tervahaudalla on yli 1,5 m. Halssiaukko ja 5-7 m pituinen halssiura aukeaa koilliseen. Tervahaudan keskellä on eläinten kaivelun jälkiä, joista maanpinnalle oli noussut paljon hiilen kappaleita.

Uuranjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka sekä mahdollinen historiallisen ajan hiilihauta. Muinaisjäännöksen alustava rajaus tehtiin koekuopituksen, topografian, maaperän ja paikalla havaitun mahdollisen hiilihaudan perusteella. Esihistoriallinen asuinpaikka rajautuu kaakossa kiviseen maastoon ja luoteispuolella loivasti mutta selvästi laskevaan maastoon.
Asuinpaikan kohdalle kaivettiin kuusi koekuoppaa, joista kolmesta tuli löytöjä. Valtaosa löydöistä (palanutta luuta & kvartsia), tuli yhdestä pienestä koekuopasta (kk
1). Löytöjä tuli kuopista noin 11 m matkalta rantatörmän suuntaisesti, törmästä 3–5
m etäisyydeltä. Asuinpaikka vaikutti likimain koskemattomalta.
Maakuoppa, mahdollisesti historiallisen ajan hiilihauta, sijaitsee asuinpaikan vieressä sisämaan puolella (N 6927264 E 374123, 2 x 2 x 0,4 m). Kairanäytteessä
ylinnä turve (10 cm), ei huuhtoutumiskerrosta, musta nokinen hiekka (7 cm), vaalea hiekka (5 cm), musta nokinen hiekka (3 cm), vaalea hiekka (1 cm), punertava
hiekka (3 cm). Suhteellisen ohut turvekerros koekuoppiin verrattuna sekä turpeen
alapuolisen huuhtoutumiskerroksen puuttuminen viittaavat siihen, että maakuoppa
on nuorempi kuin esihistoriallinen asuinpaikka

Uutela (1000047172) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on tyypillinen tervahauta halssikuoppineen. Alue on metsittyvää koivuvaltaista vanhaa pellon pohjaa ja siellä on paljon maanottokuoppia.
Hauta on halkaisijaltaan ulkoreunoistaan n. 13 m. Syvimmästä kohdastaan hauta on n. 1,3 m syvä. Vallit ovat paksut, monesta kohtaa usean metrin. Halssi on selkeä ja laskee länteen suon reunaan. Koko hautaa ympäröi maanottokaivanto.
Kairauksilla löytyi tasainen ja paksu hiilikerros. Haudan vieressä sen pohjoispuolella on noin metrin syvä ja leveä ja noin kolme metriä pitkä kuoppa. Kuopan vallissa ja pohjassa kairauksilla havaittiin hiilikerros.

Leppävuori Raatokallio (Hautapaikat)
Rautakautinen; Matala, muutamasta kivikerrasta kasattu röykkiö, joka sijaitsee Leppävuoren länsirinteessä Koutturinsalmen rantakallioiden toisella terassilla. Röykkiö on lievästi soikion muotoinen. Pituus pohjois-eteläsuunnassa 7m, leveys länsi-itä suunnassa 5m, korkeus n. 0,5m. Ulkoreunoilla on näkyvissä harva, n. 40 cm välein olevista kivistä tehty reunakehä.
Röykkiö on täysin ehjä ja koskematon.

Lappalaisten tapuli (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Korkea luonnonkivipaasi, johon liittyy tarinoita lappalaisista. Paikallistarina 1900-luvun alusta kertoo kivipaaden olleen lappalaisten tapuli. Paikkaan liittyy tarina Vuosjärven Linnasaaren jättiläisen linnanrakennustyömaasta. "Jättiläisen jo käytettyä kaikki saatavilla oleva käyttökelpoinen kiviaines linnaa varten, he lainasivat kiviä Lapinmäen lappalaisten tapulista. Lappalaiset huomasivat teon , niin he keihäillään ja nuolipyssyillään ampuen hätyyttivät jättiläisen tiehensä. nämä tapulista otetut kivet on vielä tänäkin päivänä muistona kivivarkaudesta Vuorilahden Lapinmäen ja Vuosjärven välisellä alueella muistuttamassa murheellisesta tapulin ryöstöstä"
Paikallisen tarinan mukaan tapulin tietämissä on tapahtunut roomalaiskatoliseksi oletetun pappismunkin ryöstö (Paimensauvan ryöstö). Toinen tarina kertoo ryöstön tapahtuneen Kirkkosaaren tai Hilmon iltarukoustilan rakentamisen yhteydessä. Sauvassa on kerrottu kuljetetun timantteja.
Viitasaari käräjien tuomiokirjassa 1666 – 1706 maininta taikuudesta, missä paikallinen perhe on syönyt navetassa eläinten kanssa jouluaterian ja vienyt verta tapulille.

Hakkarkivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Saarijärven pitäjän vanha rajakivi. Luonnonkivi.
Kiveen liittyy tarinoita: "Kerrotaan siellä ruoskitun varkaita ja hautausmaan häpäisijöitä ym. rikollisia. Kiven lähettyvillä on ollut parantajan maakuoppamaja. Ruoskittu on nostettu kivenpäälle, petojen vuoksi ja ehkä siellä oli parempi parantajan hoitaa ruoskitun vammoja."

Saukkovuori (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; N. 3m halkaisijaltaan oleva pyöreähkön soikio röykkiö, joka sijaitsee Saukkovuoren pohjoisosissa , harjun pohjoispäädyssä olevassa luonnon kivikossa. Luonnon kivikon koko on 20 x 20m ja röykkiö on kasattu kivikon korkeimmalle kohdalle. Röykkiön korkeus on n. 0,6m. Röykkiön funktio on tuntematon. Röykkiö muistuttaa lapinraunioita, vaikka ei ole veden äärellä. Toisaalta samanoloisia röykkiöitä ovat Pihtiputaan Koirapuron ja Susivuoren rakkakivikkoröykkiöt.

Piilopirtinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee loivalla lounaisrinteellä Piilopirtinkankaan keskiosassa. Haudan halkaisija on noin 15 metriä ja kuopan halkaisija noin 7 m. Halssi suuntautuu etelään. Vallin päällä kasvaa nuoria puita, ja se on heinän peittämä.

Rantosuo 2 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Rantosuon itäpuolisen pienen kumpareen koillisrinteen alapuolella, vain n. 10–15 m päässä kumpareen pohjois- ja itäpuolisen pellon reunasta löydettiin kaksi maakuoppaa. Toinen kuopista on pyöreähkö, halkaisijaltaan n. 3 m ja n. 60 cm syvä. Toisen tarkkoja mittoja ei pystytty selvittämään, koska se oli pitkälti täyttynyt tuoreemmalla orgaanisella materiaalilla (sen poikki kulki lahoava puunrunko, ja muu osa kuoppaa oli myös sammalkasojen ja risujen peitossa). Tämä kuoppa on kairauksen perusteella orgaanisen aineksen alla kuitenkin melko syvä, mahdollisesti yli metrin syvyinen. Molempien kuoppien reunoista otetuissa
kairausnäytteissä näkyy 5–10 cm paksu harmaa huuhtoutumiskerros, jonka alla vaihtelevan paksu (5–20 cm kahdesta eri kohdasta kutakin kuoppaa kohden) tummemman maan kerros –ensimmäisen kuopan kohdalla punaruskea ja jälkimmäisen kohdalla ruskea, ennen vähittäistä vaalentumista kohti pohjamaan savista hiekkaa. Kuopat ovat molemmat metsätöissä tai muussa maankäytössä jossain määrin vahingoittuneita. Ympäristössä näkyi muutamia muitakin epäselvempiä painanteita tai kuoppia, mutta ne olivat niin
pahasti metsäkoneen tai traktorin jälkien runtelemia, ettei niitä kartoitettu tarkemmin.

Ikolanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Ikolanmäen eteläisellä alarinteellä. Se on korkean heinäkasvillisuuden takia mastossa vaikeasti havaittavissa.
Haudan halkaisija on 18 m, kuopan syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus noin 3 m, se on sortunut. Maaperä on hienoa hiekka /soraa.
Metsä on harvennettua varttunutta mäntymetsää, aluskasvillisuus on tiheää heinä. Maa on purkautuvan veden takia kostea; haudasta noin 20 m etelään sijaitsee lähde.

Mäkelä 3 (1000048325) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Hyvin matala maansekainen röykkiö, josta metallinilmaisinlöytöinä röykkiön pinnasta on Bysanttilainen hopeakolikko 900-luvun alusta sekä pronssiset naisen vyön helat (solki ja vyön päätyhela).
Röykkiön koko on n. 2,5 x 2,5m. Muoto epämääräisen pyöreähkö. Korkeus n.40 cm. Röykkiö sijaitsee kallion länsireunalla Kapperonlahden pohjukassa. Maaston muotojen mukaan hautapaikalta ei ole ollut rautakauden lopulla näkymää järvelle, vaan näkymät on rajoittuneet luontaiseen niittyyn. Maaperä alueella savikkoa.
Röykkiön pohjoispuolella n. 5m päässä on toinen mahdollinen samankokoinen röykkiö.

Peonniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Röykkiöistä on maininta. Alue tarkastettiin 2022 inventoinnissa, jolloin Niemen lakialueella havaittiin ainakin kolme selkeää röykkiötä/kivilatomusta.
Hukkuneenlahden eteläpuolella sijaitsevan mäen lakialueen itäosassa havaittiin suurehko pyöreä (donitsimainen) kivilatomus, jonka keskellä oli kuoppa. Kuopan halki oli asetettu suurehko paasimainen kivi poikittain. Latomuksen koko oli 4 x 4,3 metriä, vallin korkeus n. 35–45 cm. Keskellä olevan kuopan koko oli 1 x 1,5 m, syvyys n. 70 cm. Kuopassa kasvoi suurehko mänty. Latomus oli sammaloitunut ja sen päällä oli runsaasti risukkoa, mikä vaikeutti havainnointia. Pyöreästä latomuksesta n. 65 metriä länsiluoteeseen, niemenkärjen korkeimmalla kohdalla havaittiin noin metrin kokoisen maakiven juureen ja päälle kasattu röykkiö. Röykkiön koko oli noin 2 x 2,5 metriä, korkeus noin 90 cm. Kivet olivat lohkareisia ja niiden koko noin 40–70 cm. Röykkiön sijainti: N 6829846, E 404714. Röykkiöstä n. 25 metriä luoteeseen, niemen kärjen yläosassa havaittiin erikoinen kivilatomus. Kivet oli aseteltu neliön muotoon ja päälle oli nostettu tasainen laakakivi. Koko 1,2 x 1,4 metriä, korkeus 60 cm. Latomus muistutti lähinnä pientä ryssänuunia. Latomuksen vieressä oli 1,5 metrin mittainen kivivalli, jonka leveys oli noin 60 cm, korkeus oli 45 cm. Latomuksen sijainti: N 6829857, E 404691. Peonniemen kohteet vaikuttavat kaskeamiseen liittyviltä raunioilta, sillä alue ei ole peltoviljelyyn sopivaa.

Peonniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ylä-Karkjärven itäosassa sijaitsevan Peonniemen lounaisosassa, Peonniementien eteläpuolella havaittiin kaksi röykkiötä. Ne sijaitsevat peräkkäin lähellä vanhaa rantaviivaa. Paikalla on nuorehkoa sekametsää. Röykkiöt sijaitsevat aavistuksen muuta maastoa korkeammalla olevalla loivalla kumpareella. Suuremman röykkiön koko on 1,5 x 1,8 metriä ja korkeus 60 cm. Toinen röykkiö sijaitsee ensimmäisestä noin 1,5 metrin päässä ja se on hieman pienempi, 1,2 x 1,3 m ja korkeus noin 50 cm. Kivien koko on noin 30–50 cm. Röykkiöt ovat sammaleen peittämiä. Aluskasvillisuus oli melko tiheää ja havainnointimahdollisuudet melko heikot.

Petäjämäki (1000048687) (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Kivinen rajapyykki havaittiin inventointialueen itäosassa, noin 1,9 kilometriä Kuhmoisten kirkolta koilliseen. Alue on asumatonta metsäaluetta. Pyykki sijaitsee nimettömän metsätien itäpuolella, aivan tien pientareen reunalla, koilliseen nousevan mäen rinteessä. Pyykin neliön muotoisen kiviperustuksen koko on 1,5 x 1,8 metriä ja korkeus noin 45 cm. Keskellä pyykkiä on korkea viisarikivi (n. 90 cm) ja sen molemmin puolin on pienemmät, rajan suuntaiset viisarikivet.
Rajapyykki on Kuhmoisten ja Päijälän jakokuntien ikivanhalla rajalla. Raja on Suvannon (1965) mukaan muodostunut jo 1400-luvulla, mahdollisesti jopa aiemminkin. Vanhin kirjallinen maininta Kuhmoisten ja Päijälän jakokuntien välisestä rajasta on vuodelta 1653, jossa myös tämä kyseinen pyykki (Petäjämäki) mainitaan. Paikalla on myös yhä käytössä oleva tonttiraja.

Rajakallio (1000048686) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivinen rajapyykki havaittiin inventointialueen itäosassa, noin 2,75 kilometriä Kuhmoisten kirkolta koilliseen. Kohde sijaitsee nimettömän metsätien eteläpuolella, loivassa lounaaseen laskevassa kuusikkoa kasvavassa rinteessä. Pyykki on voimakkaasti sammaloitunut ja sijaitsee lähes samankokoisen maakiven vieressä. Pyykin perusta on epämääräisen suorakaiteen muotoinen, sen koko on 1,5 x 2,3 metriä ja se on hajonnut koillissivulta. Keskellä on nelikulmainen viisarikivi, jonka molemmin puolin on pienemmät viisarikivet rajalinjan suuntaisesti. Perustuksen korkeus on noin 50 cm, viisarikivien noin 60 cm.
Rajapyykki on Kuhmoisten ja Päijälän jakokuntien ikivanhalla rajalla. Raja on Suvannon (1965) mukaan muodostunut jo 1400-luvulla, mahdollisesti jopa aiemminkin. Vanhin kirjallinen maininta Kuhmoisten ja Päijälän jakokuntien välisestä rajasta on vuodelta 1653, jossa myös tämä kyseinen pyykki (Rajakallio) mainitaan. Paikalla on myös yhä käytössä oleva tonttiraja.

Asilammin pyykki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivinen rajapyykki havaittiin tonttirajan kulmauksessa, tonttia reunustavan kiviaidan ulkopuolella. Neliönmuotoinen rajapyykki on kiinni kiviaidassa. Kiviperustuksen halkaisija on noin 1,3 metriä ja korkeus noin 70 cm. Keskellä on havaittavissa hieman muuta rakennetta korkeampi viisarikivi, mutta se näyttää hieman vajonneen rakenteen kiveyksen sisään. Kiveys näyttää muutenkin melko heikkokuntoiselta. Kiviaita kulkee tontin eteläreunalla vanhan rajalinjan suuntaisesti parinkymmenen metrin matkalta.
Rajapyykki on Kuhmoisten ja Päijälän jakokuntien ikivanhalla rajalla. Raja on Suvannon (1965) mukaan muodostunut jo 1400-luvulla, mahdollisesti jopa aiemminkin. Vanhin kirjallinen maininta Kuhmoisten ja Päijälän jakokuntien välisestä rajasta on vuodelta 1653. Vuoden 1841 isojakokartalla tämä kyseinen pyykki on nimellä Asilammen pyykki Rå. Paikalla on myös yhä käytössä oleva tonttiraja.

Asilammin korko (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivinen rajapyykki sijaitsee Asilammen ja Ala-Karkjärven välisellä korkealla kannaksella, taajama-alueen pohjoislaidalla sijaitsevassa mäntymetsässä. Pyykki sijaitsee korkealla mäenharjanteella, noin 70 metriä Asilammin rannasta itään. Pyykin kiviperustus on pyöreä ja se on melko suuri, halk. noin 2 metriä ja korkeus noin 90 cm. Keskellä on havaittavissa hieman muuta rakennetta korkeampi viisarikivi, mutta se näyttää olevan hieman pois paikaltaan. Kiveys näyttää paikoin hieman hajonneelta/ hajotetulta ja rakenteen sekaan on työnnetty lautoja.
Rajapyykki on Kuhmoisten ja Päijälän jakokuntien ikivanhalla rajalla. Raja on Suvannon (1965) mukaan muodostunut jo 1400-luvulla, mahdollisesti jopa aiemminkin. Vanhin kirjallinen maininta Kuhmoisten ja Päijälän jakokuntien välisestä rajasta on vuodelta 1653. Vuoden 1841 isojakokartalla tämä kyseinen pyykki on nimellä Asilammen korko Rå. Paikalla on myös yhä käytössä oleva tonttiraja.

Mylly-Suutola (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuhmoisten keskustan lounaispuolella, Karklahden rannassa, Ala-Karkjärvestä Päijänteeseen laskevan nykyisin nimettömän (ilmeisesti Möllinkosken) pienen virran varrella on sijainnut Kuhmoisten kirkonkylän kylien myllyjä viimeistään 1500-luvulta lähtien. 1700-luvun loppupuolella Möllinkoskessa toimi neljä jalkamyllyä. Vuonna 1790 Tapialan talolliset päättivät rakentaa paikalle kunnollisen ratasmyllyn. (Suvanto 1965).
Mainitut neljä myllyä näkyvät vuoden 1791 isojaon käyttökopiokartassa. Myllyt näkyvät
myös vuoden 1842 pitäjänkartalla. Myllytoiminta on ilmeisesti lakannut viimeistään 1900-luvun alussa, sillä vuoden 1925 maastokartalla myllyjen paikalle on merkitty saha. Sahasta ei löytynyt juuri ollenkaan tietoa, joten se lienee ollut pienehkö kotitarvesaha.
Paikalla on voimakkaasti virtaava puro, jonka rannat ovat hyvin kiviset. Joen rantojen asukkaat ovat tehneet joen alajuoksulle, Toritien eteläpuolelle pieniä ”uimalampia”, kenties entisiin patoaltaisiin. Joen alajuoksulla on havaittavissa pienehkö patoallas vanhan puisen rakennuksen vieressä. Sen eteläpuolella, joen länsipenkereellä on betonirakenteen jäänteitä aivan puron rannassa. Betonirakenteen alapuolella on matalahkoa kivipengerrystä, joka voi mahdollisesti liittyä paikalla olleisiin vanhempiin myllyrakenteisiin. Joen varrella ja maaperässä voi olla muitakin säilyneitä rakenteita vanhemmasta toiminnasta. Alueen havaintomahdollisuudet olivat melko huonot. Samalla koskipaikalla on joka tapauksessa ollut pitkään jatkunutta elinkeinohistoriallista toimintaa 1500-luvultaa lähtien.

Kuhmoisten kirkonpaikka (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Paikkakunnalla kulkevan perimätiedon mukaan nykyisen kirkkomäen alapuolella, vanhan kirkon paikalla, olisi ennen kirkkoa sijainnut vanha uhripaikka. Siellä uhrattiin metsän jumalalle, Tapiolle, josta muistona olisi jäänyt Tapialan kylän nimi. (Suvanto 1965). Kuhmoisten ensimmäisen ja toisen kirkon rakennusaikaa tai sijaintia ei tiedetä tarkasti, mutta on oletettu, että ne ovat sijainneet vanhan hautausmaan lähellä tai sen alueella. Vanhan hautausmaan reunalla on nykyisin erikoinen porttirakennelma ns. paarihuone, joka valmistui v. 1875. Uuden kirkon valmistuttua vanhasta kirkkotarhasta kunnostettiin hautausmaa, vanha hautausmaa kunnostettiin toisen maailmansodan jälkeen sankarivainajien hautausmaaksi.

Koivusalmenkangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Koivusalmenkankaalla on kaksi mäkeä, joiden länsipäässä on kallioesiintymiä. Pohjoisen mäen laella on tervahauta ja ilmeisesti siihen kuuluva tervapirtin kiuas sekä pirtin pohja, jossa on kaksi uunia. Kyseessä oli savupirtti, uunilla ei ollut hormia. Todennäköisesti kyseessä on ollut pieni asuinrakennus, vaikka ei voida kokonaan sulkea pois että rakennus olisi ollut kämppä. On epäselvää, onko rakennus eri-ikäistä kuin tervahauta.
Tervahauta: läpimitta 19 m, kuopan läpimitta 12 m, halssi suuntautuu koilliseen.

Kellosaari (1000048949) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Sortuneesta hiekkarannasta on elokuussa 2022 löytynyt metallinetsinnässä myöhäisrautakautinen rannerengas, kuparipitoista metallia. Läheltä löytyi hopeahela, johon on pakotettu ihmiskasvot, ehkä Kristus- tai pyhimyskuva. Ilppari ILM22824, 22833.

Vuohtojärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muurasjärven kylässä, Vuohtojärven pohjois-, itä- ja kaakkoispuolilla, viljelysmaalla, noin 1 neliökilometrin laajuisella alueella. Kyseessä on merkittävä muinaisjäännöskompleksi, jonka löytötiedot ovat vaikeaselkoiset. Alue on ollut pitkään peltona ja tonttimaana. Paikalla on tehty useita kaivauksia 1900-luvun alkupuolella.
Kivikautista aluetta on jäljellä Vuohtojärven pohjoispuolisilla pelloilla. Muurasjärven kylän kohdalla harjun eteläreunan asuinpaikat ovat jääneet modernin rakentamisen alle. Vuohtojärven itäpuolisilla alueilla on 120 mmpy käyrän yläpuolella alueita, joilla ei ole peltoviljelyn lisäksi paljoa maankäyttöä, jolloin kivikautiset kerrostumat ovat todennäköisesti paremmassa kunnossa kuin Vuohtojärven pohjoispuolella.

Hanhikangas (1000049190) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta (N 7015825 E 398130), josta halssi on purettu, Halkaisija n. 13 m. Tervahaudan eteläpuolella n. 15 m etäisyydellä on kiukaan raunio, 1 x 2,5 m (N 7015810 E 398127). Sen kupeessa on palanutta savea ja kiveä. Tästä kiukaasta 20 m etelään on toinen kiuas, 2 x 2,5 m ja 0,7 m korkea (N 7015791 E 398124).

Leveänpaijanmäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Leveänpaijanmäen aluetta tarkastettiin 2022 inventoinnissa. Maastossa havaittiin kuusi röykkiötä.
Hirviluoto on tarkastanut kohteen F. Lindenin ilmoituksen perusteella. Linden mainitsee havainneensa röykkiöitä kahdessa eri kohdassa Ylä-Karkjärven etelärannalla, Peonniemessä ja Hoalahdella, Hoalahden rannasta 200 metriä itään viettävällä tasanteella. Hirviluoto löysi Lindenin mainitsemista röykkiöalueista vain toisen, ilmeisesti Hoalahden. Hän mainitsee havaitsemiensa röykkiöiden etäisyydeksi 3,3 kilometriä Kuhmoisten kirkolta. Pietiläisen mainitsema tien vieressä oleva pieni kivikasa tai maakivi (kohde Leveänpaijanmäki) havaittiin, mutta se vaikutti luontaiselta tai tien teossa syrjään työnnetyltä kiviltä. Linkkimaston kopin takana havaittiin kivikkoa, joka vaikutti osin luontaiselta, osin maston ja kopin kohdalta pois työnnetyltä. Linkkimaston alueella tai Leveänpaijanmäen lakialueella ei ole havaittavissa minkäänlaisia röykkiöitä.
Sijainnin epäselvyyden vuoksi maastossa tarkastettiin 2022 myös Haalahden aluetta. Metsäisessä notkelmassa havaittiin kuusi selkeää, osittain sammaleen peittämää röykkiötä. Röykkiöt olivat soikeahkoja ja suurin piirtein samankokoisia, 1,2 x 1,5 metriä ja korkeus noin 0,6–0,8 m. Alueella oli paikoin myös suuria, sammaleen peittämiä maakiviä, mitkä muistuttivat röykkiöitä. Röykkiöalueen itäosassa oli loivapiirteinen maakuoppa, jonka koko oli noin 1 x 1,5 metriä. Hirviluodon mainitsemaa suurinta rauniota ei havaittu. Maastossa havaitut röykkiöt ovat mitä todennäköisimmin kaskiröykkiöitä.

Kurjenpesä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Heposuon pohjoispuolelle vievän kärrytien varresta löytyi kaksi kaivantoa, joista kaivettu maa oli kasattu valleiksi ympärille. Kairaamalla molempien pohjalta löytyi noin 30 senttimetrin paksuinen vahva hiilikerros. Kohteita voi pitää hiilihautoina/hiilimiiluina, niin sanottuina lamamiiluina. Hiilimiilujen (A ja B) välinen etäisyys on noin 10 m.
A Hiilimiilu
Hiilimiilu A sijaitsee metsässä noin 10 m päässä hiilimiilusta B länteen. Paikalla erottuu suorakaiteenmuotoinen, noin 1,5 x 0,5 metrin kokoinen ja 50 senttimetrin syvyinen kaivanto, jota ympäröi maavalli. Valli kohoaa noin 50 senttimetriä maanpinnan yläpuolelle ja on voimakkaasti sammaloitunut. Etelän puolelta rakenne on tuhoutunut kärrytien alle. Miilun ei liity halssia. Pohjaa kairattaessa sammaleen alta löytyi 30 senttimetrin paksuinen vahva hiilikerros. Miilu sijaitsee Heposuolle laskevan ojan läheisyydessä.

Hirsikangas (1000049332) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vuoden 1800 isojakokartassa selvitysalueen pohjoisosan poikki kulkee yhtenäinen itä-länsisuuntainen rajalinja viljelemättömien alueiden halki (Börsman 1800).
Rajamerkki on neliönmuotoinen, jonka keskellä on korkea viisarikivi. Merkin alusta/alttari
on kooltaan 150 x 180 senttimetriä ja korkeudeltaan 70 senttimetriä. Alusta on tehty kasaamalla luontaisesti lohkeilleita kiviä 2–3 kerrokseen ja sen keskelle on istutettu kärkeä kohti suippeneva viisarikivi. Viisarikivi kohoaa 90 senttimetriä alustan yläpuolelle. Rajamerkki on jyrkästi itään viettävässä rinteessä kosteikon muutaman metrin päässä kosteikon reunasta.

Tuohimetsänkangas luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Tuohimetsänkankaasta ja Haarapurosta luoteeseen, nimettömän mäen
itäosassa, kaakkoon laskevassa rinteessä, n. 50 m läheisestä metsäautotiestä etelälounaaseen.
Tervahaudan halkaisija on n. 14 m, kuopan halkaisija n. 4 m, ja halssi suuntautuu lounaaseen. Rinne, jossa tervahauta sijaitsee on kivikkoista moreenia, ja tervahaudan ympäristössä kasvaa nuorta mänty- ja koivumetsää, aivan tervahaudan päällä ja ympäristössä kuitenkin hieman varttuneempia kuusia ja muita puita.

Tuohimetsänkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tuohimetsänkankaan laen eteläpuolella sijaitsee tervahauta, ja siitä n. 15 m lounaaseen tervapirtin kiuas. Tervahaudan halkaisija on n. 16 m, kuopan halkaisija n. 5 m, ja halssi suuntautuu koilliseen.

Tuohimetsänkangas koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tuohimetsänkankaasta itäkoilliseen, Hautasuolta kaakkoon suuntautuvan pienen
kumpumoreenikentän kaakkoispuolella, Haarapuron pohjoistörmällä sijaitsee tervahauta. Sen halkaisija on n. 19 m, kuopan halkaisija n. 11 m, ja sen halssi suuntautuu itäkaakkoon.

Tuohimetsänkangas kaakko 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tuohimetsänkankaasta kaakkoon ja Perkkiönkankaasta koilliseen, metsätien risteyksestä n. 95 m koilliseen sijaitsee pieni tervahauta. Sen halkaisija on n. 8 m, kuopan halkaisija n. 5 m, ja sen halssi suuntautuu pohjoiseen.

Tuohimetsänkangas kaakko 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tuohimetsänkankaasta kaakkoon ja Perkkiönkankaasta koilliseen, metsätien risteyksestä n. 95 m eteläkaakkoon sijaitsee pieni tervahauta. Tervahaudan halkaisija on n. 10 m, kuopan halkaisija n. 6 m, ja halssi suuntautuu kaakkoon.

Pieni Pohjoiskangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pienen Pohjoiskankaan luoteisosassa, kankaan pohjoispäädyn kallioalueista
n. 100 m lounaaseen. Sen halkaisija on n. 25 m, kuopan halkaisija n. 11 m, ja halssi suuntautuu etelään.

Pieni Pohjoiskangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pienen Pohjoiskankaan laen eteläpuolella sijaitsee tervahauta. Sen halkaisija on n. 14 m, kuopan
halkaisija n. 5 m, ja halssi suuntautuu itään. Ympäristö on kivikkoista ja melko harvaa, kuivahkon kankaan mäntymetsää, tervahaudan päällä kasvaa lisäksi nuoria kuusia.

Pieni Pohjoiskangas itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pienen Pohjoiskankaan itäpuolella sijaitsevalla pienellä rämeen ympäröimällä kangassaarekkeella on tervahauta. Sen halkaisija on n. 16 m, kuopan halkaisija n. 10 m, ja halssi suuntautuu etelälounaaseen.

Rimpisuonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee rehevähkön kankaan pohjoisreunalla kosteahkon rämeen reunalla. Tervahaudan halkaisija on n. 16 m, kuopan halkaisija n. 8 m, ja halssi suuntautuu pohjoiseen.

Rimpisuonkangas koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee osittain kallioisen kankaan keskellä, alueella kasvaa vartunutta havumetsää.
Haudan halkaisija on n. 12 m, kuopan halkaisija n. 5 m, ja halssi suuntautuu itään.

Rimpisuonkangas kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Rimpisuon eteläpuolella, Rimpisuonkankaan ja Rantakankaan välisellä kumpumoreeni- ja kalliokumparealueella, kolmihaaraisen moreenikumpareen laella. Sen halkaisija on n. 20m, kuopan halkaisija n. 9 m, ja halssi suuntautuu koilliseen.

Rimpisuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rimpisuon koillispuolisella kivikkoisella kangasniemekkeellä, n. 450 m Rimpilammesta
itäkaakkoon sijaitsee Tervahauta. Sen halkaisija on n. 15 m, kuopan halkaisija n. 5 m, ja halssi suuntautuu koilliseen.

Hauskangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Hauskankaan laen tuntumassa, sen loivien koillis- ja kaakkoisrinteiden rajalla, vain n. 20 m viereisestä metsätiestä lounaaseen. Tervahaudan halkaisija on n. 14 m, kuopan halkaisija n. 7 m, ja halssi suuntautuu itään.

Iso Pohjoiskangas kaakko 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Ison Pohjoiskankaan luoteisten kallioalueiden, Pohjoiskankaanlehdon ja Hauskankaan välisellä kangasalueella, sen laen länsipuolella. Tervahaudan halkaisija on n. 15 m, kuopan halkaisija n. 9 m, ja halssi suuntautuu lounaaseen. Ympäristö on kivikkoista mäntymetsää, jota on hiljan harvennettu; tervahaudan päällä kasvaa myös kuusia ja koivuja. Tervahaudan välittömässä läheisyydessä on liikkunut metsäkoneita, ja sen länsipuolella näiden jäljet ovat poistaneet turvekerrosta tervahaudan vallin ulkoreunasta.

Iso Pohjoiskangas kaakko 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pohjoiskankaan loivassa itärinteessä, kankaan korkeimmalta laelta n. 150 m itäkoilliseen ja Pohjoiskankaanlehdosta muutaman sata metriä länteen. Sen halkaisija on n. 25 m, kuopan halkaisija n. 16 m, ja halssi suuntautuu itään.

Pohjoiskankaanlehto etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pohjoiskankaan itärinteen alapuolella, Pohjoiskankaanlehdosta muutaman sata metriä etelään. Sen halkaisija on n. 15 m, kuopan halkaisija n. 8 m, ja halssi suuntautuu itäkaakkoon.

Haarapuronkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Haarapuronkankaan laen eteläosassa, kankaan etelälounaisen rinteen yläpuolella sijaitsee tervahauta. Sen halkaisija on n. 25 m, kuopan halkaisija n. 16 m, ja halssi suuntautuu lounaaseen. Alue on kivikkoista.

Järvenpää Luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kyyjärven Mäntyselän pohjoispäädystä n. 1 km itään ja Järvenpään kylän pohjoisimmista pelloista n. 450 m luoteeseen sijaitsee kangas, jonka itälaitamilla sijaitsee tervahauta, ja siitä n. 6 m luoteeseen rakennuksen pohja sekä mahdollinen kiuas. Tervahaudan halkaisija on n. 28 m, kuopan halkaisija n. 18 m, ja halssi suuntautuu lounaaseen.

Vihtarinkivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ison maakiven (6 x 6x 3m) lounaiskärjessä on heikko kulmalinjahakkaus kiven päällä. Hakkaus on V-kirjaimen mallinen. Kivi on Multian ja Saarijärven rajalla, juuri ja juuri Saarijärven puolella rajaa. Rajapiste on merkitty tälle paikalle 1840-luvun pitäjänkarttaan.

Pyytniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on vierekkäin kaksi tervahautaa, joiden etäisyys toisistaan valleista mitaten on 10 metriä. Koordinaatit on otettu läntisemmästä ja toisen tervehaudan koordinaatit ovat: N 7043566 E 437226 Z 148. Tervahaudat sijaitsevat tiheän sekametsän keskellä ja varsinkin itäisempi on täysin nuorten puiden peittämä. Molemmat tervahaudat ovat halkaisijaltaan noin 15 m ja niiden vallit ovat noin metrin korkuiset. Vuonna 1848 laaditulla Pyhäjärven pitäjänkartalla paikalle on merkitty Pyytsalonhauta. Tervahaudat ovat ehjiä. Välittömästi läntisemmän tervehaudan pohjoispuolella sijaitsee historiallisen ajan rajamerkki Pyytniemi.

Pyytniemi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vanha rajamerkki sijaitsee noin metrin päässä läntisemmän tervahaudan vallista (Pyytniemi 1) sen pohjoispuolella kunnanrajalla. Paikalla kulkevan nykyisten Pyhäjärven ja Pihtiputaan välisellä rajalla tässä paikassa on loiva kulma, jossa rajamerkki sijaitsee. Pihtiputaan ja Pyhäjärven välinen raja on ollut olemassa ainakin Korsholman läänin rajana, Rautalammin vanhan hallintopitäjän rajana sekä vanhan Viitasaaren rajana.
Rajamerkki koostuu noin 2 X 2 metriä leveästä ja 0,6 metriä korkeasta neliskulmaisesta kylmämuuratusta jalustasta ja sen keskellä olevasta noin puoli metriä korkeasta tuetusta pystykivestä. Pystykivessä erottuu kaiverrettu kuva (ns. laivakruunaus), joka on samanlainen kuin samalla rajalla idempänä olevassa rajamerkissä Pyhäjärvi Rahinevankangas.

Mäkelä 6 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä rautainen tasapainovaaka. Ilppari ILM28572.

Turkkiräme 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee loivassa havumetsää kasvavassa rinteessä. Sen päällä ja ympärillä puusto on hyvin tiheää ja lehtipuuvaltaista. Tervahaudan halkaisija on noin 15 m ja sen vallien korkeus 1 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen alarinteeseen. Tervahaudan länsipuolella on siihen liittyvä hiekanottokuoppa. Tervahauta on ehjä.

Turkkiräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee mäntyä kasvavassa länteen laskevassa rinteessä. Sen halkaisija on noin 14 metriä ja vallien korkeus noin metrin. Halssi suuntautuu lounaaseen. Tervahaudan ympärille on jätetty merkiksi noin kahden metrin korkeudelta katkottuja puita, Tervahauta on ehjä.

Jokisuunkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Koordinaatit ovat asuinpaikan keskeltä. Jokisuunkangas nimisellä läntisemmällä kankaalla sijaitsee kivikautinen asuinpaikka, jonka keskiosassa on myös kaksi pyyntikuoppaa. Kangas nousee jyrkästi ympäröivästä suosta ja on monin paikoin hyvin kivinen. Puusto paikalla on harvaa mäntymetsää. Asuinpaikka sijaitsee kankaan tasaisemmalla lakialueella noin 123 metrin käyrän yläpuolella. Kankaalla on kivikkojen välissä hienohiekkaisia alueita, joihin lapiolla tehdyistä koepistoista tuli runsaasti kvartsi-iskoksia ja paikoin palaneen luun hippusia. Maaperä koepistoissa oli ihmistoiminnan värjäämää ja niissä oli myös hiiltä sekä nokista maata. Suurin osa kvartsi-iskoksista löytyi heti huuhtoutumiskerroksen alapuolelta. Kaikista eri puolille kangasta tehdyistä koepistoista tuli löytöjä, joten koko kankaan laki on yhtenäistä asuinpaikkaa. Löydöllisten koepistojen paikat: KK1 N 7051433 E 416879, KK2 N 7051455 E 416873, KK3 N 7051478 E 416859, KK4 N 7051474 E 416902. Asuinpaikan rajaus perustuu topografiaan, sillä paikka on ollut saari Muinais-Päijänteen lasku-uoman niskalla ennen Kymijoen syntyä. Muinaisjäännös voi jatkua nykyistä rajausta alemmaksi rinteessä, sillä sen tarkan alarajan määrittely oli maaston kivisyyden takia epävarmaa.
Alakohde: kivikautisen asuinpaikan keskiosassa on kaksi pyyntikuoppaa. Niistä toinen paikassa N 7051467 E 416876 on kooltaan 3 x 3 m ja syvyydeltään 1 m. Se on jyrkkäpiirteinen ja sitä ympäröi matala valli. Toinen pyyntikuoppa on sitä pienempi ja kooltaan 2 x 3 m. Syvyyttä sillä on vajaa metri ja sen koordinaatit ovat: N 7051466 E 416886. Molemmissa pyyntikuopissa oli havaittavissa koepistossa huuhtoutumiskerros.

Kioski 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka, jonka voidaan nähdä olevan suurelta osin tuhoutunut, mutta asuinpaikka-aineiston jäänteitä löytyy varmasti kahvilan rakenteiden liepeilta, niemen päältä sekä rantatörmistä. Löydön perusteella voidaan päätellä aiemmin löytyneen Kioskin asuinpaikan jatkuneen pesäkkeisenä tien toiselle puolelle löytöalueen niemekkeeseen, sekä mahdollisesti löytöpaikkaa koilliseen rannan mukaisesti.
Noin parin metrin korkeudella vedenpinnasta havaittiin palaneen luun palasia sekä kvartsi-iskoksia. Löydöt sijaitsivat noin 15-20 metrin päässä rannasta grillikodan, pukukopin ja kahvilan parkkipaikan tasalle ulottuvalla törmällä.

Ristasalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Yltiä-järven itäpuolella, Majalahden ja Ruohosuon välisellä metsäalueella,
lännen puoleisen sähköreitin alla. Hauta on pyöreä ja sen halkaisija noin 14 metriä. Haudan
vallien leveys on noin 3-4 metriä ja korkeus noin 60-90 cm ja keskiosa on loivasti kuopalla.
Halssi sijaitsee haudan länsireunalla, alarinteeseen päin. Keskelle tehtiin lapionpisto, jossa
havaittiin hiilen ja noen sekaista hiekkaa. Ympäröivä maasto on nuorehkoa mäntymetsää.

Luikalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikallistien eteläpuoliselta alueelta löytyi koekuopista kvartsi-iskoksia 5 kpl noin
10 x 15 m laajuiselta alueelta, muinaisen niemekkeen eteläkärjen alueelta, törmän
päältä. Löytökohtien pohjoispuoleisissa tieleikkauksissa ei havaittu merkkejä esihistoriasta. Alue on nuorta metsää, vesakkoa ja maapohja on raskaasti aurattu, joten asuinpaikka on pintaosiltaan vaurioitunut. Maaperä paikalla on hiekka, jossa
mukulakiviä. Rajaus on tehty löytöjen ja topografian perusteella.

Paloneva Pohjoinen (Kivirakenteet)
Historiallinen; Viitasaaren kirkosta 13,7 km pohjoiseen. Paikalla on noin 40 cm korkuinen kallellaan oleva kivi, jonka yhdelle reunalle on kaiverrettu numero 20. Kiven ympärillä on muutamia kiviä, jotka on tarkoitettu pitämään kiveä pystyssä. Selvää pystykiven alla olevaa tukirakennetta ei em. kivien
lisäksi ollut hahmotettavissa. Kohdalle on v. 1848 Viitasaaren pitäjänkarttaan merkitty Muikkulahden, Keiteleen ja Koliman kylien välinen rajapiste. Em. rajamerkki todettiin pisteen kohdalla. Iventoinnin yhteydessä ei saatu selvitettyä minkä ikäinen kyseinen rajamerkki on. Rajapiste on edelleen käytössä.

Saarisuo (1000055667) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Saarisuon koillispuolella, loivasti kohti länttä laskevassa rinteessä sijaitsee tervahauta.
Tervahaudan päällä kasvaa nuorta männikköä ja koivuja mutta se erottuu ympäristöstään selkeästi.
Halkaisija on noin 15 m. Vallin paksuus on noin 4 m. Muoto on laakea ja vallin korkeus tervahaudan keskeltä mitaten on noin 1,2 - 1,4 m. Tervahaudan halssiaukko aukeaa länteen.
Kohde on löytynyt vuoden 2023 inventoinnissa.

Sydänmaa Multasuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde käsittää 14 hiilikuoppaa/-miilua, raudansulatusuunin sekä rakennuksen pohjat. Sulatusuuni on muodoltaan neliskanttinen ja sen säilynyt pohja on rakennettu luonnonkivistä. Muotonsa puolesta uuni saattaa olla 1400-luvulla käyttöön tullut harkkohytti. Harkkohyttien käyttö päättyi syrjäseuduillakin kotitarvesulatuksessa jo 1700-luvun kuluessa.
Hiilikuoppien pohjilla on paksuhko noin 15 cm paksuinen hiilikerros. Suoraan rakennuksen pohjan itäpuolella olevan kuopan reunan välittömässä läheisyydessä on jäännöksiä rautamalmista. Osaa hiilikuopista on ilmeisesti käytetty myös rautamalmin paahtamiseen. Pohjoisimpien hiilimiilujen kohdalla Multasuon itäreunalla on alue, josta näyttää poistetun pintaturvetta. Tämä voi merkitä mahdollista miilujen kateaineen ottopaikkaa tai rautamalmin nostopaikkaa.
Lähistöltä ei tiettävästi tunneta 1700-luvulle tai myöhemmäksi ajoittuvia rakennuksia tai kyliä, mikä osaltaan viittaa siihen, että raudansulastusalue voisi olla 1700-lukua vanhempi.

Multasuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on löytynyt vuoden 2023 inventoinnissa. Rajamerkki koostuu noin 80 cm korkeasta pystykivestä, joka on tuettu pystyyn viidellä pienemmällä kivellä. Pystykivestä ei havaittu hakkauksia. Rajamerkki on koottu noin 1,5 x 1 m kokoisen maakiven päälle ja se erottuu soisesta ympäristöstään selkeästi.
Rajamerkki on nykyisellä Pihtiputaan ja Pyhäjärven välisellä suoralla rajalinjalla (Keski-Suomen ja Pohjois-Pohjanmaan raja). Maakuntaraja paikalla on ”ikivanha”, joka on merkitty esim. vuoden 1738 karttaan, silloisten Hämeen (Rautalammin) ja Pohjanmaan (Pyhäjoen) rajana.

Talkkunasuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on löytynyt vuoden 2023 inventoinnissa. Rajamerkkikivi on noin 80 x 30 cm kokoinen, korkeus noin 70 cm. Paikka on kosteapohjaista talousmetsää ja rajamerkin vieressä on oja (mahdollisesti koneellisesti kaivettu). Rajakiven länsilaidalla on epäselvä ja osin tulkinnanvarainen hakkaus ”1713”.
Rajamerkki on nykyisen Pihtiputaan ja Pyhäjärven välisen rajalinjan taitepisteellä (Keski-Suomen
ja Pohjois-Pohjanmaan raja). Maakuntaraja paikalla on ”ikivanha”, joka on merkitty esim. vuoden 1738 karttaan, silloisten Hämeen (Rautalammin) ja Pohjanmaan (Pyhäjoen) rajana.

Pieni Luotojärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 9,7 km länteen. Paikalla on tervahauta. Halkaisija 18 m, syvä keskuskuoppa, halssi länteen. Tervahaudasta 20 m eteläkaakkoon on sammalpeitteinen kiukaan raunio (N 7000351 E 393051), 1 x 1,4 x m kokoinen kasa palaneita kiviä. Maasto tiheää nuorta sekametsää ja näreikköä.

Jänisneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 8,4 km lounaaseen. Paikalla on tervahauta, halkaisija 15 m, halssi alarinteeseen pohjoisluoteeseen. Tervahaudasta 13 m etelään on tervapirtin pohja, 4 x 5 m multapenkka, kiukaan jäännös (kasa palaneita kiviä) luoteiskulmassa. Tervapirtti: N 6995718 E 395855.

Katajamäki (1000056064) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Katajamäen ja Katajakallion välissä noin 10 km Kinnulan keskustasta etelään. Paikalla on kaksi vierekkäistä rakennuksen pohjaa, joista erottuu kivijalan ja uunin jäänteitä ja isommasta kellarin paikka. Alueella on myös viljelyröykkiöitä. Noin 25 metrin päässä itäpuolella kulkee metsäautotie. Inventoinnin yhteydessä tehtyjen selvitysten perusteella paikalla olisi 1700-luvun alkupuolella perustetun Katajamäen talon pihapiiri.
Isomman rakennuksen kivijalka on kooltaan noin 9x9 metriä, se on puolisen metriä korkea ja leveä. Sammalen ja ruohon peittämässä kivijalassa on vaihtelevan kokoisia kiviä, erityisesti on käytetty laattamaisia liuskekiviä. Saman tyyppistä laattakiviä on käytetty myös rakennuksen pohjoiskulmassa olevassa uunissa. Uunin jäännös on iso, se on noin 3 metriä kanttiinsa ja noin 1,5 metriä korkea. Uunin vieressä on halkaisijaltaan pari metriä leveä vajaan metrin syvä kuoppa, joka on ilmeisesti lattian alla oleva kellari/säilytyskuoppa.
Noin 4 metriä isommasta rakennuksesta luoteeseen on pienemmän rakennuksen perusta, koko noin 6x7 metriä. Rakennuksen itäreunassa on uunin jäännökset, jotka erottuvat pari metriä leveänä ja metrin korkeana kumpuna.
Rakennuksen pohjat ovat hakkuuaukealla, joka kasvoi inventointihetkellä jo korkeaa ruohikkoa ja muuta kasvillisuutta, joten rakennusten yksityiskohtia ei voinut erottaa. Rakennusten kohdalle on jätetty hakkuissa pökkelökantoja merkiksi ja lisäksi isoja koivuja ja kuusia, joista muutamat olivat kaatuneet tuulessa ja niiden juurakot olivat repineet rakenteita rikki. Rakenteiden päältä pitäisi poistaa puut, mutta valitettavan yleinen metsäkoneen kuljettajan virhe on jättää ne paikalleen tai säästöpuumetsiköksi. Hakkuualueen maapohja on myös laikkumätästetty, lukuun ottamatta isomman kivijalan kohtaa. Hakkuuaukealla on myös raivausröykkiöitä, joita etsittiin ja paikannettiin, mutta luultavasti niitä on enemmänkin, mutta kasvillisuus peittää ne. Rakennusten pohjat erottuvat uudessa 5p ilmalaserkeilausaineistossa. Muita rakennuksia tai maahan kaivettuja rakenteita hakkuualueella ei sen perusteella pitäisi olla.
Historiallisten karttojen perusteella kyseessä on Katajamäen talo, joka on ilmeisesti perustettu Suuren Pohjan sodan (1700–1721) jälkeen ja autioinut 1800-luvun lopulla. Kotuksen nimiarkisto mainitsee, että kyseessä on noin 200 vuotta vanha itsenäinen talo, joka on hävinnyt 1800-luvun lopussa (tieto kerätty vuonna 1969, Helena Pohjamäki). Kohde on luokiteltu kiinteäksi muinaisjäännökseksi, koska se on perustettu ennen 1700-luvun puoliväliä ja se on autioitunut 1800-luvulla eikä paikalla ole asutusjatkuvuutta. Lisäksi rakennuksen pohjat ovat säilyneet melko hyvin ja se on ainoa talonpaikka lähialueella.
Muinaisjäännösalueen rajaus käsittää molempien rakennusten jäännökset ja 2–3 metrin suoja-alueen. Raivausröykkiöitä ei ole sisällytetty rajaukseen. Rajaus on suuntaa antava sillä kohde voi olla laajempi. Se onko tilaan kuulunut muita rakennuksia vaatisi lisätutkimuksia.

Murhaperänkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 10 km Kinnulan keskustasta etelään, hiekkapohjaisella mäntykankaalla Murhaperänkankaan itäosassa. Kohteeseen kuuluu tervapirtin jäännökset ja tervahauta. Tervahauta on tehty kaakkoon viettävään rinteeseen. Tervanpolttajien majan jäännös on noin 20 metin päässä tervahaudan luoteispuolella.
-Vallin leveys pari metriä ja korkeus lähes 1,5 metriä. Vallit ovat rinteen alaosassa selkeät mutta tasoittuvat yläreunassa rinteen tasalle.
-Hautakuoppa on halkaisijaltaan noin 10 metriä ja syvyydeltään 1,5 metriä. Kuopassa kasvaa koivuja.
-Rännikaivanto on pari metriä pitkä, päättyen vallin reunaan. Sen suunta on itään, alarinteeseen
-Tervapirtin rakennuksen pohja on multapenkallinen, koko noin 4 x 4 metriä. Penkat näkyvät noin puoli metriä leveänä ja parikymmentä senttiä korkeana vallina. Rakennuksen kaakkoiskulmassa on sammalen peittämä kumpu, joka sisältää kivistä kasatun uunin jäännökset. Kumpu on halkaisijaltaan noin 1,5 metriä ja korkeudeltaan puoli metriä.
Muinaisjäännösalueen rajaus sisältää tervahaudan ja tervasaunan sekä 2–3 metrin suoja-alueen. Tervasauna on alakohteena.

Myllypelto (592010014) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Kintausjärven Myllylahden länsirannan tuntumassa Ala-Kintausjärvestä Kipposeen laskevan joen pohjoisrannalla.
Löydöt (kvartsia) on tehty Myllypellon talon pienestä perunamaasta. Vuoden 2006 inventoinnin aikana paikka oli pihamaata.
Vuoden 2018 tarkkuusinventoinnin havaintojen perusteella paikalla on vähälöytöinen ja/tai puutarhaviljelyn osin tuhoama kivikautinen asuinpaikka, jonka todellinen laajuus on selvittämättä. Koekuopituksessa saatiin löytöinä kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja historiallisen ajan liippakiven katkelma.

Kintaus Rahamäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Koskensaaren naulatehtaan länsipuolella sijaitsevan korkean Rahamäen pohjoishuipun itärinteessä on seitsemän kaskirauniota. Rauniot ovat rakenteeltaan soikiomaisia ja enemmän tai vähemmän hajonneita, kooltaan n. 5 m x 1 m x 0,5 m. Rahamäen pohjoisrinteen alapuolella on myös kaksi tervahaudan pohjaa, joiden halkaisijat ovat 12 m ja 7 m. Sekä kaskirauniot että tervahaudat liittynevät Koskensaaren tehtaan toiminta-aikaan, joka on ollut pääasiassa 1800-luvun loppupuoli.

Himma (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee välittömästi valtatiestä 4 länteen ja Iso-Hirvanen -nimisestä järvestä 150 - 500 m länsilounaaseen, Jokihaaraan johtavan tien varressa harjulla, joka on osittain teiden ja hiekkakuoppien rikkomaa.
Paikalla on noin parisataa metriä pitkällä ja 30 m leveällä alueella on ainakin 27 hyvin säilynyttä ja selvää pyyntikuoppaa. Lisäksi ympäristössä on joukko epämääräisempiä kuoppia, joita ei ole kartoitettu. Paikalla on vuonna 1997 kaadettu metsää. Kuopat eivät ole vahingoittuneet, mutta ovat osin risujen ja oksien peitossa.
Harju on Vehniän reitin vedenjakaja, mutta välittömästi vt:n 4 itäpuolelta, samalta harjulta ei ole löydetty lisää pyyntikuoppia. Niitä on lisää vasta harjanteen itäpäässä Nuottimäessä, jossa on myös kivikautinen asuinpaikka.

Kontuvuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kontuvuoren kaakkoisosassa, tuoreen hakkuuaukean reunassa havaittiin vuoden 2024 inventoinnissa kaksi kuoppamaista hiilihautaa.
Suurempi kuopista sijaitsee metsäpolun länsipuolella. Se on muodoltaan suorakulmainen ja
sen koko on noin 1,8 x 3 m ja syvyys noin 70 cm. Kuopan reunat ovat melko jyrkät ja reunojen ympärillä on loiva valli, jonka leveys on noin 1,2 metriä ja korkeus 15-20 cm. Kuopan keskelle tehdyssä lapionpistossa havaittiin ohuen (3 cm) turvekerroksen alla noin 7 cm nokista hiekkaa, joka vaihtuu kuin leikaten puhtaaseen hiesuun.
Toinen kuoppa sijaitsee ensimmäisestä noin kuuden metrin päässä, metsäpolun itäpuolella. Se on soikeahko, loivareunainen ja sen koko on noin 1,6 x 2 metriä. Keskelle tehdyssä koepistossa havaittiin hiiltä ja nokista maata.

Ritoniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalta löytyi inventoinnissa 2024 kvarsti-iskoksia kahdesta koekuopasta (N 6959803 E
389131 ja N 6959782 E 389135). Kuopissa ei ollut havaittavissa selvää kulttuurikerrosta. Alueelle ja lähistölle n. 100 m säteellä tehtiin toistakymmentä koekuoppaa, mutta muita merkkejä kivikautisesta asutuksesta ei havaittu. Kyseessä lienee pienialainen ja vähälöytöinen kivikautinen asuinpaikka.
Alue on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Maaperä alueella on tasarakeinen hiekka ja hienohiekka. Heti kvartsihavaintojen pohjoispuolella on kaksi isoa hiilihautaa. Rajaus topografian ja maaston sekä kahden löytöhavainnon perusteella.

Ritoniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde löytynyt inventoinnissa 2024, Jussila & Sepänmaa. Paikalla on hiilihautoja ja muita kuoppia, joista vanhoiksi tunnistetut, muut kuin hiilihaudat, ovat omana kohteenaan (Ritoniemi 3). Hiilihaudoiksi tunnistettujen kuopat ovat kookkaita, halkaisijaltaan 4-5,5 metriä ja niiden pohjalla on hiilikerros. Ei ole mahdotonta, että hiilihautoja olisi tehty vanhoihin pyynti- tai keittokuoppiin. Tunnistetut ja paikannetut hiilihaudat alakohteena.
Maasto on tasaista harjudeltaa, jossa maaperä lähes kivetöntä
hiekkaa ja hienoa hiekkaa. Alueella on hiilihautojen ja vanhempien kuoppien lisäksi muitakin erilaisia kuopanteita ja painanteita. Osa painanteen näköisistä on luontaista pinnanmuotoa. Jotkut kuopat ovat jyrkkäseinäisiä ja vaikuttavat suhteellisen nuorilta. Niissä ei ole podsolia mikä viittaa myös nuoreen ikään.

Ritoniemi 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde löytyi inventoinnissa 2024 (Jussila & Sepänmaa). Paikalla on neljä suppilomaista kuoppaa joiden halkaisija on 3-4 m. Kuopissa on vahva podsolikerros, ei hiiltä. Kuopat vaikuttavat vanhoilta mm. loivaseinäisyytensä ja podsolin takia. Kuoppien funktiota ei tiedetä. Kuopat ovat alakohteena.
Kuopat sijaitsevat Ritoniemi 2 hiilimiilujen välisellä tasanteella. Voi olla että kuopat ovat pyyntikuoppia, joista osaa on käytetty hiilihautana myöhemmin. Lähellä on myös kivikautiseksi asuinpaikaksi tulkittu kvartsinlöytöpaikka (Ritoniemi 1).

Ritoniemi 5 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde löytyi inventoinnissa 2024 (Jussila & Sepänmaa). Kohde sijaitsee Ritoniemen kärkiosan tyven itärannalla, rantatörmän päällä, hiekkamaaperäisellä tasanteella. Paikalla on asuinpaikkatasanne. Paikalle tehdyistä koekuopista tuli kvartsi-iskos ja palaneita kiviä. Koekuoppien perusteella asuinpaikka ei ole laaja, mutta laajuuden määrittely perustuu melko harvoihin koekuoppiin. Paikan rajaus on arvioitu topografian perusteella: pohjoisessa maasto laskee loivasti, etelässä jyrkemmin. Alueeksi on rajattu välissä oleva tasanne.
Paikka on ehjä (paitsi alueella on hiekkakuoppa), maasto on harvaa hoidettua mäntymetsää.

Ritoniemi 6 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde löytyi inventoinnissa 2024 (Jussila & Sepänmaa). Paikalla on n. 9 x 6 m laajuinen, puolisen metriä syvä painanne. Painanteen pohjalle tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia, mutta ei selvää kulttuurikerrosta. Kohde tulkittiin kivikautiseksi asumuspainanteeksi.
Alueeksi on rajattu painanteen ympäristö, rajaus on karkea arvio. Kohde rajautuu lännessä umpeen kasvavaan vanhaan hiekanottokuoppaan.
Lähistölle tehtiin useita koekuoppia eikä niistä saatu löytöhavaintoja.
Maasto on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta.

Sontuvanlahti 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde löytyi inventoinnissa 2024 (Jussila & Sepänmaa). Paikalla on pienialaisia kivikautisia asuinpaikkoja, mutta ei yhtenäistä asuinpaikkavyöhykettä. Tarkastuksen aikaan paikka oli äestettyä hakkuuaukeaa, ja koko alue tarkastettiin. Paikalla havaittiin suppealla, noin aarin kokoisella alueella kvartsi-iskoksia ja esineitä. Tästä n. 40 m pohjoiseen havaittiin törmän laelta kvartsi-iskos ja muutaman metrin päässä siitä palanutta luuta. Muinaisjäännösrajaus on tehty kaksiosaiseksi edellä mainittujen seikkojen perusteella.
Alue on äestettyä hakkuuaukeaa. Maaperä on hiekkaa ja hiekkamoreenia.

Leppälampi koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde löytyi inventoinnissa 2024 (Jussila & Sepänmaa). Paikalla on länteen laskevassa rinteessä neljä hiilihautaa. Kolme on isohkoa, halkaisija 5-6 m. ja yksi on pienempi, halkaisija n. 3 m. Hiilihaudat on merkitty alakohteiksi. Paikalla on myös uudemmasta toiminnasta aiheutuneita kuoppia, mutta mahdollisesti joitain vanhempiakin joita ei tässä havaittu.
Maasto on hiekkamoreenia ja hakkuuaukkoa.

Tervaranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pylkönmäen ja Karstulan kuntien rajalla, Hepolammen koillisrannalla. Paikalla on jyrkkä, hiekkainen rantatörmä, jonka laelle tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsia, luuta ja likamaata. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Asuinpaikka on täysin koskematon, suppea-alainen ja mahdollisesti mesoliittinen. Siitä noin 0,1 km kaakkoon, Karstulan kunnan puolella, on Tervakorven kivikautinen asuinpaikka.

Tervaranta (1000084096) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde on löytynyt 2024 Saarijärvellä inventoidessa ja mainittu inventointiraportissa lyhyesti kohteen Tervaranta yhteydessä. "Lisäksi satakunta metriä tästä pohjoiseen löytyi eräpirtin tms. jäännös, (N 6962806 E 390466) hieman Karstulan puolella kuntien rajaa".

Viitaniemi (1000053053) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Niemen laella kasvavasta metsästä on metallinetsinnässä löytynyt 20 cm syvyydestä rautainen kattilan sanka, jolle on tiedossa läheinen viikinkiaikainen vastine. Ilppari ILM31912.

Kalmukangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mahlunjärven eteläisen haaran itäpuolella, Kalmukankaan laajalla kangasalueella.
Paikalla on vanhoja hiekkakuoppia, joista on hiekanotossa löytynyt ihmisen luurankojen osia. Paikka on saanut nimensä näistä historiallisen ajan haudoista.
Vanhojen hiekkakuoppien eteläpuolelta, rantahietikolta, on löytynyt noin 0,3 km matkalla merkkejä kivikautisesta asutuksesta (eteläpään koordinaatit p=6951370, i=3401166, pohjoispään koordinaatit p=6951669, i=3401200). Rannan yläpuolella ei ole havaittu asutuksen merkkejä. Paikalta on löytynyt mm. alkeellinen kirves, viistoteräinen kvartsikärki ja kvartsi-iskoksia.

Hännilä Taipale (Asuinpaikat)
Historiallinen; Taipaleen talon pihassa on rakennuksen perustuksia. Jäljellä on muutamia perustuksen kiviä, jotka ovat muodoltaan säännöllisen pitkulaisia ja kantikkaita. Rakenteen toisella laidalla on kukkapenkki ja sen keskellä on viemärikaivo, joten jäännös on suurimmaksi osaksi tuhoutunut.

Kantoniemi (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee matalalla niemellä, Summasjärven länsirannalla. Paikalla on 3 kiviröykkiötä, joista röykkiö A sijaitsee rantasaunan pohjoispuolella ja röykkiö B edellisestä 20 m luoteeseen ja kesämökistä 20 m etelään. Kumpikin röykkiö on tutkittu kaivauksin ja entistetty.
Röykkiö A on pyöreä, halkaisijaltaan 4 m ja korkeudeltaan 0,5 m. Röykkiö B on pyöreä ja matala, halkaisijaltaan 3,5 m ja korkeudeltaan 0,3 m. Röykkiön B länsilaidalla on matala, suuren maakiven ympärille ladottu röykkiö C, joka on pyöreä ja halkaisijaltaan 3 m. Tästä 5 m koilliseen on neljäs röykkiö D, joka koostuu ilmeisesti pääasiassa palaneista kivistä. Röykkiöitä ja niiden ympäristöä on tutkittu kaivauksin ja löytöinä on saatu talteen mm. ruodolliset keihäänkärki ja nuolenkärki, pronssinen riipus, rautaesineitä, kuparipellin kappaleita, pieniä kuparirenkaita, pisara sulanutta tinaa, hiomakiviä, tuluspiitä, palanutta luuta, kvartsia, sarviesineitä. Yhdestä röykkiöstä tehty hiiliajoitus on rautakautinen, viikinki-ristiretkiaikainen (Hel-2910, 990 +/- 110 BP).

Pirttiniemi W (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Summasjärven kaakkoisrannalla, Marinkankaan länsirannassa, Summaskosken suusta 1 km lounaaseen, pienen niemekkeen lounaisosassa olevalla tasanteella, jyrkemmän rinteen ja järven välissä. Kyseessä on ilmeisen pienialainen asuinpaikka, jota rajaa pohjoisessa kalliopaljastuma. Maasto on kivistä, mutta asuinpaikan kohdalla kiviä on vähän. Maaperä on hiesua/hiesumoreenia. Paikalle tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsia ja palanutta luuta. Kauempana tehty äestys ei ole rikkonut paikkaa v. 1997.

Isojoensuu N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lanneveden eteläpäässä, Isojoen suun itärannalla olevalla törmällä, joka laskee Kirvesniemen suolle itään. Rantaan vievän tien länsipuolelle ja törmälle tehdyistä koekuopista on löytynyt palanutta luuta ja kvartsia. Alue kasvaa vesaikkoa. Kohteesta noin 180 m etelään Isojoensuu S -niminen kivikautinen asuinpaikka.

Haaralankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilihauta, kuopan halkaisija noin 6 metriä, kuopan ympärillä on valli. Kuopan pohjalla on nokea ja kekäleitä. Kuopassa olevaan puuhun oli inventointihetkellä laitettu suunnistusrasti. Maasto on tasaista hiekkakangasta.

Mattila 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Alueella sijaitsee kiviaitoja, latomuksia ja kiviaitojen rajaamia alueita, jotka on mahdollisesti tarkoitettu eläimille. Alueen pohjoispuolella on sijainnut Harmoisten keskiaikainen kylä.

Vasikkokangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Vasikkokankaalla pyyntikuoppajono, jossa 23 pyyntikuoppaa, kuopat ovat hieman hajallaan. Kyse voi olla kohteen Vasikkokangas 2 kanssa yhdestä pyyntikuoppajärjestelmästä, tulkintaa vaikeuttaa muut alueella olevat hyvin matalat kuopanteet, joista ei pystynyt selvittämään, ovatko ne luontaisia (esim. vanhoja tuulenkaatumia) vai kaivettuja kuoppia.

Vasikkokangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Vasikkokankaan kaakkoisosassa sijaitse harjun itäisellä ylärinteellä miltei etelä-pohjoissuuntainen pyyntikuoppajono, josta löytyi 13 kuoppaa. Kohteen pistekoordinaattina on yksi kuopista, alakohteena 10 muuta kuoppaa. Kaksi kuoppaa puuttuu toistaiseksi virheellisten koordinaattien vuoksi. Kuoppien halkaisija on 2–5 metriä ja syvyys 0,3–0,6 m. Yhteensä neljästä kairausnäytteestä havaittiin kuoppien pohjasta ja vallista kehittynyt huuhtoutumiskerros, mikä viittaa esihistorialliseen ikään. Kuoppajonon pohjoispäästä noin 150 m länteen alkaa toinen kuoppajono (Vasikkokangas 1) joka on pitempi, sen kuopat ovat hieman hajallaan. Kyse voi olla yhdestä pyyntikuoppajärjestelmästä, tulkintaa vaikeuttaa alueella olevat hyvin matalat kuopanteet, joista ei pystynyt selvittämään ovatko ne luontaisia (esim. vanhoja tuulenkaatumia) vai kaivettuja kuoppia.

Vasikkokangas pohjoinen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vasikkokankaan pohjoispään luoteisrinteellä harjulla on iso kuoppamiilu; kohteen halkaisija valli mukaan lukien noin 6 m ja syvyys 90-100 cm. Kairauksessa kuopan pohjassa todettiin 5–10 cm humuskerros, sen alla oli yli 20 cm vahva nokimaakerros. Rakenne viittaa miiluun, joka vallissa havaitun hyvin ohuen huuhtoutumiskerroksen perusteella on historiallinen. Noin 110 metriä itäkaakkoon on toinen miilu. Ympäristö on harvennettua nuorta mäntymetsää.

Vasikkokangas pohjoinen 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vasikkokankaan pohjoispään pohjoisrinteellä harjulla on kuoppamiilu. Kohde sijaitsee pyyntikuoppajonon pohjoispäässä ja on ko. kohteen (Vasikkokangas 2) aluerajauksen sisällä. Kohteen halkaisija valli mukaan lukien noin 5 m ja syvyys 70 cm. Kairauksessa kuopan vallissa oli n. 10 cm humuskerros, sen alla 4 cm:n hiilikerros ja alla noin sentin huhtoutumiskerros, sen alla oli 15 cm noen sekaista hiekka- ja nokimaata. Rakenne viittaa miiluun, joka vallissa havaitun hyvin ohuen huuhtoutumiskerroksen perusteella on historiallinen. Kohteesta noin 110 m länteen on toinen, hieman isompi miilu (Vasikkokangas pohjoinen 2). Ympäristö on harvennettua nuorta mäntymetsää.

Karistonmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Karistonmäen laen kallioalueen kaakkoispuolella on 4 viljelyröykkiötä. Röykkiöt on kasattu 10-50 cm kokoisesta kivistä. Hiiltä tai nokimaata röykkiöiden läheisyydessä ei havaittu. Alueella kasvaa nuorta koivikkoa, alakohteen 4 ja 5 välissä on tasainen, heinän peittämä alue. Kyseessä oli todennäköisesti pienalainen pelto tai laidunmaa. Alueen yhteys nykyviljelyyn on katkennut ennen 1950-lukua, koska ko. vuoden ilmakuvassa alue on metsittynyt. Pitäjänkartassa 1848 alue on kaskimaata tai niittyä.

Tourujoen mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kivirakenteita, jotka liittyvät mahdollisesti Tourujoen varressa olleeseen Koskenpään myllyyn ja ehkä myös sitä vanhempaan myllyyn. Rakenteet ovat normaalisti veden alla mutta ne tulivat näkyviin joenkunnostuksen yhteydessä kun vesi oli matalalla. Kivirakenteita on myös ylempänä rinteessä, mutta ne vaikuttavat uudemman ajan kerrostumiin liittyviltä.
Paikallishistoriateoksen mukaan Koskenpään mylly rakennettiin 1824 vieressä olleen yhteismyllyn huonon kunnon vuoksi, joten paikalla on ollut myllytoimintaa jo ennen vuotta 1824. Tourujoen varressa on ollut muitakin myllyjä, kuten jo 1700-luvulla perustettu Lahomylly, joka on sijainnut kauempana alajuoksulla. Muihin myllyjenpaikkoihin liittyviä rakenteita ei ole tarkastettu. Osa niistä on todennäkösesti tuhoutunut myöhemmän toiminnan vuoksi.

Tippamäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Karstulan keskustan länsiosassa, Tsasounantie eteläpuolella ja Ohitustien kupeessa sijaitsevan Tippamäki nimisen kalliomäen laen luoteisreunalla on n. 17 m pitkä kaivanto, joka vaikuttaa 1. ms aikaiselta alkujaan keskeneräiseksi jääneen taisteluhaudan jäännökseltä. Lähimmät muut 1. ms. varustukset sijoittuvat tästä n. 6 km itään Syrjänmäelle. Rakenne on tiheän pusikon peitossa ja sitä on hankala maastossa hahmottaa mutta näkyy lidar-aineistossa.

Katajakangas (1000095012) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Katajakankaan tervahauta sijaitsee Luomalansuon ja kapean peltoalueen välisellä kankaalla.
Inventoinnin aikaan kohde oli täysin kasvillisuuden peitossa, mutta kohde tunnistettiin MML:n 5p aineiston perusteella. Pusikkoa raivattiin lapiolla, ja valliin tehdystä lapionpistosta paljastui noen ja hiilen sekaista hiekkaa.
Tervahaudan syvyys keskeltä vallin laelle on noin 90 cm. Laserkeilausaineiston perusteella haudan halkaisija on noin 11 metriä ja vallin leveys noin 4,5 metriä, mutta maastossa näitä mittoja ei voitu vahvistaa. Tervahaudan nimi on peräisin vuoden 1848 pitäjänkartasta.
Jussila ja Sepänmaa 2024: Halkaisija on 13 m ja halssi itään.

Havutie (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilihauta on valtatie 9:n ja Havutien välissä Muuratharjulla. Hiilihaudan kuoppa on noin 3 m leveä ja kehävalli noin 2 metriä leveä. Hiilihaudasta ei löytynyt podsolia. Paikalla on tiheää nuorta metsää, maaperä on hiekkaa.

Muuratharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilihauta on noin 50 metriä luoteeseen valtatie 9:stä Muuratharjulla. Hiilihaudan kuoppa on noin
4 m leveä ja kehävalli noin 1 metriä leveä. Hiilihaudasta ei löytynyt podsolia. Paikalla on mäntymetsää ja maaperä on hiekkaa.

Korvenkyläntie (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee radan itäpuolella, Kenttätien pohjoisosassa. Kuoppa on tien varressa.

Mustikkalampi (1000095471) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pieni tervahauta jonka ympärillä vallit. Halssi suolle päin. Halkaisija 8 m. Kohde on löytynyt 2024 inventoinnissa joka tehtiin sittemmin peruuntuneen tuulivoihankkeen vuoksi.

Hiilikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kuoppamiilu. Kohde sijaitsee Hiilikankaan kaakkoislaidalla nykyisen (2025) sähkölinjan itäpuolella. Rinne laskee miilun kohdalla soisemmalle korpialueelle. Linja-aukon laidalla on suorakulmainen kuoppamiilu. Kuopan sisämitat ovat noin 3 x 2 m, ja se on noin 1 m syvyydeltään. Kuoppaa ympäröi noin 1,5 m leveä valli. Pohjalta havaittiin 10 cm vahvuinen puhtaan hiilen kerros. Myös vallista havaittiin noensekaista hiekkaa.

Sikoniemi 1 (1000095888) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sepänmaa ja Hemminki 2025: Paikalla on kaksi hiilihautaa. Kaakkoinen (inventointiraportin kartoilla merkinnällä A, sijaintitieto N: 6897695 E:378221) on halkaisijaltaan 3,5 m, syvyydeltään 0,6 m. Metsäkoneen jäljet ovat särkeneet rakennetta hieman. Kohteen pistekoordinaatti osoittaa tämän hiilimiilun sijainnin.
Luoteinen hiilimiilu (inventointiraportin kartoilla merkinnällä B, N: 6897709 E: 378195) on soikea, 4 x 1,5 m, syvyys 0,4 m. Molemmissa on reunavallit. Luoteinen hiilimiilu on merkitty alakohteeksi.
Maasto on lounaiseen viettävää hiekkamoreenirinnettä. Nuorehkoa kuusimetsää.

Sikoniemi 2 (1000095889) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sepänmaa 2025: Paikalla on soikeahko hiilihauta, läpimitaltaan 3 x 5 m, syvyydeltään 0,6 m. Ympärillä on 1–1,5 m leveä kehävalli, jonka korkeus on 20–40 cm. Hiilihaudan kohdalla maaperä on hiekkaa, parikymmentä metriä siitä eri suuntiin maaperä muuttuu moreeniksi. Puusto kohdalla on nuorehtoa mäntymetsää.

Konikytö 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sepänmaa 2025 (Ville Hemmingin muistiinpanojen perusteella): Paikalla on hiilihauta. Halkaisija 3,5 m, syvyys 0,8 m. Ympärillä on heikohkosti erottuva valli.
Kohde on merkitty nykyisille Maanmittauslaitoksen karttapohjille ympyrällä ilman selitystä. Vuosien 1979 ja 1990 peruskartoilla (2232 11) se on merkitty selityksellä ”tervahauta”.
Maaperä kohdalla on hiekkamoreenia. Puusto nuorta mäntytaimikkoa ja nuorta lehtipuuta.

Konikytö 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sepänmaa 2025: Paikalla on hiilihauta. Halkaisija 2,5 m, syvyys 70 cm. Ympärillä on noin metrin levyinen reunavalli, korkeudeltaan noin 25 cm.
Maaperä kohdalla on hiekkamoreenia. Puusto on nuorta männikköä

Sysivuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sepänmaa 2025: Sysivuoren lounaisosassa, heti Jaakonsuon itäpuolella on noin 400 metrin matkalla viisi hiilihautaa (hiilimiilut A-E). Kohteen pistekoordinaatti on hiilihauta A:n mukainen, muut ovat alakohteina.
Kaikki hiilihaudat sijaitsevat Sysivuoren lounaislaidalla olevan hiekkaisen maan alueella. Kaksi kaakkoisinta, A ja B, ovat suurimmat ja sijaitsevat lähes rinnakkain. Näistä noin 230 m luoteeseen on hiilihauta C ja tästä 140 m pohjoisluoteeseen hiilihauta D ja tästä noin 40 m pohjoiseen hiilihauta E. Kohteita A ja B lukuun ottamatta hiilihaudat ovat sijaitsevat tasaisella hiekkaterassilla polun varrella.
Maaston piirteet: Tasolla noin 113 m mpy kulkee kartalle merkitty polku, joka on muinainen rantaterassi. Sen juuri eli alempi (tässä tapauksessa suon) taso on noin 110 m mpy. Noin 115 m mpy ylöspäin on kivikkoa. Maaperä hiilihautojen kohdalla on hiekkaa ja hiekkamoreenia. Puusto pääasiassa varttunutta kuusta ja mäntyä.
Polun varrella on todettujen hiilihautojen lisäksi useita ihmisen tekemiä kuopanteita, jotka maastoinventoinnissa todettiin maanottokuopiksi, jotka eivät ole muinaisjäännöksiä.
Hiilimiilujen kuvailu:
A N:6902091 E:381731. Halkaisija 5 m, syvys 1,3 m. Ympärillä hiukan yli 1 m. levyinen valli jonka korkeus 0,3 m.
B 6902100 381726. Halkaisija 2,5 x 3,5 m, syvyys 1,2 m. Ympärillä valli.
C 6902224 381529. Soikea muoto, halkaisija 2 x 1 m, syvyys 0,4 m. Ympärillä n. 1 m levyinen valli jonka korkeus 0,25 m. Muutama metri tämän eteläpuolella on ulkoiselta rakenteeltaan samantyyppinen ja -kokoinen rakenne, josta ei todettu hiiltä. Saattaa liittyä viereisen hiilihaudan rakenteeseen, joten se on rajattu kohteen sisään.
D 6902361 381488. Soikeahko muoto, halkaisija 2,5 x 3,5 m, syvyys 0,6 m. Ympärillä n. 1 m leveä ja 0,3 m korkea valli.
E 6902407 381465 Suorakaiteen muotoinen, halkaisija 2 x 1 m, syvyys 0,40 m. Ympärillä valli.

Ilovuori 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sepänmaa 2025: Paikalla on hiilihauta. Muoto soikeahko, pituus ja leveys 3 x 4 m, syvyys 0,60 m. Ympärillä on noin 1,5 m reunavallit, korkeudeltaan n. 0,25 m. Sijaitsee metsäautotiestä lähimmillään n. 2 m koilliseen.
Maaperä kohdalla on hiekkaa. Puusto pääasiassa nuorta kuusikkoa

Uurnakorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sepänmaa 2025: Paikalla on hieman soikea hiilihauta, 3 x 4 m, syvyydeltään 0,8 m. Ympärillä on noin metrin levyinen reunavalli, korkeudeltaan 20–40 cm.
Maaperä kohdalla on hiekkamoreenia. Maasto on hakkuuaukiota, jossa nuorta kuusitaimikkoa.

Kintaus Korpijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on mäenrinteessä sijaitseva viljelyröykkiöalue, joka käsittää 12 kpl halkaisijaltaan 1 - 2 m kokoista röykkiöitä. Röykkiöissä olevien kivien halkaisijat ovat alle 40 cm. Röykkiöt on koottu isomman kiven yhteyteen.

Kovalanniemi eteläranta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on historialliseen asuinpaikkaan liittyviä rakenteita, jotka ovat samassa paikassa kuin n. 1750 laaditun Laukaan pitäjänkartan talo Kovala tontteineen. Kovalan talo mainitaan myös Laukaan seurakunnan rippikirjoissa 1737. Kovalan talo on perustettu 1559 ja siellä harjoitettu peltoviljely mainitaan 1586 tarkastusmaakirjassa.
Myöhemmillä kartoilla (alkaen Kuninkaan kartasto 1776-1805) taloa ei enää ole, mutta paikalla on peltoa vielä vuoden 1969 peruskartalla. Sen jälkeen pellot on metsitetty kuusella ja paikalla on nyt varttunutta kuusikkoa. Kyseessä on siis 1559 perustettu yksinäistalon paikka joka on autioitunut viimeistään 1805. Peltoviljely on jatkunut paikalla talon kadottua. 1750-luvun karttaan merkityn tontin rajan kohdalla on rajamerkit, kohteet Kovalanniemi 5 ja Kovalanniemi 6.
Kohteen rajaus perustuu Laukaan pitäjänkarttaan 1750 merkittyyn tonttiin sekä inventoijan havaintoihin. Lisäksi inventoinnissa läheistä löytöpaikkaa tarkastaessa todettiin että paikka on entistä niittyä tai peltoa, joten löytöpaikka on otettu rajauksen sisään, ja se kuuluu Kovalan tonttiin myös 1750 kartan perusteella. Paikalla on seuraavat rakenteet, jotka on merkitty alakohteeksi:
-Suuri uunin raunio 3 x 3 m, korkeus 1 m. Raunio koostuu luontaisista kivistä ja on sammaleen peittämä. Paikalla ei ole säilynyt muita rakenteita ja raunion ympärillä maa on ollut peltoa.
-Maansekainen röykkiö joka näyttäisi olevan uunin raunio, johon on myöhemmin kerätty kiviä ympäröivästä pellosta. Myös tämän raunion ympäristö on vanhaa peltoa eikä muita rakenteita ole säilynyt. Rakenne on toisen uunin rauniosta noin 20 m kaakkoon ja suunnilleen saman kokoinen.
-Huomattavasti kahta edellä mainittua pienempi röykkiö, joka on kooltaan 1 x 1 m, korkeus noin puoli metriä. Röykkiössä kasvaa suuri haapa. Kyseessä on todennäköisesti viljelyröykkiö. Uuninraunioiden pohjoispuolella.
Metallinetsinnässä 2022 löytynyt tunnistamaton katkelmallinen rautaesine (ILM22749) kuuluu inventoinnissa ja arkistotutkimuksessa tarkentuneiden tietojen perusteella kohteen aluerajauksen piiriin.
Lähteitä:
Hämeen voutikuntien tilejä - 4251 Sääksmäen voutikunnan tarkastusmaakirja 1586-1586, jakso 77, sivu 77: Pudasniemi by, Pyrilaxi by, Kauttos by, Summiais by, Kynsiwesi by; Kansallisarkisto: https://digihakemisto.net/item/1573821500/6793309526/77 Viitattu 8.4.2026
Wilmi, J. 1991. Äänekosken – Suolahden historia vuoteen 1932. Suolahden kaupunki, Äänekosken kaupunki. Sisälähetysseuran kirjapaino Raamattutalo: Pieksämäki

Niiranhiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ala-Keiteleen rannalla, Kovalan talosta noin 350 m luoteeseen, mäntykankaalla. Alueella on useita hiekkakuoppia, mutta alueen itäosassa lienee asuinpaikkaa säästynyt. Maasto on melko tasaista, ainoastaan rantapenkereen reuna on jyrkkä. Esinelöydöt ovat niemen pohjoisrannan hietikolta. Rantatörmällä on havaittu osin sortunut liesikiveys.

Ketvenensaari tuomarinkivet (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Sepänmaa 1999:
Kohteeseen liittyy suullista perinnettä. Kohdetta kutsutaan Tuomarinkiviksi. Jyväskylän kunnan historiassa (Helsinki 1937) Onni A. A. Repo kirjoittaa kohteesta seuraavaa (s. 50): "Leppävedessä on ennen mainitun Majaniemen luona Ketvelsaari. Saari on saanut nimensä siitä, että se on matalan veden aikana niemi eli ketvel ja korkean veden aikana saari. Tällä Ketvelsaarella on vielä nytkin tuomarinympyrä, jonka muodostaa 12 kehäkiveä. Niiden muodostaman kehän sisällä on vielä yksi kivi. Tätä kiveä liikutettaessa syntyy kauas kuuluva louskuttava ääni, ja sitä kai käytettiin käräjärahvasta koolle kutsuttaessa. Majaniemen toisella puolen on Vankiensaari. Laki luettiin näillä käräjillä sananlaskuina säilyneiden perimätietojen ja ohjeiden sekä vanhemman polven määräysten mukaan."
Tuomarinkivet: Isossa Ketvelin saaressa mäen laelle puoliympyrään ryhmitelty n. 16 kiven ryhmä, jolla entisajan tuomarit kokoontuivat. Keskellä itse Tuomarinkivi (ks. Tuomarinkivi)." Se, onko nimi "Tuomarinkivet" vuosisatoja vanha - "alkuperäinen" - vai myöhempi, kivimuodostuman perusteella kansan tekemä tulkinta, ei ole selvillä (en ole tarkastanut paikkaa esim. isojakokartasta). Kohde on Iso-Ketveneensaaren eteläosassa olevan kalliokumpareen lakialueen länsiosassa. Tällä kohdalla ja aivan lähiympäristössä on paljasta kalliopintaa, muualla kumpare on kivikkoinen ja aluskasvillisuuden peittämä. Kivimuodostelma on hyvin loivasti pohjoiseen viettävällä kalliopinnalla. Muodostelma koostuu puoliympyrän muotoi-sesta kivikehästä, jossa on n. 15 n. 30-50 cm:n suuruista kiveä sekä kivien väleis-sä pienempiä kiviä. Kehän ulkohalkaisija on n. 4,5 m.
Kehän keskipisteessä on yksi halk. n. 50 cm:n kivi. Kivikehä on muodostuman pohjoisosassa ja "keskuskivi" eteläosassa. Kivikehä vaihettuu pohjoisessa ilman selvää rajaa luontaiseen kivikkoon.
Pohja kohdalla on ohuelti sammaloitunutta kalliota. Sammalen ja kallion välissä on parin sentin musta kerros - varmaa ei ole onko kyseessä palamisen yhteydes-sä syntynyt nokimaakerros vai luontainen multa. Kalliolla puusto on pääasiassa mäntyä ja aluskasvillisuus sammalta, jäkälää ja varpuja. Ympäristössä, alemmilla tosoilla maasto muuttuu melko reheväksi lehdoksi (mm. lehmusta). Muodostuma vaikuttaa melko säännölliseltä. On kuitenkin mahdotonta pelkkien pintahavaintojen perusteella sanoa onko kyseessä luonnonmuodostuma vai ihmisen kivikkoon raivaama ja järjestelemä muodostelma. Paikkaan liittyy kuitenkin perimätietoa.
Jussila ja Sepänmaa 2012:
Paikka tarkastettiin lokakuussa 2012. Tapasimme paikalla maanomistajan. Kohde on samassa kunnossa kuin vuoden 1999 tarkastuksen yhteydessä. Varsinaisesti uutta informaatiota kohteesta ei saatu. Nyt kohdetta arvioiden (T.S.) kyseessä on mitä ilmeisimmin luonnonmuodostuma. Kohteeseen liittyy kuitenkin paikannimistöä ja perimätietoa - jonka taustasta ei tosin ole tietoa.

Kolarinsaari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Keiteleen Kolarinsaaren eteläosan länsirannalla Kauppilan talon luoteispuolella.
Paikka on vanhaa metsitettyä peltoa. Suurin osa röykkiöistä on pieniä, ilmeisiä viljelyröykkiöitä, suurin kooltaa n 8 x 4 x 1 m.

Kuusvesi Myllykankaan vetotaipale (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kuusveden ja Leivoveden välissä on kapea Myllykangas, jonka eteläosassa (Haapaniemi) sijaitsee Simunankoski. Järvien välinen korkeusero on noin 3 metriä; (Kuusvesi 84,8 m mpy, Leivonvesi 87,8 m mpy). Myllykankaan keskivaiheille on rakennettu vetotaipale, jota myöten voi vetää veneen niemen ylitse ja siten kiertää hankala koskipaikka. Nykyisin vetotaipaleella on kiskot ja niitä myöten käsin työnnettävät kärryt. Lisäksi itä- ja länsipäässä on yksinkertaiset leiripaikat sekä opastaulu itärannalla. Kuusveden puolella ranta vaikuttaa melko matalalta, joten vetotaival soveltunee lähinnä sotuveneiden ja kanoottien kuljettamiseen. Paikalle pääsee metsäautotietä pitkin pohjoisesta.
Vetotaival on notkelmassa, jonka pohjois- eteläpuolella maasto selkeästi kohoaa. Maasto vetotaipaleen ympäristössä on kivinen ja paikoin kostea. Kohteen lähiympäristössä kasvaa lähinnä kuusi- ja mäntymetsää.
Kohde on edelleen käytössä oleva veneiden vetotaipale. Kohteen dokumentoitu historia ulottuu ainakin 1700-luvulle. Kohdetta on selkeästi kunnostettu 1900-luvun aikana. Paikalle rakennetut kiskot on perustettu soralla ja ilmeisesti paikalla on kaivettu maata siirretty kiviä koneellisesti. Selkeästi 1900-luvun puoliväliä vanhempia rakenteita paikalla ei havaittu.
Lähiympäristön tarkastelussa ympäristö havaittiin kiviseksi ja paikoin hyvin kosteaksi. Todennäköisesti nykyuinen vetotaipale sijaitsee samalla paikalla kuin millä se on historiallisesti sijainnut. Lähiympäristön tarkastamisessa käytettiin metallinilmaisinta, jonka avulla tarkastettiin vetotaipaleen ympäristöä noin 20 metrin etäisyydelle. Tarkastelun tuloksena löydettiin ainoastaan moderneja pullonkorkkeja, nauloja sekä haulikon hylsy. On mahdollista, että nykyisten rakenteiden alapuolella on säilynyt jäänteitä vanhemmista rakenteista, joista toisin ei tehty havaintoa.

Elämäjärvi Koiravuorenautio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on metsäautotien molemmin puolin levittäytyvä n. 100 m x 100 m kokoinen viljelyröykkiöalue. Paikalla on ollut myös pihapiiri; rakennusten jäännökset ovat jääneet metsäautotien alle.

Iso-Lumperoinen Rahkola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde käsittää Rahkomäki -nimisen metsäisen kumpareen eteläosassa sijaitsevat rakennuksen ja kellarin jäännökset. Paikalla on ulkomitoiltaan 7,5 m x 8 m kokoisen asuin(?)rakennuksen kiviperustus, jonka luoteisnurkassa on 4 m x 4 m x 1 m kokoinen uuninraunio. Kellarin kiviperustuksen ulkomitat ovat n. 8 m x 8 m, seinämien paksuus on 1,5 m. Kellarin kuopanne on myös kivetty.
Asuinrakennuksen kivijalassa on laatta, jossa lukee: "Tälle paikalle asettui Rahkosen suku asumaan v. 1554" sekä "Rahkosen sukuseura 19.7.1997".
rakennuksen jäänteet ovat vanhimmillaankin 1800-luvun puoltaväliä nuoremmat.

Leppävesi Kalliosaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kalliosaari on Vuontee-Vaajakoski väylän varressa, Nojosniemen ja Suolisaarten välissä sijaitseva paljas, pieni kalliosaari, jossa on vahva n. 30 cm halkaisijaltaan oleva rengas. Tarinan mukaan rengas on niiltä ajoilta, kun laivoja ei vielä ollut tukinuittoon, vaan niitä hinattiin "vorokki-ponteilla".

Heinonneimi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ilosjoen kylässä, Koliman länsirannalla, Heinonniemen talosta 120 m luoteeseen. Paikalla on vuoden 1964 inventoinnissa todettu kivistä kasattu, noin kaksi metriä halkaisijaltaan oleva röykkiö, jonka alta olisi löytynyt tasataltta.
Vuoden 1996 inventoinnin mukaan paikalla oli epämääräisiä kivikasoja, joiden alta kulki vanhoja sarkaojia. Röykkiöt olivat resenttejä peltoraunioita. Paikalta tai ympäristöstä ei havaittu mitään esihistoriallisia hautoja.

Haikankärki 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Summassaaren kaakkoisessa kärjessä, Haikanniemessä on kapeassa niemenkärjessä, vähän matkaa kärjestä luoteeseen muutaman metrin levyisen niemen keskellä suurehko maakivi, jonka yksi seinämä on pysty. Tähän pystyyn pintaan on hakattu kirjaimia (D I ja alempana A ja B). Kivi mahdollisesti vanha raja- tai muu merkkikivi. Minkään nykyrajan ei tiedetä kulkevan niemen kautta.
Haikankärki on luonnonsuojelualuetta.

Ruokonen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pylkönmäen kunnan läntisimmässä kolkassa, Pylkönmäen ja Karstulan rajan lähettyvillä, Ruokonen-nimisellä järvellä, jonka pinta on 209,7 m mpy. Järvi on ollut 1990-luvun puolivälissä kalankasvattamona. Tuolloin järvi tyhjennettiin syksyisin vedestä ja järven pohjasta paljastui useita ruuhia ja liistekatiskanpohjia. Järven laskulahdekkeessa (kapea, pitkä lahti järven luoteispäässä) ja laskuojan suussa havaittiin sadoista riu’uista tehty sumppu. Järven vuosittainen tyhjennys on saattanut vahingoittaa pohjassa olevia puisia jäännöksiä. Pyyntivälineiden ym. puuesineiden nykyinen kunto ei ole tiedossa.

Aholankylä Kuhjo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuhjonpohja -nimisen järven itäpuolella, Kuhjoon johtavan tien pohjoispuolella on kaksi rakennuksen pohjaa ja kolme kellaria. Rakennukset ovat kooltaan n. 8 x 10,5 m. Aivan tien vieressä oleva rakennus on osittain hajoitettu tietä tehtäessä. Kellarit ovat kooltaan 5 x 3,5 m. Tien eteläpuolella on n. 100 m kiviaitaa ja metsittynyttä vanhaa peltoa.

Isokiuas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pieni lohkotuista kivistä koottu kivilatomus Isokiuas -nimisellä saarella, saaren pohjoispään kalliolla. Metelinkiukaiden saariryhmä sijaitsee Päijänteen Vanhaselän pohjoispäässä Oravasaaren eteläpuolella. Saaret ovat pieniä kallioluotoja. Isokiuas on niistä suurin. Tarkastuksissa on todettu, että latomus ei ole saman tyyppinen kuin Korpilahden hautaröykkiöt vaan jokin historiallisen ajan rakennelma, esimerkiksi kolmiomittaustornin pohja. Kivien keskellä on ollut maatunutta puuta.

Ikosenmäki (Taide)
Historiallinen; Kallioon hakattuja kirjaimia Moksin Ikosenmäellä. Vanha-Moksin talo sijaitsee Moksijärven länsirannalla. Talosta 400 metriä länteen Ikosenmäen kallioseinämään on hakattu nimikirjaimet. Kallio on aivan Moksintien laidassa Ikosenmäen talon kohdalla tien eteläpuo-lella. Kalliossa on kirjaimet HM. Kallioseinämä on jäkälän ja sammalen peitossa. Kirjaimet on vaikea erottaa. Moksin maanomistaja näytti paikan ja kertoi että nimikirjaimensa kallioon on hakannut Henrik Moksi, joka tuli Ikosenmäelle vuonna 1808.
Moksin talon rannassa on toinen kivihakkaus. Talosta 40 metriä rantaan koilliseen on pystykivi, jossa on vuosiluku 24.8.1843 ja kirjain M.

Autio (1000004594) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suuri viljelyröykkiö Aution tilalla Kuusijärven luoteispäässä. Viljelyröykkiö sijaitsee Kuusijärven luoteispään länsirannalla pellossa Saukkolantien varressa. Rantarinne on jyrkkä. Röykkiö on rinteen päällä kalliopohjalla pellon rannanpuoleisella itäsivulla.
Aivan Aution tilan pihamaan ympäristössä on viljelyröykkiöitä. Yksinäinen suuri röykkiö on pellon keskellä talosta 300 metriä lounaaseen. Röykkiö muistuttaa hautaröykkiötä, sillä se on osittain kalliopohjalla ja siinä on jopa hieman "reunakiveystä". Röykkiö on kuitenkin pellon keskellä.

Hietajärvi (1000004595) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Maahan kaivettu "rakennuksen pohja" Hietajärven etelärannalla. "Rakennuksen pohja" sijaitsee Vaarunvuorien ja Hietavuoren välissä maantien 610 (Vespuolentie) itäpuolella pienen Hietajärven etelärannalla. Hietajärven rantaan on tehty tie ja mökki. Mökki on selkeän ja jyrkän rantatörmän päällä, "kodanpohja" törmän alla noin 15 metriä mökistä pohjoiseen. Hietajärven korkeus on 142 m mpy. Maasto on hiekkaista ja hyvin kivistä. Järven muut rannat tätä kohtaa lukuun ottamatta ovat pirunpeltoa. Ympäristö on karua mäntymetsää.
Rantatörmän juureen noin 7 metriä järven rannasta on kaivettu selkeä vallireunainen kuoppa. Kuopan halkaisija on kolme metriä (sisämitta). Vallien leveys on 1,5 metriä ja korkeus 70 cm. Oviaukko on pohjoiseen kohti järveä. Rakennelma on sammalen peitossa ja keskellä kasvaa muutama koivu. Lattia on aivan kivinen. Valli on sekoittunutta hiekkaa.

Taimela (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Viljelyröykkiö sijaitsee Kalliosaarenselän etelärannalla Syvälahteen rajoittuvan Ahvenenmäen pohjoisrinteellä Taimelan tilan maalla. Röykkiö sijaitsee talosta noin 100 metriä kaakkoon tasaisen kuusikon reunalla. Tällä paikalla Ahvenniementie tekee jyrkän mutkan rantaan. Röykkiö on noin 20 metriä mutkan tai "risteyksen" länsipuolella. Paikka näyttäisi olevan vanhaa peltoa, nyt kuusikkoa. Röykkiö matala epämääräinen kivilatomus, johon oli myös heitelty uusia kiviä.

Härkölahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Useita viljelyröykkiöitä ja muita kivirakenteita Härkölahden pohjoisrannalla. Viljelyröykkiöt sijaitsevat Päijänteen Ristinselän länsirannalla lähellä Muuramen rajaa. Paikka on etelään Härkölahteen laskeva lehtomainen rinne. Härkölahden rannalla on mökkejä. Röykkiöt ovat Talastien ja mökkien välissä. Suuret röykkiöt on kasattu maakiven ympärille. Röykkiöiden lisäksi alueella on ainakin yksi kiviaita. Aluetta ei ole kartoitettu tarkemmin. Röykkiöalueen pituus on noin 100 metriä. Röykkiöt näyttävät viljelyröykkiöltä. Kolmen kilometrin päässä kaakossa on kaksi hautaröykkiötä (Tarvaannenä ja Koukunkallio).
länsireuna, suuri röykkiö 6885116/3431631
itäreuna, suuri röykkiö 6885054/3431737

Kulperinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudat sijaitsevat Korpilahden keskustan pohjoispuolella Korpijoen pohjoisrannalla Kulperinkankaalla Myllyjärvestä 250 metriä koilliseen. Korpijoki kulkee syvässä jyrkkäreunaisessa uomassa. Tervahaudat ovat rinteen päällä kangasmetsässä.
läntinen tervahauta 6882007/3424144, z= 110 m mpy
itäinen tervahauta 6882027/3424189, z= 115 m mpy

Myllyjärvi (Maarakenteet)
Historiallinen; Maakuoppia Raidanlahden Myllyjärven luoteisrannalla. Myllyjärvi sijaitsee 1,5 km Raidanlahdesta etelään. Järven ympäristö on metsämaata, rannalla on muutamia mökkejä. Maaperä on hiekkainen. Konttimäentien kääntöpaikan eteläpäästä noin 8 metriä itään on yksi pitkänomainen kuoppa ja tästä alarinteeseen kaakkoon ainakin kaksi kuoppaa lisää. Kuoppien pituus on noin kolme metriä ja leveys 1,5 metriä. Kuoppien pitkä sivu on rinteen suuntainen. Kuopissa on muutaman kymmenen sentin syvyydessä selkeä hiilikerros. Kuoppien tarkoitus on tuntematon.

Liikala (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1700-luvun pihapiiri, johon kuuluu talonpohja, kiviaitoja sekä kellari. Talonpohjan koko on 5 x 7 m. Kiuas on pohjoisseinämän keskellä. Pihapiirin koko on 50 x 100 m. Pihapiirin koillisreunassa on tiilenpolttouunin jäännökset, johon on rakennettu kellari. Uunin raunio muistuttaa isoa maakumpua. Kellarien teko on tuhonnut uunin jäänteitä.

Suurenjärven kalapirtti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Suurenjärven saaressa oleva talon pohja. Perimätiedon mukaan rakennus on ollut kalapirtti, Tällä paikalla ollutta rakennusta on viimeiseksi käyttäneet 1900-luvun alussa uittomiehet. Uittomiesten käyttämä pirtti oli rakennettu 1800-luvulla ja se paloi 1930-luvulla. Saaressa on havaittavissa samalla paikalla useita päällekkäisiä rakenteita. Viimeisimmän talon mitat ovat 8 x 9 m. Saaren koko on 16 x 16 m. Saaressa on kulttuurimaata podsolikerroksen alla. Alueelta on aikaisempi löytö. K-Sm 165:4 "nuolenkärki suurenjärven kalapirtin luota". Hiekkasen tyyppiä B, joka ajoittuu karkeasti viikinkiajalle ja sitä nuoremmaksi.

Pirttikoski (1000004800) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhan talvitien vieressä olevan multapenkkitalon jäänteet. Talon koko n. 9 x 9 m. Kiuas pohjoisnurkassa, kooltaan 2,5 x, 2,5 x 1,5 m. Talonpohjan itäpuolella on 50 x 50 m piha-alue.
Soisalo & Sepänmaa: Kohde tarkastettiin 21.9.2021. Kohde on Kumpulaisen v. 2005 kuvauksen mukaisessa kunnossa. Paikannusta tarkennettiin parikymmentä metriä. Satakunta metriä kohteesta itään löytyi hiilimiilu (Pirttikoski 2).
Pitäjänkartalla 1847 alue on tyhjä, samoin peruskartalla 1964. Paikasta n. 300 m koilliseen, tien varressa on ollut kämppä (1964 kartalla).

Sydänmaanneva (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talonpohja luonnon niittyjen vieressä. Paikasta ei ole perimätietoa. Talonpohjan koko on 6 x 6 metriä. Kiuas on itänurkassa, kooltaan 1,5 x 1,5 metriä. Seinälinjoissa ei ole kiviperustusta. Seinälinjat näkyvät maatuneiden hirsien kohoumina.
Soisalo & Sepänmaa 2021: Maankäyttö ja kohde säilynyt ennallaan verrattuna muinaisjäännösrekisterin kuvaukseen. Pitäjänkartalla 1847 ja vanhoilla peruskartoilla (alk 1964) paikka on tyhjä, mutta 1964 peruskartalla tästä 70 m itään on joen rannassa jokin ulkorakennus. Vastaavia ulkorakennuksia on merkitty 1-2 km välien tasaisesti joen varrelle. Niittylatoja kenties?

Kuvaja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talonpohja on saaren länsilaidalla vanhan rantapenkan päällä. Paikalla on hyvin matala, melkein maansisäinen röykkiö, jossa on palaneita kiviä ja nokea. Perimätiedon mukaan se on vanhan kalasaunan paikka.

Vihtala 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha pihapiiri, jossa on kolme kiuasta ja kolme kellaria ja vanhan kaskipellon jäänteet. Kiukaat ovat kooltaan noin 2,5 x 2,5 x 1 m. Kellarit ovat perunakuoppatyylisiä maapurnuja. Kaskipeltoalue on noin hehtaarin laajuinen. Pihapiirin alueella on haapalehto ja kaskialueella kuusikko.

Saksanvalkama (Asuinpaikat)
Historiallinen; Multapenkkitalon pohja, jossa ei ole kivijalkaa tai nurkkakiviä. Talonpohjan koko 4 x 8 m (pohjois-eteläsuuntainen). Kiuas (1,5 x 1,5 x 0,45 m) länsiseinällä.

Vehniä Vuorenkylä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde käsittää vanhan pihapiirin, jossa on 5 m x 7 m kokoinen talonpohja, ja noin 250 m x 100 m laajuisen kaskiraunioalueen. Osa viljelyröykkiöistä on hajonnut metsänhoidon yhteydessä. Perimätiedon mukaan viimeinen asukas paikalla olisi ollut Konstantin Hinkkanen.

Kintaus Rautamäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on autioitunut ja heinittynyt pihapiiri, jossa on havaittavissa kiukaan pohja (2,8 m x 2,1 m x 1 m) sekä kiviaitaa (16m x 0,8m). Romahtaneet kivikellarit (2 kpl) sijaitsevat Rautamäen luoteisreunalla. Alueella on mahdollisesti muitakin rakennuksien pohjia/jäännöksiä.
Paikka liittyy viereisen koskensaaren tehtaan työläisasumiseen. Paikka ajoittuu vanhimmillaan 1800-luvulle, todennäköisesti 1900-luvun alkuun.

Ranta-Hännilä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on turpeen peittämä, n. 3 m x 3 m x 1 m kokoinen uuninraunio. Rakenteen yhteydessä on hiiltä. Paikalla on ollut Ranta-Hännilän riihi. Alueen länsireunalla on Ranta-Hännilän 1752 vuoden kartasta eteenpäin näkyvä Hännilä nro2 tila. tila on ollut asuttu vielä 1930-luvulla ja alueella on jäljellä jyväaitta ja vanhan 1800-luvun tuvan perustukset ja sen uunien rauniot (2 kpl) sekä kivinen lohkokivikellarin seinät.

Kirkonkylä Sikstuslampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde käsittää Sikstuslammen itärannalla sijaitsevat kiukaanraunion ja kellarikuopan. 2 m x 2 m x 0,7 m kokoisen kiukaan yhteydessä on noensekaista maata. Kellarin ulkomitat ovat 8 m x 6 m ja kuopan koko 5 m x 2,5 m x 1,5 m. Kiukaan lähellä on myös kaksi epämääräistä sammaloitunutta kivikasaa. Molempien koot ovat n. 1,5 m x 1,5 m x 0,7 m

Koskenpää Uosukainen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tien vieressä, mm. herukkapensaita kasvavalla aukealla on sijainnut torppa. Uosukaisen tilan isännän mukaan paikalla on ollut näkyvissä rakennuksen perustuksia.

Kiimaskoski (Raaka-aineen hankintapaikat)
Moderni; Vanha kivilouhos sijaitsee pusikkoisessa sekametsässä Hietaman Kiimaskosken koillispuolella, tiestä 16797 pohjoiseen. Louhoskuoppa on kooltaan noin 10 x 10 m. Sen eteläpuolella on samankokoinen louhoskivikasa, jonka kivissä on poranjälkiä. Kivet ja louhos ovat sammaloituneet.

Koskensaaren harkkohytti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Koskensaaren ruukki sijaitsee Ala-Kintaus -järvestä Huhtian -järveen laskevassa joessa olevan kaksihaaraisen kosken pohjoisemman haaran varrella. Alexander Juslen sai privilegion vuonna 1850 harkkohytin, kankirautavasaran ja veromyllyn perustamiseen Pekkalan tilan Koskensaaren torpan maille. Malmi saatiin ruukin lähijärvistä. Ruukki koki useita tulipaloja, joiden jälkeen ruukki rakennettiin uudelleen. Ruukin toiminta jatkui vuoteen 1905 asti, jolloin Koskensaaren osti maanviljelysneuvos Alfred Kordelin. Kordelin nykyaikaisti ruukin toiminnan ja rakennutti paikalle suurehkot honka- ja lankanaulatehtaat. 1900-luvun alkupuolella teollinen toiminta paikalla oli hyvin monipuolista; naulatehtaan lisäksi paikalla toimi saha ja laatikkotehdas, puusepänverstas ja terva- ja tärpättitehdas. Paikalla sijaitsee yhä naulatehdas.
Kohteen sijaintitieto on arvioitu peruskartalta ja esitetty pistemäisenä. Kohteen säilyneisyydestä ei ole varmaa tietoa. Jatkuva teollinen toiminta ja 1900-luvun rakentaminen ovat todennäköisesti tuhonneet suurimman osan ruukin varhaisvaiheisiin liittyvistä rakenteista. Vanha pato on sijainnut nykyisen padon paikalla naulatehtaan yläpuolella. Padon alapuolella joen etelärannalla sijaitsi harkkohytti ja kankirautapaja, jonka paikalla nykyisin on tehdasrakennus.
Kohde on tuhoutunut, mutta Koskensaaren alue on merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö.

Kuohunkosken manufaktuurilaitos (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kuohukosken manufaktuuripaja on sijainnut Neulajärvestä Isoon Lampsinjärveen laskevan lyhyen joen koskessa, Kuohukoskessa. Ruukin perusti Lampsinmäen talolta vuokratulle maalle ruotsalainen ruukinseppä Karl Gustaf Strömberg. Ruukki sai privilegion lokakuussa 1878 ja oli toiminnassa hyvin lyhyen aikaa, vuoteen 1884 asti. Vuonna 1881 manufaktuuripajassa oli kolme ahjoa, yksi nippuvasara ja yksi naulavasara.
Kohteen sijaintitieto on arvioitu peruskartalta ja esitetty pistemäisenä. Kohteen tarkasta sijainnista ja laajuudesta ei ole tietoa. Manufaktuuripaja ja vesivasara on paikkakuntalaisten mukaan purettu paikalta 1900-luvun alussa. Pieni saha ja uittorännit säilyivät paikalla hieman pidempään. Pajapaikan lähellä olevan saunarakennuksen ympärillä erottuu rakennuksen kivijalkaa, jonka ympäriltä on löytynyt kaivettaessa pajakuonaa

Koivumäki (1000019132) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta sijaitsee Koivumäen talosta noin 200 metriä kaakkoon, metsäautotien pohjoispuolella, kivikkoisella kankaalla. Kuopan koko on 2,5 x 1 metriä, ja sen syvyys on 0,5 metriä. Kuopassa on vallia itäreunalla. Turpeen alla
oli havaittavissa hieman hiiltä, joten kyseessä voi olla tervahauta.

Nikaran kirkkotie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Nikaranperän kylä on asutettu viimeistään 1500-luvulla. Kylältä johti kapea polku kirkolle, joka vähitellen leveni ja varustettiin silloin, pitkospuin ja kapulatein. Polun lähtöpiste oli Nikaran talo Sahrajärven rannalla. Kangasjärven rannalla oli pysähdyspaikka, jossa levättiin. Reitti oli vielä 1950-luvulla hyvin kuljettavissa jalan ja osin polkupyörällä.
Paikalliset käyttävät Nikaraisten kirkkotie nimeä.
Vuoden 2021 inventoinnissa kuljettiin ja tarkastettiin kyseinen polku Sipilänperäntieltä itään voimajohtolinjan itäpuolella (linjasta n. 50 m koilliseen) olevaan suohon. Polun varrella oli paikoin nykyaikaisia polun paikkaa osoittavia merkkejä.
Kuivan maan osuuksilla maasto oli kivikkoista moreenia ja suo-osuuksilla ojitettua
ja metsitettyä. Tällä osuudella ei siis ollut merkkiäkään vanhasta polun pohjasta.
Tarkastuksessa 2022 havaittiin voimajohtolinjan länsipuolella polkumerkkejä puissa sekä merkkien kohdalla vanha polku-ura.

Hautalanmäki-Partasenmäki (Kulkuväylät)
Tuntematon ajoitus; Historiallisen Laukaantien hyvin säilynyt osio Muuramen kirkonkylän pohjoispuolella. tie kulkee hyvin mäkisessä maastossa.Vanha tielinja kulkee Hautalan tilan ohitse kevyenliikenteen väylää pitkin. Tie on mutkainen, mäkinen kylätie. Multamäessä tielinjan kulku on epäselvää n. 50m matkalla alkupäästä. Partastenmäkien pohjoispuolella tien länsipuolella kulkee matalahko harjanne ja mahdollista ojitusta. Tie kulkee tällä terassilla. Tien alitse kulkee useissa kohdissa ojia, joissa on nykyaikaiset rummut. Multamäestä alkaen tie on aluksi metsätienä, muuttuu Partasenmäkien kohdalla poluksi, jossa vain paikoin tien alkuperäinen leveys on hahmotettavissa. Tien leveys on n. 2 m. Tieuraa käytetään kevyenliikenteen väylänä, metsäautotienä sekä koko matkaltaan virkistykseen.
Tieosion pohjoispäässä on suoritettu metallinetsintää, löytöinä mm. tulusraudan katkelma, viskari ja 1700-luvun rahoja (löytöpaikkakohde Hautalanmäki-Partasenmäki 2

Partalan koskialue (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Partalan kylän koskialueella on useita vesimylly-, saha- ja uittotoiminnan jäänteitä Nytkymenjoessa ja sen rantamilla. Alueen vanhimmat myllyt aloittivat toimintansa 1870-luvun molemmin puolin. Uittotoiminta jatkui vielä 1900-luvun puoliväliin saakka. Myllytoiminta alueelta on lakannut 1910/1920-luvuilla. Alue on hyvä alueellisesti rajautunut kokonaisuus.

Jokelankoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Partalan kylän koskialueella on useita vesimylly-, saha- ja uittotoiminnan jäänteitä Nytkymenjoessa ja sen rantamilla. Alueen vanhimmat myllyt aloittivat toimintansa 1870-luvun molemmin puolin. Uittotoiminta jatkui vielä 1900-luvun puoliväliin saakka. Myllytoiminta alueelta on lakannut 1910/1920-luvuilla. Hyvä alueellisesti rajautunut kokonaisuus.

Kapakkavuori 4 (Maarakenteet)
Moderni; Länteen loivasti viettävällä hiekkakankaalla suora, lounais-koillis -suuntainen, noin 30 m pitkä, n. 1 m leveä ja n. 40 cm korkea maa-valli. Maa vallissa on sekoittunutta hiekkaa, podsolimaannosta ei ole.
Valli ei vaikuta viljelysmaan reunalta, sillä merkkejä viljelyksistä alueella ei ole. Valli on selvästi ihmisen tekemä - ei siis esimerkiksi muinainen rantavalli. Maannoksen puuttumisen perusteella lienee alle 150 v vanha rakenne. Pohjoispää: N 6903240 448358, eteläpää 6903271 E 448367.

Autiokangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi hiilihautaa alle 10 metrin etäisyydellä toisistaan. Koordinaatit: a) N 6915620 E 430482; b) N 6915624 E 430475. Hiilihaudat ovat pyöreitä kuoppia, halkaisijaltaan 3 - 4 m ja syvyydeltään n. 60 cm. Alue on melko tasaista hiekkakangasta.
Hiilihaudoista noin 80 metriä koilliseen on rakennuksen perusta (Kohde: Autiokangas SW 2). Kohteet saattavat liittyä toisiinsa. Tarkempaa ajoitusta kohteille ei inventoinnin perusteella voida määrittää.

Autiokangas 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on rakennuksenperusta, josta erottuu uunin jäännökset neliskanttisena, n. 3 m:n kumpuna, korkeudeltaan n. 1 m.
Rakennuksen raunion ympärillä ja lounaispuolella on metsittynyttä vanhaa peltoa, jossa ei ole näkyvissä peltoraunioita. Autiokankaan paikka ilmestyy kartoille vuoden 1848 pitäjänkartassa torpan paikkana, jonka ympärillä ei näy vielä peltoja. Paikka autioitunut todennäköisesti vuoteen 1918 mennessä (Tikkamannilan torpparihäätö??).
Rakennuksenperustasta noin 100 metriä lounaaseen on todennäköisesti saunan tai riihen perustat (alakohde) tästä vielä 80 m lounaaseen on kaksi hiilihautaa (Kohde: Autiokangas SW 1).

Isoranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ala-Sallaajärven rantaan menevän tien lounaispuolella on koordinaattipisteen ympäristössä n. 40 m:n säteellä on toistakymmentä raivausröykkiötä, laajuudeltaan halk. n. 1,5 m:stä noin 6-metriseen. Paikalla mahdollisesti olleen torpan tai muun asumuksen jäänteitä ei havaittu. Nyt alueella kasvaa kuusimetsää.
Tarkastus 2016: Paikalla on ollut vanhojen karttojen mukaan 1900-luvun alussa pelto.

Kiminki ja Seppälä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kiminkijärven tilat edustavat Suovanlahden vanhinta historiallisen ajan asutusta. Historiallisen ajan asutus Suovanlahdella syntyi Kiminkijärven rannalle. Verotiedot vuodelta 1562 osoittavat, että ensimmäisen talon nimi oli Kiminki, joka jakaantui Raatikkalaksi, Paavolaksi ja Aatamilaksi. Muut kantatilat ikäjärjestyksessä ovat Kemppaala, Seppälä, Mäntylä, Suovanniemi, Tarvaala ja Silo.
Tilat Kiminki ja Seppälä periytyvät 1500-luvulta. Kummatkin tilat ovat yhä asuttuja ja rakennusten pihapiirissä on historiallisesti arvokasta rakennuskantaa. Kohde ei ole muinaisjäännös, koska kyse on asutuista tiloista.

Mäkelä (1000023965) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on yli 40 kaskiröykkiötä, muutamia kiviaitoja ja kolme tulisijallista rakennuksen pohjaa. Rakenteet sijaitsevat mäkien päällä, mutta muutamat röykkiöt alueen pohjoisosassa mäen alaosassa muinaisjäännösalueen halki virtaavan puron eteläpuolella. Suurin rakennuksen perusta (rakenne no. 1) on pohja-alaltaan suorakaiteen muotoinen ja n. 10 x 6 m laaja, tulisijan pohja on n. 2,5 halkaisijaltaan ja n. 1 m korkea. Muodostelma tulkittiin asumuksen jäänteeksi. Paikalla havaitut kaksi muuta pienempää tulisijaa ovat voineet kuulua riiheen tai
saunaan ja ne ovat olleet avolakisia (rakenteet 2-3). Muodoltaan pyöreähköt/soikeat röykkiöt ovat läpimitaltaan muutamista metreistä lähes kymmeneen metriin, korkeus on enimmillään yli metri. Kiviaidat ovat yksirivisiä sekä matalia ja niiden leveys on enimmillään n. 1,5 m. Sammalta kasvava metsänpohja on tasaista raivauksen seurauksena. Kairauksessa todettiin
maannoksessa hiiltä, mutta ei todettu huuhtoutumiskerrosta, joka olisi merkki kohteen korkeasta iästä. Huuhtoutumiskerros/A2-horisontti ei kuitenkaan pääse muodostumaan tiheässä vanhassa kuusimetsässä, joten horisontin puuttuminen ei välttämättä viittaa kohteen nuoreen ikään.
Rajatun alueen sisäpuolella ei mitattu sijaintia aivan kaikista röykkiöistä,
joten niiden lukumäärä on jonkin verran ilmoitettua suurempi.
Alueelta ei ole 1700-luvun isojakokarttaa eikä paikalle ole merkitty viljelyksiä 1780-luvulta peräisin olevalle Korpilahden kappelikartalle (kartta 2 s. 6) eikä 1840-luvun pitäjänkartalle. Pintahavaintojen perusteella kohteen iäksi voi arvioida yli 100 vuotta, mutta se voi olla huomattavasti vanhempikin ja rakenteet voivat olla myös eri ajoilta. Alueelle on merkitty myös niittyjä ja rakennuksia vuodelta 1940 peräisin olevalle taloudelliselle kartalle.

Elämäjärvi Hassila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Elämäjärven kylän vanhimmat talot ovat Kinnula ja Pesola, joista Kinnula mainitaan veroluetteloissa ensi kerran vuonna 1554 ja Pesola vuonna 1564. Jälkimmäinen on sijainnut nykyisen Mäkelän talon paikalla järven etelärannalla, Kinnula puolestaan järven pohjoisrannalla, Kinnusrannalla. Talojen nimet ilmestyvät veroluetteloihin vasta 1700-luvun alkupuolella, mutta henkilönimien perusteella on päätelty, että Kinnulan ensimmäinen veroluetteloissa mainittu isäntä on Pekka Rautaparta ja Pesolan puolestaan Lassi Kolari.
Hassilan talo ilmaantuu nimenä veroluetteloihin viimeistään 1712, mutta on varmasti sitä vanhempi, sillä 1627 veroluettelossa mainitaan myös Hassisen asuttama kolmas talo. Hassila lienee asutettu 1600-luvun alkuvuosikymmeninä.
Hassilan talo on palanut ja paikalla on nurmettunut rauniokumpare ja sen ympärillä vanha pihapiiri. Pystyssä olevia rakennuksia ei ole. Koska paikka on autioitunut eikä sillä ole myöhempää rakennuskantaa, on kohde sopiva vaikka muinaisjäännökseksi.

Elämäjärvi Kinnula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Elämäjärven kylän vanhimmat talot ovat Kinnula ja Pesola, joista Kinnula mainitaan veroluetteloissa ensi kerran vuonna 1554 ja Pesola vuonna 1564. Jälkimmäinen on sijainnut nykyisen Mäkelän talon paikalla järven etelärannalla, Kinnula puolestaan järven pohjoisrannalla, Kinnusrannalla. Talojen nimet ilmestyvät veroluetteloihin vasta 1700-luvun alkupuolella, mutta henkilönimien perusteella on päätelty, että Kinnulan ensimmäinen veroluetteloissa mainittu isäntä on Pekka Rautaparta ja Pesolan puolestaan Lassi Kolari.
Nykyinen Kinnula on pieni, autio, harmaalautainen mökki, jonka heinittyneessä pihapiirissä on vähän taittunut hirsiaitta. Jos veroluetteloiden vanha Kinnula on ollut samalla paikalla tai lähiympäristössä, on hyvinkin mahdollista että paikalla on säilynyt 1500-luvun tai sitä vanhempia kulttuurikerroksia.

Jääkolu (Kivirakenteet)
Historiallinen; Soiden ja kivisten kankaiden ympäröimä rakka-alue, jonka halki virtaa jääjoki. Kivet ovat melko kookkaita (0-5 - yli 2 m). Jääkolun pyykistä 55 m kaakkoon on lähellä Kinnulan ja Pihtiputaan raja pyöreä kivilatomus (halkaisija 1,1 m, korkeus 0,3 m), jonka keskellä on 70 cm korkea kiilanmuotoinen pystykivi, leveys 25 cm ja paksuus 10 cm. Jäkäläkasvuston perusteella (kaarrekeltakarve ja keltakarttajäkälä halkaisija yli 10 cm) rakenteen ikä on yli 100 vuotta. Mahdollisesti Isonjaon aikainen tilarajamerkki.

Hätäkivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimä korkea kivinen kangas, suurimmaksi osaksi aukea / taimikkoa, paikoitellen isoja puita. Kankaan laella on iso siirtolohkare, pituus 10 m, leveys 6 m ja korkeus n. 7 m; kaakolta katsottuna sen on kolmion muotoinen. Paikallisen tiedon mukaan vanha maamerkki ja kokoontumispaikka, mihin tapahtumaan nimi Hätäkivi viittaa, ei selvinnyt.

Esansaaret (Asuinpaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimä kivinen tuoreehko kangas, uudistuskypsää metsikköä.
Kankaan laella loivalla lounaisrinteellä on pienen rakennuksen jäännös, josta on jäljellä neljä melko lahonnutta hirsikertaa. Ulkomitat ovat 3 x 2,5 m, hirret ovat paksuja, Ø 15, 20 cm, lohipyrstösalvos, päät sahattu. Länsinurkassa on pienen kiukaan jäänteet, mitat 0,8 x 0,8 m ja korkeus 0,5 m. Kiuas on sortuneiden hirsien ja sammalen peitossa. Sen vastapäätä kaakkoisseinässä on havaittavissa kapea oviaukko.
Rakennusjäännös muistuttaa niittysaunaa tai tervapirttiä, se sijaitsee kuitenkin melko kau-kana nevasta, ja alueella ei ole tervahautaa; sen käyttötarkoitus on siksi epäselvä. Kyseessä saattaa olla kaski- tai karjamaja)

Hevoskangas (1000026263) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mosaiikkimaisema, jossa vuorottelevat kiviset kankaat ja rämeet. Kohde sijaitsee notkelmassa kahden kankaan välissä aivan metsäautotien kaakkoispuolella. Paikalla on rakennuksen maaperustus, ulkomitat noin 6 x 4 m, osa rakenteesta on jäänyt tienojan (ja ehkä tien) alle. Perustus on kokonaan aluskasvillisuuden peitossa. Kairauksessa löytyi jäänteitä maatuneista hirsistä.
Jussila 2023: Peruskartoilla 1964 ja 1992 ei alueella ole mitään. Ei liioin 1800 luvun pitäjänkartalla. Metsätie on tehty 1990 luvulla (vanhojen ilmakuvien perusteella). Maaperustus ei nyt erotu aluskasvillisuudesta eikä sitä lähdetty tarkemmin tutkimaan. Lienee samassa kunnossa kuin 2013. Jäännöksen ajoitus ja funktiokin ovat siis tuntemattomat. Alueella ei ole muita ihmistoiminnan merkkejä kuin metsätie ja ojitettu suometsä. Voisiko olla metsänhakkuisiin liittyvä varaston tms. jäänne? Uunia/kiuasta ei ole havaittu, joten siksi tuskin piilopirtti, ellei ollut rautakamina.

Kalasaari (1000027167) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pienen saaren luoteisosassa korkealla kallion laella on pystyasennossa oleva kapea kivi. Kivi on noin puoli metriä korkea, 20 senttimetriä pitkä ja 19 senttimetriä leveä. Kivi on liikuteltavissa, ja sen etupuolella on irrallinen kivenlohkare ikään kuin tukena. Kiven luota aukeaa näkymä järvelle. Saaren kiinteistön omistajilla ei ollut kivestä mitään tietoa. Kyseessä saattaisi olla kala-apajan merkki.

Mustassalo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Yläjärven ja Kolmensopenjärven välisessä maastossa on kaksi suurta viljelyröykkiötä, joiden välissä kasvaa haapoja. Kivet ovat sammaleiden, lehtien ja oksien peitossa. Alue on ruohottunutta, ja puustoon kuuluvat lisäksi koivu ja pihlaja. Pohjoisen röykkiön pohjois- ja länsipäässä on suuri maakivi. Eteläisen röykkiön koillispäässä on maakivi, jonka päälle on kerätty pienempiä kiviä. Pohjoisen röykkiön pituus on noin 6,5 metriä ja leveys noin 6 metriä. Eteläisen röykkiön pituus on noin 4,5 metriä ja leveys noin 3,5 metriä. Alue kuvataan pelloksi vielä vuoden 1981 peruskartassa.

Selkäsaari (1000027170) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Saaren luoteisosassa noin kymmenen metrin päässä rannasta on 1800-luvulla rakennetun asumuksen kiviperustukset. Kiviperustukset ovat sammaleiden peitossa ja niiden laella kasvaa kaksi mäntyä. Kivijalan koko on noin 3,8 x 2,35 metriä. Mökissä on asunut erakko, joka on hoitanut alueen tilojen meijerikuljetuksen.

Aidassaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee läntisen Aidassaaren koillispäässä koilliseen viettävän rinteen juurella parin metrin päässä rannasta. Sammaleiden peittämä kiviaita on noin 20 metriä pitkä, 0,3 metriä korkea ja 0,8 metriä leveä. Alue on vanhaa peltomaata, joka on nykyisin maastoltaan koivuvaltaista sekametsää. Saarella on harjoitettu peltoviljelystä 1800-luvun lopulta 1950-luvulle.

Rekisalo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen tervahaudan paikka sijaitsee havumetsässä Pinttilänvuoren loivalla luoteisrinteellä noin 50 metriä sähkölinjasta itään. Tervahauta on kooltaan noin 3 x 3,1 metriä, ja sen syvyys on noin 1,3 metriä. Koekuopasta löytyi hiiltä heti sammaleen alta. Juoksutusaukkoa ei havaittu.

Rekisalo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen tervahaudan paikka sijaitsee havupuuvaltaisessa sekametsässä rantaan laskeutuvalla loivalla rinteellä noin 130 metrin päässä Kalliosalmen rannasta ja noin 100 metriä länteen sähkölinjasta. Tervahauta on kooltaan noin 2,6 x 2,9 metriä, ja sen syvyys on noin 1,1 metriä. Koekuopasta ei löytynyt hiiltä, mutta haudan idän puoleisella reunalla oli nokeentuneita puunkappaleita. Juoksutusaukkoa ei havaittu.

Yläjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mustassalossa entisen pellon laidassa noin 20 metriä Yläjärven tilan päärakennuksesta pohjoiskoilliseen. Muistitiedon mukaan paikalla on sijainnut Yläjärven tilan ensimmäinen talo, joka rakennettiin 1700-luvun lopulla. Alue on umpeen kasvanutta niittyä, mutta maastosta on havaittavissa mahdollisesti talon perustukseen kuuluneita kiviä.

Lampsalo (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kuoppa sijaitsee sammaleisessa havupuumetsässä noin 150 metrin päässä saaren länsirannasta. Kuopan koko on noin 2,2 x 1,5 metriä ja syvyys noin puoli metriä. Kuopan pohjaan tehdystä koekuopasta ei havaittu hiiltä. Kuopan funktio on epäselvä.

Mustassalo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen tervahaudan paikka sijaitsee Sorkanvuoren eteläpuolella lahden pohjukassa noin kahdenkymmenen metrin päässä rannasta. Koekuopasta löytyi hieman hiiltä. Tervahaudan pohjan koko on noin 4,7 x 2,6 metriä. Kuopassa on ”välitasanne”.

Soimasaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rajapyykki sijaitsee kallion laella saaren etelärannassa noin 30 metriä kiinteistöstä kaakkoon. Paikalla on pystyasennossa oleva kivi, jonka ympärillä on kiviä kehässä. Rajapyykin luota avautuu näkymä järvelle. Pystykivi on noin 70 senttimetriä korkea, 23 senttimetriä pitkä ja 40 senttimetriä leveä. Rajapyykin kehän pituus on noin 1,5 metriä ja leveys 1,45 metriä. Rajapyykissä ei ole hakkauksia. Kohde sijaitsee nykyisellä kiinteistörajalla.

Enonsaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Enonsaaren länsirannalla suunnilleen vastapäätä mantereella sijaitsevaa Mämminniemeä. Paikalla on rantakivi, jonka päällä on pystyssä noin puolen metrin korkuinen kivi. Kyseessä saattaa olla kala-apajan merkki.

Korpinsaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee sekametsässä noin 70 metriä kaakkoon Korpin päärakennuksesta ja noin 60 metrin päässä saaren itärannasta. Paikalla on kaksi kaarevaa kiviaitaa, joista lännen puoleinen on noin 15 metriä pitkä ja idän puoleinen noin 35 metriä pitkä. Kiviaitojen länsi- ja pohjoispuolella on ollut aikoinaan pelto, joka on kuvattu vuoden 1969 peruskarttaan. Saarella on harjoitettu peltoviljelystä 1800-luvun lopulta lähtien.

Korppinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee saaren länsirannalla olevalla niemellä. Suuren rantakiven päällä on pystyyn nostettu noin 40 senttimetriä korkea ja 25 senttimetriä leveä kivi, jonka viereen on asetettu kaksi pienempää kiveä ikään kuin tueksi. Kivessä ei ole hakkauksia, eikä se sijaitse nykyisellä kiinteistörajalla. Kyseessä saattaa olla kala-apajan merkki.

Viisverkkonen (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee läntisessä Viisverkkosessa. Saaren lounaisrannalla olevan lahden pohjukasta tavattiin törrösaraa (Carex muricata), joka on arkeofyytti.

Jänissaari (1000027221) (Teollisuuskohteet)
Moderni; Jänissaaren pohjoisosassa noin 15—20 metrin päässä rannasta on neljä kivillä täytettyä kuoppaa. Läntisin kuoppa on avonainen, muut ovat aluskasvillisuuden peitossa. Läntisimmän kuopan lounaispuolella on kiviröykkiö. Kuoppien koko on noin 0,8 x 1,2 metriä. Ensimmäisen ja toisen sekä kolmannen ja neljännen kuopan välinen etäisyys on noin kaksi metriä. Toisen ja kolmannen kuopan välinen etäisyys on noin 17 metriä. Alue on kuusi- ja koivuvaltaista metsää. Kohde sijaitsee vastapäätä mantereen puolella sijainnutta Iloniemen sahaa, joka toimi vuosina 1918—1954. Onkin mahdollista, että kuopat ja röykkiö liittyvät sahan tai sitä edeltäneen tervatehtaan toimintaan.

Rauhalansaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hiilihaudat sijaitsevat kuusimetsässä noin 90 metriä Rauhalan päärakennuksesta koilliseen. Ensimmäinen hiilihauta on kooltaan noin 1,25 x 1,3 metriä, ja sen syvyys on noin 25 senttimetriä. Koekuopasta löytyi tummaa hiiltynyttä maata ja hiiltynyt puun osa. Toinen hiilihauta sijaitsee noin 15 metriä ensimmäisestä kuopasta luoteeseen. Se on kooltaan noin 1,1 x 0,9 metriä. Syvyys on noin 30 senttimetriä. Koekuopasta löytyi tummaa hiiltynyttä maata ja hiilen pala. Kolmas mahdollinen hiilihauta sijaitsee kahdesta muusta noin 20 metriä pohjoiskoilliseen. Kuoppa on halkaisijaltaan noin 1,4 metriä. Kuoppa oli täynnä roskia. Maastossa on tiettävästi ollut enemmänkin hiilihautoja, mutta niistä on osa tuhoutunut metsätyökoneen ajettua alueella. Rauhalansaaressa toimi aikoinaan seppä, jonka paja sijaitsi saaren nykyisen vuonna 1939 rakennetun päärakennuksen paikalla. Hiilihaudat saattavat olla jälkiä sepän toiminnasta.

Rauhalansaari (1000027184) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee rinteellä ison maakiven edustalla heinikkoisella alueella noin 40 metriä päärakennuksesta pohjoiseen. Paikalla on kasa lohkokiviä, joissa on porausjälkiä. Kivet ovat noin 50—90 senttimetriä pitkiä ja noin 18—25 senttimetriä leveitä. Perimätiedon mukaan lohkokivet olisivat peräisin Rauhalansaaren ensimmäisestä talosta. Kyseessä olisi silloin 1800-luvun alussa perustettu Hakalan tilan torppa.

Korppinen (1000027186) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Saaren luoteisosan pihapiiristä tavattiin nurmilaukkaa (Allium oleraceum). Kyseessä on arkeofyytti, jota esiintyy rautakautisilla ja keskiaikaisilla asuinpaikoilla.

Korppinen (1000027187) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee saaren pohjoisniemen pohjukassa muutaman metrin päässä itärannasta. Paikalla on pystyasennossa oleva kivi, jonka ympärillä on kiviä kehässä. Kivet ovat aluskasvillisuuden ja lehtien peitossa. Pystykiven korkeus on noin puoli metriä. Kivikehän koko on noin 1,2 x 1,2 metriä. Kivessä ei ole hakkauksia. Rajapyykki sijaitsee nykyisellä kiinteistörajalla.

Syystönsaari (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kuopat sijaitsevat sekametsässä saaren pohjoisosassa. Ensimmäinen kuoppa on kooltaan noin 3 x 1,6 metriä, ja sen syvyys on noin 0,9 metriä. Koekuopasta löytyi pieni hiiltynyt puunpala. Toinen kuoppa sijaitsee noin seitsemän metriä pohjoiskoilliseen ensimmäisestä kuopasta. Kuoppa on kooltaan noin 3 x 1,3 metriä, ja sen syvyys on noin 0,75 metriä. Koekuopasta ei löytynyt hiiltä. Kuopat sijaitsevat noin kymmenen metrin päässä saaren länsirannasta. Kolmas kuoppa sijaitsee noin 40 metriä kaakkoon kahdesta muusta kuopasta. Väliin jäävä maasto on kivikkoista. Kolmas kuoppa on kooltaan noin 3,1 x 1,8 metriä, ja sen syvyys on noin 1,15 metriä. Koekuopasta ei löytynyt hiiltä. Kuopalta on matkaa noin 20 metriä saaren itärantaan. Pitkänomaiset kuopat muistuttavat lähinnä nauriskuoppia, mutta ympäristö ei vaikuta maaston puolesta kaskialueelta.

Haukkasaari (1000027189) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rajapyykki sijaitsee Haukkasaaren länsiosassa noin kymmenen metrin päässä rannasta. Paikalla on pystyasennossa oleva kivi, jonka ympärillä on kiviä kehässä. Vastarannalla näkyy Haukkavuori. Pystykiven korkeus on noin 0,64 metriä. Rajapyykin kehän pituus on noin 1,3 metriä ja leveys 1,5 metriä. Kivessä ei ole hakkauksia. Kohde sijaitsee nykyisellä kiinteistörajalla.

Mustassalo 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rajapyykki sijaitsee louhikkoisella rannalla Sorkanvuoren eteläpuoleisella lahdella muutama metri kiinteistöstä etelään. Paikalla on pystyasennossa oleva kivi, jonka ympärillä on kiviä kehässä. Pystykiven korkeus on noin 40 senttimetriä. Kivikehä on noin 0,85 metriä pitkä ja 1,1 metriä leveä. Kivessä ei ole hakkauksia. Kohde sijaitsee nykyisellä kiinteistörajalla.

Rekisalo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee saaren pohjoisosassa entisen pellon laidassa noin 20 metriä Rekisalon tilan päärakennuksesta itään. Alue on umpeen kasvanutta niittyä, mutta maastosta on havaittavissa mahdollisesti asumuksen perustukseen kuuluneita kiviä. Paikalla on muistitiedon mukaan ollut nk. paimenten maja tai mökki, joka kuuluu Rekisalon saaren vanhimpaan rakennuskantaan. Mökissä asui Kuhmoisten talollisten yhteisesti palkkaama paimen, joka huolehti laidunkautena saareen viedystä karjasta. Mökki on saatettu rakentaa 1700-luvun puolella.

Uotilansaari 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Huoltensalmessa noin sadan metrin päässä saaren itärannasta. Kuusimetsässä on kaksi noin metrin korkuista maakiveä, joiden päälle on kerätty pienempiä kiviä. Etäisyys röykkiöiden välillä on noin viisi metriä. Röykkiöiden eteläpuolelle tehdystä koekuopasta tuli esille muhevaa multamaata. Alue on kuvattu pelloksi vuoden 1938 Kuhmoisten aluetta esittävässä taloudellisessa kartassa.

Livansaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee rinteen laella itäisen Livansaaren eteläkärjessä. Alueelta löytyi kivijalkojen jäännöksiä. Kivijalkojen väliin jäävä alue on noin 15 x 7 metriä. Alueella kasvaa pääasiassa lehtipuita, koivua ja haapaa. Perimätiedon mukaan rakennus olisi kuulunut kirkkoherralle. Rakennus on ilmeisesti hävinnyt ainakin vuoteen 1940 mennessä, sillä sitä ei ole kuvattu kyseisenä vuonna toimitettuun Korpilahden karttaan.

Uotilansaari 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteet sijaitsevat kuusimetsässä Uotilansaaren Tynnyritarhassa. Maasto on hyvin tasaista ja lounais-koillissuuntaan kulkevat ojanpainanteet erottuvat selvästi. Alueelta löytyi neljä viljelyröykkiötä. Ensimmäinen röykkiö koostuu kahdesta suuresta maakivestä, joiden edustalla on sammaleiden peittämiä pieniä kiviä. Toinen viljelyröykkiö sijaitsee ensimmäisestä noin 70 metriä kaakkoon. Kolmas sijaitsee noin 50 metriä kaakkoon ja tästä suunnilleen saman matkan päässä neljäs röykkiö. Röykkiöt ovat noin 60—90 senttimetriä korkeita maakiviä, joiden päälle on kasattu pieniä kiviä. Alue on kuvattu pelloksi vuoden 1965 peruskartassa.

Uotilansaari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Varrasniemen pohjukassa noin neljänkymmenen metrin päässä saaren itärannasta. Kuusimetsässä on noin metrin korkuinen maakivi, jonka päälle on kasattu pienempiä kiviä. Röykkiöstä noin viisi metriä itään on kuusen juurella pieni röykkiö, joka on kooltaan noin 0,9 x 0,9 metriä. Paikalla tehdystä koekuopasta tuli esille muheva multamaa. Vuoden 1965 peruskartassa alue on merkitty lehtimetsäksi. Aluetta ei ole kuvattu pelloksi vuoden 1938 Kuhmoisten aluetta esittävässä taloudellisessa kartassa. Kartta-aineiston antaman tiedon perusteella alueen viljelys olisi loppunut viimeistään 1900-luvun alkuvuosikymmeninä.

Varrasniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Uotilansaaren Varrasniemessä Vasainlahden itärannalla. Noin viiden metrin päässä rannasta rinteen päällä on vanhan pajan perusta. Kivijalka on sammalten peitossa, ja sen laella kasvaa kaksi kookasta mäntyä ja pihlajia. Rakennuksen kaakkoispäässä on ahjon jäännökset. Pajan perustan pituus noin 5,8 metriä, leveys 5,2 metriä ja korkeus noin 0,9 metriä. Ahjon pituus on noin 2,3 metriä ja leveys noin 1,6 metriä. Paikkakunnalta saadun tiedon mukaan pajan omistanut seppä lopetti työnsä jo kauan ennen sotia. Oletettavasti saman sepän toimintaan ja asumiseen liittyvät myös kaksi muuta alueelta löytynyttä kohdetta. Pajan perustasta noin 35 metriä kaakkois-etelään sijaitsee toisen rakennuksen kivijalka. Rakennuksen perusta on sammalten peitossa, ja sen laella kasvaa pihlajia ja koivuja, Kivijalan pituus on noin 4,4 metriä, leveys 3,9 metriä ja korkeus noin 0,6 metriä. Rakennuksesta noin 50 metriä lounaaseen sijaitsee kivillä vuorattu syvä kuoppa, todennäköisesti kellari. Kuopan pituus on noin 2,35 metriä, leveys noin kaksi metriä ja syvyys noin 1,6 metriä. Kuopan pohja on pehmeä ja karikkeinen. Kuopassa kasvaa koivuja. Kuopan pohjalta löytyi palanut puu, mutta kuopan reunuskivet eivät olleet nokeentuneet.

Aningaistensaari (Teollisuuskohteet)
Moderni; Kohde sijaitsee noin 70 metriä luoteispohjoiseen saaren pohjoisimmasta kiinteistöstä ja noin 20 metrin päässä saaren länsirannasta. Paikalla on betonisia palkkeja, jotka ovat jäännöksiä saarella toimineesta sahasta. Palkkien korkeus on noin 0,5—0,9 metriä. Alue on kooltaan noin 25 x 13 metriä. Penger rajaa alueen sen länsi- ja kaakkoispäässä. Aningaistensaaren saha kuului saman Korpisen suvun omistukseen kuin vuosina 1890—1924 toiminut Ruolahden saha. Aningaistensaareen perustettiin saha vuonna 1918 Ruolahden sahan johdossa tapahtuneen sukupolvenvaihdoksen jälkeen. Saha ehti toimia saarella vain lyhyen aikaa 1920-luvun alussa, sillä Ruolahden sahan toiminta päättyi konkurssiin vuonna 1924. Saha purettiin Aningaistensaaresta 1930-luvulla.

Ruokosaaret (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 50 metriä saaren lounaisosassa olevasta kiinteistöstä pohjoiskoilliseen. Paikalla on kivistä ladottu perusta, jonka päällä on pitkä viisarikivi vinosti pystyssä. Perustan koko on noin 1,1 x 0,95 metriä ja viisarikiven korkeus noin 0,78 metriä. Kivessä ei ole hakkauksia. Kohde sijaitsee suunnilleen nykyisellä kiinteistörajalla.

Livansaari (1000027292) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee itäisessä Livansaaressa rinteen laella noin 150 metriä kaakkois-etelään saaren pohjoiskärjestä. Pystyssä olevan kiven ympärille on ladottu kiviä. Kivilatomuksen pituus on noin 1,6 metriä ja leveys noin 0,75 metriä. Keskuskivi on noin puoli metriä korkea. Kivessä ei ole hakkauksia. Rajapyykki sijaitsee nykyisellä kiinteistörajalla.

Uotilansaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Torvelanlahdesta Uotilan tilalle vievän polun itäpuolella pensaikkoisessa maastossa noin 150 metrin päässä rannasta. Kivistä ladottu uuni kuului riiheen, joka rakennettiin joskus 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa ja purettiin sotien jälkeen. Uuni on noin 1,55 metriä korkea, 1,8 metriä pitkä ja 1,5 metriä leveä. Uunin suu on luoteeseen päin. Suuaukon korkeus on noin 0,39 metriä ja leveys 0,4 metriä. Uuni on sammaloitunut, ja sen päälle on kasattu punaisia tiiliä. Uunin pohjois- ja luoteispuolella noin 3—5 metrin päässä on rakennuksen peruskiviä.

Jänissaari (1000027305) (Asuinpaikat)
Moderni; Jänissaaren pohjoisosassa noin 20 metrin päässä rannasta on rakennuksen perustukset. Pohjois- ja länsiseinustalla on kivistä ladottua perustaa. Perustusten sisäpuolella on kaksi tiilikasaa ja hirren osia. Rakennus on kooltaan noin 9 x 5 metriä. Rakennus sijaitsee rinteellä, jonka edustalla on koivua, haapaa, nuorta kuusta, pihlajaa ja juhannusruusua kasvava aukea piha. Noin kahdeksan metriä itäkaakkoon sijaitsee luhistunut lautarakennus, ja noin 15 metrin päässä lounaassa sijaitsee koivikon ja aluskasvillisuuden peitossa kolmannen rakennuksen perustukset. Paikalla on tiilipiippu ja pönttöuuni. Piipun juurella on kasa Höganäs-merkkisiä tiiliä ja ympärillä kivistä ladottua perustaa. Rakennus on kooltaan noin 6 x 7 metriä. Tiilipiippu on noin neljä metriä korkea, 0,9 metriä pitkä ja 1,45 metriä leveä. Alueen rakennukset on merkitty vuoden 1963 peruskarttaan. Alueella sijaitsi vuosina 1918—1954 toimineen Iloniemen sahan tukkien niputuspaikka. Paikalla asui aluksi sahan hevosten hoitaja ja myöhemmin uittoporukat. Paikka on toiminut myös sahan työntekijän kesämökkinä.

Saloranta (1000027306) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mustassalossa Salorannan tilan mailla polun eteläpuolella aittarakennuksen vieressä noin 80 metriä Alajärvestä koilliseen. Paikalla on sammaloitunut kiviröykkiö, jonka koko on noin 1,2 x 1,2 metriä ja korkeus noin 30 senttimetriä. Röykkiö sijaitsee nykyisellä kiinteistörajalla, ja siihen on myöhemmin pystytetty putkipyykki.

Wiala (Viiala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jämsänjoen länsipuolella, noin 250 metriä valtatiestä 9 kaakkoon. Viialan kylään kuului 1539 myös Saari, mutta vuoden 1543 maakirjassa ne ovat omina kylinään. Vuonna 1539 Viialassa oli yksi talo ja Saaressa kolme taloa, joista kahdesta on myöhemmin muodostunut Tiirin talo (Suvanto 1954, s. 117). Historiallisen ajan kylänpaikka ei ole tarkkaan tiedossa, sen paikallistamiseen on käytetty 1780-luvun rekognosointikarttaa. Kohteelle johtaa Karhalantie, joka on vanha historiallinen tielinja Karhalasta Kauhkialaan, Wialan kylä on sijainnut tämän tien tuntumassa. Wiala on merkitty vielä 1840-luvun pitäjänkarttaan, mutta 1930-luvun kartassa alueella ei ole asutusta. Siellä nykyisin oleva talo on tehty myöhemmin.
Alue on suurimmaksi osaksi peltoa ja inventoinnin yhteydessä 2015–2016 pellot olivat kyntämättä ja havaintoja niillä ei tehty. Aluerajaus on tehty vanhan tien molemmin puolin ja kohde on luokiteltu muuksi kulttuuriperintökohteeksi. Peltokerrosten alla on voinut säilyä historiallisen ajan asuinpaikkaan liittyviä kulttuurikerroksia, mutta asia selviää vain arkeologisella koekaivauksella.

Kauchila (Kauhkiala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee valtatien 9 pohjoispuolella, rautatien ja Kauhialantien välissä olevalla mäellä. Kauhkialan ja Kähön välillä on säilynyt pätkä vanhaa historiallista tietä. Asutuksen yleisluettelon mukaan vuonna 1539 Kauhkialassa oli kuusi taloa. Kylän nimestä käytettiin myös muotoja Kavkela ja Kauckela. Nykyisin alue on tiheään rakennettua. Kauhkiala on nykyisessä kartassa Nikkilä niminen. Nikkilä nimi esiintyy jo 1840-luvun pitäjänkartassa Kauhkialan kanssa rinnakkain. Nikkilän rakennuskannassa on vanhojakin rakennuksia 1800-luvulta.
On mahdollista, että Nikkilän kohdalla on säilynyt vanhempia kulttuurikerroksia pihapiirissä ja sen tuntumassa. Aluerajaus on tehty koskemaan tätä aluetta rakentamattomilta osiltaan. Kulttuurikerrosten säilyneisyyden toteamiseen tarvitaan kaivaustutkimuksia.
Metallinetsinnässä on paikalta löytynyt keskiaikainen putkilukon avain, keskiaikainen putkilukko, raudan katkelmia ja savikiekon (kangaspuunpainon) katkelma.

Seppola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jämsänjoen länsipuolella nykyisellä Viiskulman taajama-alueella. Seppolan kaupunginosa sijaitsee nykyisin kuitenkin joen itäpuolella. Vuonna 1539 Seppolassa oli kolme taloa. Siitä käytettiin 1500-luvulla myös Apialan nimeä, luultavasti se on aiemminkin tunnettu sillä nimellä, koska lautamiehenä v. 1464 ja 1478 ollut Apian Antti oli ilmeisesti sieltä kotoisin (Suvanto 1954, s. 117).
Seppolan historiallinen kylänpaikka on hävinnyt rakentamisen myötä. 1780-luvun rekognosointikartan perusteella kylän paikka on sijoitettavissa osapuilleen Paattilantien ja Keskuskadun risteyksen paikkeille, jossa on edelleen säilynyt yksi vanhempi rakennus. Kohde on luokiteltu muuksi kulttuuriperintökohteeksi, kohde on vain pistetietona.

Kälhä (Kelhä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kelhän kaupunginosassa Jämsänjoen länsipuolella Alue on nykyisin rakennettua taajama-aluetta. Kelhässä oli vuonna 1539 yksi talo, vuonna 1630 taloja oli kaksi Ala-Kelhä ja Ylä-Kelhä. Historiallisen ajan asuinpaikka on määritelty osa puilleen Kelhänkadun ja Siltakadun risteyksen eteläpuolelle, joka sijaitsee ilmeisesti nykyisin kerhotiloina toimiva vanha koulurakennus. On mahdollista, että vanhoja kulttuurikerroksia on säilynyt pihamaan alla. Aluerajaus käsittää Kelhänkatu 15 tontin rakentamattomalta osin. Kohde on luokiteltu muuksi kulttuuriperintökohteeksi.

Pietilä (1000028074) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jämsänjoesta länteen. Pietilässä oli vuonna 1539 kaksi taloa. Vuonna 1464 oli Heino Pietinen lautamiehenä ja Olli Pietinen katselmusmiehenä, joten luultavasti taloja oli kaksi myös tuolloin. (Suvanto 1954, s. 117). Kohteen sijainti on epävarma, se on yritetty paikallistaa 1780-luvun rekognosointikartan perusteella. Paikka on peltoa, joka oli tarkastusajankohtana äestetty, mitään asuinpaikkaan viittaavia löytöjä pellolta ei tehty. On myös mahdollista, että Pietilä on sijainnut hieman idempänä ja tuhoutunut tietä ja junarataa rakennettaessa. Peruskarttaan merkitty Pietilän talo on hieman lännempänä ja ilmeisesti myöhempää perua, koska sitä ei vielä 1840-luvun pitäjänkarttaan ole merkitty.

Kerkkola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jämsänjoen länsirannalla, noin 1,2 km Jämsän kirkosta pohjoisluoteeseen. Kerkkolassa oli vuonna 1539 kaksi taloa ja vuonna 1630 kolme taloa. Vuonna 1687 kaksi taloista yhdistettiin ja kylästä tuli kaksitaloinen. Kylä on sijainnut paikalla, joka tunnetaan nykyisessä kartassa Joki-Kerkkolana. Kohde tarkastettiin vuoden 2016 inventoinnissa. Nykyisin paikalla sijaitsee uusi omakotitalo. Ympäröivät vanhat pellot on metsitetty. Alueella ei havaittu maanpäällisiä merkkejä historiallisen ajan asuinpaikasta. Kohde on luokiteltu muuksi kulttuuriperintökohteeksi ilman aluerajausta.

Auvila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Auvilan kaupunginosassa, Jämsänjoen itäpuolella. Vuonna 1539 Auvilassa oli vain yksi talo, joka oli jaettu vuoden 1543 asutusluettelon mukaan. Alue on pääosin omakotitaloaluetta. Auvila niminen tila on merkitty 1900-luvun peruskarttoihin, mutta vaikuttaa siltä, että vanhempi Auvilan kylä on sijainnut hieman eri paikassa lähempänä jokea. Aikalailla samalla paikalla kuin Auvilan rustholli, joka on merkitty 1800-luvun pitäjänkarttaan. Todennäköisesti kohde on kuitenkin tuhoutunut Jämsänkoskelle vievän Koskentien ja rivitalojen rakentamisen yhteydessä. Koordinaattipiste osoittaa alueelle, joka on vielä rakentamatonta Koskentien itäpuolella. Alueella ei havaittu maanpäällisiä merkkejä historiallisesta asuinpaikasta vuoden 2016 inventoinnissa. Kohde on arvioitu muuksi kulttuuriperintökohteeksi, aluerajausta ei ole tehty, koska kohteen säilyneisyys on erittäin epätodennäköistä.

Yijälä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Patalahden pohjoisrannalla, välittömästi valtatien 9 eteläpuolella. Yijälässä oli v. 1539 yksi talo. Yijälä oli yksinäistalona vuoteen 1786 asti, jolloin se jaettiin Vanha-Yijälä ja Yijälä nimisiksi taloiksi. Yijälä jaettiin vielä vuonna 1795 kahteen osaan, joista kummastakin käytettiin Yijälä nimeä. Vuonna 1831 niistä toisesta oli vielä erotettu Virhiä niminen talo. (Suvanto 1954, s. 240)
Nykyisellä peruskartalla on edelleen Yijälä ja Vanha-Yijälä nimiset talot. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa, koska Jämsän taajamien osayleiskaava-alue tarkentui niin, että kohde jäi sen ulkopuolelle ennen kuin tarkastusta ennätettiin tehdä.

Aseme (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jämsän keskustasta itään Patalahden eteläpuolella, Asemenjärvestä länteen olevalla alueella. Alueen läpi kulkee Säyryläntie. Asemen kylässä oli vuonna 1939 kaksi taloa, kylä tunnettiin myös nimellä Taipale. Muita muotoja olivat Aszemij, Taival ja Asema. Vuonna 1639 kylässä oli kolme taloa, Aseme, Yrjälä ja Isännäinen.
Nykyisessä kartassa on edelleen Yrjälä ja Aseme. Alue on ollut laajalti peltoa vielä 1960-70-luvuilla, nykyisin vanhoja peltoa on metsitetty uudestaan Säyryläntien eteläpuolella. Ainoastaan mäki, jolla Asemen talo sijaitsee on ollut metsää. Vuoden 2016 inventoinnissa pellot olivat oraalla, joten niillä ei tehty havaintoja. Asemen talon viereistä metsäaluetta käytiin läpi, mutta historialliseen asutukseen liittyviä rakenteita ei havaittu. Historiallisia karttoja vertailemalla vaikuttaa siltä, että talot ovat olleet jotakuinkin samoilla sijoilla ainakin 1700-luvulta saakka. Asemessa on vielä olemassa vanhaakin rakennuskantaa 1800-luvulta, mahdollisesti jo 1700-luvulta. Suurin arkeologinen potentiaali onkin Asemen tilan alueella. Kohteen säilyneisyys ja laajuus vaativat kuitenkin kaivaustutkimuksia. Kohteen lajiksi on ehdotettu kulttuuriperintökohdetta.

Säyrylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteen sijainti ja ajoitus perustuu historiallisiin karttoihin ja lähteisiin. Säyrylässä oli v. 1539 kaksi taloa.
taskastus 2016: Säyrylän kaksi em. taloa ovat olleet Kuikka ja Tolmu (myöhemmin Tolmu on jaettu Säyrylä ja Uskola nimisiin taloihin).
Näistä Kuikan talo on edelleen olemassa. Säyrylän talo ja pihapiiri näkyy vuoden 1963 peruskartassa, mutta myöhempi maankäyttö on hävittänyt tämän paikan kokonaan. Uskolan pihapiiri on edelleen olemassa vanhalla paikallaan.

Hauvala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Patalahden länsipään ja Asemenjärven välissä, eteläpuolitse kulkee Säyryläntie. Alue on peltoaluetta ja talojen pihapiirejä. Hauvalassa oli v. 1539 kaksi taloa, joista toinen oli autiona. Vuoden 2016 inventoinnissa kohde tarkastettiin. Pellot olivat viljelyksessä eikä niillä voitu tehdä pintapoimintaa. Alueella olevien talojen pihapiirit ovat tiheään rakennettuja. 1780-luvun rekognosointikartan perusteella Hauvalan historiallinen kylänpaikka on sijainnut Säyryläntien pohjoispuolella alueella, jossa sijaitsee nykyisinkin talo ja talon itäpuolella. Talolla ei ole peruskarttaan merkittyä nimeä. Historiallisesta kylänpaikasta ei kuitenkaan ole säilynyt maanpäälle näkyviä merkkejä, on mahdollista, että peltokerrosten alla on säilynyt vielä kulttuurikerroksia. Kohde on luokiteltu muuksi kulttuuriperintökohteeksi, aluerajausta ei ole tehty epävarman sijainnin vuoksi.

Paatela (Maarakenteet)
Historiallinen; Vanhalla 1800-luvun metsittyneellä vuokrapeltoalueella olevia kellareita 13 kpl. Kellarit ajoittuvat äänekosken 1840 pitäjänkartan mukaan 1840-lukua nuoremmiksi (karttaan on tehty tälle paikalle jälkikäteen lisäys Paatilan talon pelloista). Kellarit ovat maaseinäisiä, suorakaiteen muotoisia alaspäin kapenevia painaumia pienien metsäkukkoloiden reunoilla. kellareita on kahdessa eri kohdassa vanhan peltoalueen luoteis ja koillis laidoilla.
Kellareiden mitat ovat keskimäärin 3-5m x 1,5m ja syvyysvaihtelu 1-1,5m.
Mitään puurakenteita ei ole enää nähtävissä.

Niittuniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Simunan isojakoa varten kylän maat kartoitettiin 1833 ja isojako pantiin toimeen 1838. Isojaon yhteydessä Pohjoisahon omistaman Salon talonosa siirrettiin Niitty-niemen torpan paikalle ja se sai maansa Leivonveteen pistävän niemen muodos-tamalta lohkolta. Niittyniemen talo tunnetaan lähteissä myös nimellä Salo.
Talonpaikalla on nähtävissä rakennusten kivi- ja tiiliperustuksia sekä paikalle johtava tielinja. Vanhin tonttimaa on vanhojen karttojen perusteella sijainnut mäen korkeimmalla kohdalla. Tonttimaata ympäröivät entiset pellot kasvavat nykyisin koivumetsää. Entisten peltojen laidalla on havaittavissa peltoraunioita, eli pellolta raivattuja kiviä, sekä kellarikuoppia.
Tilan nuorimmat rakennukset on merkitty vuonna 1984 laadittuun peruskarttaan, jonka perusteella rauniota voidaan tunnistaa. Tuolloin asuinrakennus on sijainnut tonttimaan itälaidassa. Viimeisimmät paikalla sijainneet rakennukset on siirretty tai purettu vuonna 2010.

Tiiliruuki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Etelälahden luoteisrannan tuntumassa on peltolohko, jonka paikkeille on maasto-kartalle merkitty nimi ”Tiiliruuki”. Alue tarkastettiin inventoinnin yhteydessä. Mylly-niemeen menevän mökkitien kaakkoispuolelta havaittiin ihmistekoisia matalia kumpareita. Kahden suurimman mitat ovat noin 12 x 10 x 1 m ja 5 x 4 x 0,5 m. Suurimman kumpareen keskusta on kuopalla. Niiden lähellä on ainakin kaksi pienempää ja matalampaa kumparetta, ja mökkitien länsipuolella niitä näytti olevan lisää.

Säynätniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Säynätniemen pohjoisosassa, Säynätniemen tilan pohjoiskoillispuolella sijaitsee viljelysröykkiöitä sekä raivauskivirivi. Pellonraivauksessa syntyneet kohteet sijaitse-vat vanhan pellon reunassa, sen järven puoleisella sivulla. Vanhaa rantaa ja pellon-reunaa myötäilevää kiviriviä (ei kiviaitaa) on noin 30 matkalla. Siihen liittyy kaksi matalaa ja pientä raivausröykkiötä. Säynätniemen tilan pohjoispuolelle on pitäjänkartalle merkitty peltolohko, jonka pohjois-reuna ulottuu likimain samalle kohdalle, missä raivausröykkiöt sijaitsevat. Kyseinen pelto on merkattu vielä vuoden 1959 peruskartalle, joskaan ei käytössä olevaksi.

Toukuttajanniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Toukuttajanniemen länsiosan länsirannan tuntumassa, luonnonsuojelualueella, sijaitsee maakiven päälle kasattu pieni (2 x 2 x 1 m) raivausröykkiö. Samalla alueella on lisäksi kaksi muuta, maapohjalla olevaa raivausröykkiötä (2 x 1,5 x 0,6 m ja 4 x 1 x 0,4 m). Vanhojen, käytössä olleiden historiallisten karttojen perusteella alueella ei ole ollut peltoa. On mahdollista, että röykkiöt ovat kaskiröykkiöitä. Usein kaski-alueilla röykkiöitä on kuitenkin enemmän kuin kolme. Alue näyttää ainakin myöhemmällä historiallisella kuuluneen Säynätniemen ulkotiluksiin. röykkiöiden etelä-puolella, noin 80 metrin etäisyydellä sijaitsee viisi maakumpua (Toukuttajanniemi 1).

Alhojärvi (Alhois) (Asuinpaikat)
Historiallinen;

Virkajärvi (Wirkajärfwi) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Alhojärven eteläpuolella. Suomen asutuksen yleisluettelon mukaan vuonna 1539 Virkajärvellä oli yksi talo, joka kuului Alhojärven kylään.
Vuoden 2021 inventoinnissa kohteen sijaintia tarkastettiin. Muinaisjäännösrekisterin koordinaattipisteen ja vanhoista kartoista pääteltävien sijaintipisteiden perusteella kohde ei ole sijainnut Alhojärven eteläpuolella, vaan pohjoispuolella. Tarkkoihin vanhoihin tonttirajauksiin pohjattavia vanhoja karttoja ei ollut saatavilla (mm. kansallisarkisto). Koska kyseessä on statukseltaan muu kulttuuriperintökohde, jollaisesta kuitenkin vaaditaan
rajaus, on tässä esitetty topografian perusteella arvioitu karkea rajausarvio.
Vuoden 2021 inventoinnissa pihapiiriä ei tarkastettu lainkaan. Tilakeskuksen länsipuolella olevia peltoja, jotka olivat lyhyellä sängellä, katsottiin pintapuolisesti. Näkyvyys pellon pintaan oli kohtalainen. Merkkejä muinaisjäännöksistä ei havaittu.

Savo (Savolainen) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Alhojärven länsipuolella. Suomen asutuksen yleisluettelon mukaan vuonna 1600 Savossa oli yksi talo, joka kuului Kauhkialan (Kauckela) kylään.

Marttila (Martila) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hanisjärven itäpuolella. Suomen asutuksen yleisluettelon mukaan vuonna 1539 Marttilassa oli yksi talo ja se kuului Kauhkialan (Kauckela) kylään.

Hyppölä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso-Nurmijärvestä 400 metriä länteen.Suomen asutuksen yleisluettelon mukaan vuonna 1539 Hyppölässä oli kaksi taloa. Hyppölä kuului Kauhkialan (Kauckela) kylään.

Tuorila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso-Nurmijärven eteläpuolella. Suomen asutuksen yleisluettelon mukaan vuonna 1539 Tuorilassa oli yksi talo. Tuorila kuului Kauhkialan (Kauckela) kylään.

Olkkola (1000031218) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso-Nurmijärven kaakkoispuolella. Suomen asutuksen yleisluettelon mukaan vuonna 1539 Olkkolassa oli yksi talo. Olkkola kuului Kähön (Kächoo) kylään

Jopotinkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Partalan kylässä, Nytkymenjoessa, noin 250 metriä Ylä-Partalantiestä pohjoiseen. Nytkymenjoen vesivoimaa on käytetty hyväksi mm. myllyissä ja sahoissa 1800-luvun puolivälistä 1900-luvun puoleen väliin. Myllyjä on ollut ainakin Juveninkoskessa ja Partalankoskessa. Jopotinkoski puristuu kahden kallion välistä, joiden alapuolella mylly on sijainnut. Vuoden 2017 inventoinnissa havaittiin, että myllynkivet ovat edelleen joen partaalla. Mylly on ilmeisesti purettu, koska selvää kivijalkaa tai muuta rauniota ei joen äärellä havaittu. Myllynkivien tuntumassa on muutamia isompia kiviä, joiden voisi ajatella kuuluneen myllyn perustuksiin.

Hiekankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Metsätien koillispuolella, hiekkakankaalla on hiilimiilun jäänne, n. 5 m halk. matalat vallit, pohjalla hiiltä ja nokea.

Haarajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Paikalla on kaksi hiilimiilun jäännettä, kaksi kuoppaa joissa matalat vallit ja pohjalla hiiltä ja nokea, halk n. 4-5 m. Koordinaatit N 6895402 E 385001 ja N 6895403 E 385018.

käännetynsuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Paikalla on kolme hiilihaudan jäännettä 15-20 m etäisyydellä toisistaan. Haudat ovat n. 4 m halk. kuoppia joissa vallit ja pohjalla turpeen alla hiiltä ja nokea. Eteläisin hauta on isompi, halk n. 6 m. Koordinaatit: N 6896125 E 382399, N 6896113 E 382390 ja isompi hauta: N 6896099 E 382405.

Iso hiekkalahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Harjanteen etelärinteen juurella olevalla tasanteella on kolme hiilimiilun jäännettä, n. 30 m etäisyydellä paikan keskikoordinaatista. Kuopat n. 4-5 m halk, yksi lähes nelisivuinen, matalat vallit ja pohjalla turpeen alla hiiltä ja nokea. Kuoppien koor-dinaatit: N 6896316 E 381959, N 6896332 E 382016 ja N 6896296 E 382005.

Hiekkalahti 2 (1000031997) (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Harjun laella on hiilihaudan jäänne, kuoppa jonka halkaisija n. 5 m.

Tolpan talo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tolpan yksittäistalon paikka 1725 ja 1840 karttojen perusteella. Tolppa on Jukojärven talon ohella alueen vanhin talo, perustettu 1669 (Jukolasta erotettuna). Talotontti on laakean kumpareen laella. Se on nyt rakennettua tilakeskuksen aluetta. Ympäröivät pellot olivat nurmella, eikä niistä päästy havainnoimaan. Yksittäistalona ja rakennettuna ja oletettavasti suurelta osin arkeologisessa mielessä tuhoutuneena ainakin alustavasti ei ole muinaisjäännös.

Vanha Laukaantie Vehniä (Kulkuväylät)
Historiallinen; Peltotiekäytössä oleva pätkä vanhaa Laukaantietä. Maanpäälle ei näkyvissä olevia rakenteita, vain tieura.

Iso-Poro 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Iso-Poro saaren korkeimmalla kohdalla on kolmionmittaustornin perustukset. Perustus koostuu kolmesta n. 1 m halkaisijaltaan olevasta kiviröykkiöstä, jotka ovat tukeneet kolmionmittaustornin jalkoja. Paikkaa on aikaisemmin pidetty J.Ailion kaivamana (1912) lapinrauniokohteena. Kyseinen lapinraunio on saaren länsirannalla.

Jyrkkä (1000034227) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alueella sijaitsee yhteensä 15 erikokoista ja -muotoista röykkiötä. Röykkiöt ovat
muodoltaan useimmiten soikeita tai pyöreähköjä ja useimmat niistä on koottu
suuremman maakiven viereen, kiven yhdelle sivulle. Röykkiöt ovat pituudeltaan 1
– 12 m ja leveydeltään 1 – 6 m. Niiden korkeus vaihtelee 0,3 – 1,3 m välillä.
Röykkiöt sijaitsevat entisellä pellolla, joka on otettu viljelykäyttöön todennäköisesti
1920-30-luvulla ja jonka viljely on jatkunut peruskarttojen mukaan ainakin
1960-luvulle. Alueen vanhasta peltokäytöstä kertovat siellä kulkevat, itä-länsisuuntaiset ojat. Röykkiöt ovat sijaintinsa ja luonteensa perusteella nuoria raivausröykkiöitä/peltoraunioita.

Kolon silta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Silta sijaitsee vanhan Keuruu-Jyväskylä-maantien linjauksella Kotijoen (Ylänivan) kohdalla joenniskasta 40 m etelään. Se on kylmämuurattu kaksiaukkoinen palkkisilta, joka on rakennettu graniittipaasista. Sillan pituus on noin 7 m ja leveys 3 m. Se on kaksiaukkoinen, aukkojen korkeus on noin metri. Osa kaidekivistä on sortunut, muuten silta on hyväkuntoinen.

Asunnankoski Paisepato (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Pato sijaitsee joenniskasta 175 m etelään Asunnankosken yläpäässä. Pituus joen poikittaissuunnassa on noin 9 m, joen keskikohdassa on n. 3 m leveä aukko. Pato ulottuu joen molemmin puolin noin 2 m rannalle. Useat kaatuneet puut ja tiheä rantakasvillisuus estivät tarkemman kuvauksen. Padon puurakenteet on purettu, jäljellä on kivilohkarekasat. Kunnostussuunnitelmassa (Perämäki & Eloranta 2016) on valokuva vuodelta 1980 (A. Mattila,) jossa pato on ehjä ja sen aukosta lähtevä uittoruuhi.
Paisepatojen jäänteet ovat harvinaisia, koska uittoväylien rakenteet ovat useimmiten melko tarkasti purettu.

Asunnan Uittoseinämä (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Asunnankosken keskiosassa on mittaan halkaistuista kivipaasista (siltakivistä ?) tehty uittoseinämä uoman ulkokaaressa, säilynyt pituus on 85 m. Rakenne jatkuu mahdollisesti rautatiesillan länsipuolella n. 20 m. Sen korkeus on 0,5 – 1,6 m. Kivet on erittäin huolellisesti ladottu. Kiviseinämä suojaa jokiuoman ulkokaarta eroosiolta.

Kotijoen ratasilta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Silta ylittää Kotijoen alaosan Asunnankosken kohdalla, noin 90 metriä Asunnanjärvestä ylävirtaan. Silta on kaariaukkoinen holvattu kivisilta. Sillan kokonaispituus on noin 9,6 m, vapaa-aukko 7,0 m, hyötyleveys 5,7 m ja sillan vapaa alikulkukorkeus (HW; alakannesta vesipintaan) noin 4,6 m. Silta on rakennettu vuonna 1925 ja sen kunnossapidosta huolehtii Ratahallintokeskus. Ratasillan holvin alitse kulkee Rimmin–yksityistien 1-aukkoinen silta, jonka puinen kansi on noin 1,0 metriä vedenpinnasta. Silta on rakennettu 1960–70-luvuilla ja se on peruskorjattu VR:n toimesta vuonna 2002. Sillan läheisyydessä tullaan tekemään vesistökunnostustöitä. Sillan kunnossapidosta huolehtii Rimmin yksityistiekunta.
Koska radalla liikennöidään – sekä henkilö- että tavaraliikennettä- kaikki siltaan mahdollisesti vaikuttavat toimenpiteet vaativat ratahallintokeskuksen päätöksen.

Myllylänkoski 1 säännöstelypato (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Pato sijaitsee Koskisaaren itäpäässä pääuoman ja pohjoisen uoman haarautumiskohdassa pohjoisen haaran niskassa. Sen pituus on 4,5 m ja se on rakennettu halkaistuista kivipaasista. Se on toiminut ilmeisesti sekä myllyrännin että myöhemmin uittoväylän säännöstelypatona.

Myllylänkoski 2 myllyränni (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Koskisaaren pohjoispuolella on n. 70 pitkä, 1,5 – 2 m leveä, ja 1 – 1,5 m syvä ränni, joka on perattu, reunalohkareilla vahvistettu ja paikoitellen myös kallioon lohkottu. Rakenteen putous on 4 – 5 m. Se on alun perin tehty 1900-luvun alkupuolella Asunnan talon omistaman myllyn ränniksi (myöhemmin paikalla toimi myös sähkölaitos). Ränniin on tehty viimeistään 1940-luvun alussa uittoruuhi, kun uitto alkoi Asunnan reitillä.

Myllylänkoski 5 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Myllylänkosken alapäässä n. 3 m korkean rantatörmän päällä. Paikalla on melko lahonnen hirsirakennuksen jäänteet, jäljellä 4 – 5 hirsikertaa. Mitat ovat 5,5 x 5 m, oviaukko oli eteläpäässä; tulisijan jäänteitä ei havaittu, koirankaulasalvos, päät sahattu. Kämppä on sijainnin perusteella ja lämmityslaiteen puuttumisen perusteella hyvin todennäköisesti ollut tilapäinen uittokämppä.

Pilkkalahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 2018 inventoinin yhteydessä Kuivaniemen lounaisosassa, Kivijärven Pilkkalahden koillispuolella, Kuivaniemen kylästä rantaan johtavan pikkutien kaakkoislaidalla havaittiin rakennusjäännös. Paikka on nuorta mäntymetsää, jossa kasvaa myös koivua ja katajaa. Maaperä on hiekkamoreenia
Kyseessä on ulkomitoiltaan noin 6 x 6 m:n kokoinen multapenkkirakennuksen perusta. Uunin (n. 3 x 3 m, korkeus noin 1 m) jäännös on koillisnurkassa. Rakenteen keskiosassa on L:n muotoinen noin 2 x 1 m kokoinen syvennys, joka on pohjaosaltaan noin 1 m reunavalleja alempana. Tähän syvennykseen tehtiin koekuoppa, josta noin 30 cm paksuisesta hiilen, nokimaan, hiekan ja kivien sekaisesta maasta löytyi astia- ja tasolasia, punasavikeramiikkaa, fajanssia sekä rautaveitsen katkelma (ks. kuva). Löydöt viittaavat lähinnä 1800-lukuun, tuskin juuri vanhempaan aikaan, mutta myöskään selvästi alle 100-vuotiaita löytöjä ei ollut joukossa.
Muutaman kymmenen metrin säteellä kohteesta kaakkoon ei havaittu muita ra-kennusjäännöksiä tai mm. raivausröykkiöitä. Polun luoteispuolella oleva alue oli tiheää pusikkoa, jota ei inventoitu.
Isojakokartalla vuosilta 1787 - 1802 (signum: E42c:6/1-9, raportin isojakokartta nro 6) paikalle tai aivan lähistölle ei ole merkitty asutusta tai viljelyksiä. Kohta oli tuolloin talon A aluetta. Varsin lähelle kohdetta on isojakokartalla merkitty katkoviivoin pieni alue, jolle on annettu numero 106. Isojakokartan selitysosioon ei kuitenkaan jostain syystä ole merkitty selitystä ko. numerolle. Kohta osuu kuitenkin suunnilleen esim. vuoden 1964 peruskartalle (2334 04) merkityn pienen peltoalueen kohdalle, havaituista jäännöksistä viitisenkymmentä metriä koilliseen.
Pitäjänkartalle (v. 1848) kohdalle tai lähiympäristöön ei ole merkitty asutusta tai viljelyksiä.
Vuoden 1992 peruskartalle on merkitty rakennusjäännöksen kupeesta rantaan johtava pikkutie sekä siitä viitisenkymmentä metriä pohjoiseen sijaitseva pieni peltoalue (joka v. 2018 oli kesannolla ja metsittymässä).
Vanhojen karttatietojen sekä kohteesta saadun löytöaineiston perusteella kyseessä lienee lähinnä 1800-luvulle ajoittuvan torpan jäännökset. Jäännökset ovat hyvin säilyneet, mutta kyseessä ei ole kiinteä muinaisjäännös, vaan muu kulttuuriperintökohde.

Petäjäniemi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nuorehkossa metsätaimikossa lounaaseen viettävällä hiekkamoreenirinteellä on noin 60 x 30 metrin alalla kolme aivan ilmeisesti viljelyksiin liittyvää raivausröykkiötä, kooltaan noin 1,5 x 1,5 m - 3 x 3 m sekä noin 13 m pituinen raivausvalli korkeudeltaan 30-80 cm. Röykkiöt ja valli koostuvat käsin heitettävistä kivistä ja halkaisijaltaan korkeintaan noin 40 cm kivistä.
Puusto on arviolta noin vuonna 2010 hakattu ja alue on äestetty, vuonna 2018 puusto ja aluskasvillisuus oli nuorta mänty- ja kuusitaimikkoa sekä nuorta lehtimetsää, aluskasvillisuus korkeaa heinää ja horsmaa yms., jossa näkyvyys oli huono.
Inventoinnissa havaitun raivausröykkiöalueen ja nykyisiin karttoihin merkityn polun koillispuolelle on vuoden 1848 pitäjänkartalle (2333 06) merkitty "Petäjäniemen torppa", jonka peltoalueisiin inventoinnissa havaitut raivausröykkiöt selvästi liittyvät. Kivijärven pitäjän Kivijärven kylän isojakokartalla vuosilta 1787 - 1802 paikalle ei ole merkitty asutusta tai viljelyksiä (E42C:4/1). Vuoden 1966 peruskartalle (2333 06) paikalle ei myöskään ole merkitty viljelyksiä tai asutusta.
Ilmeisesti paikalla sijainnut torppa on ollut melko lyhytaikainen. Itse torpan jäännöksiä tai muita raivausröykkiöitä ei vuoden 2018 inventoinnissa etsitty.

Kaijanjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inventoinnissa vuonna 2018 alueella havaittiin noin 4 x 5 m laajuinen, korkeudeltaan korkeintaan puolen metrin korkuinen kiveys. Kiveykseen tehtyyn koekuoppaan tehdyssä koekuopassa havaittiin rapautuneita (mahdollisesti palaneita kiviä) ja palanutta savea. Kyseessä on siis mahdollisesti uuni. Muutaman metrin säteellä oli muutamia halkaisijaltaan noin 1 m maakiviä, jotka saattavat olla rakennuksen perustuskiviä, mutta tästä ei voida inventointihavaintojen perusteella olla varmoja.
Kyseisestä rakenteesta noin 14 m pohjoiseen on kooltaan noin 5 x 3 m matala suorakaiteen muotoinen multapenkkirakenne - ilmeisesti tulisijattoman rakennuksen perusta. Em. rakenteiden välissä on halkaisijaltaan noin 1 m, mataline reunusvalleineen noin 3 m pyöreähkö rakenne, jolla syvyyttä on noin 30 cm. Kyseessä saattaa olla vanha kaivo.
Kohteet sijaitsevat muutama kymmentä metriä vieressä olevasta kesämökistä pohjoiseen. Alue on kuusi- ja mäntymetsää ja nuorta äestettyä hakkuualuetta. Maaperä on lähinnä hiekkamoreenia, vanhojen peltojen osalta hiekkaa ja hietaa.
Isojakokartalla vuosilta 1782 / 1802 (signum E42c:6/1-9, raportin isojakokartta nro 9) alueelle on merkitty peltoja. Kyseiselle kartalle epäselvästi tehtyjen merkintöjen perusteella ei voida olla varmoja, onko paikalla isojaon aikana ollut torppa. Joka tapauksessa tuolloin on alueella ollut viljelyksiä. Pitäjänkartalla (2334 07) 1840-luvulta paikalle on merkitty torppa.
Vuoden 1964 peruskartalla (2334 07) alueelle on merkitty peltoa ja kolme latoa tai muuta ulkorakennusta. Tuossa vaiheessa alue on ollut Kuivaniemen kylän Järvelän talon (Rn:o 4:52) maita. Vuoden 1992 peruskartalla alueella on edelleen peltoa, joskin hieman vuoden 1964 tilanteesta supistuneena sekä samat 3 ulkorakennusta. Tälle kartalle on merkitty paikalla nykyään oleva kesämökki. Maanomistussuhteet ovat samat kuin vuoden 1964 peruskartalla.

Veitjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Veitjoen ja Veitjärven rannan läheisyydessä. Maaperä on moreenia, metsä noin 60-vuotiasta mäntymetsää. Paikalla on lahonneita veistettyjä hirsiä, lautoja ja nauloja. Paikalla on ilmeisesti ollut rakennus, ilmeisesti tammi(pato)vahdin koppi. Lähellä sijaitsee kivi- ja maarakenteisen uittopadon jäännös josta maastossa näkyy puretun portin kivirakennetta ja lahonneita hirsiä. Kyseessä on uittopato 1900-luvulta.

Timonkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hoikkalammesta laskevan Hoikanjoen kapeikossa, lähellä kämppää. Kohde käsittää kivi- ja maarakenteisen uittotammen. Puron kohdalla on hieman lahonneita hirsiä. Puron tammen valli ulottuu noin 20m purosta koilliseen, lounaispuolella maa nousee jyrkemmin vedestä ylös. Kohde rajautuu viivamaisesti noin 25 metrin matkalle näkyvien rakenteiden yhteyteen. Kyseessä on uittotammi, luultavasti 1900-luvun alkupuolelta

Vuonteensalmi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Varhaisin asutustieto Vuonteensalmen asuttamisesta on vuodelta 1557, jolloin Pernasaareen Antti Mikonpoika Kokkosen asuttama Pernasaaren talo oli siirretty salmen rannalle. Vuonna 1559 alueelle siirrettiin Juntulan talo ja talot muodostivat Pernasaaren (Pärnalax, Pernlax) jakokunnan. Vuonna 1695 Pernasaaren talosta tehtiin sotilasvirkatalo. Historiallisten lähteiden mukaan Vuonteensalmen itärannalla, nykyisen vankila-alueen pihapiirissä on asuttu todennäköisesti melko katkeamattomasti 1550-luvulta lähtien. Varhaisimmat kartat (pitäjänkartta 1750-1) ovat 1700-luvun puolivälistä.
Piha-alueelle tehdyistä koekuopista ei havaittu selkeitä kulttuurikerroksia, maata on muokattu runsaasti. Koekuopissa näkyi sekoittuneita kulttuurikerroksia ja selkeä likamaaraita, josta ei kuitenkaan tehty ajoittavia löytöjä. Koska sotilasvirkatalon pihamaa on ollut puutarhana ja nurmikkona hyvin pitkään, on alueella sekä rakennusten välissä voinut säilyä maan alla merkkejä aiemmasta asutuksesta.
Tarkkuusinventointi 2022:
Löytöjen ja historiallisten karttojen perusteella kyse on verraten myöhäisestä historiallisen ajan talotontista. Selviä ehjiä kulttuurikerroksia tai rakenteita ei havaittu. Alue on nykyisin myöhemmän rakentamisen ja siihen liittyneen toiminnan pirstoma: siellä on kaivettu maahan lukuisia kaapeleita ja putkia, jotka ovat rikkoneet mahdollisia kulttuurikerroksia ja rakenteita.

Vuonteensalmi 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vuosien 1750-1 pitäjänkartassa on merkitty Vuonteensalmen pohjoispuolelle useita kulkuväyliä ja venereitti, joka on kulkenut Vuonteensalmen länsipuolella. Pernasaareen on todennäköisesti johtanut hyvät kulkuväylät, koska Pernasaari on ollut sotilasvirkatalo ja Rautalammin hallintopitäjän nimismiehen talo.
Vankilan pihapiirin rannassa on erottavissa kaksi kivilaituria sekä yksi hirsiarkkuperustaisen venelaiturin paikka joiden paikat niemenkärjessä ovat periytyneet todennäköisesti jo 1700-luvulta.

olutpanimo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Joutsa vanhan olutpanimon rakennuksen rauniot. Rauniot koostuvat kylmämuuraustekniikalla ladotusta rakennuksen perustuksista, jotka ovat n. 15 metriä pitkät ja n. 10 metriä leveät, sekä n. 3 m korkeat lohko ja luonnonkiviperustukset. Perustuksissa on myös betonista valettuja osia, kuten oviaukko sekä tiilimuurausta ikkuna-aukkojen kohdalla. Perustuksia on korjattu saumaamalla niitä betonilla, mikä on aiheuttanut joissakin paikoissa kosteuden kertymistä kivien väliin ja siitä johtuvia pakkasen aiheuttamia pullistumia perustusten seinälinjoissa. Raunioiden luoteisnurkka on pahiten romahtanut. Nurkan päällä on kasvanut koivu, jonka juuret ovat liikuttaneet perustuksen kiviä paikoiltaan.

Hartikan torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hartikan torppa on merkitty vuonna 1768 laadittuun isojaon karttaan. Torppa on merkitty pisteenä pellon laitaan suunnilleen nykyisin pystyssä olevan vanhan päärakennuksen paikalle. Vuoden 1929 kartan perusteella torpan tonttimaa on sijainnut nykyisen torpan ympäristössä osin nykyisen pihamaan pohjoispuolella.
Kerrotaan, että Hartikan kirkkomaan nimi on peräisin Hartikan suvulta, joka on asunut yhtä Kuusveden kylän vanhimmista torpista ainakin vuodesta 1690. Torppaa kutsutaan Hartikan sepän torpaksi, sillä siellä on ilmeisesti toiminut seppä. Nykyisin torpan päärakennuksessa on yksityinen kotimuseo.
Maastossa havaittiin rakennetun pihapiirin pohjoispuolella tasattu alue sekä kuoppa, joka on todennäköisesti kellarin tai talousraken-nuksen jäännös. Lisäksi pihapiirissä oli kuonaa, joka voisi viitata sepän pajan toimintaan.
Kuoppa sijaitsee kohdassa: N = 6917914 E = 451397

Multamäki kota (Taide)
Historiallinen; Tuhoutunut Struven-ketjun mittauspisteen alue.
Struven piste on tuhoutunut nuotion poltossa.
Alueella on muitakin maanmittaukseen liittyviä merkintöjä. Struven merkin sanotaan kuluneen pois nuotioiden polton takia. 1932 kolmimittauksen keskusmerkki sijaitsee lautakodan alla kalliossa. Pari varamerkkiä hävinnyt teiden/latupohjien raivauksien yhteydessä.

Vintilänlahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Äänekosken keskustasta noin 8 km koilliseen Vintilänlahden eteläosan itärannalla.
Puurunkoinen keluveneen hylky, jonka pituus on 6-7 metriä. Veneen runko on hyvin säilynyt. Kelan teline on paikoillaan, mutta vaijerikela puuttuu. Hylky on peräisin todennäköisesti 1950-1960 -lukujen taitteesta. Hylky on pohjassa kivien päällä.
Keluveneitä käytettiin uittotyössä puulauttojen siirtämisessä. Vastaavanlainen keluvene, mutta kooltaan hieman pienempi, on Suomen metsämuseo Luston kokoelmissa.

Myllylahti (1000038967) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Sijaintipaikka on Keiteleessä Äänekosken keskustasta noin 27 km koilliseen Myllylahdessa 40-50 metriä pohjoiseen Pyhäjoen läntisen lasku-uoman suulta. Veden syvyys sijaintipaikalla on 50-60 cm.
Liistekatiskan jäännös, joka on läpimitaltaan kolmimetrinen, melko eheänä säilynyt hieman ovaali rakennelma. Se koostuu noin 30 sentin korkeudelle mutapohjasta esiin työntyvistä terävistä puusäleistä. Siinä näyttää olevan kolme erillistä nielua.
Jäännös havaittiin melontaretkellä kesällä 2020.

Saarilahti (Maarakenteet)
Moderni; Maakellarin pohja sijaitsee pienen peltojen ympäröimän mäen jyrkän etelärinteen yläpuolella, Pohjanlahdelta noin 110 m pohjoiseen. Kellarikuoppaa ympäröi matala valli, ulkomitat ovat noin 5 x 3,5 m, kuopan mitat ovat noin 3 x 2 m ja syvyys 0,7 m, eteläsivulla on kapea kulkuaukko. Todennäköisimmin kohde liittyy koillispuolella peltojen takana sijaitsevaan Saarilahden tilaan.

Vanhanmyllynkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ollut vanha mylly, josta myös paikannimi kertoo.Myllyn paikka on suurimmalta osin tuhoutunut joen perkaustöissä. Joenniskan alapuolella joen länsipuolella on säilyneenä myllyuoma. Lisäksi itse peratussa joessa on jäljellä myllypadon jäänteitä.

Jaatila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jaatilan 1700-luvun kylätontti ja Jaatilaan johtava tielinja. 1840-vuoden kartassa paikalla on autio. Nykyään paikka asuttu.
Alueelta on metallinilmaisinlöytöinä useita 1700-luvun kolikoita ja 1800-luvun lopun/1900-luvun alun kolikoita.

Uusisilta (1000041106) (Taide)
Historiallinen; Uusisillan vanhan talon eteläpuolella olevalla avokalliolla on kalliohakkauksia 1890-luvulta. hakkauksissa on nimiä ja vuosilukuja ja numeroita. Teksteissä näkyy ALEKSIS.... JA AUGUST...AM...1896.
Hakkaukset liittynevät talon omistajiin tai käyttäjiin.

Peuralampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Peuralammen torppa on merkitty 1840-luvun pitäjänkartalle. Alueella on havaittu neljä jäännöstä, josta alakohde 6-1 on vanhempi, puuston perusteella yli 120-150 vuotta, ja alakohteet 4-2- 4-3 nuorempia, mahdollisesti vasta sotien jälkeen rakennettu. 4-1 on rakennuksen pohja, josta kiviperustus on vain osittain säilynyt (koko ei pystytty enää määrittämään), etelänurkassa on uuni kivijalka, jossa on näkyvissä myös tiilenpalasia, mitat noin 1,8 x 1,8 m. Rakennus sijaitsi mäen lakialueen kaakkoisreunalla. Noin 30 m kaakkoon on aukea oleva tiheän heinikon peittämä alue, josta on kairalla havaittu jälkiä
kiviperustuksesta, muoto ja koko ei saatu selvillä sen peittämän kasvillisuuden takia. Rinteen puolella, kohteesta 4-1 40 – 50 m etelään, on rakennuksen betoniperustus (4-2) , mitat 7 x 5,5 m, korkeus 0,3-0,6 m sekä pystyssä oleva maakellari (4-3) , joka on betonielementeistä rakennettu.

Kangasjärvenkangas 4 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kangasjärveen lounaispuolella kankaan harjanteella on vanha honka säilynyt (halkaisija 60-70 cm), jossa on noin 1,6 m korkeudella aikoinaan tehty kaski pilkkaa vastakkaisilla puolilla. Pilkat on kasvaneet melkein umpeen, niiden ikä lienee yli 200 vuotta (arvioitu puun kasvupaksuus pilkan tekemisen jälkeen). Todennäköisesti puu liittyy Kirkkotiehen.
Vastakkaiset pilkat noin silmien korkeudella on tyypillisesti erämaassa käytettyjä tien merkintään.

Pitkäjärvi (1000041119) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pirttijärven eteläpään länsipuolella on tupa, peruskartalla on merkintä Pitkäjärvi, tuparakennus on eri elementtien (esim. Ikkunatyyli),rakennettu 1900-luvun alkupuoliskolla, 1840 pitäjänkartastossa alue ei ole säilynyt. Talon länsi- ja itäpuolella on kiviperustukset. Länsipuolen perustus on mitaltaan noin 7 x 5 m , itäpuolen perustus on osittain
tuhoutunut, mitat noin 4 x >5 m. Perustusten ikä ja rakennusten funktiota ei selvinnyt.

Soima (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastotiedot: Synsiänlahdesta n. 3,5 km kaakkoon, Kalliojärven länsipuolella kallioisen Seiväskorven kupeessa ja sen eteläpuolella Soimanpistotien itäpuolella, paikalla olevasta vapaa-ajan asunnosta n. 100-160 m etelään kivikkoisella mäellä.
Kuvaus: Alueelle on merkitty vuoden 1972 peruskartalle Soiman talo ja lukuisa määrä tilarakennuksia sekä kaksi pientä peltoa, joista eteläisempi on merkitty myös nykyiselle maastokartalle. Peruskartalle merkityn talon kohdalla on edelleen rakennus, joka on vapaa-ajan käytössä ja lisäksi on muutamia tilarakennuksia. Asuinrakennuksesta noin 100-160 m etelään on kivikkoisella pienellä mäellä ainakin 5 kaskiröykkiötä, joista yksi on aitamainen, n. 4 m pitkä ja 70 cm korkea, muut ovat pyöreitä/pyöreähköjä ja n. 1,5-4 m halkaisijoiltaan,
korkeutta on enimmillään yli 1 m, röykkiöt on ladottu osin isojen kivien kupeeseen, osin iiden päälle.
Röykkiöt voivat olla yli 100 vuotta vanhoja. Vuoden 1847 pitäjänkartalle on merkitty peltoja Soiman alueelle, minne on merkitty peltoja myös vuoden 1972 peruskartalle. Soiman torppa on perustettu 1820-luvulla (Suur-Jämsän historia 1, s. 258).
Paikalla olevan vapaa-ajan asunnon koillispuolella on tulisijan jäännös, joka on ilmeisesti kuulunut edeltävään vanhempaan asuinrakennukseen. Rakennusten perustukset ovat ehkä pääosin peräisin 1900-luvun puolelta. Perustuksia ei tarkemmin kartoitettu.

Salola (1000041842) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Maastotiedot: Soimanlammesta n. 350 m kaakkoon Salolanmäentien ja siltä Peuranlammelle kääntyvän metsätien hangassa. Alueen maaperä on hyvin kivikkoista. Lähistöllä on vanhoja metsittyneitä peltoja.
Kuvaus: Paikalla on n. 10 x 4 m:n kokoinen hieman epäselvä rakennuksen perustus, jossa ei erotu kivijalkaa. Perustuksen etelä- ja pohjoispuolella on kaksi kellarikuoppaa, jotka ovat kooltaan n. 4 x 2 ja 2,5 x 2 m, isomman kellarin syvyys on yli metri. Tulisijan jäännöstä kohteesta ei havaittu. Perustuksen kohdalla kasvaa lähinnä heinää. Kaakkoisreunalle on pukattu tien teossa isohkoja kiviä. Paikalle on merkitty vuoden 1940 taloudelliselle kartalle Salola ja siihen liittyviä peltoja. Paikalle ei ole merkitty taloa tai viljelyksiä pitäjänkartalle
tai esim. 1780-luvun Korpilahden pitäjän kappelikartalle. Vanhimmalle aluetta esittävälle peruskartalle ei ole merkitty rakennuksia tai peltoja. Todennäköisimmin kysymys on 1900-luvulle ajoittuvasta kohteesta.

Haaviston kylätie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Haavioston 1700-luvun kylätie/kyläpolku. Polku näkyy 1751 vuoden kartassa, jossa se lähtee Ala-Haavistosta ja päättyy Peräsuolle (nykyisiä karttanimiä). Polkulinjalta on paljon 1700-1900 luvun alun metallinilmaisinlöytöjä. Itse polkulinja on nykyään pellon alueella ja siten tuhoutunut.

Eskolanmäen tie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Jämsän Petäiskulman alueella Petäismäestä Eskolanmäen vieritse Vastamäkeen ja Temppulaan saakka kulkeva vanha käytöstä jäänyt kylätien pohja. Tie ei ole enää ajokelpoinen, mutta erottuu yhä hyvin maastossa. Linja erottuu pitäjänkartassa 2144 06 vuodelta 1842.

Kaukiala Eskolanmäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jämsän Petäiskulman alueella Kaukialan kylään kuuluneen Eskolanmäen kaakkoisrinteellä havaittiin kaksi erillistä kiviperustusta sekä viljelyröykkiöitä (30 kpl) ja yksi rajamerkki. Kohde on todennäköisesti talon tai torpan paikka ja siihen liittyvän viljelyalueen raivausta. Kiviperustukset sekoittuvat osittain muuhun raivauskivikkoon, mutta rakennuksen pohjaa on kuitenkin osittain erotettavissa. Eteläisempi perustus on L-kirjaimen muotoinen ja erottu 11 x 4 m alueella. Pohjoisempi erottui noin 16 metrin matkalla. Vuoden 1966 peruskartassa alueelle on myös merkitty kaksi kylmää rakennusta, joihin havaitut perustukset todennäköisesti liittyvät.
Vuoden 1981 kartassa näistä on jäljellä enää toinen. Eskolanmäki viitannee Kaukialan kylän Eskolan taloon, joista ensimmäinen mainitaan jo 1539. 1755 Eskola on jakautunut kahtia ja tilasta on myöhemminkin erotettu ja jälleen yhdistetty tiloja. Paikalle ei ole merkitty rakennuksia 1842 pitäjänkartassa. Alueella saattaa ollut talon tai torpan paikka, mutta sen ajoitus jää epäselväksi.
Alueen luoteiskulmassa sijainnut rajamerkki osuu samaan kohtaan, kuin 1981-luvun peruskartalle merkitty tilan raja. Merkki on noin 90 cm halkaisijaltaan oleva kiviröykkiö, jonka keskellä on yksi kivi pystyssä. Kiviä on kauttaaltaan noin kolmessa kerroksessa. Vuoden 1966 peruskartassa tätä rajaa ei ole merkitty. Rajamerkki voi siis olla varsin nuori, mutta on myös mahdollista, että vanha raja on tullut käyttöön uudelleen.
Viljelyröykkiöistä suurin osa kiertää vanhaa peltoaluetta, joka nyt kasvaa nuorehkoa metsää. Röykkiöt koostuvat pienehköistä kivistä, joita on 20-30 cm kerroksesta noin 80 cm korkuisiin röykkiöihin. Osa röykkiöistä sijoittuu myös alueella kulkevan vanhan kylätien reunamille. Nämä ovat kookkaampia ja koostuvat suurimmaksi osaksi myös kookkaammista kivistä. Tien länsipuolella on joitain kookkaampia kiviä säännöllisin välein ja ne saattavat olla pellon raivausta, mutta myös jotakin aidan perustusta.

Kaukiala Järvenpää (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jämsän Petäiskulman alueella Kaukialan kylään kuulunut, ilmeisesti 1810 perustettu torpan paikka. Lähekkäin sijaitsee kaksi eri Järvenpäätä, mutta tämä vaikuttaa näistä potentiaalisemmalta. Kohteessa on säilynyt vanha asuinrakennus ja aittaa. Pihapiirissä voi hyvin olla säilynyt 1800-luvun alun kulttuurikerroksia. Kohde ei näy vuoden 1842 pitäjänkartassa (Jämsä 2144 06), mutta ei toisaalta vaihtoehtoisen Järvenpään paikallakaan ole merkitty rakennusta. Pitäjänkartta on ilmeisesti alueella puutteellinen.

Kaukiala Keskinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jämsän Petäiskulman alueella Kaukialan kylään kuulunut, ilmeisesti 1790 perustettu torpan paikka. Asukkaiden tiedon mukaan vanha talonpaikka on sijainnut navetan takana alarinteessä. 1960-luvun peruskartassa ja asukkaiden mukaan tilasta on käytetty myös nimeä Tillukka. Paikalle ei ole merkitty asutusta 1842 pitäjänkartassa, kartan merkinnät ovat ilmeisesti puutteellisia. Paikalla ei havaittu kivijalkaa, mutta navetan takana kulkee pengerretty väylä. Alueella on saattanut säilyä varhaisempien vaiheiden kulttuurikerroksia.

Kaukiala Mäkelä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jämsän Kaukialan kylään kuulunut, todennäköisesti 1783 perustettu, Savosta erotettu tila. Pihapiirin rakennuskanta on melko vanhaa, ja suurin osa piha-alueesta on rakentamatonta, joten alueella saattaisi olla säilynyt varhaisemman asutuksen kulttuurikerroksia. Kohde näkyy pitäjänkartassa 2144 06 vuodelta 1842.

Kaukiala Petäisjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jämsän Kaukialan kylään kuulunut tila. Todennäköisesti jompikumpi Petäisjärven torpan paikoista. Näistä ensimmäinen oli perustettu 1760 ja jälkimmäinen 1772. Jälkimmäisestä muodostettiin uudistalo 1807.Paikalle on merkitty rakennus pitäjänkartassa 1842. Petäismäen tilan pihapiirissä erottui kiviä, jotka vaikuttivat olevan peräisin puretuista rakennuksista. Selkein kivijalka erottui nykyisen asuinrakennuksen länsipäädyssä. 1966 peruskartassa samassa pihapiirissä on kaksi tilaa ja nykyisen asuinrakennuksen päätyyn on piirretty kylmä rakennus. Pihapiirissä lienee säilynyt jälkiä varhaisemmasta asutuksesta.

Kaukiala Vastamäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jämsän Kaukialan kylään kuulunut torpan paikka. Torppa on perustettu 1791. Torpan paikka on autioitunut ja alueella on vain huonokuntoinen piharakennus. Paikalla näkyy rakennus vuoden 1842 pitäjänkartassa 2144 06 ja asuinrakennus vielä vuoden 1988 peruskartassa. Vastamäen tilan eteläpuolella tien varressa sen länsipuolella havaittiin noin 1,5 metriä leveää kiviaitaa ja useita röykkiöitä (8 kpl). Röykkiöt voivat olla viljelyröykkiöitä tai osittain tien raivausta, mutta osa vaikutti siltä, että paikalla voisi olla kiviä myös rakennuksesta. Tilan olemassa olevien rakennusten tuntumassa havaittiin kookkaista 80-150 cm kivistä muodostuva lähes itä-länsisuuntainen kiviperustus, jossa oli 7 kiveä peräkkäin ja 1 kivi päädyssä näiden vieressä.
Lisäksi havaittiin 2 viljelyröykkiötä Vastamäen tilan pohjoispuolella Eskolanmäkeä kohti lähtevän tien varressa. Alueella on säilynyt jälkiä varhaisemmasta asutuksesta.

Mikkola (1000042188) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Jämsän Petäiskulman alueella, Petäismäen tilan itäpuolella olevan hylätyn Mikkolan tilan eteläpuolella, Surmatien varressa on kolme pienehköä, 1-2 m halkaisijaltaan olevaa röykkiötä. Röykkiöt ovat todennäköisimmin viljelyröykkiöitä. Varsinaista peltoa alueella ei enää ole.

Mäenpää (1000042189) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Jämsän Mäenpään tilan koillispuolella sijaitsevan raivatun metsäautotieksi muutetun alueen itäreunalla metsässä ja vanhan peltoalueen keskellä on 10-11 viljelyröykkiötä. Yhden röykkiön yli kulkee metsäkoneen ura, joten on vaikea sanoa, onko kyse kahdesta erillisestä vai yhdestä hajonneesta röykkiöstä. Röykkiöt ovat sammaloituneita ja osassa kasvaa puita. Röykkiöt on kasattu eri kokoisista kivistä. Kivien koko on halkaisijaltaan 20-60 cm. Röykkiöiden koko vaihtelee 1 x 1 m – 5,5 x 4,5 m kokoisiin. Myös niiden korkeus vaihtelee noin 40 cm korkeasta 1,2 m korkeaan röykkiöön. Suurin osa röykkiöistä kiertää vanhan pellon itäpuolta, mutta 2 röykkiötä sijaitsee vanhan peltoalueen keskellä. Alueen lounaisosa on voimakkaasti muokattua ja kaivettua. Mäenpään talon pihassa olevalla peltoalueella, jossa ei pariin vuoteen ilmeisesti ole ollut viljelyä, on keskellä myös viljelyröykkiö. Tätä ei ole laskettu mukaan kohteisiin, sillä alue on edelleen peltomainen.

Mäki-Savo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Jämsän Mäki-Savon tilan kaakkoispuolella, tilan päärakennuksesta noin 170 metriä kaakkoon, on kiviröykkiö, todennäköisesti viljelyröykkiö. On kuitenkin mahdollista, että kyse on myös ojitukseen liittyvästä raivauksesta. Röykkiö on hakkuuaukealla, eikä aivan lähialueelta havaittu muita vastaavia. Alue ei ole vanhoilla peruskartoilla peltona

Mäki-Savon kallio (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Jämsän Mäki-Savon tilan koillispuolella kalliopaljastuman alueella noin puolivälissä Mäki-Savon tilan ja radan välissä havaittiin kalliossa pitkiä suoria ja tasaisia porausjälkiä. Kalliota on useammassa kohdassa louhittu.
Porausjäljet eivät näyttäneet erityisen vanhoilta, todennäköisesti kyse on 1900-luvun toiminnasta, aikaisintaan 1800-luvun loppupuolelta. Louhiminen saattaisi liittyä radan rakentamiseen, mutta varmuutta tästä ei ole.

Ravirata (1000042193) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Jämsän raviradan länsipuolella ojien risteyskohdassa havaittiin kiviröykkiö, todennäköinen rajamerkki. Alle 1 m halkaisijaltaan oleva kiviröykkiö, jossa kiviä on tiiviisti noin kolmessa kerroksessa. Röykkiö on pensaiden ja heinikon keskellä ojan kupeessa. Kyse lienee Alhojärven ja Kaukialan kylien rajasta. Kyseinen raja on piirretty vuoden 1963 peruskarttaan 2233 04 ja on nykyisin käytössä.

Sammalinen (1000042195) (Tapahtumapaikat)
Historiallinen; Jämsän Sammalisen alueella on sijainnut 1940-luvulla vankileiri, jonka neuvostoliittolaiset sotavangit ovat rakentaneet rautatietä. Paikallinen informantti mainitsi tällaisen olleen Pakomäessä. Kohdetta ei tarkastettu, sillä se jää inventointialueen ulkopuolelle. Inventoinnin jälkeen törmättiin osittain luettavissa olevaan lehtijuttuun (Jämsän seutu 11.10.2018, verkkojulkaisu), jossa mainittiin vankileirin sijaintipaikaksi Sammalinen järven viereinen suo. Koordinaattipiste osoittaa Sammalinen-järven rannalle, alueella liikuttaessa ei vankileiristä havaittu merkkejä,
Tarkastus 2022: Vankileiri on sijainnut Vähä-Sammalinen järven itäpuolella. Vnkileirin numero on ollut nro 23. Vankileirin alue sijoittuu Vääräahontien molemmin puolin rautatiestä n. 200 m pohjoiseen. Alueella, tien länsipuolella on korsun raunio (10 x 10m). Tien itäpuoleisella kumpareella on havaittavissa muokattua maanpintaa, mutta mitään selviä rakenteita ei ole havaittavissa. Alueen itäreunassa olevalla suo/räme alueella on kaivon jäänteet ja puna-armeijan sotilaiden hautapaikat, pieni muistokivi ja puinen ortodoksiristi. Haudat on kaivettu ylös 1950-luvulla ja vainajat on siirretty Partalan kylän alueelle uudelle hautauspaikalle.

Surmatie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Jämsän Petäiskulmassa Petäismäestä Keskiseen kulkeva kylätie, joka tunnetaan paikallisesti nimellä Surmatie. Tie on saanut nimensä vuonna 1918 tien varressa tapahtuneesta paikkakuntalaisen miehen ampumisesta (Gylldén 1995). Tie ei ole enää ajokelpoinen ja alkaa paikoin kadota.

Penkkala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pienessä, jyrkästi kohti Pengerjokea laskevassa purossa on puusta tehdyn padon jäännökset. Vieressä, mm. purossa, on joitakin lohkokiviä. Kohde on lahonnut ja sammaloitunut - paikalle ei johda polkuja, joten aivan uudenaikainen rakenne ei liene kyseessä. Toisaalta puurakenteet ovat melko hyvin säilyneitä, joten kohde on arviolta 1900-luvulta. Vuoden 1963 peruskartalla
(2234 06), kuten myöskään 1840-luvun pitäjänkartalla ei ole kohdetta selittäviä
merkintöjä.
Kyseinen patorakenne on tehty luontaiseen puronuomaan, jyrkän pudotuksen kohdalle. Tässä virtaa edelleen vettä. Maanmittauslaitoksen karttapohjille on merkitty puronuoma tästä ilmeisen alkuperäisestä puronuomasta muutama kymmentä metriä etelään. On todennäköistä, että inventoinnissa 2021 todettu patorakenne liittyy siihen, että purolinjan eteläpuolelle on jossain vaiheessa muokattu uusi uoma – mitä ilmeisimmin vesimyllyn takia. Todettu pato liittyisi siis myllyyn tulevien vesimäärien säännöstelyyn. Mikäli näin olisi – vesimylly olisi todennäköisimmin sijainnut kohdalla N 6909381 E 400918. Tätä maastonkohtaa ei inventoinnissa tarkastettu.

Vanhakylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan n. 2 m kiven ja maan sekainen kasa, korkeus n. 70 cm. Tähän tehdyssä koekuopassa todettiin rapautuneita kiviä ja nokimaata. Kyseessä on siis tulisijan (uunin tai kiukaan) jäännös. sijaitsee vanhassa metsässä parikymmentä metriä pellon reunasta pohjoiseen. Kyseessä voi olla saunan tai riihen kiukaan jäännös tai ehkä tästä noin 100 m luoteeseen v. 1842 kartalle merkittyyn myllyyn liittyvä myllytuvan uunin jäännös. Maastokartalle on paikan eteläpuolelle merkitty Vanhakylä niminen pelto. Peruskartalla
1966 alueella ei ole mitään ei myöskään 1789 Puukkoisten kylän (Padasjoen pitäjässä, Kuhmoisten kappelikunnassa) isojakokartalla – siinä ei ole vielä Vanhankylä
peltoa. Kiuas siis liittyy peltoon joka on nuori (riihi) tai myllyyn joka 60 m päässä
rannassa – mikä vaikuttaa kuitenkin epätodennäköiseltä. Mahdollisesti 1800-luvun
lopun tai 1900 luvun alkupuolen riihi tai sauna tms.

Patamakangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Patamakankaan eteläosassa, n. 60 m kohteen 4 (Patamakangas 1) eteläisimmästä tervahaudasta (alakohde 4–1) etelälounaaseen sijaitsee tervahauta – eteläisempi alueelle peruskarttaan merkityistä kohteesta. Tervahaudan läpimitta on n. 23 m, kuopan läpimitta n. 12 m, ja sen halssi suuntautuu koilliseen. Sen ympäristö on varttunutta kuusta ja mäntyä Kasvavaa
tuoretta kangasta.

Pikku Riihimäki pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee n. 0,5 km Pikku Riihimäestä koilliseen ja Honkakankaasta pohjoiseen, luoteeseen työntyvän harjanteen lounaisrinteessä. Tervahaudan läpimitta on n. 25 m, kuopan läpimitta n. 12 m, ja sen halssi suuntautuu länsilounaaseen. Tervahaudan ympäristössä kasvaa nuorehkoa tuoreen kankaan sekametsää.

Pikku Riihimäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pikku Riihimäen loivassa etelärinteessä, Tervahaudan läpimitta on n. 26 m, kuopan läpimitta n. 13 m, ja sen halssi suuntautuu lounaaseen. Alue on vastikään avohakattu.

Leppäaho 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Leppäahon itäpuolisella tasaisella kankaalla aivan kankaan poikki kulkevan metsätien lounaispuolella. Sen tarkempi sijainti on n. 15 m peruskarttaan merkitystä kohdasta luoteeseen. Tervahaudan läpimitta on n. 18 m, kuopan läpimitta n. 10 m, ja sen halssi suuntautuu koilliseen. Tervahauta sijaitsee vesakkoisella ja heinikkoisella aukiolla, jolla ei vaikuta kasvaneen varsinaista metsää hetkeen, sillä lähes kaikki tuoreemmat, ei täysin lahonneet kannot ovat jääneet melko nuorilta puilta. Alue näyttäisi olleen jonkinlaisen sen puuttomana pitämiseen
johtaneen ihmistoiminnan kohteena melko lähiaikoina, ehkäpä tukkien varastoimisalueena.

Leppäaho 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Leppäahon kunnaan eteläisen laen eteläpuolella, lounaaseen viettävässä rinteessä. Tervahaudan läpimitta on n. 16 m, kuopan läpimitta n. 6 m, ja sen halssi suuntautuu lounaaseen. Ympäristö on tuoretta kangasta – lounasta kohti soistuvaa ja lähinnä nuorempaa mäntyä kasvavaa, koilliseen ylärinteeseen varttuneempaa ja mäntyjen joukossa runsaasti myös kuusia.

Leppäaho 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Leppäahon kunnaan eteläisemmällä laella, sekä siitä koilliseen. Asutuksen jäännökset –4 rakennuksen jäännökset, kellari, sekä kivilatomus– sijaitsevat kohdealueen lounaislaidalla laen tuntumassa, muu alue on luultavasti ollut viljelykäytössä, koska sieltä tavattiin lukuisia viljelyraunioita (15 kartoitettiin lähinnä viljellyn alueen reunamilta, mutta
pikaisten näköhavaintojen perusteella niitä on runsaasti lisää).
Alue on pääosin melko avonaista ja heinikkoista, ja ylempänä asutuksen tuntumassa kasvaa harvakseltaan nuoria koivuja ja kuusia, alempana entisillä viljelysmailla nuoria mäntyjä ja
koivuja – vain laen tuntumassa yltää varttunut kuusimetsä rakennusten jäänteille asti.
Vanhoissa kartoissa ei ole merkintöjä asutuksesta kyseisessä sijainnissa – ainoastaan
luoteisempaa, pohjoisemman laen ympäristöstä, missä Leppäahon talo yhä edelleen sijaitsee.

Pitkäjärvi-Kämppäkangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on maatuvat hirsisen kämpän rauniot. Muutama alin hirsikerta vielä jäljellä ja nurkassa luonnonkivistä ladotun kiukaan jäännökset. Kämpästä n. 25 m luoteeseen on kiukaanraunio, ilmeisesti saunan jäänne. Alueella on em. jäänteiden lisäksi kellarikuoppa. Kämpän jäänne on suhteellisen nuori, eikä ikänsä puolesta ole muinaisjäännöslain mukainen kiinteä muinaisjäännös. Kämpän rauniota voisi kuitenkin pyrkiä säilyttämään muilla keinoin kulttuurihistoriallisena muistona.
Kämppä on hylätty ennen 1964 peruskartan tekoa, johon on ilmeisesti merkitty kämpän raunio merkinnällä, jota ei ole kartan selityksessä.

Leppäaho lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Leppäahon ja Honkakankaan välisen pohjoisluoteeseen työntyvän kapeanomaisen mäen länsirinteessä.
Tervahaudan läpimitta on n. 22 m, kuopan läpimitta n. 10 m, ja sen halssi suuntautuu lounaaseen.

Oikarinharju länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Oikarinharjusta länteen, Veteläsuonahonnevan itäpuolella pohjoista kohti työntyvällä kapealla harjanteella. Tervahaudan läpimitta on n. 19 m, kuopan läpimitta n. 8 m, ja halssi suuntautuu koilliseen

Honkakangas 2 (1000044106) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee melko lailla honkakankaan laen keskellä, n. 75 m läheisestä metsätiestä kaakkoon. Se on n. läpimitaltaan n. 16 m pystymiilu, korkeudeltaan n. 1 m. Ympäristössä kasvaa nuorta mäntyä, mutta myös kuusta ja lehtipuita

Honkakangas 3 (1000044107) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Honkakankaan laella, koilliseen viettävän rinteen tuntumassa. Kohde Honkakangas 2 (hiilimiilu), sijaitsee n. 65 m lounaaseen, ja 75 m päässä luoteessa kulkee metsätie. Tervahaudan läpimitta on n. 13 m, kuopan läpimitta n. 5 m, ja halssi suuntautuu koilliseen. Ympäristössä kasvaa nuorta mäntyvoittoista sekametsää.

Historiallinen; Kohde sijaitsee Honkakankaan laen eteläreunalla Tervahaudan läpimitta on n. 16 m, kuopan läpimitta n. 5 m, ja halssi suuntautuu kaakkoon.

Iso Kiemajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suuri yhä elossa oleva mänty, joka on huomattavasti ympäröivää puustoa vanhempi. Silmien korkeudella on pilkka, johon on lyöty neliapilaa muistuttava leima.
Leima on ns. uittoleima. Neliapilaa on käyttänyt mm. Kymi-yhtiöt.

Sammakkosaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sammakkonevan pohjoispuolella, Sammakkosaaresta runsaat 300 m luoteeseen ja Mastorasinkankaasta n. 500 m koilliseen. Kohteessa on kaksi alakohdetta, tervahauta 19–1 ja hiilimiilu 19–2. Metsätie kulkee aivan kohteen vierestä lounaispuolelta, leikaten miilua jopa hieman.

Mastorasinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mastorasinkankaasta runsaat 100 m eteläkaakkoon ja Hoikkienahosta n. 400 m luoteeseen sijaitsevan pienen kankaan koillisreunassa, vain n. 100 m Sammakkonevan turvetuotantoalueen lounaisreunasta. Tervahaudan läpimitta on n. 19 m, kuopan läpimitta n. 10 m, ja halssi suuntautuu koilliseen.

Lieholamminkangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lieholamminkankaan laen länsiosassa, Lieholammen itä- ja yläpuolella. Paikalta tavattiin 3 rakennuksen jäännökset, kiviaidan jäänteet n. 7 m matkalta, sekä joitakin viljelyraunioita (4 kpl kartoitettiin, mutta niitä on todennäköisesti lisää alueen reunamilla. Aluetta ympäröi vanha kuusivaltainen tuoreen kankaan metsä, mutta itse kohteen alueelta puustoa on voimakkaasti harvennettu melko lähiaikoina. Karstulan pitäjänkarttaan on paikalle merkitty pelto ja sitä ympäröivä aho nimellä Liehuaho, mutta ei taloa tai torppaa.

Löytö-Heikin kivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Siirtolohkare sijaitsee Lampisuonneva-nimisen suon itälaidalla suohon työntyvällä niemekkeellä. Se on merkitty maastokarttaan Heikinkivenä. Kivi sijaitsee mäntykankaalla suon ja kuivan maan rajalla. Korkeutta sillä on 4.5 metriä ja sen läpimitta on kuusi metriä. Kivi on haljennut ja halkeamat muodostavat syviä onkaloita. Paikalle johtaa polku ja kiven päälle pääsee kiipeämään tikapuita pitkin. Kiveen liittyy kansantarina hylätystä vauvasta, jonka tervanpolttajat tai marjanpoimijat löysivät kiven lipan alta joskus 1800- luvun alussa. Poika sai nimen Heikki ja hänen kerrotaan olleen aikuisena talon isäntä.

Riihimäki Koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee mäen koillisrinteellä nykyisestä voimalinjasta noin 30 m lounaaseen, aivan hakatun käytävän lounaispuolella. Tervahaudan läpimitta on n. 19 m, kuopan läpimitta n. 10 m, ja halssi suuntautuu koilliseen.

Maunulan Torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torpan jäänteet sijaitsevat tasaisella sora-alueella Pitkälänvuoresta noin 1 km pohjoiseen. Kaakkois-luodesuuntaisella harjanteella on rivissä n. 65 metrin matkalla rakennuksenpohja ja 6 kellarin pohjaa, joista 2 on kiinni rakennuksen luoteis- ja kaakkoisseinämässä. Tästä rakennusryhmästä n. 20 – 40 m etelään on vielä kolmen erikokoisen kellarikuopan rykelmä, joista suurin on maanoton takia pitkälti tuhoutunut.
Rakennusryhmä sijaitsee vuoden 1963 peruskartalle merkityn Maunulan talon kaakkoispuolella, ja peltokuvioiden perusteella se oli ja silloin metsittynyt. Maunulan torppa oli Metsäkylän vanhempia torppia, ja se on mainittu 1810-luvulla.

Kalliosaari (1000044146) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisellä rajalla on ilmeisesti isonjaon aikainen rajamerkki, kivisokkelin mitat ovat n. 1,8 x 1,8 m, korkeus 0,3 m, pystykiven näkyvä korkeus on 60 cm. Kiven pohjoissivulla on hakkaus, jonka luonnetta ei pystytty selvittämään. Noin 5 m luoteeseen myös nykyisellä rajalla on rajamerkkiin liittyviä linjakiviä.
Vuoden 1752 pitäjänkartassa Jämsän ja Keuruun pitäjän välinen raja on lännempänä, 1840-luvun pitäjänkartassa se on nykyisellä paikalla.

Hartikantie (Kivirakenteet)
Historiallinen; Hartikantien länsipuolella kirkkomaan pysäköintipaikalta 130 – 180 metriä pohjoiseen on ladottu kiviaita, jonka leveys on noin 1 – 2 metriä ja korkeus noin 0,5 metriä. Kiviaidan pohjoispäässä on noin kaksi metriä leveä pyöreä kiviraunio, jonka keskellä on kuoppa.
Kuopasta etelälounaaseen loivaan rinteeseen rakennettu on noin 60 metriä pitkä kiviaita. Hartikantie 55:n kohdalle on hiljattain rakennettu asunto, jonka tonttimaan reunaan kiviaita päättyy.
Kiviaidan funktio ja alkuperää ei pystytty selvittämään vuoden 2019 inventoinnissa. Kiviaidan läheisyydessä, sen itäpuolella on 1929 syntynyt tonttiraja, mutta kiviaita ei ole aivan tällä rajalla. Alueella ei ole selkeitä viljelyn merkkejä, mutta aita saattaisi liittyä eläinten laiduntamiseen. On myös mahdollista, että aita liittyy
jollain tavalla Hartikan kirkon toimintaan.

Hirvijärvi Karhusaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Karhusaari sijaitsee Joutsan Hirvijärven eteläpäässä olevan Likolahden suulla, Nälkäniemen ja Säkkisaaren välissä. Se on pieni, kallioinen ja metsäinen saari, jossa on laavu,
nuotiopaikka ja halkovaja. Alue on ollut Pärnämäen rekisterikylää, ja lähin 1800-luvun pitäjänkarttaan merkitty asutus on ollut Liukonniemen torppa saaresta noin 1,6 km
itäkaakkoon.
“Karhupää saaressa Malwaniemen ja Wäisälän wälillä, samannimisellä luodolla Hirwenlahden
Hirwijärvessä ynnä Haiskasaaressa Kotkatwedessä kuuluu myös ennen löytyneen tämmöisiä
uhripuita.” (Pitämyspuita Mikkelin kihlakunnasta, Uusi Suometar no. 117, 23.5.1881)
Uhripuulla tarkoitetaan Uuden Suomettaren jutussa nimenomaan petäjää, johon karhunkallot
nostettiin. Lehtikirjoituksessa mainittu Hirvijärvi, jonka saaressa siis tällainen honka olisi ollut, sijaitsee Joutsan ja Hirvensalmen kuntien rajalla. Hirvijärven Säkkisaaren länsipuolella oleva pieni saari on merkitty 1790-luvun isojaonkarttaan ja 1800-luvun pitäjänkarttaan nimellä Pääsaari, mutta Nimiarkiston mukaan saari on tunnettu myöhemmin nimellä Karhusaari (kuva 21). Tämä Pääsaari/Karhusaari on mitä ilmeisimmin sama kuin Uuden Suomettaren jutussa mainittu Karhunpääsaari. Nimiarkiston keruukortissa kerrotaan lakonisesti, että Karhusaari on “Pieni saari Hirvijärvessä Säkkisaaresta länteen. Karhuja ei muistettu.” (Nimiarkisto: Karhusaari (Kotus, 1984). Saloniemi, Marjut. Kotimaisten kielten keskus. https://nimiarkisto.fi/wiki/Q5700064. Viitattu 6.2.2022.)
Kohdetta koskevien arkistotietojen perusteella voidaan todeta, että Karhusaareen eli Pääsaareen on tuotu karhunkalloja viimeistään 1700-luvun lopulta alkaen, mutta perinne ei ole ollut elävä enää 1880-luvulla. Isojaonkarttaan merkitty nimi Pääsaari antaa paikan rituaalikäytölle terminus ante quem -ajoituksen, mikä ei kuitenkaan paljasta sitä, onko perinne ollut enää elävä edes nimen päätyessä ensi kertaa kartalle 1790-luvulla.
Vuoden 2021 inventoinnissa Karhusaari inventoitiin metallinetsimin, mutta mitään karhunpeijaisrituaaleihin yhdistettävää ei löytynyt. Kaikki signaalit johtuivat runsaasta metalliroskasta kuten pullonkorkeista, tupakka-askien alumiinifolioista ja moderneista nauloista, joita saarelle tehtyjä rakennelmia kyhätessä on jäänyt maastoon. Inventointia haittasi merkittävästi se, että saarelle lähelle rantaa on rakennettu retkeilykäyttöön tarkoitettu laavu ja nuotiopaikka (kuva 22), jolla vierailleet ovat kaikesta päätellen
jättäneet jälkeensä runsaasti jätettä pitkin saarta. Aivan kaikkia metallisignaaleja ei siksi tarkastettu. Lisäksi keskelle saarta on pystytetty puuvaja.

Piipari (1000046275) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Piipari -nimisen mäen päällä on sijainnut Vahangan kylän enklaavi kruunun/valtionmaiden sisällä. Enklaavi paikannettiin vuonna 1846/1890 laaditulta pitäjänkartalta, joskin vanhan kartan piirtotyylin ja värierojen perusteella ko. kohta kartalla on piirretty v. 1890. Kylän ja valtionmaan välinen raja on merkitty myös vuoden 1964 peruskartalle.
Maanmittauslaitoksen arkistosta löydettiin alueen isojaon erillisten toimituskarttojen käyttökopiot, mutta Piiparin aluetta kuvaava karttalehti on kadonnut (karttalehdet A-H kuvaavat aluetta, joista lehti C on kadoksissa).
Nykyiselläkin kiinteistörajalla sijaitsee noin 1,2 * 1,2 m kokoinen ja noin 0,5 m kokoinen neliönmuotoinen kivilatomus. Latomus on muhkean sammalkerroksen peittämä, jonka alta tuntuu irrallisia kiviä ainakin kahden kivikerran verran. Latomus on ilmiselvä rajamerkki, joka maastoutuu sammaleen alle hyvin ja sitä oli verrattain vaikea löytää maastosta.

Piiparin metsävahdin torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsävahdin torppa paikannettiin vuoden vuonna 1846/1890 laaditulta pitäjänkartalta, joskin vanhan kartan piirtotyylin ja värierojen perusteella ko. kohta kartalla on piirretty v. 1890. Paikalle kartalla on merkitty pienialaisia peltoja ja rakennuksen sijainti. Vuoden 1964 peruskartalla paikalle ei ole merkitty rakennuksia.
Maanmittauslaitoksen arkistosta löydettiin alueen isojaon erillisten toimituskarttojen käyttökopiot, mutta Piiparin aluetta kuvaava karttalehti on kadonnut (karttalehdet A-H kuvaavat aluetta, joista lehti C on kadoksissa).
Paikalta havaittiin noin 6 * 6 m kokoinen rakennuksen perustus, jonka e-kulmalla oli noin 3 * 2,5 m kokoinen ja 1,5 m korkea uunin raunio. Perustus on sammaleen peittämä ja sen päällä kasvaa vankkoja kuusia. Perustuksista noin 20 m länteen havaittiin noin metrin syvyinen ja halkaisijaltaan alle kahden metrin kokoinen osin kivetty kellarikuoppa (N 6968573 E 370166). Kellarikuopasta noin 20 luoteeseen havaittiin lisäksi mahdollinen pienehkö rakennuksen perustus uunin raunioineen, mutta kohdan ryteikköisyyden ja kaatuneiden puiden vuoksi ko. kohdasta ei saatu täyttä selkoa (N 6968586 E 370151). Havaittujen rakenteiden länsipuolelta havaittiin muutamia kiviröykkiöitä, jotka sijoittuvat pitäjänkartan peltotilkkujen reunoille; kyse on aivan ilmeisistä pellonraivausröykkiöistä.
Rakenteiden alue on avarapohjaista talousmetsää. Selkeämmän rakennuksen perustuksen itäpuolella on nurkkakivien päällä seisova laudasta tehty vaja tms. Ryhdikäs vaja ei voi olla peräisin 1800-luvulta.
Havaituille raunioille laadittiin aluerajaus, joka pitää sisällään mainitut rakennuksen perustuksen, kellarikuopan sekä mahdollisen rakennuksen perustuksen. Pellonraivausröykkiöt jäävät rajauksen ulkopuolelle.

Konikangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Inventointialueen pohjoisosassa, Konikankaan etelälaidalla sijaitsee kivistä ladottu rajamerkki. Merkin koko on noin 1,4 * 1,3 m, korkeus 30-50 cm. Rajamerkin päällä on noin 30*40 cm kokoinen viisarikivi (korkeus 30 cm), josta ei havaittu hakkauksia. Rajamerkin päällä on sammalta ja sen länsikulman päällä kasvaa mänty. Rajamerkissä on ainakin kaksi kivikertaa ja se vaikuttaa osin laonneelta. Paikalla ei ole nykyistä kiinteistörajaa.
Rajamerkki paikannettiin vuonna 1846/1890 laaditulta pitäjänkartalta, jolloin paikalla on ollut Vanhangan kylän ja kruunun/valtionmaan välinen raja. Raja on merkitty myös vuoden 1964 peruskartalle. Rajalinja on merkitty myös maanmittauslaitoksen arkiston isojaon erillisten toimituskarttojen käyttökopioille, jotka on laadittu vuosina 1777-1826.

Täipuro (Kivirakenteet)
Historiallinen; Inventointialueen pohjoisosassa, Täipuron pohjoispuolella, sijaitsee kivistä ladottu rajamerkki. Merkin koko on noin 1,5 * 1,5 m, korkeus alle puoli metriä. Rajamerkki sijoittuu suolle ja on täysin sammaleen ja varpujen peitossa (sammaleen alta tuntuu ainakin kaksi kivikertaa). Rajamerkki on hyvin säilynyt, joskin hieman vaikea hahmottaa muhkean varvikon alta.
kohteeseen kuuluu myös kaksi alakohdetta (Täipuro 2 ja Täipuro 3), jotka ovat saman Vahangan kylän enkslaavin rajapisteitä.
Rajamerkki paikannettiin vuonna 1846/1890 laaditulta pitäjänkartalta, jolloin paikalla on ollut Vanhangan kylän ja kruunun/valtionmaan välinen raja. Raja on merkitty myös vuoden 1964 peruskartalle. Rajalinja on merkitty myös maanmittauslaitoksen arkiston isojaon erillisten toimituskarttojen käyttökopioille, jotka on laadittu vuosina 1777-1826.

Mäenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokartalle on merkitty paikalle tervahauta ja se erottuu myös melko hyvin tarkemmassa lidar-aineistossa.
Tarkastettava maastossa.

Niemi (1000046513) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Uuranjärven keskelle työntyvän niemen lounaisrannalla, rantaan loivasti viettävällä rinteellä. Maaperä on moreenia ja puusto valtaosin kuusta. Alueella on hiljattain tehty harvennushakkuu, jonka yhteydessä röykkiöitä on rikkoontunut ja kiviä tullut näkyviin sammalen alta.
Alueelta löytyi yhdeksän raivausröykkiötä ja yksi maakuoppa. Röykkiöt ovat kaikki
tyypillisiä, sammalpeitteisiä, pyöreähköjä raivausröykkiöitä, joiden halkaisijat ovat
Röykkiö 7 vieressä maakuoppa, jonka pohjalta hiiltä paksuhkon humuskerroksen
alta kuopan ymp maatunut puukehys 3 sivulla laajuus 3 x 3 x 0,5 m. Raivausröykkiön vieressä olevan maakuopan (N 6927936 E 373711) pohjalta otettiin kairanäyte. Näytteen ylimpänä maakerroksena oli turvetta, jonka alla ei ole huuhtoutumiskerrosta, paksuhko sekoittunut humuskerros, sen alla oli nokea. Kuopan ympärillä havaittiin sammalen alla osittain maatunut puukehys kolmella sivulla. Sen laajuus on 3 x 3 m, kuopan syvyys on 0,5m.
Raivausröykkiöt ja maakuoppa vaikuttavat historiallisen kartta-aineiston ja maastohavaintojen perusteella olevan. Vanhojen karttojen perusteella vaikuttaa siltä, että
röykkiöt olisivat 1840 lukua vanhempia tai 1940 lukua nuorempia. Pitäjänkartalla paikalla ei ole peltoa eikä mitään asumuksia. Esimerkiksi v. 1937 tilusten halkomiskartassa alue ei ole vielä käytössä, mutta 1960 peruskartalla alue on ollut osittain peltokäytössä ja röykkiöiden ympärillä on ollut tielinjaa.

Makkara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isokankaan, Purontausnevan ja Suninsuon välisellä kankaalla, vanhassa pihapiirissä ja sen ympäristössä sijaitsevalla niitty- ja metsäalueella on sijainnut Makkaran (pitäjänkartassa Makkara-aho) talo viljelyksineen. Paikalta tavattiin 5 kpl selvästi viimeisimpään asutusvaiheeseen (ainakin 1920-luvulta 1960-luvulle) liittyviä rakennusten jäänteitä (puretun päärakennuksen jäännökset, sekä 4 pienemmän rakennuksen jäännöksiä ml. hirsikehikoiden osia); 1 näistä etäämmällä sijainnut mutta silti selvästi melko resentti rakennuksen jäännös (jossa ollut metallinen uuni); 2 tai 3 kpl selvästi vanhemman asutusvaiheen rakennuksen jäännöstä (täysin umpeen kasvaneet kiviperustukset ja tulisijat, vanhoja puita näiden päällä); 2 kellaria; 1 karjasuojan tai vastaavan jäännös; 1 mahdollinen navetta tai muu kivivallin ympäröimä rakenne; 1 kaivo, yksi erittäin suuri kiviröykkiö (22 m x 15 m x 2 m) jossa merkkejä tarkoituksellisista rakenteista sen laella; 8 suuremman kiviaidan jäännöstä, osin hyvin säilyneitä; yksi matalamman kiviaidan jäännös, jonka päällä yhä jäänteitä riukuaidasta; sekä 27 viljelyröykkiötä.
Yksittäisten alakohteiden tarkat paikkatiedot inventointiraportissa.
Makkaran tila näkyy vuoden 1958 ilmakuvissa hyvin.
Pihapiirin ja sen ympäristön niitty on perinnemaisemaa, ja maakunnallisesti arvokas
luonnonsuojelualue. (Alueen koodi: FI0900056, Pinta-ala: 4 ha, Kunta: Pihtipudas, Aluetyyppi: SAC).

Pahka-aho (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isokankaan eteläpuolella, metsätien molemmin puolin on sijainnut Pahkaahon
talo. Sen entinen pihapiiri ja viljelykset ovat täysin metsittyneet ja ovat
nykyään talousmetsää, jonka niittymäinen aluskasvillisuus kuitenkin vielä
kertoo aiemmasta maatalouskäytöstä. Kohteesta tavattiin 8 rakennuksen
jäänteet (näistä 1 selkeä päärakennus, 2 muuta tulisijallista itsenäistä
rakennusta, 1 navetta jonka sivusiivessä myös mahdollinen tulisija, 1
pienempi karjasuoja ja 3 muuta rakennusta), 1 mahdollinen tulisija ilman
muita rakennuksen jäänteitä, 2 kellaria, kaivo, 4 kiviaitaa, joista 2 pitkältä
matkalta hyvin säilyneitä, 5 viljelyröykkiötä, sekä yksi todennäköisesti
uudempi, melko suurikokoinen kivistä ladottu nuotiopaikka.
Yksittäisten alakohteiden tarkat paikkatiedot inventointiraportissa.
Pahka-ahon tilan pellot näkvät vuoden 1958 ilmakuvissa hyvin.

Pitkäketo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isokankaan laen koillispuolisella tasanteella, Pitkäketo-nimisestä
paikasta, vanhan kaskialueen ja sittemmin pellon pohjoisreunamilta –
ennen viljelty kasvaa alue nyt ympäristön nuoresta kasvatusmetsästä
selkeästi erottuvaa varttunutta kuusimetsää– tavattiin yhden rakennuksen
kiviperustukset (kokonsa ja muotonsa perusteella ei vaikuta
asuinrakennuksen jäännökseltä) sekä kaksi pienehköä viljelyröykkiötä.
Pitäjänkarttaan on kyseisen kaskialueen ja sen eteläpuolella sijainneen
toisen kasken/ahon väliin on merkitty talon nimi Pitkä-aho; lisäksi
ilmeisesti myöhemmin lyijykynällä on karttaan merkitty mahdollinen talon
paikka kaskialueiden väliin ja niistä hieman länteen. Kyseisen talon
jäänteitä ei pystytty inventoinnissa paikallistamaan – ne ovat saattaneet
tuhoutua kyseisellä alueella havaituissa metsän aurauksissa. Nyt havaitut
rakenteet kuitenkin liittynevät kyseisen talon maataloustoimintaan.

Isokangas (1000047141) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isokankaan laen pohjoispuolella, pienessä laaksossa ja sen eteläpuolelta kohti
Isokangasta nousevassa rinteessä on sijainnut talo viljelyksineen. Laaksossa
ovat sijainneet kaskimaat, myöhemmin pellot, rinteessä taas rakennukset (ja
pieni, muita maatalousmaita myöhemmin viljelys- tai niittykäytössä ollut alue,
jolla ei edelleenkään kasva puita). Alueen eteläreunassa sijaitsee yhä
jonkinlainen pieni vapaa-ajan rakennus. Alueelta tavattiin 3 uudemman
rakennuksen perustukset (näistä 1 selvästi sauna), 1 vielä melko hiljattain
käytössä ollut kaivo, 1 mahdollisesti myöskin ehkä vasta 1900-luvulta peräisin
oleva kellari, jonka seinien kivirakenteet olivat vielä hyvin näkyvillä. Selvästi
vanhempia rakenteita ovat, 1 rakennuksen umpeen kasvaneen kivijalan osa,
jonka yhteydessä kellarikuoppa ja mahdollinen tulisija, 1 rakennuksen täysin
umpeen kasvanut pohja, 1 kellaria (huomattavan suuri ja rakenteen päällä
kasvavien puiden iästä päätellen myös ehkä vanhimpia rakenteita kohteessa), 3
kiviaitojen jäännöstä (kaikki pahasti sortuneita ja umpeen kasvaneita) sekä 14
viljelyröykkiötä – näitä viimeisiä olisi alueella mahdollisesti lukuisia lisääkin, sillä
läntisen kaskialueen röykkiöitä ei ehditty kartoittaa kovin tarkkaan. Taloa saati
sen viljelyksiä ei ole merkitty pitäjänkarttaan. Koska paikalla on merkkejä
kahdesta eri-ikäisestä asutusvaiheesta, on mahdollista että vanhempi
asutusvaihe on päättynyt ennen 1800-luvun puoliväliä, ja paikka on ollut täysin
hylättynä kartan laatimisen aikoihin – ainakin suurimman kellarikuopan valleilla
kasvavien mäntyjen ikä (selvästi yli 100 vuotta, mahdollisesti lähempänä 200
vuotta) viittaisi tähän. Uudempi asutusvaihe taas lie peräisin 1900-luvun
alkupuolelta.
Alakohteiden tarkat paikkatiedot on inventointikertomuksessa.
Isokankaan tila näkyy hyvin vielä vuoden 1958 ilmakuvissa.

Ranta-Hovi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, paikka tarkastamatta.

Anttula Louhela (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kuhmoisten kirkonkylän itäpuolella, kahden tien risteyksessä on kolmella halkaisijaltaan 40 cm kivellä tuettu 50 x 30 cm kokoinen pystykivi. Pystykiveen on kaiverrettu luku "5".
Kohde tarkastettiin 2022 inventoinnissa. Kivi sijaitsee sahan lahden itäpuolella, Korppilantien ja Louhelantien risteyksessä. Kivi näyttää lähinnä rajapyykiltä. Isojaon käyttökopiokartalla (v. 1791) kiven lähellä on pienialaisia tonttimaiden rajoja. Vanhojen karttojen mukaan paikalla ei ole merkittävää tielinjausta tai historiallisten kylien rajaa. Vuoden 1965 painetulla kartalla risteysalueen halki kulkee kiinteistöraja.

Päijälä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Päijälän kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1539 maakirjassa. Päijälän jakokunnan alueella oli kolme kylää; Päijälä, Kaukola ja Valkiala. Maakirjan mukaan Päijälän kylään kuului seitsemän taloa. Päijälän vanhin kartta on vuoden 1791 tiluskartta (Falck). Isojaon karttaan vuodelta 1841 on piirretty selkeästi kylänraitti ja sitä ympäröivät pellot ja muut rakennukset. Päijälän raittikylän alue on pysynyt samana näihin päiviin saakka ja se on määritelty valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi (RKY). Kylästä on tehty kattava rakennushistoriallinen selvitys (Nurminen 1983).
Raittikylän varrella olevat rakennukset ovat vanhoja ja alue vaikuttaa säästyneen laajamittaiselta modernilta maankäytöltä. Kylän keskivaiheilla, raitin itäpuolella on yksi vanhan rakennuksen kivijalka. Kylän alueella ja sen ympäristössä on mahdollisesti voinut säilyä merkkejä vanhemmasta asutuksesta. Alue on kuitenkin yhä käytössä ja asuttua.

Hyrkkölä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1791 tiluskartalla ja vuoden 1841 isojakokartalla Päijälän kylän yläpuolella on useita tonttimaita, joista suurin osa on jäänyt Länkipohjan tielinjauksen tai muun rakentamisen alle tai ovat yhä asuttuja. Ainoa autio tontti on Vekkailan tilan eteläpuolella sijaitseva tontti A eli Hyrkkölä, joka on kuulunut Päijälän kylään. Tontin länsipuolelta on kulkenut tielinja Valkialan kylätontille. Tontti näkyy myös vuoden 1842 pitäjänkartalla ja vielä vuoden 1925 maastokartalla. Vuoden 1966 painetulla kartalla tontilla ei enää ole rakennuksia ja sen ympärillä on peltoa.
Nykyisin tyhjä tonttimaa sijaitsee frisbeegolf-kentän pohjoislaidalla. Pusikkoisella metsäsaarekkeella on useita erikokoisia röykkiöitä ja yksi mahdollinen kiveys tyhjän tontin eteläosassa. Röykkiöt vaikuttavat pääosin raivausröykkiöiltä. Kiveys vaikuttaa suorakulmaiselta, sen reunoilla on isommat (60 cm) kivet ja keskiosaan on kasattu pienempiä (10–40 cm) kiviä. Sen koko on noin 2 x 3 metriä, korkeus noin 60 cm. Kyseessä voi olla myös raivausröykkiö. Alueen maaperässä on voinut säilyä merkkejä vanhemmasta asutuksesta.

Kalhola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kalholan tila on sijainnut alun perin Kaukolan tontin vieressä, mutta isojaon seurauksena se siirtyi pohjoisemmaksi, Ylä-Karkjärven rantaan. Vuoden 1841 isojakokartalla Kalholassa on kaksi tonttia. Pohjoisempi tonteista on yhä asuttua pihapiiriä, mutta eteläisempi on osittain autioitunut. Tontin pohjoisreunalla sijaitsee vanha hirsirakennus, jonka edustalla osittain autioitunut tonttimaa sijaitsee. Heinittyneen pihapiirin länsireunalla on kivinavetan raunio ja sitä vastapäätä pihatien toisella puolella huonokuntoinen puinen aittarakennus. Tontin kaakkoispuolella olevassa pienessä metsikössä, Haaverannantien luoteispuolella havaittiin kaksi suurta kivistä uuninrauniota. Niiden paikalla näkyy rakennus vielä vuoden 1965 painetulla kartalla. Alue on autioitunut vasta 1900-luvun aikana. Alueella on heinittynyttä pihapiiriä ja vanhojen rakennusten raunioita.

Kopolanjoen silta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kuhmoisten keskustan pohjoispuolella, Ylä-Karkjärven lounaispuolella havaittiin pois käytöstä jäänyt kivinen maantiesilta. Silta sijaitsee Länkipohjantien (tie nro. 3291) ja Hirsivalkaman välissä ja se ylittää Ylä-Karkjärveen laskevan Kopolanjoen pienten kesämökkinä toimivien rakennusten välistä. Silta on jäänyt pois käytöstä vuoden 1966 jälkeen, kun Länkipohjantietä oikaistiin.
Silta on rakennettu suurista graniittilohkareista ja sen holvikaariaukko tunneli alaosassa on parin metrin korkuinen. Sillan pituus sen yläosasta on noin 10 metriä ja se kapenee alaspäin. Kopolan joen penkereet ovat melko jyrkät sillan kohdalta ja silta on korkea, noin 5–6 metriä. Sillan molemmin puolin jokiuomaa reunustavat kivipenkereet näyttävät ladotuilta. Sillan yläosaa on korjailtu betonilla sen pohjoispuolelta.
Kuhmoinen-Jämsä-maantie eli Padasjoelta Jämsään kulkeva tie on ollut yksi Kuhmoisten tärkeimmistä maantieyhteyksistä. Tämä ns. Päijänteen läntinen rantareitti on ollut ratsutienä käytössä jo keskiajalla. Vanhin tielinjaus näkyy vielä 1800-luvun pitäjänkartalla. Silta itsessään on todennäköisesti tehty 1800-luvulla.

Vekkaila (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vekkailan tilan luoteispuolella sijaitsevan metsäalueen keski-luoteisosassa, mäkisten alueitten väliin jäävällä tasaisella alueella havaittiin useita sammaloituneita röykkiöitä. Selkeitä röykkiöitä oli kuusi ja niiden läheisyydessä oli yksi lähes maantasainen kivikko. Röykkiöt olivat soikeahkoja ja suunnilleen samankokoisia, keskimäärin 1,2 x 1,6 metrin kokoisia ja niiden korkeus oli noin 60 cm.
Päijälän vuoden 1791 tiluskartassa kyseisellä paikalla on pieniä peltolaikkuja, kuten myös 1800-luvun pitäjänkartalla. Pellot näkyvät myös vielä vuoden 1925 maastokartassa, mutta sen jälkeen niitä ei ole enää merkitty kartoille.

Askoniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuhmoisten keskustan luoteispuolella Ala-Karkjärveen pistävä Askonniemi tarkastettiin. Niemen kärjessä on kesämökki, keskellä on heinäpeltoa ja reunoilla sekametsää. Niemen länsireunan metsäsaarekkeella havaittiin kuusi röykkiötä. Röykkiöiden koko vaihteli noin reilun metrin kokoisesta suurimpaan, joka oli 2,5 x 3,5 metrin kokoinen ja korkeutta sillä oli noin reilu metri. Osa röykkiöistä sijaitsi pellon läheisyydessä, osa kauempana kallioisen mäenharjanteen laella. Kesämökkiläisen mukaan he olivat lapsena kaivelleen yhtä röykkiöistä ja röykkiö muistutti sen takia pyöreää tulisijaa. Kesämökkiläisen mukaan metallinilmaisinharrastaja oli käynyt aluetta läpi, muttei ilmeisesti ollut löytänyt mitään järin kiinnostavaa. Röykkiöt ovat samantyyppisiä kuin Ukonsaaren röykkiöt. Paikalla on ollut peltoa vuoden 1955 ilmakuvan mukaan ja kohteen vaikuttavat raivausröykkiöltä.

Kuhmamäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuoden 1791 isojaon käyttökopiokartalla erottuu revenneestä kohdasta huolimatta myllyä kuvaava merkki. Sen itäpuolella on kulkenut vanha Kuhmoinen-Jämsä- maantie.
Poikkijärventien länsipuolella, puron pohjoisrannalla havaittiin suuri myllynkivi. Se oli korkeassa heinikossa vanhan saunarakennuksen edustalla. Joessa ja sen rannoilla on havaittavissa betonisia jäänteitä paikalla olleesta myllystä. Joen pohjoisrannalla on myös päältä tasainen maakumpare, joka liittyy todennäköisesti paikalla olleen myllyn rakenteisiin. Myllyrakennus näkyy joen uomassa vielä vuoden 1955 ilmakuvassa, mutta vuoden 1965 painetulla kartalla sitä ei ole.
Paikalla on ollut myllytoimintaa viimeistään 1700-luvun lopulta lähtien. Joessa on havaittavissa moderneja jäänteitä myllytoiminnasta, mutta alueella voi olla jäänteitä myös vanhemmasta toiminnasta.

Hautakangas (1000049114) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on n. 15 metriä ja syvyys n. 1,8 m. Siinä on kaksoisvallit, joiden leveys on yhteensä n. 5 m. Halssin pituus on n. 10 m ja se laskee lounaaseen.

Hautakangas 2 (1000049115) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on n. 23 metriä ja syvyys n. 3 m. Siinä on kaksoisvallit, joiden leveys on yhteensä n. 6 m. Halssia ei ole. Haudan päällä kasvaa tiheästi kuusi- ja lehtipuita. Tervahaudasta n. 10 m koilliseen on n. 2 x 2 x 1 m kokoinen sammalen peittämä kiviröykkiö joka on kasattu . isommista suorakaiteen muotoisista ja pienemmistä nyrkin kokoisista kivistä.

Isoneva (1000049116) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki on kooltaan 2 x 2 x 0,5 m. Viisarikivi on pohjoiseteläsuuntainen, jossa on heikosti erotettavissa kaiverrus: ’N 11 5’. Rajamerkki sijaitsee hakkuu-aukean reunalla. Rajapiste on merkitty vuoden 1846 pitäjänkartalle Valtionmaan ja Pihlajaveden kylän rajan taitteeseen.

Hietasenpuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on n. 22 metriä ja syvyys n. 1.5 m. Vallin leveys on 2.5 m. N. 7 m pitkä halssi suuntautuu koilliseen kohti Hietasenpuroa.

Vehmaanneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on n. 20 metriä ja syvyys n. 3 m. Vallin leveys on 4 m. Suuri n. 20 m pitkä, 4 m leveä ja 2 m syvä halssi suuntautuu länteen.

Pyörkkilänperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on n. 15 metriä ja syvyys n. 1.5 m. Vallin leveys on 3 m. Lounaaseen suuntautuva halssi on n. 10 m pitkä, 2 m leveä ja 2 m syvä. Tervahauta on tiheän kasvillisuuden peitossa. Maaperä hiekkaa.

Hietastenneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on n. 11 metriä ja syvyys n. 1 m. Vallin leveys on 3 m. Koilliseen suuntautuva kylmämuurattu halssi on n. 5 m pitkä, 2 m leveä ja 2 m syvä.

Kolmisoppinen (Kivirakenteet)
Historiallinen; Hakkuuaukean reunalla sijaitsee sammaloitunut raja-merkki, jonka mitat ovat 1.5 x 1.5 x 1 m. Viisarikivi osoittaa kohti pohjoista ja siihen on kaiverrettu ’183’. Raja on merkitty vuoden 1840 pitäjänkartalle valtionmaan (kruununmaan) ja Pihlajaveden kylän rajan taitepisteeseen.

Pirttisaari (1000049182) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halssi lounaaseen suon suuntaan. Halk. n. 17 m vallin ulkoreunalta ulkoreunalle. Siitä 26 m kaakkoon on kivikasa, joka saattaisi olla terva-pirtin kiuas. Kivikasa oli paksun havu ja rankakasan alla, eikä sitä nyt voinut kun-nolla tutkia. Paikalla oli hiljattain tehty harvennushakkuu. Tervahauta ja maanpinta ylipäätään alueella oli kuitenkin ehjä.

Kurunkangas (1000049184) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, halssi itään. Halkaisija n. 16 m vallin ulkoreunalta ulkoreunalle.

Sudenpirttikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, halssi alarinteeseen, halkaisija n. 17 m vallin ulkoreunalta ulkoreunalle.

Kontukangas (Kivirakenteet)
Moderni; Paikalla on pystykivi kivirauniossa. Rajamerkki on Kuivaniemen kylän ja Kivijärven kylän yhteismetsän suoralla ja vanhalla rajalla, johon tulee koillisesta tilusraja. Rajamerkki on siis tilusrajamerkki.

Kontuvuori (1000049187) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kinnulan ja Kivijärven pitäjien rajan kulmapiste. Paikalla on rajamerkki, 140 x 140 cm ja 50 cm korkea kiviperusta, sen keskellä pystykivi. Kuntaraja on nuori, 1900 luvun alussa Kinnula on erotettu Kivijärvestä. Rajamerkki on myös kylärajalla, joka on kuntien eroamista vanhempi. Rajamerkin iästä ei ole tietoa - se voi olla myös melko nuori, jos se olisi rakennettu kuntarajalle ja vanhempi jos rakennettu kylärajalle. Kiven itäpuolella on viisarikivi osoittamassa rajan suuntaa itään.

Kirnusuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla tervahauta, halssi itään, halkaisija n. 13 m vallin ulkoreunalta ulkoreunalle.

Rekineva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; paikalla tervahauta, halssi lounaaseen. Halkaisija n. 18 m vallin ulkoreunalta ulkoreunalle.

Nielujärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Poutiainen 2022: Pyöreän tervahaudan halkaisija on n. 12 m ja syvyys hieman alle 1 m. Halssi on länteen. Hauta on kaivettu rinteeseen, ei selviä valleja. Metsäkone on jyrännyt haudan itäreunan. Maasto on kuivaa kangasta. Kohde sijaitsee Nielujärven itäpuolella, n. 800 m Perhontiestä luoteeseen.

Nielukangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halssi, Halkaisija n. 22 m. Merkitty maastokartalle.

Kontumäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hieno halssillinen tervahauta, halkaisija 18 m.

Kivilahti (1000049986) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Sijaintipaikka on on Keiteleessä Konneveden kunnan pohjoisosassa kirkolta noin 24 km pohjoisluoteeseen Murtosalmen länsirannalla Kantianniemen itäpuolisessa Kivilahdessa matalassa vedessä.
Jäännöksiä liistekatiskoista noin 20 - 30 metrin alueella matalassa lahdessa. Katiskat ovat näkyvissä ja kuvattavissa pinnalta käsin. Osa katiskoista on hyvin selkeitä muodoltaan, johdeaidan ja kaksiosaisen pesäosan liisteet muodostavat selkeän kuvion. Liisteistä on säilynyt vain alaosat, liisteet eivät nouse korkealle pohjasta eivätkä vedenpinnan yläpuolelle. Katiskoita on havaittu olevan noin kymmenkunta, mutta niitä saattaa olla enemmänkin.
Katiskat havaittiin kesäkuussa 2023 veneilyn yhteydessä.

Rajaneva 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kalliomäkien väliseen kapeaan laaksoon tehty tervahauta jossa halssi länteen suohon. Haudan reunat liki kalliosta kallioon (kalliot sammalpeitteisiä).

Pönkänkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on pyöreä. Sen halkaisija on n. 16 m ja syvyys 1,8 m. Maasto on kuivaa kivikkokangasta ja sekametsää. Hauta on kumpareen reunalla ja halssi on itään. Kohde sijaitsee Mustikkanevan itäpuolella, n. 1,5 km Karkausjärvestä luoteeseen.

Rajaneva 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halkaisija 12 m, halssi pohjoispuolen purolaaksoon.

Kolisevankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta, halkaisija 18 m, halssi koilliseen.

Kolisevanpurosta etelään (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta, halkaisija 15 m, halssi koilliseen.

Pitkänpirtinkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä, korkeavallinen tervahauta, halkaisija 14 m, halssi lounaaseen.

Pitkänpirtinkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta, halkaisija 20 m, halssi lounaaseen.

Vihiaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta, syvä keskuskuoppa, halkaisija 15 m, halssi kaakkoon.

Iso-Sääksneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla kaksi tervahautaa, idänpuoleisessa on pitkä pohjois-luoteeseen suuntautuva halssioja, sen halkaisija 14 m, lännenpuoleinen halkaisija 12 m, syvä keskuskuoppa, halssi koilliseen.

Takakangas (1000050886) (Teollisuuskohteet)
Moderni; Tien vieressä on iso kelomänty, juurelta noin 70 cm halk. Puussa pilkka jossa kaksi kruunuleimaa (Pilkka jossa kaksi viisikulmaista merkkiä). Uittoyhtiön leimakirveen leimoja.

Vihtapuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Isohko halssillinen ehjä tervahauta. Halssi etelään.

Eräkolu (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta lidar-havainto.

Pajusuo (1000051793) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halkaisija 15 m. Halssi.

Pyytniemi 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tasaisella ja harvaa kuusikkoa kasvavalla paikalla on merkkejä autioituneesta asutuksesta. Maaperä on kivetöntä ja sammalen peittämää eikä paikalla ole juuri aluskasvillisuutta. Puusto on paikalla ja rakenteiden päällä iältään alle satavuotiasta kuusikkoa. Pihtiputaan vuonna 1848 laaditulla pitäjänkartalla paikalle ei ole merkitty mitään ja vuoden 1964 peruskartalla paikka on metsää. Rakennukset ovat siis olleet käytössä todennäköisesti karttojen laatimisen välillä olleina vuosina.
Koordinaatit on otettu kivistä ladotusta rakennuksen perustuksesta, joka on neliön muotoinen ja kylmämuurattu. Sen koko on noin 4 x 4 metriä ja oviaukko avautuu länteen. Seinämät ovat paksuudeltaan noin metrin ja korkeudeltaan myös noin 1 m. Siitä 7 metriä pohjoiseen on kivien ympäröimä sammaloitunut kuoppa. Perustuksesta noin 20 metriä itään paikassa N 7043581 E 437108 on suuren 2 x 3 x 1 m uunin raunio, jossa kasvaa suuri kuusi.

Lammintauslehto 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lammintauslehto 2 -nimisen kivikautisen asuinpaikan ympärillä on kolme merkkipuuta, joihin on lyöty leima. Asuinpaikka sijaitsee merkkipuiden välissä. Niistä yksi on elossa oleva mänty ja kaksi muuta ovat keloja. Puista pohjoisin kelo on jo kaatunut maahan, mutta merkki on yhä näkyvissä. Laurilan inventointikertomuksessa on kartta, johon on merkitty puiden sijainnit. Niiden koordinaatit ovat: N 7051380 E 417510, N 7051388 E 417485 ja 7051430 E 417486 (kaatunut kelo).

Parviaisenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Parviaisenkankaalla, kankaalle johtavan tien kupeessa. Halkaisija valleineen n. 13 m, syvyys n. 1,5 m. Hauta on pohjalta jyrkähkö ja sen päällä kasvaa runsaasti puita. Tervahaudan halssi osoittaa koilliseen ja se on pituudeltaan 5 m.

Sänkineva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Multian ja Saarijärven kunnanrajasta 400 m kaakkoon, aivan Valkeisentien ojan tuntumassa sijaitsee laakea tervahauta. Valleineen n. 16 metriä, tervahauta on syvyydeltään n. 1 m. Halssi on kohti Valkeisentietä, itää kohti.

Isoroni (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidaraineistosta löytynyt tervahauta. Ei ole tarkastettu maastossa.

Keuhkosenneva Pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi halkaisijaltaan noin 18 m hiilimiilua vierekkäin, reunoiltaan alle 10
m etäisyydellä toisistaan. Pohjoisemman hiilimiilun koordinaattipiste on kohteen peruskoordinaatti.

Perulamminneva (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on löytynyt vuoden 2023 inventoinnissa. Rajamerkki on nykyisten kiinteistörajojen taitekohdassa. Rajamerkin kivet ovat noin 0,9 x 0,9 m alalla yhdessä tasossa. Kivet ovat sammaleen ja varvikon peitossa. Paikalla on ollut Sydänmaan kylän ja valtionmaan välinen rajapiste, joka on merkitty vuoden 1848 pitäjänkartalle ja vuoden 1964 peruskartalle.

Palokangas (1000055672) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde löytyi vuoden 2023 inventoinnissa. Rajamerkki sijaitsee nykyisten kiinteistörajojen risteyskohdassa. Se on sammaleen ja varvikon peittämä. Rajamerkin koko on noin 1 x 1 m, korkeus noin 40 cm. Rajamerkin päällä on mahdollinen kaatunut viisarikivi.
Paikalla on ollut Sydänmaan kylän ja valtionmaan välinen rajapiste, joka on merkitty vuoden 1848 pitäjänkartalle ja vuoden 1964 peruskartalle.

Autiojoki saari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Luonetjärven säännöstelypadon alavirran puolella sijaitsee rakennusten kiviperustuksia ja raunioitunut betonirakenne. Keski-Suomen museo on määritellyt rakenteet paikallisesti merkittäviksi muiksi kulttuuriperintökohteiksi ja ne otetaan huomioon aluetta koskevissa hankkeissa.

Heinäsenahonkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivijärven kirkosta 8,8, km länteen tervahauta. Halkaisija 11 m. Halssikuoppa suhteellisen iso, lounaisreunalla. Maasto sekametsää, hiekkamoreenimaata.

Heinäsenahonkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivijärven kirkosta 8,3 km länteen. Paikalla on osittain rinteeseen koverrettu tervahauta, jossa valli alarinteeseen lounaaseen, jossa myös halssi. Tervahaudasta 15 m kaakkoon on rinteen laen reunalla isohko hiilikasa - haudasta talteen otettua hiiltä, joka jäänyt tältä osin kuljettamatta pois, hiilikasa kuuluu kohteen aluerajaukseen. Hauta on melko kivisellä hiekkakankaalla, jossa tällä alueella vähemmän kiveä. Vanha hakkuuaukko, jossa on nyt matalaa taimikkoa. Hauta on ehjä.

Vesilaskunkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 9,1 km länteen. Paikalla on iso tervahauta, halkaisija 20 m, halssi länteen. Korkeahkot vallit ja laakea keskuskuoppa. Ehjä. Pajukon ja muun kasvillisuuden peitossa.

Vesilaskunkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 8,4 km länteen. Rinteen alapäässä on tervahauta, halssi alarinteeseen lounaaseen. Halkaisija 12-13 m. Tarkastushetkellä hauta oli hyvin tiheän pusikon ja näreikön peitossa.

Palokangas (1000055843) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 6,2 km länteen. Paikalla on tervahauta, halkaisija 11 m, halssi länteen. Ehjä. Matala mutta maastossa selkeä. Maasto on kivikkoista mäntyvaltaista sekametsää.

Peuraräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 6,4 km länteen. Paikalla on pienehkö tervahauta, halkaisija 10 m, halssi lähteen. Kohde on hieman metsäkoneen runtelema (ajettu yli).

Vanhanahonkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 5,6 km länteen. Paikalla on ehjä tervahauta, halkaisija 12 m. Halssi länteen, halssiojan pituus 8 m. Kohde on pusikon peitossa.

Vanhanahonkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 5,6 km länteen. Paikalla on tervahauta, halkaisija 15 m. Halssi etelään, halssi on runneltu metsätöissä.

Sileäkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 5,8 km länteen. Paikalla on ehjä tervahauta, halkaisija 14 m, halssi kaakkoon.

Toukkavuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 6,9 km länteen. Paikalla on ehjä tervahauta. Halkaisija 17 m, 3 m leveä valli, syvyys 1.5 m, halssi etelään. Maasto on kivikkoista mäntymetsää.

Hoikkalammen kaakkoispuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 11,3 km länteen. Paikalla on iso ja hyvin säilynyt tervahauta. Halkaisija 22 m, kivetty halssi länteen. Tervahaudan kaakkoispuolella, muutaman metrin päässä tervahaudasta on turpeen peittämä hiilikasa, laajuudeltaan 2 x 2,5 x 0,6 m. Maasto sekametsää.

Hoikankangas (1000055852) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 12,3 km länteen. Paikalla on hakkuuaukon keskellä ehjä tervahauta, halkaisija 20 m, halssi koilliseen.

Louhuinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 12,3 km länteen. Paikalla on tervahauta, halssi itään. Kohde on vanhan metsäaurauksen ja tuoreemman metsäkoneen yliajon pahasti runtelema. Maasto melko kivikkoista hiekkamoreenimaastoa.

Jukkoharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 9,8 km länteen. Paikalla on kaksi vierekkäistä tervahautaa, 12 m etäisyydellä toisistaan. Haudat ovat kapean harjanteen leveämmässä itäpäässä.
Eteläisempi tervahauta on halkaisijaltaan 16 m, halssi eteläkaakkoon, rinteeseen.
Pohjoisempi hauta on merkitty alakohteeksi. Se on pieni ja jyrkkäpiirteinen, korkeavallinen, halssi luoteeseen. Tieto halkaisijasta puuttuu.

Kirvesmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 9,8 km lounaaseen. Paikalla on tervahauta. Halkaisija 18 m, halssi länteen. Maasto on vanha hakkuuaukeaa, jossa kasvaa tiheä näreikkö, tervahauta on näreikön peitossa.

Sivakankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 7,3 km länteen. Paikalla on matala, maljamainen tervahauta. Tervahaudassa on matala valli, halssikuoppa pohjoiseen ja parin metrin pituinen halssioja. Paljon hiiltä ja nokea matalassa keskuskuopassa.
Malli on alueelle tyypillisistä tervahaudoista poikkeava.

Tuulenkaatamankangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 14,2 km länteen. Paikalla on pieni tervahauta. Halkaisija 7 m, halssi länteen.

Tuulenkaatamankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 14,3 km länteen. Paikalla on tervahauta. Halkaisija 17 m, halssi pohjoiseen.

Tuulenkaatamankangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 14,5 km länteen. Paikalla on tervahauta. Halkaisija 14 m, halssi koilliseen.

Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 14,8 km länteen. Paikalla on pieni, ehjä vallillinen tervahauta. Halkaisija 11 m, halssi itään.

Vesilaskunkangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 15,4 km länteen. Paikalla on tervahauta, halkaisija 22 m, halssi koilliseen.

Palokangas 2 (1000055867) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kyyjärven kirkosta 11,5 km pohjoiseen. Paikalla on pieni tervahauta, halkaisija 11 m, halssi etelään.

Poskutnevan kaakkoispuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 10,1 km lounaaseen. Paikalla on tervahauta, halkaisija 18 m, halssi lounaaseen, alarinteeseen.

Ruununlehto 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Karstulan kirkosta 17,9 km koilliseen. Paikalla on tervahauta. Halkaisija 17 m, halssi länteen.

Ruununlehto 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Karstulan kirkosta 17,7 km koilliseen. Paikalla on tervahauta. Halkaisija 18 m, syvä keskuskuoppa hiekkamaassa, halssi etelään.

Töyrinpuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Karstulan kirkosta 17,6 km koilliseen. Paikalla on tervahauta. Halkaisija 18 m, halssi pohjoiseen purouoman suuntaan.

Kettumäki (1000055872) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Saarijärven kirkosta 18,1 km luoteeseen. Paikalla on isohko, laakea ja ehjä tervahauta. Halkaisija 18 m, halssi lounaaseen.

Riihimäki (1000055873) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Saarijärven kirkosta 16,8 km luoteeseen. Paikalla on tervahauta, joka erottuu maastossa vain vaivoin mutta lidarissa paremmin. Tervahauta on suurimmaksi osaksi metsän aurauksessa (ojia) tuhoutunut. Paikalla on paljon hiiltä ja nokea. Maasto on pusikkoa.

Venesatama 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kinnulan kirkosta 3,0 km itään. Paikalla on matala mutta selkeä, laakea tervahauta. Halkaisija 11 m, halssi itään.

Tulijärvi 2 maakuopat (Maarakenteet)
Historiallinen; Alueella on kolme maakuoppaa. Maakuopat havaittiin maastoinventoinnissa. Maakuopat sijaitsevat Tulijärveen pistävän niemen länsiosassa. Paikalla kasvaa kilpikaarnaisia mäntyjä, koivuja sekä muutama kuusi. Kuoppa 1 sijaitsee pienen notkon itäreunalla. Kuopat ovat alakohteina.
Kuoppa 1
Läntisin/pohjoisin kuoppa: Selkeästi maastosta erottuva, notkelmassa sijaitseva kuoppa, jonka pohjalla on rautaverkkoa. Kuoppa on hieman suorakaiteen mallinen ollen itä-länsisuunnassa noin 1,5 x 1 metrin laajuinen. Sen syvyys on noin 0,5 metriä. Kuopan reunoilla on vallia etenkin etelälaidalla, ja siinä kasvava vaalea sammal on samannäköistä kuin kuopan 3 reunalla. Maa tarttui kairaan huonosti, mutta kuoppa ei sen perusteella vaikuta kovin iäkkäältä.
Kuoppa 2
Kuoppa on tasaisen pyöreä, halkaisijaltaan noin 1,5 metriä mitattuna reunojen sisäpuolelta ja pohjalla noin 0,5 cm. Kuopan syvyys on noin 0,5 m. Valli on erotettavissa lähinnä pohjoispuoliskolla. Tässä kuopassa maa oli kairatessa toisia kuoppia tiiviimpää, mutta huuhtoutumiskerrosta ei voinut siinä erottaa. Kuoppa eroaa kahdesta muusta kuopasta muotonsa perusteella ja on mahdollisesti aiemmin kaivettu. Inventoinnin perusteella varovainen tulkinta mahdollinen pyyntikuoppa, mutta kohteen tarkempi ajoitus ja tulkinta vaatisi lisätutkimuksia.
Kuoppa 3
Itäisin kuoppa. Sijaitsee pienen notkon itärinteessä ja on selkeästi maastossa havaittavissa. Kuopan halkaisija pohjalla on 0,80 m, korkeammalla 1,5 m. Kuopan reunalla on valli, jonka leveys on noin 1,5 m. Kuopan syvyys alarinteen puolella on noin 0,60 m vallin yläosaan verraten. Vaaleaa sammalta kasvaa enemmän reunoilla, mihin maa on heitetty. Kairauksesta oli vain vähän apua maakerroksen selvittämisessä. Maa vaikutti kuitenkin löyhältä, eikä huuhtoutumiskerrosta voinut erottaa. Kuopassa kasvaa iso koivu.
Heikosti kairaan tarttuva maa ei antanut vihjettä kuoppien tarkoituksesta, eivätkä ne sen perusteella vaikuttaneet iäkkäiltä. Kuopat 1 ja 3 muistuttavat muotonsa puolesta vastarannalla olevaa maakuoppaa (Tulijärvi 1000018571).

Hanhikangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Hanhikankaan eteläpuolella, noin 13.5 km Kinnulan keskustasta etelään. Kokonaisuuteen kuuluu tervahauta, sitä reunustava kehämäinen valli jonka läpi on kaivettu lounaaseen ojaa kohti laskeva ränni, sekä kuoppia ympärillä. Tervahaudan keskikuoppa on matala ja maljamainen.
Mitat
-Halkaisija vallin ulkoreunasta mitattuna n. 14 metriä.
-Keskikuopan syvyys alle metri.
-Valli on noin metrin korkuinen ja pari metriä leveä.
-Rännikaivannon leveys noin puoli metriä
-Tervahaudan ympärillä olevien kuoppien koko noin 1 x 3 metriä, syvyys puolisen metriä.
Tervahaudan päällä kasvaa vaihtelevan ikäistä sekametsää. Muinaisjäännösalueen rajaus sisältää tervahaudan ja 2–3 metrin suoja-alueen.

Isoneva (1000056060) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee hiekkapohjaisella mäntykankaalla Isonevan pohjoispuolella, noin 13 km Kinnulan keskustasta etelään. Tervahautaa ympäröi valli joka viettää loivasti kohti tervahaudan keskustaa, keskikuoppa on maljamainen ja sen keskellä on matala kuoppa. Rännikaivanto halkaisee vallin eteläpuolelta ja jatkuu metrin verran vallin ulkopuolelle.
Mitat
-Tervahaudan halkaisija on vallin ulkoreunasta mitattuna noin 17 metriä
-Vallit ovat 3–4 metriä leveät ja noin metrin korkeat
-Keskikuoppa pari metriä leveä ja parikymmentä senttiä syvä
-Rännikaivanto on pari metriä leveä ja puolitoista metriä syvä
Puusto ympärillä on varttunutta, tervahaudassa kasvaa koivuja.
Muinaisjäännösalueen rajaus sisältää tervahaudan ja 2–3 metrin suoja-alueen.

Kirvespuro 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee 11 km Kinnulan keskustasta etelään, 100 metriä Kirvespuron eteläpuolella. Tervahauta on melko pieni, läpimitta vallin ulkoreunasta on noin 8 metriä. Valli on noin metrin korkea ja 2–3 metriä leveä ja siinä on mättäitä, jotka tekevät vallista hieman muhkuraisen. Haudan sisäosa on maljamainen, noin metrin syvä. Rännikaivanto on itäreunassa, pituus noin 4 metriä, leveys metri ja syvyys metri.
Maaperä on hiekkamoreenia ja puusto on 30–40-vuotiasta tiheää sekametsää.
Muinaisjäännösalueen rajaus sisältää tervahaudan ja 2–3 metrin suoja-alueen.

Kirvespuro 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee 11 km Kinnulan keskustasta etelään, 100 metriä Kirvespuron eteläpuolella hiekkapohjaisella mäntykankaalla. Puusto on varttunutta. Tervahaudan ympärillä on muutamia kuoppia.
-Tervahaudan läpimitta vallin ulkoreunasta mitattuna on noin 12 m
-Vallin korkeus 1 m, leveys n. 3 m
-Sisäosa on laakean maljamainen, halkaisija noin 6 metriä ja syvyys noin metri
-Rännikaivanto on tehty vallin läpi, se on lähes kahden metrin levyinen ja metrin syvä
-Tervahaudan ympärillä olevat kuopat ovat pari metriä leveitä ja puolisen metriä syviä
Muinaisjäännösalueen rajaus sisältää tervahaudan ja 2–3 metrin suoja-alueen.

Kivenneva (1000056071) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee 12,3 km Kinnulan keskusta etelään, Kivennevan pohjoispuolella. Alue kasvaa 25–30-vuotiasta männikköä, maaperä on hiekkaa. Kohde erottuu maastossa huonosti.
-Tervahauta on vallien ulkoreunasta mitattuna läpimitaltaan noin 9 metriä.
-Vallit ovat epäselvät, mätäsmäiset, vajaan metrin korkeat ja pari metriä leveät.
-Tervahaudan keskusta on halkaisijaltaan viitisen metriä ja noin metrin syvä vallien yläreunaan. -Rännikaivanto on eteläreunassa, se on osittain tehty vallin halki. Pituus 2,5 m leveys puoli metriä, syvyys puoli metriä.

Lähdekorpi (1000056072) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 16 km Kinnulan keskustasta etelään, Lähdekorven lounaispuolella, loivasti länteen viettävässä rinteessä sekametsässä. Kasvillisuus tervahaudan kohdalla on melko rehevää, saniaisia, vadelmapensaita ja lehtipuuta.
-Tervahaudan läpimitta vallin ulkoreunasta mitattuna n. 12–13 metriä.
-Valli on leveydeltään 2 metriä ja alarinteessä korkeudeltaan reilu metri, valli tasoittuu ylärinteessä rinteen tasalle.
-Hautakuoppa on noin 1,5 metriä syvä ja noin 8 metriä halkaisijaltaan.
-Rännikaivanto ulottuu 4–5 metriä alarinteeseen. Kaivanto on vallien reunustama, syvyys noin metri ja pohjalta leveys puoli metriä. Vallien yläreunasta leveys tervahaudan reunassa noin kolme metriä.
Aluerajaus sisältää tervahaudan ja 2–3 metrin suoja-alueen.

Murhaperänneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 10 km Kinnulan keskustasta etelään, Murhanperännevan itäpuolella. Haudan länsipuolella on metsäautotie. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta, tervahaudassa kasvaa myös lehtipuita.
-Tervahaudan läpimitta vallin ulkoreunasta mitattuna on 12–13 metriä.
-Valli on noin metrin korkea ja 2–3 metriä leveä.
-Haudan keskiosa on melko jyrkkälaskuinen, halkaisija noin 7 metriä ja syvyys 1,5 metriä.
-Rännikaivanto alkaa vallista ja jatkuu noin neljä metriä länteen, päättyen suureen kiveen hieman ennen tieojaa.
Aluerajaus sisältää tervahaudan ja 2–3 metrin suoja-alueen.

Mäkilammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee 11 km Kinnulan keskustasta etelään, 100 metriä Mäkilammit-nimisten lampien eteläpuolella. Alue on hiekkamoreenipohjaista tuoretta kangasta, puusto on varttunutta, valtapuuna kuusi. Tervahauta on tehty hiekkaisen harjanteen länsireunaan. Haudan itäpuolella on iso siirtolohkare. Tervahauta erottuu aika heikosti maastossa, sillä varpukasvillisuus on melko korkeaa.
-Valli on länsireunassa noin metrin korkea ja noin 4 metriä leveä ja tasoittuu ylärinteessä maanpinnan tasalle.
-Hautakuoppa on halkaisijaltaan noin 7 metriä ja syvyydeltään reilu 1–1,5 metriä.
-Rännikaivanto on lounaisreunassa. Kaivanto halkaisee osittain vallin ja on noin 3 metriä pitkä, metrin leveä ja metrin syvä.
Aluerajaus sisältää tervahaudan ja 2–3 metrin suoja-alueen.

Paljakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 10 km Kinnulan keskustasta etelään, Katajamäen länsipäässä. Noin 6
metrin päässä tervahaudan länsipuolella on metsäautotie. Tervahaudan länsireuna on noin 4 metrin päässä tieojasta. Maaperä on hiekkamoreenia, tervahaudassa kasvaa eri-ikäistä sekametsää.
-Vallin korkeus on noin metri ja leveys pari metriä, tien puolella metsäkoneen ura on painanut vallin reunan.
-Tervahaudan sisäosa on maljamainen, syvyys noin metri
-Rännikaivanto on koillisreunassa. Kaivanto läpäisee vallihaudan, ränni on noin metrin leveä ja metrin syvä ja pituudeltaan 6–7 metriä

Palokangas (1000056079) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 8,5 km Kinnulan keskustasta etelään, Palokankaan eteläpuolella. Tervahaudan vieressä on ilmeisesti metsästysseuran maja tms. Tervahauta on vesakon ja muun kasvillisuuden peitossa, tarkkoja havaintoja oli hankala tehdä.
-Tervahaudan läpimitta vallin ulkoreunasta mitattuna on noin 16 metriä ilmalaserkeilauksen visualisointikuvasta mitattuna
-Valli on noin metrin korkea ja pari metriä leveä
-Hautakuoppa on noin 1,5 metriä syvä
-Rännikaivanto on tervahaudan pohjoisreunassa ja ulottuu noin 4 metrin päähän

Suurisuo (1000056080) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 9 km etelään Kinnulan keskustasta Suurisuon pohjoispuolella. Rännikaivannon vieressä, sen länsipuolella on kuoppa joka liittynee jollain tavalla tervahautaan. Tervahaudan ympäristö on varttunutta sekametsää, maaperä hiekkamoreenia. Tervahaudassa kasvaa tiheä lepikko.
-Tervahaudan läpimitta vallin ulkoreunasta mitattuna on 8–9 metriä sisäosa on noin metrin syvä ja ympäröivä valli on alle metrin korkea ja 1,5–2 metriä leveä
-Rännikaivanto on etelään alarinteeseen. Kaivanto on puoli metriä syvä ja puoli metriä leveä ja ulottuu noin 6 metrin päähän vallista
-Rännin vieressä olevan kuopan halkaisija on 2 metriä ja syvyys puoli metriä

Torniovuori 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 10 km Kinnulan keskustasta etelään Torniovuoren itäpuoleisella mäellä loivasti lounaaseen viettävässä rinteessä. Noin 20 m päässä tervahaudan eteläpuolella on metsäautotie. Alue hiekkapohjaista mäntykangasta, puusto on varttunutta.
-Tervahaudan läpimitta vallin ulkoreunasta mitattuna on noin 14 metriä
-Valli on alarinteessä metrin korkuinen ja 2–3 metriä leveä, mutta ylärinteessä vallit tasoittuvat rinteen tasalle
-Sisäosa on halkaisijaltaan noin 9 metriä vallin päältä mitattuna ja reilun metrin syvä
-Rännikaivanto on noin 4 metriä pitkä tervahaudan lounaisreunassa, jossa se halkaisee vallin eikä ulotu juuri vallin ulkopuolelle

Torniovuori 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 9 km Kinnulan keskustasta etelään Torniovuoren pohjoispuolella. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta, hauta on harvennushakatun kuvion ja tiheikön rajalla. Tervahaudan läpi on ajettu metsäkoneella.
-Valli on noin metrin korkea, leveys on pari metriä.
-Tervahaudan sisäosa on viitisen metriä leveä ja metrin syvä.
-Rännikaivanto on pohjoiseen, alarinteeseen. Ränni on kaivettu vallin läpi, pituus on noin 4 metriä ja vallin korkeimmalta kohdalta syvyys 1,5 metriä.

Heinämäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen peruskarttaan merkitty tervahauta merkitty myös muinaisjäännösrekisteriin. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Saanivuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on merkitty Maanmittauslaitoksen maastokarttaan. Lidarissa kohde erottuu heikosti, mikä voi viitata metsänkäytön aiheuttamiin vaurioihin tai kohteen vanhaan ikään, asia tulee selvittää maastotarkastuksella. Kohdetta ei ole vielä tarkistettu maastossa.

Nälkäkytö (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Petäjäveden kirkosta 6,3 km itään. Alueella on kolme hiilimiilua, halkaisijat 20 – 22 m. Luoteisin miiluista on puoleksi tuhoutunut maanoton ja tienrakennuksen seurauksena. Miilut ovat alakohteena. Maaperä on lähinnä hiekkamoreenia, puusto sekametsää.

Mustalahti (1000056502) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pienen sekametsää kasvavan kumpareen laella kaksi vierekkäistä, suorakaiteen muotoista kaivantoa, oletettavasti kellarikuoppia. Kaivannot ovat kooltaan 7 x 2 x 1,6 metriä (itä-länsisuuntainen) ja 3 x 2 x 1,8 metriä (pohjois-eteläsuuntainen). Molemmissa kaivannoissa seinämät on alun perin tehty lähes pystysuoriksi, vain hiukan ulospäin viettäviksi. Reunoissa erottuu muutamia halkaisijaltaan noin 30–40 cm kokoisia irtokiviä, mutta suoranaista kivettyä seinämää ei ole havaittavissa. Seinämät osin maatuneet. Pohja molemmissa melko tasainen.
Molempia kellarikuoppia on käytetty myöhemmin tilapäisasumuksina ja molempien päälle on kasattu riukumaista kattoa. Eteläisemmän kuopan päällä kattorakennelma oli romahtamispisteessä, minkä vuoksi kuopan pohjaa ei ollut mahdollista tutkia tarkemmin. Pohjoisemman kuopan katto oli jo romahtanut, minkä seurauksena kuopan syvyyttä ei ollut mahdollista mitata tarkasti. Kuoppien ympäristössä oli muutaman kymmenen vuoden ikäistä metallirojua sekä lasisia alkoholipulloja.
Kuopat liittyvät todennäköisesti Mustalahden torppaan joka on merkitty vuoden 1845 pitäjänkartalle (karttalehti 3212 08 Jyväskylä) ja vuoden 1963 peruskartan laatimiseen mennessä torpan paikka on autioitunut. Kuoppien myöhempi asumiskäyttö autioitumisen jälkeen, mahdollisesti 1990-luvulle saakka.

Hautasaari 2 (1000056541) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitokseen merkitty tervahauta siirretty myös muinaisjäännösrekisteriin. Kohde erottuu lidar-aineistossa. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Ritoniemi 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta. Halkaisija 8 m, halssi alarinteeseen kaakkoon. Tervahauta sijaitsee mäennyppylän reunalla, osin rinteessä.

Sontuvanlahti 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta joka on merkitty myös Maanmittauslaitoksen karttapohjalle. Halkaisija on
n. 14 m ja halssi osoittaa itään. Lännessä kohdetta rajaa autotie ja lounaassa metsäkoneura. Tiestä ja metsäkoneurasta huolimatta tervahauta vaikuttaa hyvin säilyneeltä.
Puusto on pääasiassa mäntymetsää, heti eteläpuolella on hakkuuaukeaa.

Tiensuunneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivikkoisen kaakko-luodesuuntaisen metsäsaarekkeen luoteispäässä sijaitsee halkaisijaltaan noin 16 m kokoinen tervahauta. Vallin leveys tervahaudassa on noin 3,5–4,5 m. Syvyys vallin laelta tervahaudan pohjalle on noin 1,2–1,4 m. Halssiaukko ja siitä edelleen noin 5 m pituinen ura aukeaa länsilounaaseen. Tervahautaa kiertää epämääräinen ja katkonainen ojakaivanto.
Tervahauta sijaitsee kuusivaltaisessa, loivasti kohti lounasta laskevassa talousmetsässä, jossa maaperä on kivistä. Etsimisistä huolimatta lähistöltä ei havaittu tervapirtin jäännöstä.

Korkeakangas (1000094580) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Korkeakankaan kaakkoisosassa sijaitsee loivapiirteinen tervahauta. Tervahaudan halkaisija on noin 12 m, syvyys keskeltä vallin laelle on noin metri ja ulkopuolelta vallin laelle noin 0,5–0,6 m. Vallin leveys on noin 3,5 m. Halssiaukko aukeaa etelään. Tervahaudan vallin ulkolaidalla on muutamia epämääräisiä kuoppia.
Tervahauta sijaitsee avarapohjaisessa ja kivisessä talousmetsässä. Sen päällä kasvavat pensaat haittasivat jonkin verran havaintojen tekemistä cuoden 2025 inventoinnissa.

Riihijärven saha (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Paikalla on sijainnut Ali Riihijärven 1907 perustama höyrysaha. Saha tuhoutui tulipalossa 1900-luvun puolivälin tienoilla. Sahaan on liittynyt myös muita rakennuksia kuten konepaja, sauna, leipomo ja talleja sekä talousrakennuksia laajemmalla alueella. Näistä konepaja on merkitty alakohteeksi ohjeellisella tarkkuudella, mutta siihen liittyvien rakenteiden (kivijalka ja laituri) tarkempi koordinaattitieto puuttuu.

Korpisaari 2 (1000095005) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Noin 75 m tiestä ojitetun suometsän sekä avohakkuun rajalla sijaitsee yksittäinen noin 30 x 20 x
40 cm lohkottu rajakivi. Rajakiven päällä kasvaa sammalta sekä jäkälää. Pohjoispuolella on
turvetuotantoalueita. Ympäristön kasvillisuus on nuorta lehti- ja havupuustoa, suopursua,
varpua ja sammalta. Kivipyykki on nykyisellä kiinteistörajalla, Soinin ja Karstulan kuntarajan taitepisteessä, kuten myös vuoden 1846/1890 pitäjänkartalla.

Arkkusaari eteläpuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Sijaintipaikka on Ilmojärvessä Ilmoniemen länsirannassa Arkkusaaren eteläpuolella. Alue on Kolima-Keitele koskireittiä.
Liistekatiskan jäännös. Katiska on ympyränmuotoinen ja halkaisija on noin viisi metriä. Katiska löytyi lokakuussa 2025 veden ollessa tavallista matalampana.

Juhanala 2 kiviröykkiö (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Juhanalan tilan pihapiirin ja riihen välissä. Alueella on heinittynyttä peltoa ja nuorta kasvatusmetsää. Pihalla kasvaa mm visakoivuja. Pihapiiristä mitattiin paikalleen yhteensä 27 röykkiötä; pitkä, huolellisesti ladottu kiviaita ja kiviseinäinen kookas kellarikuoppa, jonka lautakate on romahtanut.

Kurenkorkean torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on rakennuksen kivijalka ja pihamaata ja kellarin jäännökset, kellari alakohteena. Pitäjänkartassa 1848 suunnilleen tähän kohtaan on merkitty rakennuksia, peltoa ja niittyä ja teksti "Kurenkorkean trp". Kyseisen nimistä torppaa ei kuitenkaan löydy rippikirjoista. Kyseessä voisi olla myllärin asunto. Vuoden 1951 ilmakuvassa rakennuksia ei enää ole.

Ylä-Painaa (Kulkuväylät)
Ajoittamaton; Jyväskylän Ylä-Painaan alueella on osittain umpeen kasvanut tienpätkä, joka on ollut osa Vanhaa Laukaantietä. Se on ollut käytössä autotienä vielä vuoden 1963 peruskartalla, jolloin valtatie on jo rakennettu, mutta myöhemmillä kartoilla tie on ns. metsätie. Vuoden 1948 ilmakuvassa kyseinen tienpätkä on alueen pääväylää.

Hevoskangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tervahauta jossa halssi suolle päin. Tervahaudan halkaisija 10 m. Sijaitsee tien vierellä. Kohde on löytynyt 2024 inventoinnissa joka tehtiin sittemmin peruuntuneen tuulivoihankkeen vuoksi.

Vihiaho länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta jossa halssi on suollepäin itä-länsisuunnassa. Halkaisija 12 m. Kohde on löytynyt 2024 inventoinnissa joka tehtiin sittemmin peruuntuneen tuulivoihankkeen vuoksi.

Luomalansuo luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta jonka halkaisija on 12 m. Halssi pohjois-itä suuntaan. Kohde on löytynyt 2024 inventoinnissa joka tehtiin sittemmin peruuntuneen tuulivoihankkeen vuoksi.

Mustikkalamminkankaat (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Halssillinen tervahauta jonka halkaisija 10 m. Hieman metsänaurauksen särkemä. Kohde on löytynyt 2024 inventoinnissa joka tehtiin sittemmin peruuntuneen tuulivoihankkeen vuoksi.

Hätälänräme pohjoispuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta jonka halkaisija 10 m. Halssi etelään. Kohde on löytynyt 2024 inventoinnissa joka tehtiin sittemmin peruuntuneen tuulivoihankkeen vuoksi.

Pitkänpirtinkangas lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta jonka halkaisija 8 m. Halssi luoteen suuntaan. Kohde on löytynyt 2024 inventoinnissa joka tehtiin sittemmin peruuntuneen tuulivoihankkeen vuoksi.

Pitkänpirtinkangas etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta jonka halkaisija 10 m ja syvyys 120 cm. Halssi itään. Kohde on löytynyt 2024 inventoinnissa joka tehtiin sittemmin peruuntuneen tuulivoihankkeen vuoksi.

Soidinkorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta jonka halkaisija 15 m. Halssi etelään. Kohde on löytynyt 2024 inventoinnissa joka tehtiin sittemmin peruuntuneen tuulivoihankkeen vuoksi.

Kerkkolankangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soisalo 2025: Hiilihauta sijaitsee tasaisella mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla. Se on
muodoltaan soikea ja sen ympärillä on matala valli, jossa ei ole huuhtoutumiskerrosta.
Hiilihaudan koko on noin 5 x 3 metriä ja syvyys noin metrin. Sen syvä keskiosa on
muodoltaan kapea ja pitkänomainen. Keskelle tehdyssä kairanpistossa oli hiilistä
maata noin 30 cm paksuudelta.

Kerkkolankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soisalo 2025: Hiilihauta sijaitsee tasaisella mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla. Maasto
kohoaa sen kaakkoispuolella noin 30 metrin päässä. Hiilihaudan koko on noin 2 x 2
metriä ja sen syvyys noin 60 cm. Se on muodoltaan pitkänomainen ja sitä ympäröi
matala valli. Keskelle hiilihautaa tehdystä lapionpistosta paljastui runsaasti hiiltä.
Hiilihaudan ympäristössä erottuu muitakin kuoppia ja kaivelun jälkiä, mutta niihin
lapiolla ja kairalla tehdyistä koepistoista ei löytynyt hiiltä. Ne kuitenkin todennäköisesti
liittyvät hiilihautaan ja ovat aluerajauksen sisällä.

Lehtivehmas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu sijaitsee kivisessä koivuvaltaisessa sekametsässä. Kohde erottuu matalana
pyöreähkönä kumpareena, joka erottuu ympäristöstään lähinnä sitä kiertävän matalan ojan
ansiosta. Hiilimiilun halkaisija on noin 15 metriä ja sen korkeus vaihtelee 0,2 – 0,4 metrin välillä. Ympäröivän ojan leveys on noin 1 metri ja syvyys noin 0,5 metriä. Hiilimiilun keskelle johtaa ojan yli ”ajoluiska” rautatien suunnasta, eli kaakosta. Hiilimiilun lakialue on epätasainen. Hiilimiiluun tehtiin muutamia koekuoppia, joissa havaittiin turpeen alapuolella muutamia hiilenpaloja, noin 15 cm syvyyteen ulottuva harmaanruskean hiekan kerros, jonka alapuolella oli muutamia isoja hiilenpaloja (halkaisija noin 5 cm) hiekan seassa. Hiekan pinnassa ei havaittu huuhtoutumis- tai rikastumiskerrosta, joten kohde voi olla melko nuori.

Pienen Heinäjärven kangas (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vanha petäjä Heinäjärvenkankaalla metsätien pohjoispuolella, jonka halkaisija on n. 70 cm; puussa useita pilkkoja eri puolilla, joista kahdessa on nähtävissä kruunuleimat. Leimat ovat tähdenmuotoisia kruunuleimoja, jotka oli 1800-luvulla käytössä: Puu on kasvanut leimaamisen jälkeen yli 10 cm

Lapinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sepänmaa 2025: Paikalla on hiilimiilu jota kiertää ainakin osittain ketjumaisesti n. 1 x 0.5 m kokoiset kuopat. Hiilimiilun halkaisija noin 8 m, korkeus 0,5 m. Kohteen rakenne on kokonaisuudessaan hieman hankala hahmottaa maastossa sitä peittävän kasvillisuuden takia. On mahdollista, että rakenne on soikeahko tai sitten kohteen kaakkoisosassa on metsäkoneen jälkien aiheuttamaa maan muokkaantumista. Todennäköisesti pystymiilu kuoppaketjun perusteella.
Maaperä kohdalla on hiekkaa. Puusto pääasiassa kuusimetsää.

Ilovuori 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sepänmaa ja Hemminki 2025: Paikalla on hiilimiilu, halkaisija n. 10 m, korkeus 0,4 m. Sitä kiertää ketjumaisesti n. 1 x 0,5 m kokoiset kuopat. Kuoppaketjun perusteella kyseessä on pystymiilu.
Maaperä kohdalla on hiekkaa. Puusto eri ikäistä mänty- ja kuusimetsää.

Yhteisenahonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sepänmaa ja Hemminki 2025: Paikalla on hiilimiilu. Halkaisija noin 6 m, korkeus 0,40 m. Sitä kiertää ketjumaisesti n. 1 x 0,5 m kokoiset kuopat. Kuoppaketjun perusteella kyseessä on pystymiilu.
Maaperä kohdalla on hiekkamoreenia. Puusto nuorta kuusi- ja mäntymetsää.

Kovalanniemi 5 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kovalanniemen etelärannalla rantatörmän päällä sijaitsee vanha rajamerkki, joka on nykyisten kiinteistörajojen kulmassa. Kivistä ladottu neliönmuotoinen perusta on kooltaan 1,5 x 1,5 m, korkeus 50 cm. Latomuksen keskellä on pystykivi, jossa on jäkälän peittämiä kaiverruksia. Rajamerkin vierestä kulkee Kovalanniemen etelärantaa pitkin kulkeva polku. Samalla rajalla on
Kovalanniemen pohjoisrannalla samanlainen rajamerkki Kovalanniemi 6.

Kovalanniemi 6 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kovalanniemen pohjoisrannalla rantatörmän päällä sijaitsee vanha rajamerkki, joka on nykyisten kiinteistörajojen kulmassa. Kivistä ladottu neliönmuotoinen perusta on kooltaan 1,5 x 1,5 m, korkeus 50 cm. Latomuksen keskellä on kaatunut pystykivi. Rajamerkin vierestä kulkee polku Kovalanniemen pohjoisrantaa pitkin. Samalla rajalla on Kovalanniemen etelärannalla samanlainen rajamerkki Kovalanniemi 5.

Sammallahti (1000096486) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Äänekoskella Keiteleessä Kertonselän itäosassa Sammallahti-lahden itärannan tuntumassa matalassa vedessä.
Puinen liistekatiska, jonka muoto kaksine pesineen ja johdeaitoineen erottuu selkeästi. Kuluneiden liisteiden yläosat näkyvät veden pinnalla. Rakenteen laajuus on noin 2 x 2 metriä. Katiskan kerrotaan olleen lahdessa pitkään. Katiskoja tiedetään olleen lahdella aiemmin useita. Katiska on ollut havaittavissa veneellä liikuttaessa, mutta syksyllä 2025 veden ollessa matalalla katiska näkyi veden pinnalla.

Saloranta (729010020) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kalmarinselän kaakkoisosassa, Saloranta-nimisellä hiekkarannalla. Paikalta on löytynyt kvartsia. Salorannan asuinpaikka muodostaa yhdessä Hirsihiekan asuinpaikan kanssa yhtenäisen, noin 0,6 km pitkän löytövyöhykkeen. Osa asuinpaikka-alueesta lienee jäänyt veden alle.

Kalmarinselkä Kuolusaari/Ruumissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kalmarinselkä -nimisen järven eteläpäässä on Kuolusaari eli Ruumissaari, jota on kutsuttu myös Kalmusaareksi. Perimätiedon mukaan saarelle haudattiin 1790-luvulla Kalmarin kylän asukkaita, joista kuoli n. 90 % - erityisesti torppareita ja mäkitupalaisia. Saarella on näkyvissä kumpuja.

Keuruun 2. kirkko (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Noin 80 m Keuruun nykyisestä kirkosta itään on ympäristöstään kohollaan oleva rakennuksen perustus. Perimätiedon mukaan kyseessä on Keuruun 2. kirkko, joka oli käytössä vuosina 1656 - 1758.

Kuljunperä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Palaneen luun (KM 26738) löytöpaikka sijaitsee Saanijärven luoteispäästä ja Sointulan talosta runsas kilometri luoteeseen, Raudanjoesta noin 0,3 km koilliseen, metsäautoteiden risteyksestä noin 50 m länsiluoteeseen. Kohde on mahdollisesti kokonaan tuhoutunut.

Laitjärvi Huiska (Hautapaikat)
Historiallinen; Huiskan talon maalla kerrottaan sijainneen entisen hautausmaan, josta aikaa 150-200 v (v. 1961).

Suontee Virtasalmi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Suonteenjärven pohjoisosassa, Virtasalmen yläosassa länsirannan suurissa kivissä on halkaisijaltaan 10-15 cm rautarenkaita rautatapin päässä. Renkaat ovat tukkilauttojen kiinnitystä varten ja ilmeisesti "yhtiön miesten laittamia".

Suontee (Kivirakenteet)
Historiallinen; Suonteen itärannan suurissa rantakivissä on 3-numeroisia lukuja, jotka ovat kertojan mukaan isojaon aikaisia kalavesien rajamerkkejä.

Linnasenvuori - Juokslahti (Puolustusvarustukset)
Ajoittamaton; Luontaisesti jyrkkärinteinen vuori, jota kutsutaan Linnasenvuoreksi. Rakenteiden jäänteitä ei ole havaittu.

Vuosjärvi Kalmusaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Tarina kertoo, että "tuli kalamuukkilaisia Leppälän taloon yöksi, tuli kuolema ja vainajat haudattiin Kalmusaareen".

Lamponiemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Liesjärven kaakkoisrannalla, Lamponiemen eteläpuolisella hiekkarannalla.
Niemessä on pitkä, matala hiekkaranta, jonka takana on kapeahko noin 0,5 - 1 m korkea hiekkainen rantavalli ja sen takana samankorkuinen hiekkainen tasanko, joka on suureksi osaksi peltoa. Tieltä, noin 200 m Lamponiemen kärjestä etelään, muutama kymmenen metriä pohjoiseen rantavallista on löydetty muutama kvartsi-iskos.
Mahdollinen asuinpaikka on ehkä pellolla tai kankaalla. Paikalle kaivetuilla muutamilla koekuopilla asiaa ei ole voitu varmistaa. Kyseessä voi olla leiripaikka.

Kivijärvi Lintusaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Aivan Kannonkosken ja Kivijärven kuntien rajalla sijaitsevasta Lintusaaresta löydettiin v. 1951 ihmisen pääkalloja ja luita hiekanajossa. Saareen hautaamisesta ei ole kertojan mukaan tietoa, mutta sitä arvellaan kesäkalmistoksi aikana, jolloin omaa kirkkoa ei ollut. Toisen arvelun mukaan sinne olisi haudattu Suomen sodan aikana surmattu vihollisjoukko.

Konnevesi Hautasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Saaressa on perimätiedon mukaan 1600-luvulla ruttoon kuolleiden hautoja. Petäjissä pitäisi olla heidän nimikirjaimiaan ja merkintöjä haudoista, mutta ne ovat jääneet "puun sisään". Hautasaari on kokonaisuudessaan luonnonsuojelualuetta.

Ohenmäki (275500002) (Taide)
Historiallinen; Konneveden Pukaranmäeltä Hankasalmeen johtavan tien varrella olevaan Ohenmäen kallioon on hakattu vuosilukuja ja ympyröitä. Kertoja arveli niitä jonkin sodan muistomerkeiksi.

Kirkkosaari (277000002) (Hautapaikat)
Historiallinen; Kirkkosaaressa on vanhan perimätiedon mukaan ollut hautausmaa ja läheisessä Kelloniemessä kirkonkello. Kirkkosaari sijaitsee Korpilahden pohjoisosassa lähellä Muuratjärven rajaa Kuusijärvessä. Kuusijärvi on yhteydessä Muuratjärveen Myllyjoen kautta. Pyöreähkön saaren keskiosan kummulla, koillisrinteellä 25 metriä rannasta on kuusi selkeästi erottuvaa haudantapaista painannetta. Painanteet ovat koillis-lounais -suuntaisia ja kooltaan 0,5 x 1,5 m.

Kissakulma Hautaniittu (Hautapaikat)
Historiallinen; Tarinan mukaan isonvihan aikaan paikalle on haudattu venäläisiä sotilaita. Toisen tarinan mukaan Hautaniitulla on suuri kuoppa, "hauta", josta Kissakulman tien varrella sijaitseva alue on voinut saada nimensä.

Lievestuore Lapinsalmi (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Lievestuoreen järvessä Montolan/Lapinsalmen etelärannalla on paikallisen kertojan mukaan lapinraunioita (v. 1956).

Kukkolinna (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee Päijänteen itärannalla, Luhangan Saviselän kaakkoisrannalla, Keihäsniemen luoteisosassa olevan jyrkän Jyrtynniemen keskivaiheilla.
Jyrkähkön mäen lakialue on noin 50 m Päijänteen pintaa ylempänä. Lakialue on laajahko ja melko loivapiirteinen, mutta ei vaikuta linnoitukseksi sopivalta. Mitään varustuksia ei alueelta ole tavattu. Paikkaa ei voi pitää muinaislinnana, mutta tähystys- ja vartiopaikkana se on voinut hyvin toimia. Näkyvyys Päijänteelle on hyvä.
Vartiopaikkaan voi viitata myös nimi Kukkolinna.

Kirrinjärvi Solikkosaari (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Solikkosaari on pitkä, kapea saari vanhan kirkon itäpuolella Petäjäveden keskustassa. Saaressa on suuria kuoppia, joiden sanotaan olevan v. 1918 sisällissodan ja "sitä aikaisempienkin sotien" ammusvarastoja.

Uusi-Räihä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Uusi-Räihän mailla on kiviraunio, jota kansa sanoo lapinkiukaaksi. Siinä sanottiin majailleen lappalaisia.

Luomala (601010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Koliman itärannalla, loivalla rantatörmällä olevan Luomalan talon maalla. Paikalta on löytynyt tasataltta (KM 2029:127) vuonna 1880; esineen tarkka löytöpaikka on kuitenkin tuntematon. Inventoinnissa 1964 paikalta on löytynyt piin pala, joka saattaa olla tuluspiitä. Talon pihalta kerrotaan löytyneen kiveystä vesijohtoa tehtäessä; kiveyksen tarkemmasta sijainnista tai luonteesta ei kuitenkaan ole tietoa.
Maastollisesti nykyisen päärakennuksen ja talli-/navettarakennuksen vaiheilla, törmän päällä, on saattanut olla kivikautista asutusta. Tila on yksi Pihtiputaan kauimmin viljeltyjä tiloja, mahdollisesti 1600-luvulta alkaen. Merkkejä asuinpaikasta ei tonttimaalta luultavasti ole enää löydettävissä. Pellot talon itä- ja koillispuolella ovat olleet vuonna 1997 viljalla ja laitumena, eikä niistä ole ollut mahdollista tehdä havaintoja.

Pohjoisniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alvajärven jyrkähköllä rantatörmällä, Pohjoisniemen etelärannalla kangasmetsässä olevalla mökkitontilla.
Rantatörmässä on havaittu kulttuurimaata ja palaneita kiviä.

Ainola 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alvajärven rantatörmällä, jossa on vuoden 1964 inventoinnissa havaittu mahdollinen tuhoutunut tulisija. Vuonna 1997 tehdyssä maastotarkastuksessa on todettu, että 1950-luvulla rantatörmää on leikattu ja pengerretty, ja mökkirakennus on tehty täyttömaalle. Yläpuoliselle törmällekin on viety jonkin verran täyttömaata. Sen sijaan itäpuoli, liiterin alapuolinen törmä, on luonnontilassa. Kohde vaikuttaa epävarmalta. Ehjää kulttuurikerrosta voi olla enintään tontin itäosassa.

Pohjoisniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pohjoisniemen etelärannalla, niemen länsiosassa, Alvajärven rantatörmässä.
Rakennuksesta noin 18 m itään on todettu liesi vuoden 1964 inventoinnin yhteydessä, jolloin havaittiin myös kulttuurimaata ja kvartsia. Vuoden 1996 koekuopista niitä ei havaittu.

Sadinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saanijoen ja Putaanvirran risteyskohdan pohjoispuolisessa niemessä. Alue on peltoa ja puutarhaa. Paikalla on havaittu tulisija ja nokimaata taloa tehtäessä. Metsässä on mahdollisia pyyntikuoppia. Mahdollisesti pihanurmikon alla on jäljellä kivikautista asuinpaikkaa. Samalla niemellä on kolme muutakin kivikauteen ajoittuvaa kohdetta (Sahinniemi, Sahinniemi 2-3) sekä mahdollisesti keskiaikaan ajoittuva rajamerkki.

Kiesimenjärvi Kuolionsaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Saarella on kertojan mukaan ollut useita kivilatomuksia. Vuonna 1928 yhdestä löytyi ihmisen pääkallon pahoin lahonnut yläosa ja tummuneita luita. Luista tehtiin ilmoitus kirkkoherralle. Metsien arviointimiesten sanotaan tuhonneet haudat (ilmeisesti v. 1939). Kohteeseen liittyvät tarinat eivät ole yhteneväisiä.
Timo Jussilan Pylkönmäen länsiosan rantayleiskaava-alueen inventointikertomuksessa v. 2003 mainitaan, että "saari on paikallisen isännän kertoman mukaan rauhoitettu" ja "täysin rakentamaton". "Tarinan mukaan saareen on haudattu muinoin tilapäisesti vainajia" ja että "kyseessä on ns. ruumissaari". "Saaressa ei ole paikallisten kertoman mukaan näkyvissä mitään merkkejä haudoista ta muista rakenteista". Paikkaa ei tarkastettu inventoinnin yhteydessä.

Keitele Mustasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Mustasaari on toiminut perimätiedon mukaan tilapäisenä hautapaikkana 1700-luvulla, kelirikon aikaan vainajia Rautalammille vietäessä. Saarella on havaittavissa pienehköjä painanteita, ja sen keskellä on matala.

Kolima Multasaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Paikkakunnalla elää sitkeä tarina siitä, että Multasaareen olisi haudattu ryssiä (ja että siellä kummittelee).

Kolima Rakaja (Hautapaikat)
Historiallinen; Kolimajärven kaakkoisosassa sijaitsevalle Rakajan saarelle kerrotaan haudatun ruttoon kuolleita. Saaressa on useita kivikautisia asuinpaikkoja.

Muuruejärvi Ruumissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Viitasaaren länsilaidalla olevassa Muuruejärvessä, lähellä Kauppilan talon rantaa on Ruumissaari. Saareen on 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa ja ehkä myöhemminkin haudattu tilapäisesti rospuuttoaikaan. Vainajat vietiin Viitasaareen keväällä veneellä ja syksyllä järven jäädyttyä jäätä pitkin. Saareen on perimätiedon mukaan haudattu "syviin hautoihin kotitekoisissa arkuissa".

Törölä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Niiniveden pohjoisimmassa kolkassa, Pohjoislahden länsirannalla, valtien 4 länsipuolella, Pistesalmen ylittävältä sillalta noin 0,9 km pohjoisluoteeseen, Kierälahden luoteispuolella.
Paikka on savi-/hietapeltoa, joka viettää loivasti itään, kohti Kierälahtea. Löytökohta on noin 0,2 km päässä vesirajasta. Paikalta on löytynyt tasataltta ja kvartsi-iskos.

Syvälahdenkangas (Maarakenteet)
Historiallinen; Kahdeksan nelisivuista kaivantoa, kooltaan noin 6 x 6 m ja syvyys noin 0,7 - 1 m, on Syvälahden kankaalla, mäen päällä. Maaperä on hiekkaista moreenia. Niissä ei ole hiiltä, joten eivät ole tervahautoja. Inventoijan arvio on, että kyseessä voisivat ehkä olla 1. maailmansodan aikaiset varustukset, esim. tykkipesäkkeet.

Elämäjärvi Mäkelä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisin autioituneen Mäkelän talon pihapiirissä on kolme kellaria, jotka perimätiedon mukaan on tehty ennen kuin talo perustettiin 1800-luvun alussa. Paikalla on lisäksi Mäkelän pihapiirin rakennusten kivijalkoja. Kooltaan kellarit ovat 3,2 – 3,7 x 3,4 m, mitattuna maakummun mukaan. Sisämitat ovat: korkeus noin 1 m ja leveys 1,5 m.
Elämäjärven kylän vanhimmat talot ovat Kinnula ja Pesola, joista Kinnula mainitaan veroluetteloissa ensi kerran vuonna 1554 ja Pesola vuonna 1564. Jälkimmäinen on sijainnut nykyisen Mäkelän talon paikalla järven etelärannalla, Kinnula puolestaan järven pohjoisrannalla, Kinnusrannalla. Talojen nimet ilmestyvät veroluetteloihin vasta 1700-luvun alkupuolella, mutta henkilönimien perusteella on päätelty, että Kinnulan ensimmäinen veroluetteloissa mainittu isäntä on Pekka Rautaparta ja Pesolan puolestaan Lassi Kolari.
Mäkelä lienee entisen Pesolan paikalla, mutta vuoden 1848 kartalla (Kansallisarkisto, Pitäjänkartasto, Pihtipudas, 3321 04) Mäkelä on jo tällä paikalla ja Pesola puolestaan Siirtolan kaakkoispuolella Liitonjoen toisella rannalla.
Kohdetta ei tarkastettu vuoden 2013 inventoinnissa, koska vuoden 2003 kuvaus kohteesta on kattava eikä paikasta olisi ollut saatavissa mitään lisätietoa. Mäkelässä on uusi talo.

Elämäjärvi Kallioniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kallioniemen rannassa, loivassa järvenrantarinteessä lähellä vesirajaa (5–7 m) on suorakaiteen muotoisen rakennuksen perustus, joka on noin 4 m x 7 m kokoinen ja 40 cm korkea kivinen taso tai terassi. Tunnettu tieto (1800-luvun alkuun asti) sijoittaa Kallionniemen rakennuskannan nykyisen talon paikkeille mäen harjalle. Rannassa näkyvät perustukset olisivat siis tämän tiedon mukaan nuorimmillaankin 1700-luvulta.
Kohde tarkastettiin vuoden 2013 inventoinnissa. Muinaisjäännösrekisterin koordinaattien kohdalla oleva rantakaistale, entinen niitty, oli kokonaisuudessaan jyrätty ja myllerretty kaivamalla ja tasoittamalla, joten mitään talonpohjaa ei paikalla pystytty enää erottamaan. Entisen niityn eteläpäässä oli kivikasa, joka saattaa olla jäännös em. terassista. Myllerretystä rantamaastosta löydettiin kulunut rautaveitsi, jota ei otettu talteen.

Elämäjärvi Lamminmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lamminmäki on kahden suon välissä oleva luode-kaakkosuuntainen harjumuodostelma, jonka alueella on kaksi kaskiröykkiötä. Röykkiöt sijaitsevat kuusikossa lounaaseen viettävän rinteen alaosassa Lamminmäen tilan lounaispuolella. Lamminmäen talo on tilana perustettu 1800-luvulla, joten röykkiöt voivat liittyä tilan kaskiviljelyvaiheeseen. Todennäköisin viljelyalue on röykkiöiden koillispuolella.

Elämäjärvi Leppälampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pihtiputaan koillisosassa, Leppäkankaan ja Leppämäen välissä olevaan Mörninsuohon työntyvällä matalalla niemekkeellä. Asuinpaikka on tämän niemekkeen pohjoisreunalla olevalla kumpareella. Noin hehtaarin kokoisessa pihapiirissä on kolmen rakennuksen perustukset ja mahdollinen kaivo. Pihapiiriin johtaa lännestä tieura, joka on osittain tuhoutunut nykyisen metsäautotien alle. Rakennuskanta on keskittynyt pihapiirin länsilaidalle ja keskelle. Rakennusten koot ovat 6 x 8 m, 10 x 10 m ja 6 x 7 m. Kaivo on kooltaan n. 1,5 x 1,5 m.

Rönny Suurisuo (Raaka-aineen hankintapaikat)
Moderni; Juntinlahden perukassa olevan Suurisuon pellon pohjoisnurkan vieressä kuusikossa on kaksi savihautaa. Haudat ovat kooltaan 8 x 8 m ja 7 x 5 m, syvyydeltään ne ovat noin 1 m. Molemmat haudat ovat muodoltaan nelikulmaisia. Savihaudat ovat kuuluneet Sointulan talolle, ja niiden käyttö loppui viimeistään 1940-luvulla. Käyttöajan alku sijoittunee 1800-luvun lopulle, jolloin Pihtiputaalla siirryttiin lopullisesti peltoviljelyyn. Hautojen savea on käytetty peltojen maan parannukseen.

Rönny Pirttikangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Saanijärven Juntinlahden pohjukassa, keskellä Pirttikankaan koillisrinnettä on neliön muotoinen rakennuksen perustus. Perustukset ovat kooltaan 5 m x 5 m ja seinälinjat kulkevat väli-ilmansuuntien mukaan. Seinälinjat ovat kohollaan, mutta niissä ei ole kiveystä. Seinälinjojen paksuus on noin 1,3 m. Etelänurkassa on mahdollisesti uunin/kiukaan kiveystä. Uunin koko on noin 2 m x 2 m. Rönnyn kylällä olevan perimätiedon mukaan Pirttikankaalla on "mult`penkki pirtin" jäännökset. 1900-luvun alussa pirtistä on ollut näkyvissä vielä alinta hirsikertaa.

Pudasjärvi Sepänlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pienessä Kannonjärven Kuivaselkään pistävässä niemessä on kellari, jonka ulkomitat ovat n. 3 x 5 m sekä mahdollinen talonpohja, jonka koko on n. 3 x 3 m. Kohteen eteläpuolisen Sepänlahden lahdenpohjukassa on liistekatiskan jäännöksiä järvessä. Niemessä on paljon epämääräisiä painaumia.

Ampiala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ampialan talon itäpuolella, mäenrinteessä, tien molemmin puolin on n. 20 kpl röykkiöitä, joiden koko vaihtelee 1,5-5 m. Röykkiöiden kivet ovat Ø 20-40 cm. Röykkiöt ovat sammaloituneita ja muodoltaan pitkulaisia tai pyöreähköjä. Röykkiöaluetta ympäröi viljelyssä oleva pelto. Kyseessä ovat mitä todennäköisimmin peltorauniot.

Rossinkylä Ukonmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ukonjärven pohjoispuolella sijaitsevan Ukonmäen rinteen puolivälissä on kolme, halkaisijaltaan n. 4 m olevaa röykkiötä. Kivien koko röykkiöissä on Ø n. 10 - 40 cm.

Siikakoski Aittoniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Konneveteen pistävän Aittoniemen eteläkärjessä, sammalen alla on 2,5 x 2,5 m kokoinen kiuas. Kyseessä saattaa olla ns. kalasaunan kiukaan jäännös. Kiukaasta n. 50 m luoteeseen sijaitsee ainakin kaksi kiviröykkiötä, jotka ovat mahdollisia peltoraunioita. Röykkiöiden koko on n. 2 x 2 m.

Pyhälahti Ahveninen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pitkän ja kapean Pyhälahden kaakkoisrannalla, n. 50 x 20 m kokoisella alueella on asuinrakennuks(i)en ja kellarin jäännöksiä. Paikalla on ainakin yhden, ulkomitoiltaan 16 x 8 m kokoisen, uunillisen asuinrakennuksen perustus. Rakennus on ollut kolmihuoneinen. Kellarin ulkomitat ovat 8 x 4 m ja toisen mahdollisen uunin/kiukaan jäännöksen koko on n. 3 x 3 m.
Paikalla on myös 12 x 15 m kokoinen painauma, jonka eteläkulmassa on suuri kiveys. Kyseessä on mahdollisesti talonpohja. Alueella on lisäksi n. 50 m kiviaitaa, ja pihapiiriä ympäröivät Ahvenistentien puolella metsittyneet, ojitetut pellot.

Huuhkajavuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen historiallisen ajan raudanvalmistuspaikka sijaitsee Hankasalmen ja Pieksänmaan kuntien rajalta noin 0,9 km länteen, Vanajajärven länsipuolella, Huuhkajavuoren laen alapuolella. Kohteen löytäjän, arkeologian harrastaja Pekka Tarkiaisen (Pieksämäki) ilmoituksen mukaan paikalla on kuonakasa ja sortuneita kiviä (mahdollinen uuni) sekä kaksi hiilihautaa.

Koivisto (1000003692) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kaipolan koillispuolella, Jämsänjoen mutkasta noin 1,6 km itään ja Koiviston talon eteläpuolella.
Koiviston talon mailta on 1950-luvulla löytynyt kourutaltta (KM 22561) ja tasataltta (KM 22563). Vuoden 1994 inventoinnissa selvisi, että ainakin toinen taltoista on talon eteläpuolen kasvimaasta. Samalla löydettiin pellosta yksi epämääräinen kvartsi (KM 28590). Vuosien 1994 ja 2005 inventoinneissa ei paikalla havaittu enempää merkkejä esihistoriasta.

Turkkila (1000003693) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kaipolasta itäkaakkoon, Jämsänjokisuusta 2,3 km itään, Turkkilan talon lounaispuolella noin 100 m ja Turkinjärven kaakkoisrannalla olevan pellon harjanteella, maantien pohjoispuolella.
Toinen löytöpaikka on maantien eteläpuolella olevalla pienellä peltokumpareella Turkinjärven ja ja Hanhijärven välisellä kannaksella, ks. alakohteet.
Molemmilta löytöpaikoilta on kvartsia ja molempien topografia on kivikautiselle asuinpaikalle sopiva.

Ohensaari 2 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Kivikautinen; Vuoden 2005 inventoinnin mukaan Ohensaaren pohjoisosan länsirannalla on nousevassa rantakalliossa 0,2 x 7 metrin mittainen yläviistoon kulkeva kvartsisuoni, josta on louhittu kvartsia.

Taivassalo-Syvälahti (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee Taivassalon saaren kaakkoisrannalla olevan Syvälahden itärannalla kalliorinteessä.
Melko ylhäällä järveen laskevassa jyrkähkössä kalliorinteessä on noin 6 metriä pitkä osin sammalpeitteinen kivilatomus. Se on eräänlainen kauniisti asetelluista liuskekivistä koostuva rannan suuntainen seinämä, korkeudeltaan noin 70 cm. Puolet latomuksesta on sortunut. Sen vieressä on lohkareluola, johon liittyy myös kivirakenne.

Röykkälä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on yhdeksän pellolla olevaa kiviröykkiötä. Ne ovat todennäköisimmin syntyneet peltoa raivattaessa.
Maanomistajan tietojen mukaan paikalla on ollut nykyistä 1800-luvulta peräisin olevaa päärakennusta edeltänyt rakennus. Tästä ei havaittu merkkejä, koska samalla paikalle rakennettiin aittaa.
Pellosta löytyi pala punasavikeramiikkaa (KM 35037), jossa on lyijylasite ja bolus-koristelua.

Tallimäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on talonpohjan jäänteet 1800- ja 1900-lukujen taitteesta.
Maanpinnalla erottuu talon seinälinjat ja pohjoisseinällä romahtanut uuni. Talonpohja on kooltaan 18x10 metriä. Paikalta noin 200 metriä etelään on 1900-luvun alun navetan rauniot (P:6872080, I:3456960).
Läheisiltä pelloilta on löytynyt rahoja 1800-luvun puolivälistä 1950-luvulle.

Korpisuonmäki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Korpisuonmäen länsireunalla oleva yksittäinen peltoraunio. Raunio on muodoltaan soikio (10 x 5 x 0,8 m).
Raunion paikka on sopii myös lapinrauniolla (hyvät näkymät), mutta epätodennäköinen vaihtoehto.

Pakasaho (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pakasahon 1700-luvun sotilastorpan pihapiiri. Pihapiirin koko on n. 100 x 100 m. Alueella on yksi varma talon pohja, useita kiviröykkiöitä, kaksi kellaria sekä vanhoja kaskipeltoja. Osa kiviröykkiöistä voi olla vanhojen kiukaitten raunioita, koska kivet näissä on mustuneita.
Talon pohja on mitoiltaan 8 x 8 m. Länsiseinällä kiukaan raunio. Vuoden 2013 inventoinnissa kohdetta ei löydetty.

Pieni Susijärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pihtiputaan ja Reisjärven rajalla oleva rajapyykki. Kivi on n. 30 cm korkea luonnonkivi, johon on hakattu ison ympyrän sisälle teksti "3 x". Rajakivestä n. 10 m päässä (lounaassa ja koillisessa) on nykyisen rajan mukaisessa linjassa olevia kiviä viisarikivinä.

Vihtala 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Isossa (4 x 3 x 3 m) maakivessä oleva hakkaus. Hakkauksessa kulman merkki ja numero "38". Kivi on Pekkarilan ja Partalan tilojen rajalla.

Hietakangas (1000004852) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on autioitunut pihapiiri, johon kuuluu kuuden rakennuksen pohjat, yksi kellari ja kaivo sekä useita peltoraunioita ja kiviaitoja. Hakkuualueen ja taimikon välissä sijaitsevan alueen koko on 350 m x 100 m pohjois-eteläsuunnassa. Suurin talo on mitoiltaan 23 m x 9 m, ja siinä on ns. välikuja ja kaksi uunia. Muiden pohjien koko on 4 m x 4 m - 6 m x 6 m.

Kattilaniemi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on multapenkkitalon pohja, jonka koko on 3 m x 4 m. Pohjoisnurkassa on 1,5 m x 1,5 m kokoinen kiukaan raunio. Talonpohjan vieressä on ollut ilmeisesti pieni pelto.

Saunakallio (1000004906) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Saunakallio sijaitsee Matilanniemen pohjoisosan Kankaanmäellä, noin kilometri Sumiaisten ja Äänekosken väliseltä rajalta kaakkoon ja Sumiaista Konginkankaalle johtavalta maantieltä 637 noin 400 m lounaaseen, Matilanvirran itäpuolella.
Kalliolla on jäkälän peittämä kiviröykkiö, jonka keskiosan (1,7 x 1,2 m) suurehkot lohkokivet ovat osittain paljaat. Röykkiöstä noin 10 - 15 m etelään sijaitsee sammalpeittoinen kivikehä, jonka halkaisija on noin 2,2 m.

Armisvesi Saunasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Saunasaari on pitkänomainen ja pituusakseliltaan lähellä luode-kaakkosuuntaa. Saaren suurin pituus on noin 200 metriä ja leveys noin 60 metriä. Saaren reunat ovat vanhaa vesijättömaata ja etenkin eteläosa on melko alavaa. Vanha rantalinja erottuu maastossa 1–1,5 m korkeana töyräänä. Armisveden pintaa on viimeksi laskettu ilmeisesti 1930-luvun alussa.
Armisveden Saunasaarta on pidetty perimätiedon mukaan hautasaarena. Saunasaarella ei vuoden 2008 inventoinnissa havaittu selkeitä hautamaisia painanteita. Osa Saunasaarta koskevista tiedoista lienee sekoittunut viereisen Myssyrän eli Ruumissaaren kanssa.
Saaressa on myös kivikautinen asuinpaikka, ks. kohde 77010022.

Kynsivesi Tuomarinsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Laukaan ja Hankasalmen rajalla sijaitsevaa Tuomarinsaarta on arveltu hautasaareksi, koska sieltä on löytynyt pääkallo.

Harmoinen Vierelä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on 1800-luvulta peräisin oleva kiviaita, joka reunustaa tietä. Kiviaidan pituus 80 m ja leveys 1,5 m. Kiviaidan toisessa päädyssä olevassa lohkokivessä on suoraseinäisiä poran reikiä.

Harmoinen Hukki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Nykyisin rakentamattomalla alueella on vanhan Hukin tilan kivistä ladottu kaivo, joka on halkaisijaltaan 1,7 m ja lähes kokonaan täyttynyt maa-aineksella. Kaivon ympäristössä on myös mahdollinen uunin jäännös, jonka halkaisija on noin 3 m. Uunin ympärillä ei ole havaittavissä jälkiä rakennuksen perustuksista, mutta lähistöllä on noin 10 m pituinen maantasainen kivirivi, jotka saattavat olla perustuskiviä. Alueella on myös noin 90 m pitkä ja 1,5 m leveä kiviaita, sekä kaksi peltorauniota, joiden halkaisijat ovat 1,5 m ja 3 m.

Pukarankulma Ruokolahti (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde on sammaloitunut kiviaita, jonka pituus on 80 m ja leveys 1,5 m.

Löytäne Venttola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on 1700–1800-luvuille ajoittuvan navetan jäännös. Lohko- ja luonnonkivistä tehdyt kiviseinät ovat suurelta osin vielä pystyssä hyvin säilyneinä; etelä- ja itäseinämissä on vaurioita. Ovi- ja ikkuna-aukoista osa on tynnyriholvattu kivillä. Saumoissa on nähtävissä paikoin kalkkilaastia. Rakenteen länsipäädyssä lattiatasoa on korotettu lohkokivillä.

Tammijärvi Vanha-Salmela (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tammijärven rannassa, kumpareella on 10 m x 14 m kokoinen asuinrakennuksen pohja, johon liittyvät myös uunin jäännökset. Perustuksen ja uunin kivet ovat luonnonkiviä. Rakennus on siirretty paikaltaan 1930-luvulla tai aikaisemmin. Pihapiirissä on sijainnut kaksi muutakin rakennusta.

Saarenkylä Joutsenlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde käsittää 5,6 m x 8,8 m kokoisen rakennuksen pohjan, jonka perustukset on tehty luonnonkivistä. Pohjoisnurkassa on jäännöksiä mahdollisesta uunista ja itäseinän kohdalla on maatunut hirsi. Paikalla on myös 3 m x 6 m kokoisen kellarin pohja. Näkyvissä on perustuksista jäljelle jäänyt maavalli, jonka leveys on noin 1 m, maakiviä sekä kellarin pohjalle painuneita lohkokiviä.

Ylä-Kintaus (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on pohjakaavaltaan neliömäinen, hajonnut uuni, jonka länsipuolella on n. 100 m säteellä on kolme viljelyröykkiötä metsässä.
Noin 25 metriä kohdepistemerkinnästä lounaaseen on löytynyt metallinetsinnässä mm. Juhana III:n ja Kustaa II Aadolfin rahat (tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön Ilppari ILM24937).

Kirkonkylä Puttola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi lohkokivistä tehtyä 3 m x 3 m ja 2,5 m x 2,5 m kokoista uunia. Pienemmässä on käytetty myös punaisia ja harmaita tiiliä. Rakenteiden korkeudet ovat 1 - 1,5 m välillä. Uunit ovat olleet Kallio-Puttolan entisen rakennuksen ja riihen uunit. Tila on siirretty nykyiselle paikalleen 1920-luvulla, mutta rakennukset on purettu vasta 1970-luvulla. Purettu asuinrakennus oli Puttolan sotilastorppa 1700-luvulla.

Rönny Rautamäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pöhlönrannan kivikautisen asuinpaikan vieressä, törmän päällä on sammalen peittämä kiukaan raunio. Rakennuksen seinälinjoja tai nurkkakiviä ei ole näkyvissä.

Korppinen Kukaspuronpirtti (Asuinpaikat)
Moderni; Kolkkujärven koillisrannalla on 5 m x 8 m kokoinen talonpohja, jonka eteläpuolella on metsittyneitä sarkapeltoja. Talon seinälinjat ovat näkyvissä vain maassa olevina hahmoina. Talonpohjasta n. 130 m luoteeseen on peruskarttaan merkitty lapinraunio.

Paajala Kohmelo (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde on n. 10 m x 120 m laajuinen autioitunut pihapiiri, johon kuuluvat kahden kiukaallisen rakennuksen, maakellarin, navetan ja ulkotulisijan jäännökset. Rakenteet sijaitsevat rivissä tien suuntaisesti n. 120 m matkalla.
Kiukaallisten rakennuksien pohjat ovat mitoiltaan 8 m x 6 m (kiuas 2 m x 2 m) ja 4 m x 5 m (kiuas 1 m x 1 m). Kummassakin rakennuksessa on ollut luonnonkivistä tehdyt perustukset ja yksi "väliseinän" perustus. Isomman rakennuksen kiuas sijaitsee keskellä itäistä seinää, kun taas pienemmän rakennuksen kiuas on pohjoisnurkassa. Maakellari on rakennettu puoliksi maanpinnan yläpuolelle kasatuilla maavalleilla, ja siinä on ollut tuohikate maamassojen sisäpuolella. Kellarin ulkomitat ovat: 8 m x 8 m, seinämien paksuus on n. 1,5 m. Pihalla oleva ulkotulisija on luonnonkivistä kasattu puoliympyrän muotoinen kivivalli, jonka halkaisija on 1 m. Ulkomitoiltaan 8 m x 8 m kokoinen navetta on rakennettu kylmämuuratuista luonnonkivistä, joiden halkaisijat vaihtelevat 10 cm-50 cm. Seinät on kylmämuurattu tasakertaan, joka on 1,5 m korkeudella ja seinien paksuus on 1 m. Navetassa on ollut kylmämuurattu väliseinä, joka on suurimmaksi osaksi sortunut. Kattorakenteet ovat miltei tuhoutuneet; joitakin jäännöksiä on jäljellä rakennuksen sisällään romahtaneina.

Pyhäjärvi Tellikka (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde on ilmeisesti kellarina käytetty 2 m x 1 m kokoinen maakuoppa. Kellarikuopannetta ympäröi 1,5 m leveä maavalli. Alue on nykyisin lammastarhana.

Pyhäjärvi Häkkilä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on neliskanttinen kivilatomus joka on kooltaan 1,5 m x 1,5 m x 0,5 m. Latomuksen keskellä on litteä pystyyn asetettu kivi, jonka korkeus on n. 40 cm. Kivessä ei näy merkkejä.

Keihärinkoski Keihäri (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde on mahdollinen rakennuksen perustus Keihärin talon pihapiirissä. Talonpohjan koko on n. 8 x 8 m. Isännän mukaan perustuskivet olisivat ennen olleet paremmin näkyvillä.

Niinilahti Aroniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Aroniemen talon pihapiirissä on kaksi ruohottunutta uuninrauniota. Eteläisempi uuneista on kooltaan 4 m x 4 m ja pohjoisempi 3 m x 5 m. Molempien yhteydessä on nokimaata. Uunien pohjoispuolella (pkoo: 6978636, ikoo: 3444255) on kiviaita, jonka pituus on n. 55 m ja leveys 1-1,3 m. Kivien koko on n. 20 - 50 cm.

Tammimäki Haapala (Kivirakenteet)
Historiallinen; kohde on tienvartta seuraileva luonnonkivistä ladottu kiviaita. Tien vieressä on myös kaksi röykkiötä (pituudet n. 10 m, leveydet 2-5 m), jotka ovat syntyneet tien raivauksessa. Kiviaita on suhteellisen hyvin säilynyt ja pääättyy Haapalan talon pihapiirin reunalle.

Tanttula Uimaniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on 1900-luvulla autioitunut pihapiiri, johon kuuluu useita rakennusten perustuksia sekä riihi, joka on vielä pystyssä. Pihapiiriä ympäröivät metsittyneet pellot, joilla on muutamia peltoröykkiöitä.

Tanttula Kivelä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on 1800-luvulta periytyvä ja 1900-luvulla autioitunut pihapiiri, jossa on rakennusten jäännöksiä (betoniperustuksia, asbestilevyjä, tiiliuunin raunio). Pihapiirissä on myös mahdollisesti 1800-luvulle ajoittuva luonnonkivistä ladottu kellari. Pihapiirin ulkopuolella on metsittyneitä peltoja, joissa on peltoröykkiöitä. Pellot ovat olleet viljelyksessä vielä 1900-luvulla.

Juokslahti Nuorlahti (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on sammalen peittämä kivikasa, jonka yhteydessä on nokista hiekkaa. Rakenteen ympäristössä on kiviä, osittain näkyvissä ja osittain sammalen alla. Röykkiö ja kivet saattavat liittyä rakennukseen.

Hirvijärvi Mäki-Hunninko (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on kaatuneen koivun juurakon alta paljastunut, osin palaneista kivistä koostuva kivilatomus. Kivien Ø vaihtelee 10-40 cm. Rakenteen vieressä on vanha pelto ja n. 10 m päässä peltoraunio, jonka Ø on 3 m. 1700-luvun karttoihin paikalle on merkitty "Hunnings gård".

Kaappisilmä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Keiteleen Laviaselän eteläpäässä, Kohjonpohjasta etelään olevan suon itärannalla ja Murtokankaan länsirinteen juurella.
Vanhan hiekkakuopan reunan takaa, metsänäestysvaoista on löytynyt runsaasti kvartseja. Voivat olla metsäkoneen rikkomia tai kyseessä on kivikautisen asuinpaikan rippeet.

Seiväskorpi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Noin 25 m pitkä kivistä kasattu aallonmurtaja, jonka leveys on 2 – 3 m, sijaitsee Taivassalon itärannlla Seiväskorvessa. Kivien päälle on kerrrostunut maata noin 20 – 30 cm, ja niiden päällä kasvaa tervalepikko. Huuhtoutumiskerrosta siihen ei ole muodostunut. Paikalle ei johda teitä tai polkuja eikä mitään muitakaan ihmisen tekemiä rakennelmia ole havaittavissa lähistöllä.

Kunninsalmi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pihapiiri, joka on kooltaan noin 20 x 20 m, sijaitsee Edessalon kaakkoisrannalla Kunninsalmessa. Paikalla on 1800-luvun talon perustukset, epämääräinen röykkiö ja kiukaan jäännös (luonnon kivistä kasattu röykkiökiuas 2,5 x 1,5 x 0,7 m). Kiukaan ulkopuolella on nurkkakivet 5 x 5 m kokoisesta rakennuksesta. Epämääräinen röykkiö sijaitsee kiukaasta 14 m etelään. Se on isohkon maakiven viereen kasattu viljelyröykkiön tapainen kasa kiviä (3,5 x 2 x 0,5 m), jonka funktio on hyvin epäselvä. Talon perustus sijaitsee kiukaasta 15 m kaakkoon. Perustuskiviä on jäljellä kahdella seinämällä. Kivet lohkokiviä, joissa on porausjälkiä. Pohjan koko 7 x 5 m.

Kiuassaaren liistekatiskat (Työ- ja valmistuspaikat)
Ei määritelty; Keurusselän länsirannalla Kolhossa, Kiuassaaren ja Halkoniemen välisessä kapeassa salmessa
Liistekatiskoita, joiden halkaisija on n. 3m.

Rajalan hiilihaudat (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdolliset hiilihaudat sijaitsevat Summasen Voudinlahden pohjukasta noin 300 - 400 m pohjoiseen, Rajalan Sara-Ahon teollisuusalueen eteläpuolella mäntykankaalla.
Paikalla on kaksi kuoppaa, joiden pohjalla on hiili- ja nokikerros. Kuoppien halkaisijat ovat noin 2 ja syvyydet noin 0,8 m. Molempia kuoppia kiertää matala valli. Kuoppien seinämät ovat suhteellisen jyrkät, mutta kivisessä hiekkamoreenissa seinämät saattavat säilyä jyrkkinä kauan. Kuoppien ikä on kenties 100 - 120 vuotta.

Leuhunkoskensuu (Taide)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Leuhunkosken voimalan alapuolella, Leuhunkosken suun itäpuolella aivan järven rannassa, rantakalliolla.
Laakeaan kalliopintaan on hakattu rengas, jonka halkaisija on noin 12 cm. Rengas on jäkälän peitossa.

Keskisen mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jämsän kirkosta 11,45 km koilliseen, Juoksjärven lounaispuolella,
maantien 16583 eteläpuolella, Riuttavuoren itäkupeessa olevasta Pajulammista
laskevan puron varrella.
Paikalla on vanha vesimyllyn paikka, jonne 1949/1950 tienoilla rakennettiin pieni sähkövoimalaitos. Mylly on merkitty 1700-luvun lopun karttaan. Osa nykyisistä kivirakenteista voi olla vanhempaa vesimyllyn aikaista kivirakennetta.

Kangasjärvi (1000018932) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka on Kuhmoisten Kangasjärven länsiosassa, Isosaari-nimisen saaren länsipuolella noin 20 metrin päässä rantaviivasta, 1,5–2 metrin syvyydessä.
Löytöpaikalla on pystyyn pohjaan asetetuista liisteistä tehty kalastuslaite.

Niemipelto (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kvartsien löytöpaikka sijaitsee Moksi-järven luoteispuolella, jyrkän rinteen päällä, mäntymetsässä. Paikka on Niemipellon talosta 200 metriä pohjoisluoteeseen.
Metsäautotien luoteisreunasta, hiekkamaalta löytyi kaksi kvartsi-iskosta muutaman metrin välein toisistaan. Tien luoteispuolella metsikössä on pienehkö, painanne (noin 3 x 3 metriä).

Tikkanen (1000019228) (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kyynämöisen itäpuolella ja Pienen Sääkspään eteläpuolella Tikkasen talon metsässä sijaitsevalla matalahkolla havumetsää kasvavalla metsäsaarekkeella. Paikka on Tikkasen talos pohjoispuolella kulkevalta tietä lähtevän metsätien länsipuolella, noin 200 m etäisyydellä talosta.
Metsäsaarekkeessa on vajaat kymmenen selvästi ihmisen kaivamaa kuoppaa. Suurin osa painanteista on suorakaiteen muotoisia ja 30-50 cm syviä sekä selväreunaisia, mutta pieni osa myös pyöreitä. Painanteet eivät noudattaneet mitään tiettyä ilmansuuntaa.
Perimätiedon mukaan kyse on hautapaikasta, joten painanteet voivat olla pysyviä tai väliaikaisia ruumishautoja. Kohteen luonteen selvittäminen vaatii lisätutkimuksia.

Honkasaari (1000022958) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Osittain tuhoutunut mahdollinen raudanvalmistupaikka. Paikalla näkyvissä rautakuonan kappaleita. Vaatii jatkotukimuksia lopullisen suojelustatuksen määrittämiseksi.

Hämeenniemi (1000025776) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hämeenniemi sijaitsee Elämäjärven etelärannalla, Elämäisjoen suun itäpuolella. Alue tarkastettiin 1.10.2013 Keski-Suomen museon arkeologi Miikka Kumpulaiselta saadun vihjeen perusteella, jonka mukaan täällä olisi mahdollisesti ollut aikoinaan nähtävissä neljä pirtinsijaa. Näitä ei kuitenkaan pikaisessa tarkastuksessa pystytty löytämään. Niemen rantamaasto on pääasiassa heinittynyttä kosteikkoa ja sisämaassa on sammalpohjaista kuusikkoa. Alueella on kuitenkin saattanut olla hämäläisten eräsija, johon nimi voisi viitata.

Rasinahontien varsi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Alva- ja Kolimajärvien välisen Heinäjoen pohjoisrannalla, Jokisaaren pohjoispuolella, Uuden-Piilolan talosta 440 metriä itäkoilliseen olevalla harjanteella. Maastossa oli vierekkäin kaksi sammaloitunutta isoa kuoppaa, toinen suorakaiteen muotoinen, mitoiltaan 3,5 x 1 m ja leveä valli ympärillä, siitä parin metrin päässä oli pyöreä, halkaisijaltaan noin kaksi metriä oleva kuoppa. Maassa oli kuoppien lähellä kattohuopaa, joka viittaa siihen että kuopat ovat ehkä hyvinkin resenttejä. Paikalla ei kuitenkaan ole mi-tään rakennuksia vuosien 1964 ja 1992 peruskartoilla. Myöskään vuoden 1848 pitäjänkartassa ei täällä ole asutusta. Luultavasti kohde ajoittuu kuitenkin vuosien 1848 ja 1962 välille, todennäköisesti paikalla on ollut talo, jonka kellarikuoppia nämä ovat.

Kukkaspuronsuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kolkku-nimisen järven itärannalla, järveen koillisesta laskevan Kukkaspuron suun eteläpuolella olevalla matalalla kankaalla lähes välittömästi Kukkaspuron mahdollisen lapinraunion pohjoispuolella. Mahdollisesti kohteet liittyvät yhteen. Rauniosta 27 metriä luoteeseen rantatasanteelle, pienen kalliorannan yläpuolelle tehdyssä koekuopassa oli kivistä hiekkaa, normaali podsolimaannos ja siinä pari mahdollista kvartsi-iskosta. Paikka on luontainen rantautumispaikka mäntykankaalla ja topografisesti erittäin sopiva asuinpaikaksi. Maaperän kivisyys esti laajemman koekuopituksen, joten paikkaa on pidettävä mahdollisena muinaisjäännöksenä.

Köykönpuronsuu etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kinturin järven itärannalla, pienen niemen luoteiskärjessä, Kinturiin laskevan Köykönpuron suusta 140 metriä lounaaseen. Mauri Perälän ilmoituksen mukaan paikalla on koekuopasta löytynyt palaneita kiviä ja hiiltä, mahdollisesti kyseessä on tulipaikka. Vuoden 2013 inventoinnissa paikkaa ei päästy tarkastamaan kulkukelvottoman tien ja ajanpuutteen takia. Topografisesti paikka on sopiva kivikautiselle asuinpaikalle.

Pyyniemi (1000026259) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimä matala kivinen kuivahko kangas, nuorta kasvatusmetsikköä. Hauta sijaitsee kankaan pohjoislaidalla, läpimitta valli mukaan lukien n.12 m, kuopan läpimitta n. 17 m. Halssi suuntautuu pohjoiskoilliseen, pituus n. 3 m haudan päällä kasvaa nuorta puustoa.
Kohdetta ei ole arkeologisesti tarkastettu maastossa. Se on havaittu Lidar-aineiston perusteella.

Heitsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Heitsaaren pohjoiskärjessä löytyi kivitaltta 1980-luvulla saaren kärjessä olevan huvilan ja - ja ulkorakennuksen puolesta välistä. Esine jäänyt löytäjän haltuun ja sittemmin kadonnut
Vuoden 2018 inventoinnin yhteydessä löytöpaikka alue tarkastettiin. Alue on mökin pihamaata, jossa risteilee polkuja. Polkujen pinnalta havaittiin kvartsi-iskoksia kahdella kohdalla: tenniskentän kaakkoislaidalla 1 kvartsi-iskos (N 6998052 E 405902) ja päärakennuksen lounaispuolelta 2 kvartsi-iskosta parin metrin päässä toisistaan (N 6998017 E 405891). Koekuoppia mökin pihapiiriin ei tehty. Löytöjä ei talletettu. Maaperä alueella on hiekkaa ja soraa, puusto pääasiassa mäntymetsää. Aivan ilmeisesti paikalla on kivikautista asuinpaikkaa, mutta vaatii tarkempia tutkimuksia. Paikasta noin 80 m, 180 ja 400 m lounaaseen, samalla niemellä todettiin inventoinnissa kolme kivikautista asuinpaikkaa (kohteet 23 - 25).

Kallion talo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1787kartalta paikannettu talon paikka sijoittuu nykyiseen peltoon, vajaa parisataa metriä Kallion talosta lounaaseen. Samalle paikalle on merkitty Kallio niminen talo vuoden 1848 pitäjänkartalla, mutta vuoden 1966 peruskartalla paikka on jo peltoa.
Vuoden 2018 tarkastuksen aikaan pelto paikalla oli puitu. Pelto loppuu länsireunaltaan jyrkkään rantatörmään. Osin rantatörmän laella ja osin sen rinteessä on paljon kiviä, mitkä aivan ilmeisesti on lykitty sinne pellon raivauksen yhteydessä. Ei ole kuitenkaan poissuljettua, että osa kivistä olisi peräisin paikalla mahdollisesti olleista rakennuksista. Paikalta ei tehty havaintoja vanhasta talosta, mutta karttapaikannuksen perusteella kyseessä on mahdollinen muinaisjäännös.

Risusaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; liistekatiskoiden jäänteitä Risusaaren pohjoisosassa olevan lahden pohjukassa.

Raudanjoenkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidäraineistossa näkyvät tervahautamaiset painaumat.

Hämeenlahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Luhangan Hämeenlahdessa lahden keskivaiheilla, vajaa 100 m rannasta itään sijaitsee neliskanttisen työveneen hylky hiekkapohjalla. Kyseessä lienee puunkuljetukseen käytetty pieni apuvene. Hylky tarkastettiin ja videoitiin vuoden 2021 syksyllä.

Tapiala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tapialan kylä on mainittu vuoden 1539 maakirjassa, jolloin kylässä on ollut seitsemän taloa. Kylän läheisyydessä ovat sijainneet muutkin Kuhmoisten keskustan alueen 1500-luvun kylät. Vuonna 1753 suurin osa Tapialan ja Anttulan kylien rakennuksista tuhoutui tulipalossa. Tämä johti kylärakenteen hajoamiseen, mikä kehitys jatkui vuosien 1789 ja 1831 isojakojen seurauksena. Tapialan kylän tonttimaat näkyvät alueen vanhimmassa kartassa, joka on Falckin vuosina 1791–1792 tekemä isojaon käyttökopiokartta (ks. Kartta 9). Käyttökopiokartan ja 1800-luvun pitäjänkartan mukaan Tapialan kylä on sijainnut keskustan eteläosassa.
Tapialan kylän alue on nykyisin suurelta osin rakennettua, muutamia tontteja lukuun ottamatta. Tyhjille tonttimaille tehtiin koepistoja (1–3) lapiolla ja yhdestä kuopasta (1) alueen itäosasta havaittiin historialliseen asutukseen viittaavia löytöjä. Selkeää kulttuurikerrosta ei havaittu. Rakentamattomien tonttien alueella on kuitenkin voinut säilyä viitteitä historiallisen ajan kylätontista.

Papinsaari Karhunkangas (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Papinsaaren keskiosassa on kallio josta paikalla asunut, jo edesmennyt isäntä oli puhunut "vanhana uhripaikkana". Kalliossa on uhraukseen sopiva luonnon muovaama kolo, johon kertyy vettä.
Papinsaaren aluetta tarkastettiin inventoinnissa 2022. Muinaisjäännöspiste kuvaa mahdollista uhripaikkaa, joka on perimätiedon mukaan sijainnut Papinsaaren keskiosan kalliolla. Kallion aluetta tarkastettiin maastossa, mutta se on kauttaaltaan sammaleen ja varpujen peittämä.
Lisäksi Papinsaaren kärkeen johtavan tien itäpuolella on pystyyn nostettu luonnonkivi (40 x 50 cm), joka on mahdollinen rajakivi (ks. Papinsaari Karhunkangas 2). Tämän kiven läheisyydessä, sen itäpuolella on noin 4 x 5 m kokoinen kiviraunio.
(Ks. myös kohteet Kuhmoinen Papinsaari 291 01 0012 ja Papinsaari Hautausmaa 1000 00 3602.)

Kaakonlampi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä toukokuussa 2021 löytyi pellosta sormuksen katkelma.

Hammaskalliontie (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde vaatii maastotarkastuksen.
Aivan pienehkön vuoren päällä, jäkälien ympäröimänä on paikka jossa on paljon kiviä kehän muodossa. Osa kivistä tuntuu sammalpeitteen alla koskettamalla.
Havainnot paikalla: kivirakennelma; näkyvissä ja tunnusteltavissa olevan kivirakennelman leveys n. 60cm ja pituus n. 160-170cm
Maaperä: multa;
Havainnot maaperässä:
Havainnot mahdollisista löydöistä: Paikalta on löytynyt tunnistamaton esine (Ilppari ILM 32097), josta on tehty erillinen ilmoitus. Löytö on tehty 15-20 metrin päässä rakennelmasta.
Kohde on vaurioitunut. Kohteessa on raivattu metsää, joten kivet ovat mahdollisesti liikkuneet alkuperäisiltä paikoiltaan.

Paljakkokallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Yleisöilmoitus ILM32905: Paikalta löytyi seitsemän kuoppaa joiden seinämät kivetty. Ei tietoa onko ansakuoppia, hiilimiiluja vai mitä. Tervan tekoon tuskin liittyvät.
Havainnot paikalla: kivirakennelma; kuoppa; Kuopat pinta-ala noin 1 x 2.5m, syvyys reilu metri Maaperä: hiekka; sora; Havainnot maaperässä: Ei ollut lapiota niin ei saatu kaivettua kuopan pohjaa että oisko hiiltä ollut. Kivetyt seinät eivät olleet nokisia.
Naapuritilan isäntä kertoi näistä kuopista jotka meidän maalla. He ovat paikan tienneet aina, mutta perimätieto ei kerro mitä varten ja milloin kuopat on aikoinaan tehty.
Kohde odottaa maastotarkastusta

Oikarinharju (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ilmoituspalvelun (Kyyjärvi ILM 33354) mukaan suora, noin 100 metriä pitkä, noin 1 metrin leveä ja noin 1,20 metriä korkea sammaleen peittämä kiviaita. Tuntuu että ei liity maanviljelyyn. On ollut kova työ siirtää kivet harjulle. Ei ole tiedossa vastaavia paikkoja missään. Olisiko mahdollista, että on rakennettu vihollisen hyökkäystä varten. Tie on voinut kulkea lähistölle. Alueella käytiin Suomen sodan taisteluja. Maaperä hiekkaa.
Vaatii maastotarkastuksen

Nytkymenjärvi Pirttisaari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Saarella sijaitsee kansalaisilmoituksen mukaan kiuas, jonka läheltä on löytynyt metallinetsinnässä helallinen veitsi ja liitupiipun hattu (Ilppari ILM30760). Vaatii tarkempaa selkvitytsä.

Heinäsenahonkangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kivijärven kirkosta 9,0 km länteen.
Paikalla on ilmeisesti tervahauta matalan, jokivarsisuohon laskevan törmän äärellä.
Halkaisija 15 m. Halssi näyttäisi olevan alarinteeseen eli lounaaseen. Kohde on havaittu laserkeilausaineistosta kun tehtiin rinnevarjosteita eri asetuksilla mitä käytettiin inventoinnissa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa, mutta tulkinta tervahaudaksi on perusteltu. Kohteen laji tarkennetaan mahdollisissa tulevissa selvityksissä.

Kirvesjärvi länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokarttaan merkitty tervahauta, joka puuttui muinaisjäännösrekisteristä. Kohde näkyy myös lidar-aineistossa. Tervahauta on mäen päällä n. korkeuskäyrällä 187,5 m mpy. Halkaisija n. 20 metriä, halssi kaakkoon alarinteeseen, halssi erottuu selkeänä lidarkuvassa. Tervahaudan vieressä näkyy kuoppia joita ei ole otettu mukaan aluerajaukseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Auma-ahontie (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokarttaan merkitty tervahauta, joka erottuu myös Lidar-aineistossa, näiden perusteella merkitty myös muinaisjäännösrekisteriin. Etäisyys tiehen n. 16 m. Korkeuskäyrällä 157,5 m mpy. Tervahaudan halkaisija on n. 6 m. Ei erottuvaa halssia. Vieressä on mahdollisesti ollut toinen tervahauta joka on tuhoutunut. Maasto on talousmetsää. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Oravakivi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Lidar-aineistossa näkyy kaksi kuoppaa metsäalueella, järven rannalla. Mahdollisia pyyntikuoppia? Tarkistettava maastossa tarkemman ajoituksen ja tunnistuksen saamiseksi.

Mäntyniemi (1000056488) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Äänekosken keskustasta noin 7 kilometriä kaakkoon Suolahdessa Keiteleen Mäntyniemen edustalla 3-5 metrin syvyydessä.
Puurunkoisen aluksen hylky, jonka lähellä on laituriin viittaavia rakenteita. Hylky on havaittu viistokaikuluotaamalla 2024 eikä kohdetta ole tarkastettu sukeltamalla.

Pohjois-Lanstu (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Paikalla on karsikko, jota Erkki Fredrikson on tutkinut 1970-luvulla. Tuolloin dokumentoitiin kuusi karsikkopuuta ja niiden merkinnät. Nähtävissä olleet merkinnät olivat ristejä, kirjaimia ja numeroita. Vuosiluvut olivat pääosin 1800-luvulta, yksi myöhäisempi 1946. Numeroinnit ja kuvaukset Fredriksonin tekstin mukaan.
3. Pohjois-Lanstussa salmen kapeimmalla kohdalla n. 4 metriä rannasta keskikokoisessa männyssä kuroutunut arpi.
4. edellisestä n. 4 m. kaakkoon rantapiissä kalliolla kasvava petäjä, puussa neljä veistämää, järven puoleisista ylimmässä ei tekstiä, kesimmäisessä vuosiluku 1864, vuosiluvun alla epäselvä merkintä H N 2 8, alimmassa veistämässä epäselviä numeroita, ehkä 84. Pohjoisen puolella risti sekä epäselvä kirjain.
5. Edellisestä n. 4 metriä itään, 3 metriä rannasta viettävällä kalliolla puu jossa järvelle päin kaksi arpea, ylemmässä risti, alemmassa vuosiluvut 1849 ja 1880 allekkain
6. Edellisestä 10 metriä kaakkoon puu jossa yksi arpi, tekstinä A.P 88
7. Viitisentoista metriä kaakkoon lähellä veden rajaa paksu mänty jossa 8 veistämää. Järven puolella ylimmässä teksti 18 M A, + 6, 68. Alemmassa epäselvä 862 (tai 867) ja selvä 867, alimmassa järvenpuoleisessa 80 ja 8 ja mahdollisesti 6 vierekkäin. Lännen puolella veistämä jossa teksti 1946 3/7. Saaren puolella ylimpänä 1868, 35, alempana pieni arpi jossa teksti 194 EP, arven vieressä toinen suuri arpi, jossa ei merkintöjä, tämän alla suurehko arpi jossa epäselvä 8 ja epäselvä kirjain tai numero.
8. Edellisestä parikymmentä metriä itään mänty jossa kuroutunut veistämä.
Kohteen nykytilanteen ja muinaisjäännösluokan selvittäminen vaatii maastotarkastuksen.

Etelä-Lanstu 2 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Paikalla on karsikko jota Erkki Fredrikson on tutkinut ja dokumentoinut 1970-luvulla. Kohteen numero ja kuvaus Fredriksonin tekstin mukaan.
2. Etelä-Lanstun itäkärjessä n. 10 metriä rannasta yksinäisessä kelossa yksi veistämä, jossa tekstinä E S (tai C S) 184- 24/9, lukujen alla epämääräinen Y V.
Kohteen nykytilanteen ja muinaisjäännösluokan selvittäminen vaatii maastotarkastuksen.

Lanstu pikkusaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Saarella on karsikkopuu, jota Erkki Fredrikson on tutkinut ja dokumentoinut 1970-luvulla. Numero ja kohdekuvaus Fredriksonin tekstin mukaan.
1. Pienikokoisessa kuolleessa männyssä kaksi umpeenkuroutunutta arpea. Tekstiä ei näkyvissä.
Kohteen nykytilanteen ja muinaisjäännösluokan selvittäminen vaatii maastotarkastuksen.

Hirsihiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kalmarinselän kaakkoisosassa, Hirsihiekka-nimisellä hiekkarannalla. Paikalta on löytynyt kvartsia. Hirsihiekan asuinpaikka muodostaa yhdessä Salorannan asuinpaikan kanssa yhtenäisen, noin 0,6 km pitkän löytövyöhykkeen. Osa asuinpaikka-alueesta lienee jäänyt veden alle. Hirsihiekan asuinpaikasta noin 850 m lounaaseen, Vuohisaaren luoteisrannalla, on tasataltan löytöpaikka.

Multapakanniemi 1 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Karankajärven Uodinselän länsirannalla, Multapakanniemen itärannalla. Paikalla on ollut kaksi kivistä kasattua kiviröykkiötä, jotka Hjalmar Appelgren-Kivalo on tutkinut vuonna 1914. Kaivauksissa röykkiöistä on löytynyt hiiltä, palaneita luita (KM 6709:8) ja palaneita kiviä. Paikalta on lisäksi löytynyt 1800-luvun lopulla maata kuokittaessa luun siruja ja rautakautisia esineitä (KM 2893:1-8). Esineet ovat Appelgren-Kivalon mukaan varhaisrautakautisia. Nykyään röykkiöistä ei ole mitään jäljellä, mutta löydöt ja tiedot viittaavat lapinraunioihin.

Rinteenmäki (1000091678) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rinteenmäenmäen laen länsipuolella on yksinäistalon jäännös. Noin 1,5 hehtaarin alalta löytyi kolme rakennuksenpaikkaa, 3 kellaria ja 9 viljelyröykkiötä. Alue on avohakattu noin 15 vuotta sitten ja on nyt hyvin tiheän taimikon ja pensaikon peittämä, monet alakohteet on kasvaneet umpeen ja usein niiden tarkkoja mittoja ei pystytty määrittämään. Todennäköisesti kaikkia rakenteita ei havaittu. Kohteen rajaus on ainakin länsi- ja pohjoisreunalla selkeä mutta tarkka kartoitus vaatisi aluskasvillisuuden poiston.
Taloa ei ole merkitty vanhoille kartoille (1840-luvun pitäjänkartalle, 1897-1922 yleiskartalle tai peruskartalle 1985; topografiakartalle 1946 on merkitty peltoja. Siihen aikaan oli perustettu pieni tila mäen alarinteelle, joka on toiminut vielä 1980-luvulle. Viitteitä talon ikään antavat rakennusperustuksen ja kellarin reunalla olevia vanhoja kannot, joista laskettiin 100-120 vuosirengasta. Lahoamisasteen perusteella kannot olivat paikalla jo kun viime avohakkua tehtiin. Tämän perusteella osa rakenteista olisi yli 200 vuotta vanhoja. Kohteen tarkempi rajaus ja ajoitus ja tyypin määrittely vaatii lisätutkimuksia.

Tärkkilä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kallioisen mäen päällä havaittiin vuoden 2025 inventoinnissa melko säännöllisen muotoinen etelä-pohjoissuuntainen soikea kiviröykkiö. Koko 3 x 1,5 x 1 m. Kivet olivat sammaloituneita ja vaikuttivat osin kantikkailta ja teräviltä, mahdollisesti lohkottuja. Kivet halkaisijaltaan n. 20-40 cm ja kivikerroksia röykkiössä arviolta 3-4. Röykkiöstä n. 3 metriä pohjois-luoteeseen on toinen röykkiö, joka on todennäköisesti moderni ja liittyy kallion louhintaan. Lähistöllä havaittiin myös pitkänomainen (1 x 10 m) n. 50 cm halk. kivistä koottu etelä-pohjoissuuntainen kivilatomus, joka vaikutti olevan kasattu ojaan tai luonnolliseen syvänteeseen. Tällaiset voivat liittyä kaskeamiseen. Kohteen mahdollinen yhteys em. latomukseen ja tarkempi ajoitus sekä tyypin määrittely vaatisi tarkempia tutkimuksia.
Vuoden 1751 kartassa suunnilleen tälle alueelle on merkitty Auvilan rusthollin torppa. Vuoden 1950 ilmakuvassa kivilatomuksen kohdalla näkyy kaksi rakennusta, joita ei ole kartoissa.

Myllypuro (1000094592) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on 1750-luvulle ajoittuvassa kartassa piirretty mylly. Paikalla on Äänekosken kaupungin rakennusinventoinnin mukaan myllyn jäämistöä. Kohteen tarkempi määrittely vaatii arkeologin tekemän tarkastuksen.
Kansallisarkisto. Maanmittaushallituksen kartat. MH MH 30/- - Charta öfver Laukas Sockn ock Jyweskylä Capell i Tafwastehus Lähn och Öfre Säxmäcki härad.

Harisenmäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla on mahdollinen rakkakuoppa. Kuoppa sijaitsee rakkakivikossa, syvyys noin metri. Kohde on huomattu luonnonhoitotoimia suunnitellessa ja siitä on lähetetty kuvat ja sijaintitieto aluevastuumuseoon. Arkeologi ei ole vielä tarkastanut paikkaa maastossa. Tarkempi määrittely vaatii maastotarkastuksen.

Kurjenkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kurenkorkeenkosken rannalla on ollut mylly ainakin 1700-luvun alkupuolelta lähtien. Paikallishistoriateoksen mukaan 1707 oli Ruoveden käräjillä käsitelty riitaa, johon liittyi ”Kurunkorkian purossa” oleva mylly, jonka osakkaat olivat Multian kylästä ja Uittamomäestä. Maanmittaushallituksen maakirjassa vuodelta 1845 on Multian kylästä Kurenkorkia- myllyn nimen alle listattu kaikkiaan neljä myllyä, joista kolme on maksanut veroa. Kolmen verotetun myllyn sijaintipaikaksi on kerrottu ”uti Kurenkoski bäck”. Neljännen kohdalta tieto puuttuu, koska se ei maksanut veroa kyseisellä hetkellä. Yhden myllyn verollepanovuodeksi on kerrottu 1786 (Wilhula) ja kahden muun (Wilhula ja Muldia) verollepanoaika on tuntematon, mutta niiden kohdalla lukee ”gammal sqwalta” joka tarkoittaa vanhaa myllyä. Myllyjen tarkempi sijainti ei selviä tutkituista aineistoista. Kohdepiste perustuu paikalla viimeksi sijainneeseen rakennukseen, joka näkyy ilmakuvissa ja on taustaselvitysten perusteella 1973 toimintansa lopettanut mylly. Myllyn iäksi oli arvioitu toista sataa vuotta. Ei kuitenkaan ole toistaiseksi mahdollista yhdistää tätä paikkaa varmuudella mihinkään edellä mainituista neljästä myllystä.
Kurjenkoskea on muokattu uittoa varten erittäin rajusti. Muinaisjäännöstatuksen varmistaminen vaatisi lisätutkimuksia jotta voitaisiin varmistaa onko paikalla säilynyt vanhojen myllyjen merkkejä uittotoiminnasta, perkauksista ja kalataloudellisista kunnostuksista huolimatta.

Jylhänniemi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Jylhänniemessä on ollut pystyssä ainakin viisi karsikkopetäjää 1977 joista neljässä on ollut näkyvissä merkintöjä. Karsikosta on kirjoitettu 1978 jolloin sen on sanottu olevan muinaismuistolailla rauhoitettu, mutta kohdetta ei ollut muinaisjäännösrekisterissä. Kohde tulee tarkastaa maastossa ja selvittää onko karsikkopuita enää paikalla.
Lähde: Aleuinventointilomake 96, Keski-Suomi Sumiainen, Jylhänvuoren karsikko
Janne Vilkuna 1978. Vainajan karsikko. Sumiaisten kirja. Jyväskylä 1978.

Hepokannanniemi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Vilkunan (1978) mukaan paikalla on ollut karsikko jossa kerrotaan olleen kymmenkunta karsikkomäntyä, mutta "nyt on jäljellä vain yksi". Ko. puun merkinnät on tallennettu 1952. Vilkunan tekstistä ei käy ilmi onko paikka tarkastettu 1970-luvulla vai viitataanko 1950-luvun tilanteeseen. Paikka on ollut järveä pitkin pohjoisesta kulkeneen kirkkotien varrella. Paikalla oli tapana levätä kirkkomatkalla ja syödä eväitä. Kohde tulee tarkastaa maastossa ja selvittää onko karsikkopuu enää paikalla.
Lähde: Aleuinventointilomake 96, Keski-Suomi Sumiainen, Jylhänvuoren karsikko
Janne Vilkuna 1978. Vainajan karsikko. Sumiaisten kirja. Jyväskylä 1978.

Vanha-Pirttilahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde on Rautaveden etelärannalla, Vanhan Pirttilahden etelä-lounaispuolella. Asuinpaikka sijaitsee noin 100 metriä Pirttilahden rannasta, Kaivannontien lounaispuolella olevan harjun päällä.
Paikalle on tehty inventoinnin yhteydessä koekuoppia, joista yhdestä on löydetty kvartsi-iskos. Kyseessä on ilmeisesti pienialainen ja lyhytaikainen leiripaikka.
Asuinpaikan läheisyydessä sijaitsevat kivikautiset kohteet Jämsänkoski 42, 44 ja 45 eli Pirttilahti-Särkisuo, Vanha-Pirttilahti 2 ja Pirttilahti-Hiekkakuoppa.
Tarkastus 2018: Paikalle tehtiin koekuoppia ja tarkastettiin tienvierusojien reunat. Paikalta ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Marttila (291010005) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikka on Marttilan talosta 150–200 metriä länteen oleva osaksi raivaamaton peltomäki. Mahdolliseen kalmistoon viittaavia merkkejä on havaittu mäen eteläreunalla peltotien varressa. Mäki on kivistä hiekkamaata.
Vuoden 2002 inventoinnissa todettiin paikan säilyneen ennallaan. Kohde on kaavoitettu rivitaloalueeksi ja kohteen rajat ja luonne pitäisi selvittää koekaivauksella.
Vuoden 2004 tarkastuksessa paikalle kaivettiin useita koekuoppia, ja todettiin, että entisellä pellolla sijainnut kiinteä muinaisjäännös on kokonaan tuhoutunut ilmeisesti jo pellon raivauksen yhteydessä. Vanhan pellon itäreunassa on kivikkoa, jonne on koottu kiviä röykkiöksi. Ilman tutkimuksia on vaikea päätellä, onko kyseessä hautaröykkiö vai peltoraunio. Kiveys jää suunnitellulle puistoalueelle.
Kohteelta on tehty metallinilmaisinlöytöjä (alakohteet A - C)lokakuussa 2014 (KM 40473: 1-12). Esineiden löytöpaikat sijaitsevat kohteesta noin 100 metriä itään ja noin 150-270 metriä kaakkoon. Löytäjän mukaan on myös mahdollista, että kalmistokiveystä on säilynyt kyntökerroksen alapuolella, erityisesti 15-20 cm syvyydestä. Em. kohteiden läheisyydestä saatu vuonna 2021 pellosta uusia metallinetsintälöytöjä, joista rautakautisia ainakin ruusukehela, kankiketjun nivel ja spiraalipäisen ketjunkannattimen katkelma (Ilppari ILM18653).
Museoviraston koekaivausryhmä teki syksyllä 2021 kohteella koetutkimukset Muinaisjäännösalueelle ja sen läheisyyteen tehtiin kaikkiaan 32 koekuoppaa. Koekuopista ei saatu havaintoja säilyneestä muinaisjäännöksestä ja muinaisjäännös voidaan koetutkimusten perusteella todeta tuhoutuneeksi. Kohteen status on muutettu löytöpaikaksi.
2022 inventoinnin aikana kohde oli ennallaan vuoden 2021 havaintoihin nähden. Peltoalueella kasvoi viljaa, eikä peltoalueen pintapoiminta ollut mahdollista.
Vuoden 2023 koekuopituksessa todettiin että nykyisin käytössä oleva tehdas- ja varastoalue on täysin muokattua, asfaltti- ja sorapäällysteistä kenttää, jolla ei voi olla säilyneitä muinaisjäännöksiä.

Keitaanniemi (592010013) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Ala-Kintausjärven luoteisosan Keitaanniemen tyvessä olevalla kapealla kannaksella. Maaperä on hiekkamaata, ja niemi on etupäässä havumetsää kasvavaa tasannetta. Rannat ovat loivat lukuun ottamatta Keitaanniemen eteläkärjen kalliosta rantaa. Kannaksen kohdalla on noin 70 cm korkeat rantatöyräät rantakivikon yläpuolella. Suurin osa inventointilöydöista (kvartsia) on kannaksen pohjoisrannalta Räihänlahden puolelta.
Vuoden 2006 inventoinnissa ei paikalla havaittu mitään esihistoriaan viittaavaa. Asuinpaikka on todennäköisesti suurimmaksi osaksi sortunut veteen.

Harjula-Kyyrä N (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Summasjärven kaakkoisrannalla, Talvilahden lounaispuolella olevasta Harjulan talosta noin 0,1 km koilliseen. Noin 250 m pitkältä hiekkarantavyöhykkeeltä sekä hiekkaiselta pellolta, rannan yläpuolelta, on löytynyt kvartsia. Asuinpaikan alaosa lienee tuhoutunut vedenpinnan vaihtelujen takia. Asuinpaikasta 250 m etelään on Harjula-Kyyrä S -niminen kivikautinen löytöpaikka.

Pirttiniemi (729010023) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kalmarinselän länsirannalla, pohjoinen-etelä- suuntaisen pitkän Pirttiniemen kaakkoisosassa. Löytöalue käsittää sekä hiekkarannan ja sen yläpuolella olevan savipellon. Hiekkarannan ja pellon välissä on jyrkkä törmä. Paikalta on löytynyt kvartsia (KM 12236:1-2, KM 18093), käyräselkäinen kourutaltta (KM 2887:12) ja poikkikirves (KM 20220). Kyseessä on mahdollisesti mesoliittinen asuinpaikka.

Kantoniemi (992010010) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee valtatien 13 itäpuolella, Suojoen ylittävästä sillasta noin 1,3 km pohjoiseen, Kantoniemen tilan viljelysmaalla. Navetasta noin 60 m pohjoiseen on löytynyt pieni reikäkirves (KM 22750) peltoa kynnettäessä, noin 25 cm syvyydestä ruokamullasta. Esineen löytäjän pojan, Lauri Kokon mukaan alueella on havaittu myös palaneita kiviä ja kvartsinkappaleita, mutta ne ovat sittemmin joutuneet hukkaan. Löytöpaikalla maasto viettää loivasti kohti Naarajärven rantaa, maaperä on savihietaa.
Vuoden 2007 inventoinnissa paikasta ei saatu lisätietoa. Paikan luonteen, säilymisasteen ja laajuuden selvittäminen vaatii koekaivauksen.
Tarkastuksessa 2012 koko alue oli kynnetty ja paikalle tehtiin pintapoiminta, jonka tuloksena alueelta ei löydetty merkkejä esihistoriallisesta ihmistoiminnasta. Maaperä on puhdasta savea. Kohde muutettiin mahdollisesta asuinpaikasta irtolöydöksi ja paikkatietopiste osoittaa kivikirveen löytöpaikkaa.

Heinäsuo (172040025) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soikean kupurasoljen (KM 13237) löytöpaikka sijaitsee Laitjärven Heinäsuolla. Esineen on löytänyt Pentti Hyväkkä valtaojan varrelta mutaa ajettaessa. Löytöpaikasta ei ole muita tietoja ja kohde on huonosti paikallistettu.

Kurkela (172040026) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautaisen nuolenkärjen (KM 21261) löytöpaikka sijaitsee Iso-Säynäjärven länsipuolella, Ihantalammesta laskevan puron etelärannalla, Kurkelan päärakennuksen (1981) pohjoispuolella. Esineen on löytänyt pellolta Toivo Tikander vuonna 1932. Ihantalammen pintaa on laskettu, ja sen entinen ranta on ulottunut löyöpaikan tienoille.

Pappinen-Myllymäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskekaapimen (KM 21259) löytöpaikka sijaitsee Pappisen kylän länsilaidalla, Joutsa-Luhanka tien eteläreunalla, Pappistenlahden pohjukasta 600 m luoteeseen. Esine on iso, amfiboliliuskeesta kvartsin tavoin isketty ns. makrokaavin. Esineen on löytänyt Arto Leivo vuonna 1971 kuoppaa kaivaessaan savimaahan torpan/nykyisen kesäasunnon luoteispuolelta, 15 m tieltä (kasvimaasta).

Köhniö Kahakatu (Löytöpaikat)
Historiallinen; Jyväskylän kaupungin Köhniön kaupunginosasta, Kahakadun viimeisen rivitalon puutarhan alapuoliselta soiselta vyöhykkeeltä, metsän reunasta löytyi hyvin pieni hevosenkenkä ja pajan kuonaa. (Kertoja tutkitutti kuonanpalan jossakin tutkimuslaitoksessa).

Köykkä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Patajoen pohjoispuolella "Köykän talon pellosta" on löytynyt 1800-luvun puolella rautainen keihäänkärki KM 2215:785.

Kattila (Löytöpaikat)
Rautakautinen; "Kattilan maalta Kortesuolta" on löytynyt 1800-luvulla rautakirves KM 2267:8. Paikka on inventoijan oletus.

Virmapyhänvuori 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Virmapyhänvuoren pohjoispuolelta, Jämsänjoen varresa on 1800-luvulla löytynyt rautakautinen kirves KM 2267:9.
"Virmapyhänvuori, Finnin puustellin pelto". Paikka on merkitty Kerttu Itkosen vuoden 1962 merkinnän mukaan.

Vinni 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vinnin talon maalta on löytynyt pronssinen kupurasolki KM 6453 (diar. 1913) ja kivitaltta KM 2089:5 (diar. 1881), jonka löytöpaikan tarkka sijainti ei ole tiedossa.
Katiskosken (1994) inventoinnissa aluetta koekuopitettiin tuloksetta. Samalla saatiin tietoon muutamaa vuotta aikaisemmin löytyneen reikäkiven KM 28389 löytöpaikka ks. erilliskohde.
Jussilan (1994) inventoinnissa kommentoidaan, että rautainen kirves KM 2267:9 voi kuulua samaan yhteyteen Vinni 1:n kanssa.
Alakohteeksi on lisätty myös pellolta saatu rautakautinen metallinetsintälöytö keväältä 2020.

Punasmäki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Jaatilanjärven eteläpuolelta on löytynyt 1900-luvun alussa hevosenkenkäsolki HämMus 7374. Alue on nykyisin Jämsän kaupungin keskustaa.

Hinkkala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Lopotissa, Jämsänjoen länsirannalla. Vuonna 1950 on Kansallismuseon kokoelmiin toimitettu viikinkiaikainen keihäänkärki (KM 12719), joka on löytynyt Hinkkalan maalta. Löytöpaikka sijaitsee omakotitaloalueella. Löytö kuulunee osana Lopotin alueen rautakautiseen asutukseen. Lopotin alueelta on löytynyt useita rautakautisia löytöjä ilmeisesti viikinkiajalta. Joen toisella puolella taas on Kirkonmäen todennäköisesti ristiretkiaikainen/keskiaikainen ruumiskalmisto.

Lakko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; "Lakkon talon Jonkamäen pellosta tallista 1/4 km lounaaseen" löytynyt kivikautinen tasataltta KM 8148:1.
Paikka on Patajoen suun pohjoisrannalla ja mahdollisesti yli 100 m korkeudella, mikäli löytötieto on oikea.

Alhojärvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löydöt:
KM 1167 kivitaltta,Alhon rusthollin maalta
KM 2218:5 vasarakirveen teräkatkelma, Alhon kylästä
KM 2634:473 kivikirves, Alhon kylän Wanhalan pellosta

Manninen 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 900 metriä Jyväskyläntiestä kaakkoon, Jämsänjoen itäpuolella Ylä- ja Ala-Mannisen talojen pelloilla. Mannisen ja Finnin (Vinni) taloista on saatu 1800-luvulla kourutaltat, löydöt päätyivät Kansallismuseon kokoelmiin v. 1881. Löytöpaikat sijaitsevat todennäköisesti talojen pelloilla, tarkemmat paikat eivät ole tiedossa. Peltoja käytiin läpi vuoden 2015 inventoinnissa, mutta mitään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu.
Löytöpaikka oli aiemmin nimeltään pelkkä Manninen, mutta Kuoreveden kuntaliitoksen jälkeen Jämsään kuuluu myös kivikautinen asuinpaikka Manninen, joten löytöpaikka on nimetty uudelleen.
Pellolta on vuonna 2020 löytynyt sulaneen kupariseoksen paloja ja historiallisen ajan esineiden katkelmia (Ilppari ILM 14014).
Löydöt: KM 2089:4 kourutaltta; KM 2089:5
kourutaltta, Vinnistä; KM 2089:8 tasataltta, "Mannilan talosta"/inv. oletus että kuuluu tähän!

Kaijansalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi KM 2089:7 on löytynyt Jämsänniemen eteläpuolelta, Lehesselän ja Saviselän välillä olevasta saaresta, "Kaijansalon torpasta"; peruskartalla on vajaat 2 kilometriä pitkä ja kapea Kaijansalon saari, jonka keskellä on mahdollisesti vanha torpanpaikka.

Hokka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta KM 2218:28 on löytynyt "Saaren kylän Hokan torpan pellosta läheltä Edesnientä".
(Edesniemi ei ole Saarenkylää, joka on siitä pohjoiseen ja länteen, inv huom.)

Kukkarosaari (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soikea tuluskivi KM 24293 on löytynyt Kukkarosaaren pohjoisrannalta, rantavedestä.

Linnasenmäki 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta on löydetty Linnasenmäen linnavuoren välittömästä läheisyydestä, sen pohjoispuoliselta rinteeltä. Talttaa säilytetään Jämsänkosken kotiseutumuseossa.

Alikerkkola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Irtolöytöpaikka sijaitsee noin 3,4 km kaakkoon Jämsän kirkosta, Jämsän joen itärannalla, Alikerkkolan talon mailla. Löytöpaikka sijaitsee 90-100 metrin korkeuskäyrien välillä sijaitsevalla pellolla, jossa kasvoi vuonna 2015 istutuskuusikkoa.
Katso Kerttu Itkosen inventointikertomus vuodelta 1962, karttaliite 10, johon kohde on merkitty kivitaltan arkistoistinumerolla 2267:2.

Mustasalo (183040019) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Irtolöytönä saatu kourutaltta (KM 2634:475) on peräisin Kankarisveden länsiosassa sijaitsevalta Mustassaarelta. Se on saatu inventoinnin yhteydessä Mustasalon torpasta.

Muilahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Irtolöytönä saatu tasataltta (KM 2634:476) on löydetty 1880-luvulla Kankarisveden länsirannalla sijaitsevasta Riihijärven kylästä, Mulkan pellosta.

Vanha-Pirttilahti 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Irtolöytöpaikka sijaitsee Rautaveden etelärannalla, Vanhan Pirttilahden pohjukassa. Siellä sijaitsevan hiekkarannan länsiosasta on löydetty muutamia epämääräisiä kvartseja, mahdollisesti iskoksia. Paikalla saattaa sijaita asuinpaikka, sillä Jämsänkosken alueelta on muutamia asuinpaikkoja, jotka sijaitsevat aivan vesirajassa. Varmempi näyttö mahdollisesta asuinpaikasta kuitenkin puuttuu vielä.
Välittömässä läheisyydessä sijaitsee kivikautinen asuinpaikka Jämsänkoski 43, Vanha-Pirttilahti 1.

Pirttilahti-Hiekkakuoppa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rautaveden eteläosassa, Pirttilahden länsipuolella. Irtolöytöpaikka on Suolahden pohjukasta 150 metriä lounaaseen, Kaivannon maantien pohjoispuolella ja Heimalan talosta 400 metriä koilliseen.
Paikalla on muinainen rantatörmä, jota laaja hiekkakuoppa rikkonut. Hiekkakuopan reunalta, muinaisen rantatörmän ääreltä on löytynyt selvä kvarsi-iskos. Paikalta ei ole kuitenkaan löytynyt muita asuinpaikkaan viittaavia merkkejä.

Jyrylä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Irtolöytökohde sijaitsee Lahnaveden itärannalla, Hietakylän ja Valkealuomen kylien välisellä niemellä, Aikalan talosta noin vajaa kilometri luoteeseen. Paikalta on löytynyt reikäkivi KM 23390. Löytöpaikka on pellon ja metsän rajassa, noin 20 metrin päässä Lahnaveden nykyisestä rannasta.

Kiminki Autio (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta, tasataltta sekä kivitaltta on löydetty "Uiton sillan vieressä" Kiminginjärven pohjoispäässä. Paikka on mahdollisesti Autio.
Peruskartan mukaan Autio on Kyyjärven puolella.

Vahanka Koskela (Löytöpaikat)
Kivikautinen; "Vahangan Kosken talon maalta Niemensuon niityllä olevasta lokakuopasta noin 1,5 m syvältä" on löytynyt tasataltta.

Muhosenkallio (226040003) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vuonna 1881 löydetyn tasataltan kohdalla on tieto, että esine on löytynyt kivirauniosta Muhosenkalliolta. Paikka on nykyisen Karstulan keskustaajaman aluetta ja mahdollinen löytöpaikka on räjäytetty pois ohikulkutien teossa.

Humppi-Korppinen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksi reikäkiveä on löytynyt "Humpin kylän Korpisenniemen kestikievarin talon maalta noin 1-1,5 km Humpinjärvestä vesijättöpellosta.

Perälänlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löytynyt "300-400 m Perälänlahden pohjoispuolelta, rannasta 600 m pienen nevan rannasta, suurta metsää kasvavalta hiekkakankaalta".
Paikka lienee vuoden 1991 inventointikertomuksen mukaan Soinin tien pohjoispuolisella Puukonmäen alueella.

Kaapinniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty Poukanlahden etelärannalta, Kaapinniemen koillistyvestä, noin 1 m vesirajasta aivan maan pinnalta.

Laikanlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen löytötiedot ovat ristiriitaisia. Esine on löydetty jostain Laikanlahden ympäristöstä, "Laikan pappilan maalta, Nurmenniemen kankaalta", Pääjärven pohjoiskolkassa.

Vahanka Ahola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi on löydetty Vahangan kylän Aholan talon maalta Kortejärven rannalta, niityltä.
Vuoden 1991 inventoinnin aikaan löytöalue oli niittynä.

Hovila (226040009) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Piinuolenkärki on löydetty sairaalan pohjoispuolelta, talon pihalta, keskeltä asutustaajamaa. Paikka on kaukana rannasta.
Mahdollisesti sekundaarinen löytöpaikka?

Kalmulehto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi on löytynyt Kiminginjeon itärannalta, niityltä.
Paikka oli vuoden 1991 inventoinnin aikaan heinäpeltoa. Paikalla on muinaisranta.

Humppi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty Humpin kylästä asuinrakennuksesta 0,5 km etelään, epämääräinen paikkatieto.

Laikka (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soikea tuluskivi on löydetty Laikanlahden rantapellosta, epämääräinen tieto.

Lohilahti (226040014) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löytynyt Vahanganjärven eteläpäästä, muutama metri vesirajasta.

Haapaniemi Lahdenperä (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Rautakirves, löytöpaikka "kirkonkylä ?, Haapaniemen talo, Lahdenperä, Kydönoja".
Paikka lienee Perälahti Haapaniemen länsipuolella?

Aittokallio (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikka sijaitsee Kivijärven pohjoisosassa, Kotkatselän Aittolahden rannalla olevan Aittokallion ylärinteessä. Kivikosta löytyi vuonna 1962 viikinkiajan koruja (KM 15433 ketjulaite ja riipukset). Maasto on kivikkoa ja kangasta. Kiinteää muinaisjäännöstä ei paikalla ole todettu. Kyseessä on mahdollisesti kätkölöytö.

Joutsimatka (Löytöpaikat)
Rautakautinen; KM 1253, kaksi E-tyypin keihäänkärkeä ja ruodollinen nuolenkärki. Löydetty Jouhimatkan talon kaskimaalta. Ei tarkempia sijaintitietoja.

Vinnilä (291040004) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2087:24, tasataltta. Löydetty Kuhmoisista Heinjoen Vinnilän maalta noin 500 syltä Päijänteen rannasta. Ei tarkempia sijaintitietoja.

Leppäkoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2218:13(14), loivateräinen tasataltta. Löydetty Leppäkosken talon metsäpalstalta Päijälän kylästä Pitkäveden rannalta. Tarkemmat sijaintitiedot puuttuvat.

Tikka (291040013) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; KM 6305, rautainen keihäänkärki, mahdollisesti K-tyyppiä. Löydetty Kuhmoisista Tikan talon Kotivainiosta. Ansiolahden länsirannalla sijaitsevan löytöpaikan sijainti mitattu Alfred Hackmanin kartan (1918) perusteella.
Inventointi 2022: Löytöpaikka on korkean mäen reunalla, pellon laidalla. Paikalla kasvoi korkeaa heinikkoa ja horsmaa ja sinne oli kaivettu vesi- ja viemärilinjoja. Havainnointiolosuhteet olivat kasvillisuuden takia hyvin heikot, eikä paikalla havaittu mitään rautakauteen viittaavaa.

Unnasjärvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 7827, pohjalainen tasataltta Unnasjärven talon maalta. Ei tarkempia sijaintitietoja. Tila on suuren kaakko-luodesuuntaisen harjumuodostuman lounaislaidalla.

Kortelahti (291040015) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 9720, kivikirves. Terä poikittainen. Löydetty Päijänteen Kortelahden pohjukasta noin 400 m länteen peltoa auratessa pellon reunassa kivikkomäen alta. Paikka lienee nyk. Tarhalan talon länsipuolella sijaitseva pieni peltotilkku.

Keskinen (291040016) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 10281, kivikirves. Löytynyt Kuhmoisten Peltolan kylän Keskisen talon maalta entisen rakennuksen paikalta noin 100 m länteen tilan asuinrakennuksesta.

Lahnalahti (Löytöpaikat)
Rautakautinen; KM 10312, rautainen putkikeihäänkärki Puukkoisten kylän Lahnalahdesta. Esine oli löytynyt aivan talon läheltä peltoa kynnettäessä.

Anttila (291040018) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 10875, poikkikirveen teräpuoli oliviinidiabaasia. Löytynyt 250 m etelään Anttilan talosta ja 50 m Lummennejärven rannasta. Lähettyvillä, noin 200 m päässä, on Viltsyrjän kivikautinen asuinpaikka.

Hokkala (291040019) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; KM 15675, putkikirves, rautaa. Löytyi toukokuussa 1961 Kuntalan (ent. Hokkalan) talon pellosta viemäriä kaivettaessa maantien vieressä olevan rajapyykin ja Kuntalan nurkan puolivälistä. Se löytyi ehkä noin 50 cm syvyydestä ruokamullan ja hiekan välistä, missä on saattanut olla vanhojen rakennusten palamis-, ym. jätettä.
Kohde on nykyään kunnantalon päällystettyä pysäköintipaikkaa ja lienee täysin tuhoutunut katu- ja muiden rakennustöiden yhteydessä.

Kärppälä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; HM (Hämeen Museo) 57:172, poikkikirves ns. pohjalaista muotoa. Löydetty Pihlajakosken kylän Kärppälän torpan pellosta. Löytö voisi olla jostain Kärpänkylän alueelta.

Hovila (291040022) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; HM (Hämeen Museo) 663, kaarevaselkäinen suomalainen kirves. Tarkempien löytötietojen puuttuessa voidaan vain todeta löydön olevan jostain Hovilan tilan alueelta.
Hovilan tilan alueella käytiin inventoinnin 2022 yhteydessä, mutta tarkempien sijaintitietojen puuttuessa ei voitu tehdä täydentäviä havaintoja. Tilan alue on hoidettua pihapiiriä.

Arola (291040025) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Talollinen Hermanni Puolamäellä Kuhmoisissa: Kourutaltta, nelisivuinen. Ilmoitti herra Fabian Lindén 13.4.1923. Löytänyt auratessa kesällä 1922 Arolan talon pellosta Asilammin rannalta, lammin pohjoiselta sivulta läheltä Asilammin taloa.
Paikalla käytiin 2022 inventoinnissa. Pelto on pitkällä kesannolla. Havaintomahdollisuudet olivat huonot, eikä peltoaluetta tutkittu tarkemmin.

Vehniän kartano (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Laukaan Vehniällä, Jyväskylän lentokentältä noin 3 km pohjoiseen, valtatien 4 länsipuolelta, Alasenjärven koillisrannalta, Vehniän kartanon mailta on kolme vanhaa esinelöytöä: piitikari, kaksoistaltta, tasataltta. Piitikari on löytötietojen mukaan kartanon itäpuolisilta pelloilta noin 70 m järven rannasta. Paikka on sopiva ja tyypillinen asuinpaikaksi, mutta merkkejä asuinpaikasta ei vuoden 1985 inventoinnissa todettu. Muiden esineiden löytöpaikkana mainitaan vain Vehniän kartanon pelto.
Alasenjärven itärannalla, Vehniän kartanon maalta löydettiin vuoden 1988 tarkastuksessa Vehniä -nimnen kivikautinen asuinpaikka.

Vehniä Kurkisuo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Jyväskylän lentokentältä noin 2 km pohjoiseen, valtatien 4 länsipuolelta, Alasenjärven lounaispuolelta, Vuorenmäen luoteispuolelta, Murtolan talosta noin 100 - 150 m etelään on löytynyt puulusikka KM 6321. Sen löytöpaikka on melko tarkasti tiedossa, mutta kivitaltan löytöpaikka on tuntematon.
Puulusikka löytyi suosta 1903 talvella mudanajossa, löytäjä oli Vehniän talon torppari Tobias Flyktman. Puulusikka on sembramäntyä, ja sen kahvan päätekoristeena on plastinen karhunpääkuvio.
Löytöpaikan pohjoispuolella on muinainen rantatörmä ja sen päällä tie. Paikka on muinaista järvenlahtea ja/tai sen rantaa. Kasvillisuuden vuoksi suota ympäröiviä peltoja ei inventoinnin yhteydessä saatu tarkastettua, ja lähistöllä saattaa olla kivikautinen asuinpaikka. Lähin tunnettu asuinpaikka on Vierula Alasenjärven eteläpäässä.

Majaniemi (410040113) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Leppäveden eteläosasta, länteen pistävän Majaniemen pohjoistyveltä on löydetty
metallinilmaisimella hiekkarannalta rautainen nuolenkärki (KM 29912). Löytöpaikka on korkeimman veden aikana veden alla, muuten alue on loivapiirteistä hiekkakangasta.

Ruohtula (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tammijärvellä, Tammijärvestä Päijänteeseen laskevaan vesireittiin kuuluvan Keskisenjärven etelärannalla, niemessä, jossa on rantamökki.
Vuonna 1999 löytynyt mökille kaapeliojaa kaivettaessa palaneita kiviä, jotka muodostivat liesikiveyksen tapaisen, ja pieni poikkitaltta (löytäjällä). Taltta oli ollut kaapeliojasta (n. 40-50 cm leveä ja 30-40 cm syvä) nostetussa maassa. Muuta erityistä ei paikalta oltu havaittu. Maaperä on löytäjän, Jarmo Hietasen mukaan jonkinverran kivistä. Oja on peitetty, samoin mahdollinen liesikiveys.
Paikka luvattu tarkastaa ja tarvittaessa tehdä koepistoja asuinpaikan toteamiseksi.
Kysymyslehti ja kartta on lähetetty löytäjälle.
Vuoden 2004 inventointi: Löytäjä ei aio palauttaa kysymyslehteä, ja taltan hän sanoo laittaneensa takaisin maahan. Uusia löytöjä paikalla ei ole ilmennyt, mutta pellossa on havaittu kaksi punaista läikkää.

Rantakangas (729010005) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsien (KM 18079) löytöpaikka sijaitsee Lanneveden itärannalla, pienen lahden pohjoispuolella, kivikkoisella ja osittain hiekkaisella metsärinteellä. Löydöt on poimittu rantakivikosta.

Ahvenkallio (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsien (KM 18099) löytöpaikka sijaitsee Lanneveden itärannalla, Pyörälän talosta 0,3 km pohjoisluoteeseen, Ahvenkallion kesämökin kohdalla, rantahietikossa. Kvartsit ovat pyöristyneitä. Rannan yläpuolella ei ole havaittu merkkejä asuinpaikasta. Kyseessä saattaa olla Lanneveden pintavaihtelujen takia tuhoutunut asuinpaikka.

Jokiharju (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuske- ja kvartsipalojen (KM 18076:1-2) löytöpaikka sijaitsee Lanneveden pohjoisrannalla, Lannejoen niskan itäpuolella. Löydöt ovat hiekkapellon alareunasta. Vuonna 1995 paikalla tehdyssä koekuopituksessa ei havaittu merkkejä asuinpaikasta. Paikka lienee Lanneveden tulvarajan alapuolella.

Harjula-Kyyrä S (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Summasjärven kaakkoisrannalla, Talvilahden lounaispuolella olevasta Kyyrän talosta noin 0,1 km itään, savisella pellolla. Paikalta on löytynyt kvartsia, oikokirves ja kaksi kivitalttaa. Koekuopissa ei ole havaittu asuinpaikkaan viittaavaa.

Savilahti (729010031) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsien (KM 18067) löytöpaikka sijaitsee Summassaaren pohjoislaidalla, Kariniemen ja Kallioniemen välissä olevalla savipellolla. Pelto viettää pohjoisluoteeseen.

Niininiemi 2 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Puisen jousen katkelman (K-S Museo) löytöpaikka sijaitsee Viitasaaren ja Äänekosken rajalla, Niininiemen länsirannalla. Esineen on löytänyt Jouko Kuokkanen vuonna 1989 mökkitontin 11:9 matalasta rantavedestä. Esine on ajoitettu 1300-luvulle.
Noin 100-150 m päässä löytöpaikasta on mahdollisesti kivikauteen ajoittuva asuinpaikka (kohde Niininiemi 1).

Kierikka-Heinämäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsilöytöpaikka sijaitsee Kierikan länsirannalla, suon ja järven välisellä kannaksella Heinämäen talosta noin 100 metriä etelään.

Ahvenuslampi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 8888:1 kourutaltta, löydetty Törkylän palstatilan pellosta Ahvenuslammen läheltä. Paikka sijaitsee Oravasaarenselän itäpuolella. Paikalla on ollut Suur-Päijänteen lahti.

Janhola (1000000337) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 11404:1 tasataltta, löydetty Janholan Routapellosta ojaa kaivettaessa.

Pitkäjoki-Kuuskoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 13355: 1-2 kaksi reenjalaksen katkelmaa, samasta jalaksesta. Paikka on Pitkäjoen itärannalla, Kuuskosken talosta noin 200 m pohjoiseen, suota ja vesijättömaata. Jalaksen kalibroitu radiohiiliajoitus on 5235 +/- 60 BP (Su-1923).

Huikko-Urakkalahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksi kivikirvestä, opettaja Yrjänä Savolaisen hallussa. Löydetty Maja-ahon pellosta. Urakkalahden rannalta, hietikkokumpareelta.

Pitkäjärvi (1000000340) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi, löydetty Korpisalmen kankaalta muinaislinnasta Oravasaaren kylässä. Esine on ollut Jyväskylän seminaarin kokoelmissa.

Soukka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2029:8 liuskekärki, löydetty jostain Soukan tilan alueelta, Keskisen länsirannalla.

Valkiajärvi (1000000343) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2029:9 tasataltta, löydetty Valkiajärven rannasta.

Heiska (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2029:11 kivitaltta, Heiskan talosta.

Tuominiemi (1000000346) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; KM kansat. 8241 suksen keulakappale, ns. botninen suksi. Löydetty Tuominiemen tilan alueelta.

Pitkäaho (1000000347) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 23114: 1-2 reikäkiven katkelmia 2 kpl, löydetty Pitkäahon 9:2 tilan Rantapellosta.

Maunosensuo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsilöytöpaikka kesämökkitontin pihamaalla etelään päin suuntautuvassa lahdenpoukamassa Maunosen länsirannalla. Maaperä hiekkaa. Löytöpaikka sijaitsee aivan kesämökin länsiseinustan vieressä. Alue on melko myllättyä, mutta tontin länsipuolella on säilynyt hiukan alkuperäistäkin ranta-aluetta.

Särkänvuori (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsilöytöpaikka. Hiekkainen rantaterassi, jossa kesämökkejä. Alue on rakennettu ja myllätty, alkuperäistä terassia on jäljellä n. 50 metrin päässä löytöpaikasta etelään.

Korhonkanta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsin löytöpaikka sijaitsee NisuJan kylän uimarannalle johtavan tien itäpuolella olevan hiekkakuopan pohjoisreunasta. Löytökohdassa oli myös pieni läikkä punaiseksi palauutta maata. Paikka sopisi sijainniltaan, maaperäitään ja korkeudeltaan potentiaaliseksi kivikautiseksi asuinpaikaksi ja on mahdollista, että hiekkakuopan kaivamisessa sellainen on alueelta hävinnyt. Kvartsilöytö vaikuttaa kuitenkin vaatimattomalta raaka-aine kappaleelta, joten sen perusteella paikan luonnetta ei voi määrittää. Kohteen maasto on hiekkakangasta, mikä Toivakan länsiosassa on harvinaista. Paikalla kasvaa täysikasvuinen mäntymetsä.

Peltola (1000002348) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Saviastian pala, lasitettua kivisavikeramiikkaa löytyi Nisulan kylän Peltolan ja Isoahon tilojen väliseltä peltoaukealta noin 10 m paikkaa halkovan tien pohjoispuolelta.

Rusavierto E (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineen ja kvartsi-iskoksen (KM 28245) löytöpaikka sijaitsee Summassaaren keskiosassa, Rusavierron asuinpaikka-alueesta noin 0,4 km eteläkaakkoon, harjumuodostuman itäpuolella. Maasto on paikalla loivasti itään viettävää peltoa, maaperä on hiesua tai hienoa hiekkaa. Pellolta, noin 3 x 3 m alalta, on löytynyt palaneita kiviä ja kvartsi-iskos. Maanomistajan mukaan pellosta on aikoinaan löytynyt kivitaltta, joka on joutunut hukkaan. Palaneet kivet saattavat olla peräisin nuotiosta, jonka ikää ei tiedetä.

Rintala (1000003492) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten ja palaneen luun löytöpaikka sijaitsee Pyhäjärven länsirannalla, Multapakanniemen asuinpaikasta noin 0,3 km länsilounaaseen. Paikalla on pieni, 30 m pitkä hiekkaranta. Noin 5 m päässä rannasta on matala törmä ja sen yläpuolella loivasti järveä päin viettävä savinen pelto. Rantahiekasta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta, joita ei ole otettu talteen.

Harjula (1000003493) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Puuesineiden (KM 27938:1-2) löytöpaikka sijaitsee Kalmarin kylässä, Saarijärveltä Kokkolaan vievän maantien lounaispuolella, suoperäisen Pieni Löytänä -järven itärannalla, ruopatun lahdelman kohdalla, Harjulan talon päärakennuksesta noin 80 m lounaaseen. Maanomistaja Edvin Harjula oli löytänyt ahkion emäpuun ja rysän kaaren ruopatessaan rantaan venevalkamaa. Ahkion emäpuu löytyi noin 2 m syvyydestä, turvekerroksen alta, rysän kaari oli ollut noin 0,5 m syvyydessä. Ahkion emäpuu on radiohiiliajoituksen perusteella viikinkiaikainen (Su-2437 1080 +/- 70 BP).

Vuohisaari (1000003494) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Itäkarjalaisen tasataltan (KM 27937) löytöpaikka sijaitsee Kalmarinselän eteläosassa olevan 150 x 200 m laajuisen Vuohisaaren luoteisrannalla. Taltan on löytänyt maanomistaja Hannu Pihlainen noin 3 m päässä rantaviivasta ja 0,5 m syvyydestä järvenpohjaa tasoittaessaan. Löytöpaikan kohdalla järven pohja on soraa. Löytöpaikasta noin 850 m koilliseen, Kalmarinselän kaakkoisrannalla on Hirsihiekan ja Salorannan kivikautiset asuinpaikat.

Jousiniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reukäkiven (KM 11918) löytöpaikka sijaitsee Mahlunjärven Hietalahden pohjoisrannalla, vastapäätä Mahlun sahaa. Löytökohta on aivan rannan tuntumassa, sen itäpuolella on hiekkaista peltoa, pohjoisessa maasto nousee Kalmukankaaksi. Paikka olisi sopiva kivikautiselle asuinpaikalle, mutta paikalla ei ole havaittu asuinpaikkaan viittaavaa.

Palomäki (1000003496) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 2215:782) löytöpaikka sijaitsee Summasjärven kylän Palomäessä, Hoikan kansakoulun lähettyvillä, Summasjärvestä noin 6 km ja Lannevedestä noin 5 km päässä. Löytöpaikka on korkeaa hiekkaista mäkeä, jonka laki on yli 205 m korkeudella mpy; koulu on noin 195 m mpy. Alueella ei ole havaittu kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Ahoniemi (1000003497) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoiskaitataltan (KM 12235) löytöpaikka sijaitsee Lautajärven pohjoispuolella, järven länsipäähän pistävässä Ahoniemessä. Niemen päässä on kumpare, joka on vuonna 1969 ollut osaksi laitumena. Niemen pohjoisosa on ollut peltona, josta taltan kerrotaan löytyneen. Maaperä paikalla on savea ja inventointiajankohtana 1969 pelto oli heinällä eikä muita asuinpaikkaan viittaavia merkkejä voitu havaita.

Luotola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 12237) löytöpaikka sijaitsee Lautajärven itärannalla, Luotolan talosta noin 40 m etelään olevan pellon kohdalla. Paikalla kerrottaan olleen noin 0,5 m syvyydessä hiiliä ja palanutta puuta. Alue on hiekkaista maata. Paikalla ei ole havaittu muuta asuinpaikkaan viittaavaa.

Kantola (1000003499) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalaisen tasataltan (KM 10503) löytöpaikka sijaitsee Kyyränkylässä, Summasjärven ja Lanneveden välimaastossa, Summasjärven Talvilahteen laskevan Pukkipuron itäpuolella, Kantolan talosta noin 250 m lounaaseen. Löytöpaikkaa ympäröivät hiekkaiset pellot.

Koskela (1000003500) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen (KM 12049) löytöpaikka sijaitsee Länsi-Kalmarissa, Tuhmajoen etelärannalla, joesta noin 15 m päässä, Koskelan talon pellossa. Koskelan talo sijaitsee Tuhmajoen etelärannalla, joen yli kulkevan sillan luona. Löytöpaikka lienee talosta noin 0,3 km kaakkoon. Alue on savikkoista peltorinnettä, joka viettää itään ja koilliseen. Paikalla ei ole havaittu asuinpaikkaan viittaavaa.

Halttusen kytö (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 2887:11) löytöpaikka sijaitsee Länsi-Kalmarissa, Tuhmalammen pohjoispuolella, Ruunaniemen talosta noin 1,8 km pohjoisluoteeseen olevan Halttusen kydön kohdalla. Kyseessä on metsittynyt vanha pelto, josta esine on löytynyt kytöä kuokittaessa. Alue on tasaista ja kosteaa maastoa. Paikalla ei ole havaittu asuinpaikkaan viittaavia merkkejä.

Kylmäpuro (1000003502) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (KM 12418) löytöpaikka sijaitsee Kalmarinselän länsirannalla, Kylmäpuron länsipuolella, Pirttiniemen talosta vajaa 1 km pohjoiseen, Kylmäpuron suusta noin 0,2 km luoteeseen. Alue on alavaa savipeltoa. Paikalla ei ole havaittu asuinpaikkaan viittaavia merkkejä.

Puromäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden (KM 13763:1-2) löytöpaikka sijaitsee Tarvaalan maatalousoppilaitoksesta noin 2,5 km lounaaseen ja Kallinjärvestä 0,8 km etelään olevan Puromäen talon pellossa, Satosuon pohjosilaidalla. Paikka on loivaa, savikkoista rinnettä, joka viettää kaakkoon, Satosuonkanavaan päin. Maaston perusteella paikka olisi sopiva kivikautiselle asuinpaikalle.

Majakoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tarvaalan maatalousoppilaitoksen ympäristössä, Majakosken tuntumassa. Alueelta on löytynyt ainakin kivinen pikkutaltta, kivikirves sekä reikäkivi. Pikkutaltta on löytynyt Majakosken yläpuolella olevan suvannon pohjosirannan koivikosta, koulun rakennuksista noin 0,3 km länteen, Tarvaalan konehallin viemäriä kaivettaessa. Uuraisiin vievän maantien ja sillan rakentamisen yhteydessä vuonna 1934 Majakosken rannassa on havaittu merkkejä kallion kolossa olevasta tulisijasta. Tulisija on ollut pienessä niemessä, uuden tien länsipuolella. Niemi on kivikkoista ja kallioista soramaata.

Tarvaalan koulutila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Tarvaalan maatalousoppilaitoksen maalla, koulusta noin 130 m pohjoiseen, Saarijärveltä Uuraisiin vievän maantien ja Summassaareen vievän tien kulmauksessa, loivasti pohjoiseen viettävällä Kaivopelto-nimisellä savikkopellolla. Paikalta on löytynyt tasataltta ja kivikirves. Saman pellon alaosasta on löytynyt muinainen reenjalas (KM kansat. os. 8019). Reenjalaksen löytöpaikan koordinaatit ovat p= 6952731, i= 3413863.
Vuoden 2008 koekaivauksessa Luonnonvarainstituutin tontilla ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Honkaniemi (1000003506) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden (KM 11570, KM 11783) löytöpaikka sijaitsee Summasjärven itärannalla, Summassaaren Peukaloniemestä noin 0,5 km koilliseen, aivan Saarijärven ja Summasjärven kylien rajalla sijaitsevassa Honkaniemessä. Niemen kivikkoisessa kärjessä on muutama huvila, niemen tyvessä on pieni peltoalue, josta löydöt ovat ilmeisesti peräisin. Paikalla saattaa olla asuinpaikka.

Loilo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (KM 22755) löytöpaikka sijaitsee valtatien 4 ja Hirvaskankaan risteyksestä noin 1,3 km itäkoilliseen. Esineen on löytänyt maanviljelijä Lassi Suominen v. 1955 pellolta, noin 0,2 m syvyydestä ruokamultakerroksesta. Löytäjän mukaan maassa oli myös hiilenmurusia. Löytöpaikalla maasto viettää loivasti länteen. Vuoden 2004 inventoinnissa pelto oli kynnettynä, mutta paikalla ei havaittu esihistoriaan viittaavaa, vaikka paikka olisi otollinen kivikautiselle asuinpaikalle.

Purunkorpi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (Keski-Suomen museo 61:22) löytöpaikka sijaitsee valtatien 4 ja Hirvaskankaan risteyksestä 0,7 km koilliseen, Purunkorpi-nimisellä pellolla. Esineen on löytänyt Petter Salminen v. 1929 kauraa niittäessään kyseisellä pellolla. Maasto on metsitettyä, tasaista peltoa, joka laskee loivasti koilliseen. Vuoden 2004 invetoinnissa paikalla ei havaittu kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Paikalla ei voinut erottaa myöskään muinaisrannan merkkejä.

Takala (1000003543) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran katkelman (Keski-Suomen museo 832) löytöpaikka sijaitsee Niiniveden itärannalla, valtatien 4 ja Hirvaskankaan risteyksestä 4,9 km pohjoiskoilliseen. Löytöpaikaksi on ilmoitettu Takalan talon ladon länsipuolella oleva pelto. Alue on kosteaa metsämaata. Vuoden 2004 inventoinnissa paikalla ei havaittu esihistoriaan viittaavaa.

Koivimäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (KM 22754) löytöpaikka sijaitsee Kuhnamon ja Vatianjärven välisen Pörrinsalmen kohdalta noin 1,1 km etelälounaaseen. Esineen löysi Emil Pitkänen vuonna 1950-luvulla (?) peltotöissä hiesu-savimaasta. Löytökohdalla maasto viettää loivasti Kapeenlahteen päin. Paikalla ollessa kasvimaassa ei vuoden 1984 inventoinnissa näkynyt merkkejä muinaisjäännöksestä.

Kapeenlahti 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen (KM 22756) löytöpaikka sijaitsee Hirvaskankaalta noin 8 km itään, maantien 69 eteläpuolella, Kuhnamon ja Vatianjärven välisestä Pörrinsalmesta noin 0,6 km etelälounaaseen, Kapeenlahden luoteispuolella olevalla pellolla. Alue oli v. 1984 inventoinnin ajankohtana metsäauralla kynnettyä, jolloin pellon pinnasta löytyi kvartsi-iskos. Maasto viettää loivasti Kapeenlahteen päin, maaperä on hiekkaa. Lähistöllä on useita kivikautisia asuinpaikkoja.

Vätälä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven puolikkaan (KM 22751) löytöpaikka sijaitsee valtatieltä 13, Suojoen ylittävän sillan kohdalta noin 1,3 km pohjoisluoteeseen. Esine on löytynyt v. 1979-1980 kantoja raivattaessa maanmuokkauksen yhteydessä. Alue on peltoa ja maaperä savihietaa.

Hankala (1000003547) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (KM 22752) löytöpaikka sijaitsee valtatien 13 ylittävän Suojoen sillan kohdalta noin 3,2 km pohjoiseen. Reikäkiven puolikkaat löysi maanviljelijä Akseli Hytönen v. 1970-75 peltotöissä, kivisestä ja hiekansekaisesta mullasta, noin 0,2 m syvyydestä. Pelto viettää loivasti Naarajärveen päin.

Isoaho (1000003548) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (Keski-Suomen museo 257) löytöpaikka sijaitsee Hietamankoskesta noin 0,4 km etelään olevalla pellolla, Isoahon tilan päärakennuksesta noin 0,1 km itään. Esine on löytynyt vuonna 1935 noin 0,2 m syvyydestä. Maasto viettää loivasti Suojokeen päin.

Hietamankoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Soikean reikäkiven (KM 21939) löytöpaikka sijaitsee Lannevedelle vievän tien ja valtatien 13 risteyksestä noin 0,3 km etelälounaaseen, Aittokosken pohjoisrannalla. Esineen löysi Pirjo-Liisa Niemi vuonna 1983 kävelyretkellään koskesta ruoppaustyön aikana nostetun kiviaineksen seasta. Löytöpaikan ympäristö on tuhoutunut melko pahoin ruoppaus- ja voimalaitostöiden takia, joten mahdolliset merkit muinaisesta asutuksesta ovat niin ikään hävinneet.

Torvela (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (Keski-Suomen museo 256) löytöpaikka sijaitsee Kuhnamo-järven Savilahdesta noin 0,5 km länteen, Mäkilammen pohjoisrannalla olevalla pellolla. Esine on löytynyt pellon muokkauksessa noin 15 cm syvyydestä v. 1937-1938. Alue on otollinen kivikautiselle asuinpaikalle, mutta paikalla ei havaittu vuoden 1984 inventoinnissa muinaisesineistöä.

Pukkimäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan (KM 22753) löytöpaikka sijaitsee Äänekosken Pukkimäen kaupunginosassa, Kuhnamo-järven Laajalahden itärannalla. Paikka on entistä perunamaata, jota muokatessaan rouva Rosa Luopa löysi taltan vuonna 1939. Maasto viettää loivasti Kuhnamon rantaan, maaperä on hiekkapitoista multaa.

Ruokolahti (1000003552) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 3354:54) löytöpaikka sijaitsee Ala-Keiteleen Kovalanniemen Ruokolahden länsipuolella, noin 0,1 km päässä rannasta, hiekkapitoisella pellolla. Paikalla maasto laskee loivasti rantaan. Vuoden 1984 inventoinnin yhteydessä pelto oli perunapeltona, josta parhaillaan nostettiin perunoita. Paikalla ei havaittu merkkejä kivikaudesta. Löytöpaikasta noin 250 m itään on Kovalanniemen kivikautinen asuinpaikka.

Alatalo (1000003553) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (Keski-Suomen museo 796) löytöpaikka sijaitsee valtatien 4 Mämmensalmen sillasta noin 450 m itäkaakkoon, Alatalon tilan saunarannassa. Esine on löytynyt noin 5 m päässä rannasta, 1 metrin syvyydestä Keiteleestä, vedestä.

Suoniemi (1000003554) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 13442) löytöpaikka sijaitsee valtatien 4 Mämmensalmen sillan kohdalta noin 1,1 km itäkaakkoon, Ala-Keiteleen rannasta noin 0,1 km pohjoiseen, taimikkoa kasvavassa metsikössä. Vuoden 1984 inventoinnin yhteydessä paikalla ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Paloniemi (1000003555) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden löytöpaikka sijaitsee valtatien 4 Mämmensalmen sillan kohdalta noin 3,7 km itäkoilliseen Ala-Keiteleen Tyvelänlahden länsirannalla, pellolla. Nuijakivi ja reikäkivi (Sat. M. 10765-10766) ovat löytyneet vuonna 1918 salaojituksen yhteydessä, noin 65 cm syvyydestä. Vuoden 1984 inventoinnin yhteydessä paikalla ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Mämmikoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reiällisen hioimen (KM 22758) löytöpaikka sijaitsee Ala-Keiteleen Kevätlahden länsirannalla, vanhan Kuhnamosta laskevan uoman kohdalla. Maasto on kivikkoista mäntymetsää.

Nakkala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (KM 12227) löytöpaikka sijaitsee entisen Konginkankaan kunnan alueella, Pyyrinlahden rannasta 1,3 km päässä, Nakkalan tilan pellossa, päärakennuksesta 0,1 km lounaaseen. Esineen on löytänyt vuonna 1905 Otto Hytönen pellon kyntötöissä noin 25 cm syvyydestä. Esineen löytöpaikalla maa oli punaiseksi palanutta. Vuoden 1981 inventoinnissa paikalla ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Kallio (1000003559) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (KM 12226) löytöpaikka sijaitsee Äänekoski-Viitasaari -tien varressa, entisen Konginkankaan kunnan keskustasta noin 8 km etelään. Muinaisen rantaterassin reuna kulkee Kallion tilan rakennusten takana, jossa pellot laskevat kapeana kiilana kallioiden välissä kohti Pyyrinlahtea. Esineen on löytänyt Matti Tuomi pihatöiden yhteydessä, kun erään entisen rakennuksen pohjan kohdalle ajettiin multaa noin 0,3 km päästä pellolta. Esine on saattanut kulkeutua mullanottopaikalta löytöpaikalle. Vuoden 1981 inventoinnissa paikalla ei havaittu mekkejä muinaisjäännöksestä.

Reinikka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivi- ja rautakautinen löytöpaikka sijaitsee entisen Konginkankaan kunnan alueella, Pyyrinlahden rannalla, Isojoen suusta noin 850 m kaakkoon, luode-kaakko -suunnassa kulkevalla harjulla. Paikalta on löytynyt 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa kiviesineitä ja rautainen keihäänkärki. Vuoden 1981 inventoinnissa paikalla ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Kömi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden (KM 3354:23, KM 4340:17) löytöpaikka sijaitsee entisen Konginkankaan kunnan keskustassa, Sumiaisiin vievän tien varressa, Kömin talon maalla. Talon ympäristö on tasaista, loivasti koilliseen kohti Räihänselkää viettävää peltoa. Vuoden 1981 inventoinnissa paikalla ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Vanha Räihä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivi- ja rautakautinen löytöpaikka sijaitsee entisen Konginkankaan kunnan alueella, Räihän talon maalla, Räihän selän Lintulahden ja Liejunlahden väliin jäävällä niemekkeellä, josta alkaa luode-kaakko -suunnassa kulkeva matala harju. Paikalta on löytynyt 1800-luvun lopulla kourutaltta (KM 3801:3) ja tuluskivi (KM 2029:171).

Hiekkala (1000003563) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (K-S Museo 1278) löytöpaikka sijaitsee entisen Konginkankaan kunnan alueella, Riihiniemessä, Hiekkalan tilan maalla. Riihiniemi on kapea ja noin 4 m pitkä luoteeseen työntyvä niemi, jonka rannassa on pieni poukama. Esineen on löytänyt vuonna 1971 Pentti Honkonen kaivaessaan ojaa vesijohtoputkea varten. Esine löytyi noin 3 m päästä rantaviivasta, noin 35 cm syvyydestä. Esineen löytöpaikan kohdalla hiekka oli nokista. Löytöpaikka on rannasta tiulevan tien ja kylätien risteyksen kohdalla. Vuoden 1981 inventoinnissa paikalla ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä. Alueelta on löytynyt toinekin kiviesine, joka on sittemmin kadonnut.

Saarnaniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen löytöpaikka sijaitsee entisen Konginkankaan kunnan alueella, Konginkankaalta Sumiaisiin vievästä tiestä noin 3 km pohjoiseen, Riihiniemen länsipuolella olevalla pienellä Saarnaniemi-nimisellä niemekkeellä. Löytöpaikka on kesämökin itäpuolella olevan ulkorakennuksen ja rannan välissä, noin 5 m päässä rantaviivasta. Esineen on löytänyt vuonna 1972 Harri Anttila viinimarjapensaita istuttaessaan noin 0,3 m syvyydestä. Esine on löytäjällä. Paikalla on havaittu merkkejä tulisijasta. Saarnaniemestä noin 0,2-0,3 km pohjoiseen kerrotaan löytyneen kaksi muuta tulisijaa. Vuoden 1981 inventoinnissa paikalla ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.
Saarnaniemi on ollut isonvihan aikana venäläisi piileskelleiden paikkakuntalaisten jumalanpalvelusten piilopaikka. Saarnapaikan merkkinä on iso kivi.

Tammela (1000003565) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 2029:154) löytöpaikka sijaitsee entisen Konginkankaan kunnan alueella, Kajamalammen ja Hakojoen välissä olevalla peltoalueella, Kajalammen rannasta noin 150 m päässä. Maaperä paikalla on savea. Esine on löytynyt vuonna 1880 Tammelan talon maalta. Vuoden 1981 inventoinnissa paikalla ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Heikkilä (1000003566) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden löytöpaikka sijaitsee entisen Konginkankaan kunnan alueella, Heikkilän talon maalla, Hakojärven pohjoispuolella, noin 0,3 km päässä rannasta. Alue on savista Hakojärveen ja Hakojokeen viettävää peltoa. Paikalta on löytynyt kaksi kourutalttaa (KM 2029:153 ja KM 2983:4) sekä yksi tasataltta (KM 3801:6). Vuoden 1981 inventoinnissa paikalla ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Konginkangas Autio (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 3801:10) löytöpaikka sijaitsee entisen Konginkankaan kunnan alueella, Aution talon maalla olevalla pellolla, Iisjärvestä etelään Kaijanjärven ja Kotasen kautta Lintulahteen laskevan Iisjoen rannalla. Maasto on louhikkoista moreenimaata. Vuoden 1981 inventoinnissa paikalla ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Poutala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivi- ja rautakautinen löytöpaikka sijaitsee entisen Konginkankaan kunnan alueella, Iisjärven Pilkanlahdesta 0,5 km koilliseen olevan Poutalan talon pihamaalla. Maasto viettää loivasti etelään, maaperä on kivikkoista. Paikalta on löytynyt reikäkivi ja rautasolki. Reikäkiven on löytynyt vuonna 1965 Veikko Ryynänen kyntötöissä, asuinrakennuksesta noin 25 m länteen. Soljen on löytänyt Inga Ryynänen mansikkamaata laittaessaan entisen halkoliiterin kohdalta. Vuoden 1981 inventoinnissa paikalla ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Siltasalmi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (KM 13431) löytöpaikka sijaitsee Sammalisenjärven pohjoispään itärannalla, tien eteläpuolella. Alue on mäntykangasta, ranta on jyrkkä. Esineen on löytänyt Urho Siltasalmi vuonna 1954. Paikka on otollinen kivikautista asuinpaikkaa ajatellen, mutta vuoden 1991 inventoinnissa paikalla ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä. Oletetun löytöalueen kohdalla on omakotitalo pihoineen ja puutarhoineen.

Sillanpää (1000003589) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (KM 14731) löytöpaikka sijaitsee Kiesimenjärven ja Moksinjärven välisellä kannaksella. Esineen on löytänyt Onni Siltanen vuonna 1958. Löytäjän mukaan löytökohdassa oli myös hiiltä. Paikalle on rakennettu Sillanpään talon navetta. Vuoden 1969 tarkastuksessa paikalla ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Katajamäki (1000003590) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautaisen nuolenkärjen (KM 2918:2) löytöpaikka sijaitsee Paajalassa, Moksijärven rannalla. Esine on löytynyt v. 1893. Löytöpaikalla sanotaan olleen pieni kiviröykkiö, jonka vieressä sammalen alla on ollut kaksi luukasaa. Toisen kasan läpimitta on ollut 0,5 m ja siinä on ollut "pieniä linnunluita". Toinen kasa on ollut hieman suurempi, läpimitaltaan 1,5 m ja siinä on ollut "suuria outoja luita ja sarvia". Kasojen ympärillä on ollut hiiliä.

Paajala-Kauppa (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautaisen nuolenkärjen (K-S museo 402:2) löytöpaikka sijaitsee Paajalassa, kaupan kohdalla. Esine on löytynyt maata muokattaessa 1,25 m syvyydestä jyrkästä rinteestä, asunnon (kauppa) nurkalta.

Kiviniemi (1000003606) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivituuran (KM 9307) löytöpaikka sijaitsee Armisveden keskikohdilla, Armisveteen luoteesta pistävän laajan niemimäisen alueen eteläosassa, Kiviniemessä. Esineen on löytänyt Veihtnimen isäntä v. 1929 kaivaessaan ojaa savipeltoon, noin 0,3-0,4 m syvyydestä. Alue on maapohjaltaan karkeaa moreenia, paikoin siellä on soistuneita notkelmia. Seutu ei vaikuta lupaavalta muinaisjäännösten suhteen.

Ahomäki (1000003607) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Haukilammen itäpuolella, Ahomäen lounaisrinteellä. Paikalla on hiekkakuoppa, joka on osaksi umpeen kasvanut, mutta josta yhä otetaan soraa. Hiekkakuopan läpi kohti Haukilampea vievän tien pinnasta, kuopan lounaislaidalta on löytynyt kvartsi-iskos, jota ei ole otettu talteen. Löytökohdalla on selvä muinainen rantatörmä, joka on Ancylus-aikainen. Paikalle tehdyistä koekuopista ei ole löytynyt muinaisjäännökseen viittaavaa, mutta alue olisi otollinen kivikautiselle asuinpaikalle.

Koiharju (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Vanaja-järven pohjoisosassa, järven länsirannalla, Koiharjun niemen tyvellä. Kyseessä on kaakko-luode -suuntainen jyrkkärinteinen harju, jonka maa-aines on melko karkeaa soraa. Harjun lakea kulkevan tien pinnasta, Koiharjun tyvellä olevasta kesämökistä 20-30 m luoteeseen, on löytynyt yksi kvartsi-iskos, jota ei ole otettu talteen. Alueelle tehdyistä koekuopista ei ole löytynyt munaisjäännökseen viittaavaa, mutta lähistöllä saattaa olla esihistoriallinen asuinpaikka.

Kangasniemi (1000003609) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Hiidenjärven keskivaiheilla, järven länsirannalla, Kangasniemen tyvellä. Alue on itäkoilliseen viettävää hiekkakangasta, paikalla on useita vanhoja rantatörmiä, joista alin on Armisveden pinnan laskemista 1930-luvun alussa edeltänyt rantatörmä. Kesämökille vievän tien pinnasta on löytynyt yksi kvartsi-iskos, jota ei ole otettu talteen. Paikalle tehdyissä koekuopissa ei ole havaittu muinaisjäännökseen viittaavaa. Alue olisi kuitenkin otollinen esihistorialliselle asuinpaikalle. Alueella on useita pyöreitä ja laakeita hiilimiiluja, jotka muistuttavat asumuspainanteita, mutta joissa on paksu nokikerros.

Lintula (Löytöpaikat)
Historiallinen; Rautaisen nuolenkärjen (KM 29922) löytöpaikka sijaitsee Pirttimäen huipulta noin 1,1 km pohjoiseen, Lintulan talon mailla. Lintulan talo on autioitunut, mutta v. 1996 rakennukset ovat olleet pystyssä. Esineen kerrotaan löytyneen vanhan pajan paikalta. Ympäristö oli tarkastushetkellä pusikoitunut ja ruohottunut eikä pajan paikkaa voitu havaita. Alue on Keski-Suomen korkeimpia, Pirttimäki on 249 m mpy. Seutu on ns. mäkiasutusta, ja karttojen perusteella asutus on tullut paikalle 1800-luvun alkupuolella. Nuolenkärki saattaa olla nuori, mahdollisesti 1800-luvulta peräisin.

Vanha hautausmaa (1000003611) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee Jyväskylän vanhalla hautausmaalla. Alue on lähes tasaista, osaksi hiekkamaata ja osaksi silttimaata. Hautausmaata rajaa idässä Tourujoen uurtama syvä "kanjoni". Tuoreen hautakummun päältä löytyi aluetta inventoitaessa vuonna 1987 hiomakivi (KM 23768). Hautausmaan kohdalta on jokin muukin löytö.

Palosaari (1000003612) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Saviastianpalojen (K-S museo 321) löytöpaikka sijaitsee Palokkajärven Palosaaren (eli Mannisensaari) rannassa, vesijättömaalla. Palosaari on noin 180 m pitkä, kapea, länsi-itä -suuntainen saari, jonka maaperä on hiekkaa. Paikalla ei ole havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Jokisuu-Ventto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kaipolan itäpuolella Jämsänjokisuusta 580 metriä itään, heti maantien eteläpuolella olevalla osin kalliopohjaisella kumpareella.
Paikalta on löytynyt kaksi reikäkiveä rakennustöissä. Jos paikalla on sijainnut asuinpaikka, se on täysin tuhoutunut. Paikalla on useita rakennuksia.

Töyrylä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi (KM 22560) on löytynyt vuonna 1956 Lähteelän pellosta noin 2,1 km Lähteelästä kaakkoon. Paikalla on rakennettu Töyrylän uusi talo. Löytäjän mukaan paikalla oli ollut myös palaneita kiviä.
Alue tarkastettiin vuoden 1994 inventoinnissa. Pintahavainnoista ja etelänpuoleiseen metsään tehdyistä koekuopista ei löydetyt merkkejä esihistoriasta. Maaperä paikalla on savea ja hiesua, paikoin kallioista

Lempää B (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Lempään tila sijaitsee Luhangan kylässä Päijänteen Pilkanselän kaakkoisrannalla, Lempäänjärven ja Päijänteen välisellä kannaksella.
Kivikirves, jonka on löytänyt maisteri Aarne Laaksovirta sotien jälkeen Tappeluspellosta, on palautettu Kansallismuseosta Tammijärven kotiseutumuseoon. Tappeluspelto sijaitsee Lempään talosta noin 190 m kaakkoon ja on loivasti etelään viettävällä savipohjaisella maalla.
Inventointi 2004: Tappelu(s)peltoon on nykyään istutettu kuusia ja se on melko ryteikköinen. Irtolöytöpaikka näytetty ja kirves annettu kotiseutumuseolta uudelleen Kansallismuseon kokoelmiin liitettäväksi, koska sen tietoja ei löytöluettelosta löydy. Kirves on tarkoitus deponoida takaisin Luhangalle.

Kurkisuo (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Paikka sijaitsee Petäjäveden kunnan koillisosassa Sakarijärvestä noin 2 km etelään ja Kurkilammesta noin 250 m pohjoiskoilliseen, Kurkisuon ylittävältä tieltä noin 140 m kaakkoon.
Paikalta oli vuonna 1933 Väinö Klinga löytänyt ojankaivun yhteydessä muinaissuksen (K-S M 188) 105 cm:n syvyydestä. Läheisyydessä oli ollut 50 cm:n syvyydessä palanutta maata ja hiiltä. Löytäjä oli kertonut suksen sijainneen suossa muutaman metrin päässä kovasta maasta, joka kulkee paikalla pohjoiseteläsuuntaisesti.

Nurmaanjärvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka on Nurmaanjärven pohjoispuolen itärannalla. Löytöpaikan sijainti on arvioitu parin sadan metrin tarkkuudella.
Kivikirves (KM 13940) tai taltta löytyi vuonna 1955 suomudasta vesijättömaalta.

Haukkala (1000004232) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vasarakirves (KM 3688:1) on löydetty Haukkalan talon maalta noin 1,5 metrin syvyydestä ojaa kaivettaessa. Löytö on diarioitu vuonna 1899.
Vuoden 2005 inventoinnissa mainitaan samassa kohteessa myös kourutaltta (KM 2218:130), joka on saatu Joutsan pärnämäen kylästä.

Partila (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soikea tuluskivi (JouKM 502) on löytynyt vuonna 1919. Vuoden 2005 inventoinnin yhteydessä alueelta ei löytynyt Partilaa vaan Pastila, jonka mukaan paikannus on tehty.

Ylä-Oijala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ylä-Oijalan talon pellosta vuonna 1901 löytynyt kivitaltta (KuM 1284).

Ohensaari 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Ohensaaren koillisosassa. Paikalta on löytynyt vuonna 1988 rautainen nuolenkärki. Sen lehti on kapea ja pitkähkö, lievästi harjallinen. Esineen koko on 94 x 12 x 5 mm. Löytö tehtiin metallinilmaisimella kallionkolosta.

Latukanlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Eväjärven itärannalla, Latukanlahden eteläpuolella olevassa laakeassa matalassa niemekkeessä.Paikalla on matalia rantakallioita, joiden välissä ja lomassa on hiekkaista maata, kauempana rannasta soista maastoa.
Vuoden 2005 inventoinnissa löytyi yhdestä koekuopasta kolme kvartsi-iskosta. Lähistölle tehtiin useita koekuoppia, joista ei saatu lisähavaintoja esihistoriasta. Paikalla on saattanut olla kivikautinen asuinpaikka, joka on sijainnut osin kallion päällä.

Virhiä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vuonna 1883 Virhiän rusthollin peltoa kuokittaessa löytynyt kaksoiskourutaltta (KM 2267:1). Vuoden 1994 inventoinnissa aluetta on koekuopitettu, mutta mitään kiinteään muinaisjäännökseen havaittavaa ei löytynyt.

Yijälä (1000004363) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Yijälän talon päärakennuksesta 500–600 metriä länteen on löytynyt maasta 50 cm syvyydestä poikki- ja kourutaltta (KM 10313 ).
Aluetta on koekuopitettu tuloksetta inventoinneissa 1962 ja 1994.

Takanen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Takasen talon läheisyydestä ilmeisesti sotien jälkeen uudisraivausta tehtäessä löytynyt kourutaltta (KM 22562). Löydön koordinaattipisteet osoittavat entiseen Takasen taloon, mutta kourutaltta on todennäköisesti löytynyt pellolta.
Vuosien 1994 ja 2015 inventoinneissa ei alueen peltojen pintahavainnoinnissa ole tehty löytöjä.

Kaiholahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vuoden 1994 inventoinnin yhteydessä löytyi paikalla olevalta pieneltä pellolta yksi kvartsi-iskos, jossa on heikkoja käyttöjälkiä. On mahdollista, että paikalle on tuotu hiekkaa muualta. Ympäristön tiheään pajukkoon ja miviseen maastoon tehdyistä koekuopista ei tehty lisää löytöjä.

Karhala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Karhalan niemeltä Kaipolan talon pellosta löytynyt vuonna 1890 kourutaltta (KM 2634:472).
Paikalle tehdyissä inventoinneissa ei ole havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa, eikä tarkempaa löytöpaikkaa saatu selville.
Karhalan pellolta on löytynyt rautakautisten korujen katkelmia vuonna 2014, kohde on nimeltään Karhala 2.

Leipälä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Nikolai Tammen 1800-luvulla Finnilän (Vinnin) talon maalta, Leipälän torpan pellolta löytämä kivituura (KM 4025:2).
Vuoden 1994 inventoinnissa tarkastettiin alueen kynnetyt pellot ilman lisähavaintoja.

Keskinen (1000004368) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Honkalan kylän Keskisen talon maalta löytyneet kivinuija (KM 23474), reikäkiven puolikas (KM 11818:1) ja kaksoiskirves (KM 27706). Nuija on löytynyt 1800-luvulla syvältä pellon ojaa kaivettaessa. Reikäkiven puolikas puolestaan ns. Ihalan vainiolta noin 400 - 500 metriä joesta koilliseen vuonna 1919. Kirves on löydetty Keskisen maalta, ilmeisesti alueelta, joka on nykyään rakennettu.

Anttila (1000004370) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautaisen M-tyypin keihäänkärjen (KM 27739, diar. 1993) löytöpaikka. Paikka sijaitsee pellolla Kilpakorven raviradan koillispuolella.
Pelto on tarkastettu inventointien yhteydessä, mutta mutta merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä ei ole havaittu. Maaperä paikalla on pääasiassa hietaa.

Ravinkangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Jämsän Leustun koulun kokoelmissa olevan lattean tasataltan löytöpaikka on Patalahden itäpään etelärannalla. Löytö on tehty Honkalan Ravinkankaan talon perustuksia kaivettaessa vuonna 1926.
Vuoden 1994 ja 2006 inventoinneissa tarkastettiin tuloksetta (kesäasuntona olevan) talon kasvimaa ja piha-alue. Koekuopitusta paikalla ei ole tehty.

Rainio (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Jämsän Leustun koulun kokoelmissa olevan kourutaltan löytöpaikka on Patajoen pohjoispuolella, noin 500 metriä rannasta.
Taltta on löytynyt Säyrylän kylän Rainion talon perustuksia kaivettaessa vuonna 1929. Löytäjä on ollut Abner Lehtinen. Talo sijaitsee hieman terassimaisella etelään viettävällä rinteellä.
Vuoden 1994 inventoinnissa tarkastettiin tuloksetta talon luoteispuolinen kasvimaa. Koekuopitusta alueella ei ole tehty.

Talvilahti (1000004373) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KM 22565) on löytynyt Talvilahden maalta, eikä tarkempia sijaintitietoja ole olemassa.
Vuoden 1994 inventoinnissa tarkastettiin tuloksetta talon ympäristön kesannolla tai nurmella olleita peltoja. Koekuopitusta paikalla ei ole tehty.

Harjunlahti 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vuoden 1992 inventoinnissa löytyi kolme epämääräistä kvartsia Keihäsniemen alueelta. Yksi niemeltä, rantaan menevän tien länsipuolelta, toinen maantien länsipuolelta ja kolmas luunmurun kanssa maantien itäpuolelta. Muita havaintoja ei tehty, vaikka maata oli paljaana näkyvissä useassa kohdassa.
Vuoden 2004 inventoinnissa aluetta koekuopitettiin tuloksetta.

Myllymäki (1000004422) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskeesta valmistetun kivikirveen (KM 16430) löytöpaikka. Esine on löydetty peltoa kynnettäessä kesällä vuonna 1964. Järven rannasta läheltä Myllymäen taloa on löydetty myös yhdestä puusta veistetty ruuhi.
Paikka ei ole muinaisten kulkureittien puuttuessa paras mahdollinen esihistorialliseksi asuinpaikaksi.

Kiialanpelto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt tuluspiitä (KM 35036) 1990-luvun puolivälissä peltotöissä. Ympäriltä on 2020-luvulta löytynyt uudelle ajalle ajoittuvia pienesineitä metallinetsinnässä.
Alakohteena kaksipiikkinen viskari (Ilppari ILM 19680).

Riihelä (1000004431) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka on Kangaskylässä, Savijärven pohjoispohjukassa. Rantaan on matkaa noin 100 metriä.
Paikalta on löytynyt neljä reikäkiveä ja kivikirves noin 2 aarin alalta.

Rutasaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Viisi kiviesinettä (KM 2887:17-20 (ja löytäjällä oleva kourutaltta?)) ovat vuoden 1969 tarkastuksen mukaan löytyneet Rajasalmen pellolta torpasta luoteeseen ja Uusipellosta torpasta koilliseen. Tarkepia paikkatietoja ei ole.
Kourutaltta (KM 18156:1) on löytynyt saaren pohjoispäässä saaren mantereeseen yhdistävää Vetokangasta lähimmältä pellolta.
Vuoden 2005 kartta-aineistossa ei enää näy saarella olevia peltoja.

Niemelä (1000004535) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan (KM 21710:2) löytöpaikka. Paikka on muinainen niemenkärki Häähkäjoen eteläpuolella.
Löytöpaikkaa ei ole tarkastettu.

Ketola (1000004536) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka on Häähkäjärven koillisrannalla. Maasto on hiekkaista.
Paikalta on löydetty viisi kiviesinettä (KM 3354:31-32 sekä yksi hukkaan joutunut). Vuoden 1989 inventointikertomuksessa puhutaan myös kiviesineistä KM 5218:1-2, mutta numerolla ei ole löytöluettelossa sellaisia. Kyseessä on todennäköisesti löydöt KM 5218:9-10, tasataltta ja kiviesineen katkelma, jotka on löydetty Ketolan tilalta ja luetteloitu vuonna 1908.
Paikka on osittain tarkastamatta.

Leukaansalmi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 2887:21) löytöpaikka on salmen itärannalla.
Löytöpaikka on tarkastamatta.

Mäenpää (1000004538) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan (KM 2942:1) löytöpaikka, jota ei ole tarkastettu.

Länttä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan (KM 3625:5) löytöpaikka. Löytö on tehty Savilahti nimisestä pellosta Poikkeusjärven ja Ylä-Jäpän väliseltä kannakselta.
Löytöpaikkaa ei ole tarkatettu.

Nielujärvi (1000004545) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Mustasta kivestä valmistetun kivikauden aseen jännöksen (KM 3625:6) löytöpaikka. Löytö on luetteloitu vuonna 1898 ja sen on löytänyt Briita Leena Piispanen Nielunjärven talon peltoa tehtäessa.
Samasta pellosta on löytynyt padansangan muotoien rauta-ase ja kiukaan sijoja.
Tarkemmasta löytöpaikasta ei ole tietoa.

Juonaala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 1547 kourutaltta. Kourutaltta on löydetty Moiskalan kylän Juonaalan (Puolakan) talon maalta 1874. Tarkka löytöpaikka on tuntematon. Juonaalan talo sijaitsee Päijänteen Mustaselän länsirannalla Puolakan kylässä. Talo on mäellä Manhunlahden etelärannalla. Maasto on kumpuilevaa, pieniä kalliomäkiä ja peltoja. Nikkilän asuinpaikka sijaitsee Juonaalasta 200 metriä itään.

Joutee (Löytöpaikat)
Historiallinen; KM 1862 valinkivi. Valinmuotti on löytynyt Riihijärven kylän Kantalan torpan pellosta 1877. Tarkka löytöpaikka on tuntematon. Kantalan talo sijaitsee Moksin luoteispuolella pienten Jouteen ja Hoikan järvien välisellä kannaksella mäenkumpareella. Alueella on pienten järvien muodostama ketju, hiekkaiset kannakset erottavat järviä toisistaan. Kantalan pellot kasvavat metsää. Esineen esihistoriallisuus on epävarma. Kohteen nimi on muutettu, koska on myös asuinpaikka Kantala 277010025 Vanhanpäässä.

Moksi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2048:7-8 tasataltta ja reikäkivi. Kiviesineet on löydetty Moksista. Ne on lahjoittanut museolle talonvaari Wilhelmi Moksi 1880. Tarkka löytöpaikka on tuntematon. Moksin talo sijaitsee pienen Moksijärven rannalla Korpilahden "sisämaassa" noin kymmenen kilometrin päässä Päijänteestä ja itään Muuratjärvellekin on matkaa noin viisi kilometriä. Alueella on ketjuna pieniä järviä, joiden korkeus on 135 m mpy. Järvien ympäristössä on hiekkaisia kankaita, joilla voi nähdä rantatörmän noin 137 m mpy korkeudella. Moksijärven rannalla on pieniä peltoja, muuten maasto on metsää.

Kaurasuo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2089:1 kourutaltta. Kourutaltta on löytynyt Korasuon (Kaurasuon?) torpan maalta ja se on toimitettu museoon 1881. Tarkka löytöpaikka on tuntematon. Kaurasuon talo sijaitsee Kärkistensalmen eteläpuolella Taipaleenharjun länsipuolella olevassa laaksossa, joka yhdistää Veijonjärven Päijänteen Mäntylahteen. Laakson rinteet ovat peltoa. Talo on pienellä harjanteella, "vedenjakajalla" laakson keskellä.
Maanomistajalta kyseltiin löydöstä ja hän arveli kourutaltan löytöpaikan olevan korkea hiekkainen harjanne noin 40 metriä talon länsipuolella, varmaa tietoa asiasta ei ollut. Paikalla on hiekkakuoppa. Isäntä kertoi myös löytäneensä parikymmentä vuotta sitten pienen reikäkiven, joka oli silloin lähetty Keski-Suomen museoon. Tämän kiven löytöpaikka on pellossa suuren ulkorakennuksen pohjoispuolella. GPS-mittaus reikäkiven löytöpaikalta 6875579/3430486, z= 95 m mpy. Aivan Kaurasuontien pohjoispäässä Mäntylahden itärannalla olevilla mökeillä kerrottiin, että rakennustöissä oli löytynyt maasta "nuotionsijoja". Paikka on kuitenkin kovin alava. Vähä-Veijon asuinpaikka sijaitsee Kaurasuosta kilometrin etelään.

Veijo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2089:2 tasataltta, KM 2358:1-2 kivikirves ja keihäänkärki. Tasataltta on löytynyt Veijosta ja toimitettu museoon 1881. Vuonna 1885 museoon on tuotu kaksi esinettä, kivikirves ja tikari tai keihäänkärki, jotka ovat myös löytyneet Veijon maalta. Tarkka löytöpaikka on tuntematon. Veijon kartanon maat ovat olleet hyvin laajat, joten löytöpaikkoja on enää mahdotonta sijoittaa kartalle. Veijon talo sijaitsee Taipaleenharjun eteläpäässä etelä-pohjoinen -suuntaisella harjanteella Veijonjärven ja Syvälahden välissä.

Uusitalo (1000004551) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2157:5-6 kirves ja kourutaltta. Emäntä Kristiina Uusi-Oittila on lahjoittanut esineet museolle 1882. Hän on ollut emäntänä Oittilan kylän Uudessatalossa. Löytöpaikkaa ei tiedetty. Tarkka löytöpaikka on tuntematon. Uusi-Oittila sijaitsee Oittilan kylässä Synsiänlahden länsirannalla Oittilantien ja Raidanlahdentien risteyksessä. Talon on hiekkaisella loivasti järveen viettävällä rinteellä.

Koivusalmi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2214:743 reikäkivi. Reikäkivi on löytynyt Ruotsulan kylän Koivusalmen talon torpan halmetta kynnettäessä. Se on toimitettu museoon 1883. Tarkka löytöpaikka on tuntematon. Koivusalmen talo on sijainnut Kouhinsalon kapealla kannaksella Otavan ja Palikkasalmen välissä. Kannas on varsin matala, korkeimmillaan vain 85 m mpy.

Vanha-Repola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2214:745 hioinkivi. Hioinkivi on löytynyt Vanha-Repolan torpan pellosta. Se on toi-mitettu museoon 1883. Tarkka löytöpaikka on tuntematon. Vanha-Repolan torppa on sijoittunut pienen Varsajärven kaakkoisrannalle. Maasto on luoteeseen laskevaa peltoa. Torpan paikalla on muistokivi. Varsinainen Vanha-Repola Saunapellon asuinpaikka on tästä paikasta 600 metriä luoteeseen Varsajärven pohjoispäässä.

Laukkala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2214:749 reikäkivi. Reikäkivi on löydetty Muurajärven kylästä Laukkalan talon pellosta ja se on toimitettu museoon 1883. Tarkka löytöpaikka on tuntematon. Laukkalan talo sijaitsee Patajärven kaakkoisrannalla pohjoiseen viettävällä rinteellä. Talon ympäristö on avointa peltoa.

Kopiseva (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; KM 2218:164 soikea tuluskivi (Ruotsula Mäkelä). Tuluskivi on saatu Ruotsalahden (Ruotsulan?) kylän Mäkelän talosta vuonna 1883. Esine oli löytynyt erämaan kaskesta. Tarkka löytöpaikka on tuntematon. Ruotsulan Mäkelän talo sijaitsee Putkilahden kylän ja Virtasalmen länsipuolella, noin 700 metriä salmesta länteen. Maasto on avointa peltoa, joka laskee kaakkoon ja etelään kohti Kääjinsalmea. Paikalla on pieni talojen keskittymä, "kylämäki". Taloryhmien välistä virtaa kaakkoon pieni oja.
Kosteikon ja ojan itäreunalta Kouhinsalontien pohjoispuolelta on löytynyt vuoden 2005 inventoinnissa tuluspii (tai kaavin?), pii-iskos, palanutta savea ja luuta (KM 35343:1-4). Löytöalue oli pieni kosteampi peltokaistale puron varressa (noin 20x20 m). Löytöpaikka sijaitsee Mäkelän talosta 140 m itäkoilliseen, peruskartassa Kopiseva. Löytöpaikasta ei haluttu käyttää nimeä Mäkelä, sillä samaa nimeä on käytetty jo useasta kohteesta (ks. Mäkelä 277010015 ja Mäkelä Ylä-Tihtari 1000004532). Inventoinnissa löydetyt esineet voivat olla historiallisia, joka tapauksessa ajoitukseltaan epämääräisiä. Yllä mainittu koordinaatti on näiden löytöjen keskikoordinaatti.

Huuvuori (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2358:3 tasataltta. Tasataltta on löytynyt Huuvuorelta Ruotsulan kylästä 1885. Tarkka löytöpaikka on tuntematon. Huuvuori sijaitsee Korpilahden eteläosassa Huujärven pohjoisrannalla. Huujärven pohjoispäästä laskee Huujoki Päijänteeseen. Huujärven tila sijaitsee notkelmassa Huuvuoren länsipuolella. Huuvuoren rinteet ovat jyrkät ja kiviset.

Saalahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 5920:2 alkeellinen kirves. Kirves on löydetty Saalahden rantapellosta koskensuun vasemmalta (myllärin) puolelta. Löytöpaikka sijaitsee Saajoen eteläpäässä, joen itärannalla. Tällä paikalla Saajoki laskee Koskenlampeen ennen Päijänteen Saalahtea. Saajoki alkaa noin viiden kilometrin päästä pohjoisesta Saarijärvestä. Joki mutkittelee laaksossa, jonka korkeus on pääosin alle 100 m mpy.

Kalkkivuori (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan (KM 3625:7) löytöpaikka. Löytö on tehty Nikkilän taloa lähellä olevasta kalkkivuoresta.

Pieksämäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivijärven länsirannalta löytyneen kourutaltan (KM 3625:8) löytöpaikka. Löytö on tehty Pieksämäen talosta.
Löytöpaikkaa ei ole tarkastettu.

Kirinmäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kahden kivitaltan (KM 3625:9-10) löytöpaikka.

Aaria (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 6529 reikäkivi. Reikäkivi on löytynyt Maahin Aariaisen pellosta ja se on toimitettu museoon 1914. Kiven tarkka löytöpaikka on tuntematon. Aarian talo (Maahin talon entinen torppa) sijaitsee pitkänomaisella mäenkumpareella Saajoen suun länsipuolella ja Saalahden luoteispuolella. Talo on kumpareen eteläkärjessä. Harjanteen laella on metsää, rinteet ovat peltoa.
Vuoden 2005 inventoinnissa talon koillispuolelta rinteen päältä pellosta löytyi muutamia huonolaatuisia kvartseja. Löytöalueen koko oli noin 20x40 metriä. Mäellä saattaisi olla kivikautinen asuinpaikka.

Kurensaari (1000004563) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KM 3625:12) on löytynyt Kurensaaresta maantietä tehtäessä. Mahdollisesti kyseessä on ollut Kivijärven tieltä Saarenkylään vuonna 1898 tehty tie.

Kotkatniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan (KM 4340:18) löytöpaikka. Löytö on tehty Kotkatniemen torpan pellosta.
Löytöpaikkaa ei ole tarkastettu.

Kirkonkylän koulu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 10860 tuuran teelmä tai hioin. Kiviesine on löytynyt kirkonkylän koulun tonttimaalta soraa otettaessa ja toimitettu museoon 1938. Löytöpaikka on korkea mäki Korpilahden keskustan pohjoislaidalla Korpijoen länsirannalla. Mäen rinteet ovat jyrkät, laella on kalliota ja pusikkoista metsää. Ympäristö on rakennettua taajamaa. Vanha puukoulu on aivan mäen etelärinteen jyrkänteen reunalla (Opintie 1). Löytökohdan mainitaan olleen koulun pihamaan reunassa noin 30 metriä rakennuksesta koilliseen.

Sihveri (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 12214:1 verkonpaino. Verkonpaino on löydetty Sihverin maalta 400 metriä talosta lou-naaseen ja toimitettu museoon 1949. Löytöpaikka on Päijänteen kirkkoselän länsirannalla. Maasto on alavaa loivasti järveen viettävää rantapeltoa noin 600 metriä Päijänteen rannasta. Maaperä on savinen. Löytöpaikan ja Päijänteen välissä on vielä pieni Juurikkajärvi.

Kasala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (KM 5213:12) löytöpaikka. Esine on löytynyt Kasalan maalta kovasta kivikkomaasta.

Uutela (1000004570) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 14963 poikkikirves, KM 15505 tasataltta. Poikkikirves on löytynyt Koivurinteen tilalta viljapellosta 1960. Tasataltta on löytynyt Uutelan talon pihalta rakennuksen perustuksia kaivettaessa 1962. Löytöpaikka sijaitsee Päijänteen Vanhanselän pohjoisrannalla Vanhanpään Hiidenlahden ja Vanhanlahden välisellä kannaksella. Uutelan tila on Vanhannenäntien ja Viitanenäntien risteyksessä. Poikkikirveen löytöpaikka on Uutelan talosta noin 100 metriä pohjoiseen. Vanhanpään "niemessä" on useita asuinpaikkoja.

Ansa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 16729:1 tai 2 kivitaltta. Taltta on löytynyt vuonna 1931 Ansan talon luoteispuolelta pel-lolta. Löytöpaikka sijaitsee Päijänteen Kärkistensalmen itäpuolella Kalliosaarenselän pohjoisrannalla laajan Heinosniemen eteläosassa. Paikalla on etelään kohti Päijännettä viettävä peltolaakso, jonka pohjalla virtaa Puotteenoja. Löytöpaikka on laakson itäreunalla 400 metrin päässä Päijänteen rannasta tasaisella pellolla.

Salmela (1000004575) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 16737 pohjalainen kirves tai taltta. Kirves on löydetty vuonna 1963 Salmelan talon maalta, 50 metriä talosta etelään. Salmelan talo sijaitsee Putkilahden kylässä Virtasalmen itärannalla. Löytöpaikalta on matkaa salmen rantaan noin 200 metriä. Maasto on luoteeseen loivasti laskevaa peltoa. Salmela-Koulun asuinpaikka on noin 300 metrin päässä lounaassa.

Kesäranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 18954a kivitaltta. Kivitaltta on löytynyt vuonna 1972 Kytölän tilan Kesärannan huvilan tiestä 20 metriä huvilasta. Löytöpaikka sijaitsee Korpilahden lounaisosassa Päijänteen Juokslahden pohjoisrannalla. Maasto on kallioista metsää Ahvenuksen järven länsipuolella. Rinne laskee etelään. Maaperä on kivistä hiekkaa.

Ikaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 19386 reikäkivi. Reikäkivi on löydetty Putkilahden Ikaan talon pihamaalta tietä tehtäessä. Ikaan talo sijaitsee Päijänteen itärannalla Kouhinsalon lounaiskärjessä Ikaanniemen lounaaseen viettävällä rannalla. Talo on selvästi erottuvan rantatörmän päällä. Talon ympäristössä on metsää. Täyttä varmuutta löytöpaikasta ei ole. Paikka on päätelty peruskartassa olevan nimen perusteella.

Hakanen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 23828 taltta. Taltta on löytynyt Korpilahden kirkonkylän Hakasen tilalta pellosta Raspiojärven länsipuolelta. Hakanen sijaitsee Korpilahden keskustan koillispuolella Markkulanmäellä. Tilan ympäristössä on laajoja peltoaukeita Maatianjärven ja Raspiojärven ympäristössä. Järvistä laskee Autionjoki Päijänteeseen. Maaperä on hietaa ja hiesua. Löytäjä näyttämä löytöpaikka, josta otettu GPS-mittaus.

Uppala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pallonuija (Korpilahden kotiseutumuseo). Pallonuija on löytynyt Uppalan tilan maalta vuonna 1954 pelto-ojaa syvennettäessä. Uppalan tila sijaitsee Päijänteen Juokslahden pohjoisrannalla Saalahden ja Lankian välisellä kannaksella. Löytöpaikka on talosta 220 metriä itäkoilliseen sijaitseva pelto-oja. Paikka on tasaista peltomaata Laviovuoren lounaispuolella. Vuoden 2005 inventoinnissa löytäjä näytti löytöpaikan. Reikäkivi on tullut esiin noin 10 metriä valtaojasta pienempää ojaa kaivettaessa uutta peltoa laitettaessa. Oja on aivan pellon ja metsän rajalla pellon itäreunalla. GPS-mittaus otettiin löytöpaikalta. Viereisestä Ylistön pellosta on myös löytöjä.

Ylistö (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (Korpilahden kotiseutumuseo). Kourutaltta on löytynyt vuonna 1961 Ylistön talon Huvilan pellosta. Ylistön tila sijaitsee Päijänteen Juokslahden pohjoisrannalla Laviovuoren etelärinteellä. Huvilan pelto sijaitsee talosta 350 metriä luoteeseen. Löytöpaikka on pellon luoteisreunassa Uppalan ja Ylistön välisellä rajalla. Pelto laskee loivasti etelään. Ahvenuskylätie kulkee pellon vieritse. Pellon ja Päijänteen välissä on hieman korkeampia kumpareita. Pellon luoteiskulmassa on noin 1,5 metriä korkea pystykivi (rajakivi?).

Piesanen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta (Korpilahden kotiseutumuseo). Taltta on löytynyt vuonna 1955 Piesas-Maatian maalta puron varresta. Piesas-Maatia sijaitsee Korpilahden keskustan koillispuolella Maatianjärven kaakkoisrannalla. Tila on ympäristöään korkeammalla harjanteella, jonka molemmin puolin virtaa pieni puro. Löytöpaikka on talosta 200 metriä kaakkoon Sammalistosta Uittimonjärveen laskevan puron lännenpuoleinen törmä. Peltorinne viettää itään.

Pietinen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (Korpilahden kotiseutumuseo). Kourutaltta on löytynyt Veijon kylän Pietisen talon maalta pellosta. Pietinen sijaitsee Kärkistensalmen itäpuolella Mustanselän pohjoisrannalla Heinosniemen etelärannalla. Löytöpaikka on talosta 350 metriä pohjoiseen. Maaperä on hiekkaa, rinne viettää etelään. Maasto paikalla on muuttunut. Pelto on aivan umpeenkasvanutta pusikkoa ja paikalle on myös tehty tie Heinosniemen itärannalle (Keskitie).

Kovala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Rautainen keihäänkärki (Keski-Suomen museo). Keihäänkärki on löytynyt vuonna 1963 Kähön kylän Kovalan talon maalta tieltä irtohiekan joukosta. Löytöpaikka sijaitsee Heinosniemen pohjoisrannalla Härkölahden eteläpuolella 600 metriä Härkölahdentien ja Sääksvuorentien risteyksestä itään. Tiehen (Sääksvuorentie) oli tuotu hiekkaa kahdesta hiekkakuopasta. Toinen sijaitsee löytöpaikasta länteen Kovalaan päin 250 metriä ja toinen Niiniojan talon lähellä. Keihäänkärjen tyyppi ja ajoitus on epävarma.

Suojala (1000004612) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vuoden 1989 inventoinnissa tarkastettu maastollisesti kivikautisella asuinpaikalle sopiva alue, josta yksi epämääräinen kvartsi-iskos (KM 25401:1). Iskos on löytynyt Suojalan talon pihatieltä.
Alueella olevan tien laidat ja metsässä olleet paljaat maastonkohdat eivät tuottaneet havaintoja kivikautisesta asutuksesta.

Puskala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytäjän hallussa olevan reikäkiven löytöpaikka.
Löytöpaikan sijainti on määritetty Aulis Urpiaisen kertoman perusteella. Paikkaa ei ole tarkastettu.

Nojoniemi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Saarenkylän saarien itäkärjestä leirintäalueelta tehty keihäänkärkilöytö. Esineet ovat löytäjän hallussa.
Löytöpaikan sijainti on määritelty Aulis Urpiaisen kertoman perusteella. Paikkaa ei ole tarkastettu.

Saarenkylä 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Piikärjen (KM 3625:11) ja löytäjällä olevan kiviesineen löytöpaikka.

Mylly (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi (KM 10094:1) on löytynyt talon perustuksia kaivettaessa. Löytöpaikkaan liittyy tulisija.

Tolppa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 11356:1) löytöpaikka.

Sillankorva (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vuoden 1989 inventoinnissa Hiilinginjoen koillispuolella olevalta peltorinteeltä löytyi kaksi kvartsia (KM 25405:1). Pelto oli tuolloin sängellä eikä enempää havaintoja esihistoriasta tehty.

Mäntyharju (1000004619) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Häähkäniemen pohjoisosassa, Muholaan ja Hiilinginjoen suulle haarautuvien harjun osien välisen laakson kainalossa.
Vuoden 1989 inventoinnissa löytyi harjujen välissä olevalta hiekkaiselta pellolta kaksi epämääräistä kvartsi-iskosta.

Kierinlahti (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Muinaissuksen löytöpaikka alavalla rantapellolla.
(Löydöstä lisätietoja Janne Vilkunan artikkelissa, Fennoscandia Archaeologica I, 1984.)

Variskangas (1000004621) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Muinaissuksen löytöpaikka Varislahden pohjoisrannalla.
(Lisätietoja löydöstä Janne Vilkunan artikkellissa, Fennoscandia Archaeologica I, 1984.)
Inventointi 2023: Suksenlöytöpaikka suossa. Nyt istutettua suometsää, kivikkoista. Linja kulkee n. 160 m löytöpaikan länsipuolella. Linjan kohdalla kivikkoista märkää metsää, viereinen kumpare on varsin kivikkoista hiekkamoreenimaastoa, jonne näverretyissä koekuopissa ei mitään mainittavaa. Samoin pohjoispuolella, jossa suosta nouseva maasto on vieläkin kivikkoisempaa.

Uusitalo (1000004622) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Uudentalon maalta Hiilinginlahden pohjoispuolelta on löytynyt kivikirves (KM 9624:7) ja liuske-esine (KM 9779:3). Ensimmäinen on löytynyt noin 100 metriä talosta pohjoiseen kiviperäistä peltoa kynnettäessa. Toinen on Kivijärven rannasta tasaisesta viljellystä hiekkamaasta.
Kolmas löytö on kuorutaltta ja kivitaltta (KM 12015:3-4), jotka ovat löytyneet Muhosen Lahenlaita nimisestä pellosta, joka kohoaa loivasti rannasta. Paikka on luultavasti Uudentalon ja Rinteen talon välisellä alueella.

Maso (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Mason talon pellolta löytyneet kivikirves (KM 9699:2) ja kivitaltta (KM 9779:2). Paikalta on löytynyt muitakin esineitä, mutta ne ovat joutuneet hukkaan.

Puronsuu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan (KM 9699:4) löytöpaikka Puronsuun talon peltorinteessä noin 100 metriä Lapinjärven rannasta pohjoiseen.

Akkala (1000004634) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pellolta, tasaiselta hietarinteeltä löytynyt kivikirves (KM 10094:2).

Tolpanmäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tolpanmäen talosta läheltä lauttauspaikkaa vuonna 1932 löytynyt kivitaltta (KM 10199:1).

Peltola (1000004636) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Peltolan talon pellosta noin 10 metrin päästä rannasta löytynyt reikäkivi (KM 11355:1).

Saarela (1000004637) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Savijärven etelärannalta löytynyt reikäkivi (KM 11387:1). Esine on löytynyt Saarelan talosta 50 metrin päästä ja 150 metriä rannasta.

Turpeela (1000004638) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 11746:1) löytöpaikka moreenipohjaisella pelto ja metsäalueella.
Paikka tarkastettiin vuoden 1989 inventoinnissa. Löytäjän kuoltua jo 1960-luvulla, talonväki ei osannut ilmoittaa tarkempaa löytöpaikkaa. Löytöpaikaksi arveltiin talon luoteispuolista peltoa.

Päivölä (1000004640) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskekärjen (KM 12015:1) löytöpaikka pellon pientareella, maantien vieressä.

Temppula (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 12015:2) löytöpaikka. Esine on löydetty Rantaniityltä noin 20 metrin päästä Hiilinginjoesta.

Karkausjärvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Karkausjärven etelä- ja itärannalta löytyneiden kiviesineiden löytöpaikka. Kansallismuseon kokoelmissa ovat kivitaltta (KM 3625:4) ja kivikirves (KM 12918:1).
Lisäksi Kinnulan museossa on 15 kiviesinettä (KinMu 199-216), jotka saattavat olla samalta paikalta. Niiden löytötiedoissa kerrotaan "löytänyt Aarne Pekkarinen Karkausjärvestä", mutta ei selvitetä onko kyseessä löytöpaikka vai löytäjän kotipaikka.

Nevala (1000004643) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (KM 13717:1) löytöpaikka. Vuonna 1989 alueella oli hiekkaisia peltoja nurmella. Paikka on maantiestä noin 300 metriä luoteeseen ja Valkeisjärvestä noin 600 metriä pohjoiseen.

Kangasniemi (1000004644) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hioinkiven (KM 14461:1) löytöpaikka. Löytö on maantien vieruspellosta, Kangasniemen talosta noin 100 metriä kaakkoon.

Salo (1000004645) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden (KM 14519:1-3 ja 14520:1) löytöpaikka. Ensimmäiset kolme esinettä on löytänyt Matti Puranen vuonna 1958 Salon tilan hiekkaisesta pellosta. Löytöpaikka on Kinnulasta Kivijärvelle vievän tien itäpuolella.

Marjakangas (1000004647) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden (KM 14521:1-3) löytöpaikka. Ne on löydetty vuosina 1948-1958 Marjakankaan pellosta noin 100 metrin päästä talosta.
Löytöpaikka ja ympäristö on tarkastettu tuloksetta vuosina 1969 ja 1989.

Kansakoulu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (KM 14591:1) löytöpaikka. Löytö on peräisin Hiilingin kansakoulun kentältä.

Koivuniemi (1000004817) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Vuoden 2005 inventoinnissa löytyi Ruokonen-järven itärannan niemessä olevasta laikutetusta hiekkakankaasta vähäisiä merkkejä rautakuonasta. Löytö voi merkitä raudansulatuspaikkaa. Laikutuskohdista ei tuolloin löytynyt merkkejä rakenteista.

Honkaranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vuoden 2005 inventoinnissa löytyi kvartsin paloja länteen viettävän pellon rantatörmän päältä läheltä tietä. Kvartsit eivät ole varmoja iskoksia eikä paikalla ole selvää keskittymää.

Matarniemi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kankarisveden itärannalla, Rekolan asutusalueelta runsaan kilometrin verran pohjoiseen, Rasuan kohdalla olevalla niemellä. Niemeä yhdistää mantereeseen kapea kannas ja se muodostuu matalahkosta, koillis-lounaissuuntaisesta hiekkaharjanteesta.
Matarniemeen (vuoden 1962 inventoinnissa nimeltään Rasuanniemi) johtavan kapean kannaksen eteläosasta tiedetään löydetyn kivitaltan, jonka löytökohdassa, lähellä vesirajaa oli esineen löytäjän, Arvo Koskisen, mukaan havaittavissa erittäin nokista maata. Kivitalttaa ei ole luetteloitu Kansallismuseon kokoelmiin. Se sijaitsee ilmeisesti Jämsänkosken kotiseutumuseossa. Vuoden 1962 inventoinnin yhteydessä paikalle tehtiin muutama koekuoppa. Löytöjä tai havaintoja muinaisjäännöksestä ei koekuopituksessa kuitenkaan havaittu.
Irtolöytökohteen välittömässä läheisyydessä sijaitsee kivikautinen asuinpaikka Jämsänkoski 6, Matarniemi.
Ks. Kerttu Itkosen iventointikertomus vuodelta 1962: Jämsä, Jämsänkoski ja Koskenpää. Iventointi 1962. Kertomus Jämsänkosken Linnasenmäen muinaislinnan ja pitäjästä löydettyjen muinaisesineiden löytöpaikkojen tarkastamisesta kesällä 1962. Kartta 7, numero 4.

Vanha-Hirvelä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Irtolöytökohde sijaitsee Pirttijärven länsirannalla sijaitsevan Vanha-Hirvelän talon pihapiirissä. Paikalta on löydetty kaksoistaltta (KM 2214:741). Irtolöytökohde mainitaan Kerttu Itkosen (1962) Jämsää ja Jämsänkoskea koskevan inventointikertomuksen osiossa Kertomus Koskenpään pitäjän esihistoriallisten esineiden löytöpaikkojen tarkastamisesta kesällä 1962, sivulla 2 sekä karttaliitteessä 3.

Sainiemi (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Irtolöytökohde sijaitsee Lahnajärven pohjoisrannalla sijaitsevassa Sainiemessä. Paikalta on löydetty (kivikautinen? rautakautinen?) keihäänkärki KM 15465. Irtolöytökohde mainitaan Kerttu Itkosen (1962) Jämsää ja Jämsänkoskea koskevan inventointikertomuksen osiossa Kertomus Koskenpään pitäjän esihistoriallisten esineiden löytöpaikkojen tarkastamisesta kesällä 1962, sivulla 2 sekä karttaliitteessä 3. Inventointikertomuksessa löydön mainitaan olevan nuolenkärki, mutta Kansallismuseon kokoelmiin löytö on luetteloitu keihäänkärkenä.

Miisula (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Liesjärven länsirannalla, maantien 621 itäpuolella Sivihiekka-nimisellä hiekkarannalla.
Maanomistaja löysi rantahiekasta kesällä 2006, jolloin järven vedenpinta oli kuivan kesän vuoksi alhaalla, kivikirveen (KM 35897). Kivikirveen löytöpaikasta vajaat 400 m itäkoilliseen löytyi lisäksi matalasta vedestä (n. 150 cm) veistelty tukki (koordinaatit p = 6931 876, i = 3366 612).
Lähistöllä on kivikautisesksi asuinpaikaksi sopiva pelto, joka kuitenkin syksyllä 2006 jäi tarkastamatta, koska se oli viljelyksessä.

Kettuaho (1000006871) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 27153) löytöpaikka sijaitsee Saaninkylässä, Kivikko-nimisen tilan maalla, savisella pellolla.

Kalliola (1000007970) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan on löytänyt Elna Markkanen 1940-luvulla kotitalonsa pellon kynnöksestä noin 2 m rannasta polun reunasta. Kalliolan tila sijaitsee Keskinen-nimisen järven itärannalla.
Vuoden 1981 inventoinnissa löytöpaikka tarkastettiin. Asuinpaikkaan viittaavia merkkejä ei löytynyt.

Onnela (1000007971) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden löytöpaikka, kivikirveen ja kirveen katkelman, sijaitsee Ilojoen etelärannalla Sumiainen-Konnevesi-tien länsipuolella, Onnelan tilasta itään olevalta pellolta.
Vuoden 1981 inventoinnissa ei paikalta todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Ilojärvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan on Ahti Nieminen löytänyt 1940-luvulla Ilojärven rannasta.
Vuoden 1981 inventoinnissa ei paikalta todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Mäkelä (1000007973) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesine, joka on löydetty Tie-Mäkelän tilan alueelta "virstan" päästä Keiteleen rannasta.
Vuoden 1981 inventoinnissa tarkastettiin tilan peltoalueita, joista ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Savola (1000007975) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Savolan tila sijaitsee Rautianmäentien varressa, harjun laella.
Tasataltaltta on löydetty Savolan pellolta.
Vuoden 1981 inventoinnissa tarkastettiin talon ympäristöä. Paikalta ei todettu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Rutala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rutalan talo sijaitsee Sumiainen-Konginkangas tien itäpuoella, harjun laella.
Talon pellosta; Keiteleen rannasta on löydetty tasataltta.
Vuoden 1981 inventoinnissa tarkastettiin tilan ympäristöä. Alueelta ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Kuronrannan torppa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rantakallion kiinteistö entinen Kuronrannan torppa sijaitsee Ala-Keiteleen Kuronniemen itärannalla.
Torpan läheisyydetä on löydetty kourutaltta.

Hämälä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hämälän talo, entinen Lohilahden kantatila sijaitsee Härkinniemen itärannalla.
Lohilahden ranta on matalaa peltoa. Lohilahden talon pellolta on löydetty kaksi kiviesinettä, tasatalttaa.
Vuoden 1981 inventoinnin yhteydessä tarkastettiin Lohilahden rannan peltoja. Kiinteää muinaisjäännöstä ei löydetty.

Uusipaikka (1000007979) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Uusipaikan talo sijaitsee Härkinniemessä Kotilammen koillisrannalla.
Vuonna 1897 on löydetty kourutaltta Kotilammen rannalta Lamminmäen torpan pellosta.
Uusipaikan taloa on pidetty entisenä Lamminmäen torppana.
Vuoden 1981 inventoinnissa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Alatalo (1000008053) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Armisveden Säkinlahden koillispäässä, 100 metriä Säkinlammesta laskevan puron suusta kaakkoon. Paikka on noin 50 metriä Alatalon talosta etelään, länteen viettävää rantapeltoa. Maaperä on hienoa hiekkaa. Paikalla on heinäpelto ja mansikkamaa.
Vuoden 2007 inventoinnissa todettiin, että Säkinmäen ympäristön vesijohto oli jo kaivettu ilman Museoviraston lupaa edellisenä syksynä. Maastossa selvästi erottuva kaivanto kuitenkin tarkastettiin. Alatalon eteläpuolelta, heinäpellon ja mansikkamaan rajalta törmän rinteestä löytyi kaivannon vierestä kaksi kvartsi-iskosta. Tästä pääteltiin, että kaivanto on osunut paikalla todennäisesti olevaan kivikautiseen asuinpaikkaan. Paikalla ei juurikaan ollut muuta avointa maata, eikä mansikkamaahan kaivettu koepistoja. Löydöt paikalta ovat hyvin vähäiset, mutta koska maasto on hyvä ja muutakaan (kaivutyössä?) lohkeillutta kiveä ei näkynyt, paikalla on erittäin todennäköisesti kivikautinen asuinpaikka. Sen laajuutta tai kaivannolta säilynyttä osaa ei ole toistaiseksi määritelty.

Pellisensalmi 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 6306:44 pieni kivitaltta tai kirves. Löytänyt syksyllä 1910 Herman Sivelin Kuuhangin rannalta Hankasalmen suulta.
Tarkka löytöpaikka on tuntematon. Pellisensalmen eli Hankasalmen suu on Hankaveden ja Kuuhankaveden yhtymäkohdassa. Alue on täysin rakennettua Hankasalmen kirkonkylää. Lähialueelta tunnetaan useita irtolöytöjä sekä kivikautisia asuinpaikkoja.

Hankasalmen kirkonkylä 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KSM 414 kaksoistaltta. Löytynyt Kuuhankaveden rantakivikosta, salmen ylittävästä sillasta n. 400 metriä Kuuhankavedelle (etelään?) päin.
Tarkka löytöpaikka on tuntematon. Alue Pellisensalmelta etelään on täysin rakennettua Hankasalmen kirkonkylää. Lähialueelta tunnetaan useita irtolöytöjä sekä kivikautisia asuinpaikkoja.

Hankasalmen kirkonkylä 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi, joka on löytynyt kotiseutumuseon läheltä (poliisi Silvastin hallussa). Mainitaan toisen reikäkiven KM 24269 verifikaatissa, mutta ei tarkempia tietoja löytöajasta tai paikasta.
Tarkka löytöpaikka ja kiven nykyinen sijainti on tuntematon. Kotiseutumuseo sijaitsee Hankasalmen kirkonkylässä kirkon lounaispuolella rakennetussa ympäristössä. Matkaa Kuuhankaveden rantaan on noin 300 metriä. Maasto on hiekkakangasta. Lähialueelta tunnetaan useita irtolöytöjä sekä kivikautisia asuinpaikkoja.

Pellisensalmi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi, joka on löytynyt Pellisensalmen etelärannalta. Timo Sepänmaa mainitsee kiven inventointikertomuksessaan ja hän on keskustellut löydöstä löytäjän isän, Tatu Pöyhösen kanssa. Muita tietoja kivestä ei ole.
Tarkka löytöpaikka ja nykyinen sijainti on tuntematon. Pellisensalmi on Hankaveden ja Kuuhankaveden yhtymäkohdassa. Pieni oja laskee salmeen sen etelärannalla. Aivan rantaviivaa seuraten kulkee Suolivedentie, sen eteläpuolella on muutamia taloja ja peltoa. Lähialueelta tunnetaan useita irtolöytöjä sekä kivikautisia asuinpaikkoja. Salmen pohjoisrannalla sijaitsee Olkkolan kivikautiset asuinpaikat (Olkkola 1 ja 2). Löytöpaikasta 300 metriä koilliseen sijaitsee kivikautinen asuinpaikka Fästilä.

Maso (1000008059) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi, joka on löytynyt Masonlahden pohjoispuoliselta Mason talon pellolta (1960-luvulla?). Mason talo sijaitsee Suoliveden pohjoispäässä mäenkumpareella, jonka länsipuolitse Suolivesi laskee Hankaveteen Masonjoen kautta. Talon peltoja on joen itärannalla. Löytöpaikaksi mainittu pelto laskee etelään Masonlahteen.
Timo Sepänmaa on tarkastanut löytöpaikan, eikä havainnut merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Kiven nykyinen sijaintipaikka on tuntematon.

Pieni-Maso (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 24269 reikäkivi, pikkupojat löytäneet 1988 maan pinnasta, paikasta, jossa TVL on kaivanut. Reikäkiven löytöpaikka sijaitsee Suoliveden pohjoispäässä, Masonlahden ja Kortelammen välisellä hiekkaharjun rinteellä aivan tien laidassa, lähellä Hietalan taloon vievän tien risteystä. Maasto on kangasmetsää. Maaperä on kivistä hiekkaa. Verifikaatin karttaliitteeseen on merkitty löytökohdalle pienet hiekkakuopat. Timo Sepänmaan tarkastuksessa ei löytynyt merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.
Verifikaatissa mainitaan myös toinen reikäkivi, joka olisi löytynyt Mason pellosta. Kartassa merkki on Pieni-Mason talon pohjoispuolella. Tällä alueella ei ole ollut avointa maastoa tarkastettavaksi.

Halla-aho (1000008061) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KSM 63 reikäkivi, joka on löytynyt Halla-ahon talon maalta, metsässä ojaa kaivettaessa 1920-luvun alussa. Luovutettu Keski-Suomen museoon. Reikäkivi on koristeltu, punertavaa tiivistä liusketta. Toisella puolella neljä rastia, toisella reiän ympärillä 6-sakarainen tähti.
Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Halla-ahon talo sijaitsee Säkinmäen kylässä Säkinlammen itäpuolella. Talon itä- ja eteläpuolitse virtaa Myllyjoki pohjoisesta Oinasjärvestä Säkinlampeen. Talo on pienoisella kumpareella ja pellot laskevat loivasti lounaaseen kohti lampea. Alueen korkeus on noin 110 – 115 m mmpy. Vuoden 2007 inventoinnin aikaan maanomistaja arveli, että löytöpaikka olisi mahdollisesti talon pohjoispuolella joen varressa, jonne tiedettiin metsään ojia kaivetun.

Uuhiniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Isojärven Isoniemessä olevan Uuhiniemen talon pohjoispuolelta, hiekkapellosta on löydetty kvartsi-iskos. Paikkaa ei ole tutkittu tarkemmin.

Niemelä (1000008520) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rombinmuotoisen reikäkiven löytöpaikka sijaitsee pellolla, Saarenkylään vievän tien länsipuolella, Niemelän talosta 100 m pohjoiseen. Paikka on Muinais-Päijänteen pieni niemeke.
Paikkaa ei voitu tarkastaa kesän 2007 inventoinnin yhteydessä viljelyn vuoksi.

Hakola (1000008521) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Saarenkylän Hakolan talon pellolta on löydetty kaksi kiviesinettä, kivitaltta ja kivikirves.
Peltoja ei voitu tarkastaa kesän 2007 inventoinnin yhteydessä, koska ne olivat heinällä ja viljalla.

Haukkataipale (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskekärjen kärkikatkelman löytöpaikkana on pidetty vuoden 2000 inventointikertomuksen mukaan Lievestuoreenjärven Naaranniemeä, jossa on Haukkaniemen talo. Paikalta ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Heintie (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan teräkatkelma on löytynyt Heintien torpan pellosta Lievestuoreenjärven rannalta.

Rouni (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven puolikas on löydetty Lievestuoreelta, 230 m Raita-ahon talosta lounaaseen puutarhasta.

Vanha-Markkula (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Nelisivuisen poikkiteräisen kivikirveen (KSM 1277) on koululainen Juhani Jalkanen löytänyt vuonna 1972 kynnettäessä Vanha-Markkulan peltoa. Löytöpaikka oli noin 800 m päärakennuksesta eteläkaakkoon Hohonjoen itäpuolella.
Vuoden 2000 inventointikertomuksen mukaan on kaksi muutakin kiviesinettä, joista toinen katkelmallinen löydetty Vanha-Markkulan talon maalta ja pellosta. Löytötiedoissa on paikkana Markkula, joka inventoijan mukaan on nykyinen Vanha-Markkula. Tosiasiassa kivikauden lappuluettelossa on kaikkiaan neljä kiviesinettä Markkulan maalta. Yksi niistä (KM 2029:35) on "Markkulan talon pellosta läheltä Särkijärveä". Järvi sijaitsee Vanha-Markkulan talosta noin 800 m itään.
Lisäksi Lievestuoreenjärven rannassa talosta 240 m etelälounaaseen on tasaiseen rantakallioon hakattu kalakuvio. Paikkaan liittyy lappalaismuistoja.

Anttila (1000008616) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on saatu Anttilan torpasta. On epävarmaa onko Anttilan talo entinen Juusolan torppa.

Honkaniemi (1000008617) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löytynyt suota kaivettaessa. Paikka lienee nykyinen peltonotkelma 4-tien itäpuolella Honkaniemen talon maalla.

Heikkilä (1000008618) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löytynyt Heikkilän torpan pellosta korttelin syvyydestä läheltä Leppävettä.

Riihilahti (1000008671) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsien, iskoksen ja ytimen löytöpaikka sijaitsee Päijänteen Riihijärven lahden eteläpohjukan lounaispuolella olevalla kaakkoon viettävällä peltorinteellä, rannasta noin 100 m.

Alamyllyn tontti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty kosken eteläpuolelta Myllyn tontilta.
Esine on kadonnut tulitalossa vuonna 1933. Sitä oli säilytetty kirkonkylän kansakoulun kokoelmissa.

Kivikautinen; Kourutaltta, joka on löydetty vuonna 1929 Nopolan kylän Anttilan talon maalta.

Mäkelä (1000008935) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Käyräselkäinen kourutaltta on löydetty Kyyjärven kylän Mäkelän eli peltolan talosta 300 m itään ja järvestä 50 m länteen pellolta.

Vaahtoniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta, pohjalainen, jonka Vaito Johannes Möksy on löytänyt Nurmijoen kylän Vaahtoniemen tilan puutarhasta, 4 m päärakennuksesta etelään. Paikka on Nurmijoen töyräällä.

Hirvijoki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Koululainen Matti Mansikka-aho on löytänyt vuonna 1960 kourutaltan, mustaa liusketta Hirvijoen rantakivikosta. Paikka on perattua kosken rantaa.

Sahapakka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksi kiviesinettä, taltan ja tuuran on Sahamäen (Sahapakan) isäntä löytänyt aikoinaan peltoa raivatessaan talon läheltä. Nykyisin paikka on puutarhaa.

Hokkala (1000008946) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vasarakirveen puolikas (alunperin kokonainen esine) on löytynyt ojaa kaivettaessa Hokkalan talon pellosta Kyyjärven kylästä vuonna 1869.
Löytäjät Jaakko Hokkala ja Willehard Hallsten katkaisivat esineen reiän kohdalta, koska toinen ei suostunut luovuttamnaan osaansa toiselle.

Kalmoniemi (1000009027) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Kalmoniemi on Kaipolanniemen kaakkoisin kärki, UMP:n tehtailta 800 m itäkaakkoon, Päijänteen Tiirinselän pohjoisrannalla. Paikka on metsäinen, kallioinen ja louhikkoinen niemi.
Vuonna 2000 Paavo Ihlberg löysi metallinilmaisimella tulusraudan ja rautaisen kalakoukun Kalmoniemen itärannalta kalliopainanteesta tai pieneltä kalliotasanteelta ohuen turvekerroksen alta, noin 10 cm syvyydeltä maan pinnasta.
Alakohteeksi lisätty vuonna 2020 löytynyt rautanuolenkärki (Ilppari ILM13754).

Kallio-Mannila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löytynyt 1800-luvulla Kallio-Mannilan mailta. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.
Kallio-Mannila sijaitsee Manniskylässä, Keuruu-Mänttä valtatien länsipuolella, Kapasenlahden rannalla. Alue sopisi vuoden 1990 inventointikertomuksen mukaan topografialtaan kivikautiselle asuinpaikalle.

Könttäri (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty Könttärin talon pellosta. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.
Talo sijaitsee Könttärinlahden länsirannalla.
Vuoden 1990 inventoinnissa tarkastettiin talon eteläpuoliset pellot. Kiinteää muinaisjäännöstä ei löydetty.

Liukko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksi tasatalttaa on löydetty ilmeisesti jostakin Liukon pelloilta?
Paikka sijaitsee Keurusselän Korpisenselän iträrannalla, Liukonlammen ja Taipaleenlahden välisessä isossa niemessä.
Vuoden 1990 inventoinnissa tarkastettiin Liukon taloja ympäröiviä peltoja, mutta ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä.
Lähellä ovat kivikautiset asuinpaikat 249 01 0001 ja 249 01 0019.

Lammasaho (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoistasataltta on löydetty Lammasahon talon maalta.
Talo sijaitsee Kivilahden pohjoispuolella ja Kupanjoesta 110 m itäkoilliseen. Paikka on ollut muinainen jokisuu ja topografisesti kivikautiselle asuinpaikalle hyvä.
Vuoden 1990 inventoinnissa alueelta ei löydetty asuinpaikkaa.

Valkeaniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven on löydetty Valkeaniemen talon maalta, Mäntymäen torpan luota läheltä Keurusselkää. Oletettu löytöpaikka sijaitsee Keurusselän lounaisrannalla.
Vuoden 1990 inventoinnissa ei talon lähistöltä todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Jukojärvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviveitsen on löytänyt Ollilan torppari Olkkola Jukojärvestä. Tarkemmat löytötiedot puuttuvat.

Elämäistenjoki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves on löydetty rautatiesillan perustuksia kaivettaessa Kalettomanjoen itäpuolelta, rautatiesillan kohdalta. Maaperä on moreenia.
Rautatien parannukset ovat myllänneet maastoa.

Kyssänniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Käyräselkäisen kourutaltan on löytänyt Eeli Vuorimäki omustamansa Niemen torpan pellosta. Paikka on Moijasjärven ja Vassinjärven välisessä niemessä. Niemi on osa etelään kulkevaa harjujaksoa. Maaperä on hiekkaa.
Vuoden 1990 inventoinnissa ei alueelta havaittu mitään esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Pitkäniemi (1000009118) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty vuonna 1933 Moijasen- ja Vaissinjärven välisestä niemestä.
Esine oli löydettäessä aivan vesirajassa.
Vuode 1990 inventoinnissa tarkastettiin niemi, mutta kivikautista asuinpaikkaa ei löydetty.

Rauska (1000009120) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Reikäkivet on Paavo Virtanen löytänyt Iso-Moijasen talon pellosta Ylisenjärven koillisrannalta.
Paikka on hiekkaperäistä peltoa. Vuoden 1990 inventoinnissa ei alueelta todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Ketveleenlahti (1000009121) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoiskourutaltan on löytänyt koululainen Hannu Välimaa vuonna 1938 Lahtelan talon maalta Ketveleenlahden rannasta noin 25 m ja talosta noin 60 m pohjoiseen "hiekkahaudasta hiekkaa luotaessa".
Paikalla huomattiin myös vanhoja "nuotion jätteitä" 30-40 cm syvässä.
Paikka on Juurikkaanniemen luoteisosassa. Alue on täysin rakennettu vuoden 1990 inventoinnin mukaan.

Iso-Moijanen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirves on löydetty talosta 150 m itään pellolta. Paikka sijaitsee Moijasjärven itäpuolella, pienen Poikkele järven koillisrannalla.
Iso-Moijasen talon pihasta on mahdollisesti löytynyt kivikiekko.

Lihjamo (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soikea kupurasolki ja tulusrauta on löydetty "Lihjamon maalta, pellosta".
Talo sijaitsee Tarhionjoen Sammionselän länsirannalla, Lihjamonlammesta koilliseen.

Niittylahti (1000009124) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soikean tuluskiven on Sulo Hoskari löytänyt Niittylahden talon pellosta, talosta 70 m etelään Sammakkolammen, mahdollisesti muisaisen lahdenpohjukan rannalta.
Paikka on Mustalahden pohjoispuolella. Vuoden 1990 inventoinnin aikaan pelto oli heinällä, eikä sitä tutkittu tarkemmin.

Rimpipelto (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soikean tuluskiven puolikas on löytynyt Haapamäen talon Ylä-Kaijanlammen rannasta ns. Rimpipellosta. Esine on löytynyt maata kuokittaessa, jolloin esine oli mennyt kahtia. Toinen puoli on murentunut kappaleiksi.

Koukkusaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves on löydetty Koukkusaaresta. Tarkemmat löytötiedot puuttuvat.
Saari sijaitsee Hulppionselän eteläpuolella ja ison Hevossaaren länsipuolella.
Paikkaa ei tarkastettu vuoden 1990 inventoinnissa.

Päkäri (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vasarakirves on löydetty "Päkärin torpan pellosta, Pappilan maata".
Päkärin alue sijaitsee Lapinsalmen itärannalla ja on täysin rakennettua.
Vuoden 1990 inventoinnissa tarkastettiin rantoja ja piha-alueita, mutta mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu.

Raiski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoiskourutaltan on löytänyt Rekke Rajala Pihlajaveden Raiskin talon? "syvämaalta" ison kiven vierestä. Esinettä on käytetty taikakaluna.
Talo on mäellä keskellä korpea, Keuruu-Virrat tiestä 1,3 km pohjoiseen ja Ähtärin tieltä 600 m länteen.

Kara (1000009133) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta ja alkeellinen kirves on löydetty Pihlajaveden kirkosta 3,7 km länteen, Pihlajaveden itärannalta, Pihlaislammesta koilliseen ja Karan talosta 250 m lounaaseen.
Vuoden 1990 inventoinnin yhteydessä löytöpaikka oli nurmella, joten aluetta ei voitu tarkastaa.

Korpisalmi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alkeellisen kirveen on Olavi Korpijärvi löytänyt Pihlajaveden kirkosta 3 km luoteeseen, Pihlajaveden luoteisrannalta, Kurslahden itärannalta ja Harjun talon koillispuolelta.
Paikka olisi vuoden 1990 inventointikertomuksen mukaan sopiva kivikauselle asuinpaikalle, mutta mitään merkkejä muinaisjäännöksestä ei havaittu. Maaperä paikalla on hiekkaa.

Iso Korpisaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty saaresta, maanpinnalta "noin 2 syltä" rannasta, kallion vierestä. Paikka sijaitsee Pihlajaselällä, Pihlajaveden kirkosta 3 km luoteeseen.
Paikkaa ei ole tarkastettu vuoden 1990 inventoinnin yhteydessä.

Kivimäki (1000009138) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven teelmä on löydetty Pihlajaveden kirkosta 11 km länsiluoteeseen, Jyrkeejärvestä 2 km pohjoiseen, Mäkelänperän Kivimäen talon pihasta.
Vuoden 1990 inventoinnin yhteydessä ei löytöpaikkaa tarkastettu.

Savineva (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan löytöpaikaksi on kirjattu Savineva, tieltä.
Savineva sijaitsee Pihlajaveden kirkosta 7 km länsilounaaseen, Kuusijärven etelärannalla, Ristelinlahden Saviniemestä etelään.
Vuoden 1990 inventoinnissa tarkastettiin alueen rantoja ja Savinevan laitoja, mutta mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei löydetty.

Kaijankari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi on Kaijanselän itäpuolella olevan Lehtosaaren länsiosasta.
Vuoden 1990 inventoinnissa tarkastettiin Lehtosaarten rantoja. Kiinteää muinaisjäännöstä ei löydetty.

Ollila (1000009141) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi on löydetty kirkonkylästä Ollilan talon maalta.
Vuoden 1990 inventointikertomuksen mukaan paikka on Pohjoislahdessa, Oriveden valtatien länsipuolella, Manniskylään vievän tien eteläpuolella. Aueen kynnettyjä peltoja tarkastetiin inventoinnissa. Kiinteää muinaisjäännöstä ei löydetty.

Talasniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten löytöpaikka sijaitsee Jukojärven pohjoispäässä, länsirannalla, Talassaarta vastapäätä olevan pienen niemen kärjessä.
Kvartsit ovat pellosta. Paikka on topografisesti tyypillinen kivikautiselle asuinpaikalle. Kiinteää muinaisjäännöstä ei alueelta todettu.

Hiekanlahti (1000009143) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten löytöpaikka sijaitsee Jukojärven etelärannalla, Hiekanlahden kaakkoisrannalla, Heikinniemen tyvessä, Heikinniemeen menevän tien itäpuolella.
Alue sopisi hyvin kivikautiseksi asunpaikaksi, mutta kiinteää muinaisjäännöstä ei löydetty.

Kantianmäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty Mooses Sorrin mökin pellosta Särkisalon Toikkalasta.
Vuoden 1982 inventointikertomuksen mukaan Sorrin mökki sijaitsee Kantianniemessä.

Häyrynen (1000009197) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuramaisen kirveen on Elvi Juntunen löytänyt Pohjois-Konneveden rannalta.
Paikka, Häyrysen tila on Vesannon rajalla, Neiturin- eli Termintaipaleen kankaalla.
Esineen löytöpaikka on loivasti rantaan laskeva pelto. Alue tarkastettiin vuoden 1982 inventoinnissa. Muita löytöjä ei todettu.

Suonperä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty Istunmäen kylän Suonperän talon suosta vuonna 1865.
Suonperän talo sijaitsee Lavianselän kaakkoon pistävän Kuhjonlahden läheisyydestä.

Autioniemi (1000009199) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksi kourutalttaa on Albert Pakanen löytänyt perunapellostaan vuonna 1925.
Paikka on Autioniemen talo, joka sijaitsee Pohjois-Konneveden rannalla pienellä etelään työtyvällä niemellä. Rakennsuten molemmin puolin pellot laskevat jyrkästi rantaan.
Vuoden 1982 inventoinnin aikaan olivat pellot heinällä, eikä niitä tarkastettu.

Talatsaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan on Juhani Markkanen löytänyt vuonna 1954 Talatsaaresta, joka sijaitsee Keiteleen lahden Lavianselän eteläisessä pohjukassa.

Soskala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan on Pentti Hänninen löytänyt vuonna 1951 talonsa suopellosta.
Talo sijaitsee Konneveteen pistävän niemen kärjessä, Silmutsaarta vastapäätä. Esine on löydetty 150 m talosta länteen, tien varresta paikasta, joka aikaisemmin on ollut peltona.

Parantala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan on Martti Vesterinen löytänyt vuonna 1960 muokatessaan Parantalan tilan peltoa.
Paikka sijaitsee Konneveden Mieronlahdesta luoteeseen, Parantalan talosta koilliseen, läheltä metsän reunaa, tien eteläpuolelta. Vuoden 1982 inventoinnissa ei löytöpaikan läheltä löydetty merkkejä asuinpaikasta.

Kaitasaari (1000009203) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta on löydetty Konneveden Kaijonsaaresta.
Vuoden 1982 inventointikertomuksen mukaan Konnevedessä ei ole Kaijonsaari nimistä saarta. Mahdollisesti kysymys on saaresta, joka vuoden 1896 kartassa oli nimellä Kaiansaari ja nykyisin Kaitasaari.

Lehtoranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan on Kalle Puttonen löytänyt vuonna 1969 Liesveden Käräälahden eteläpuolelta.
Esine löytyi hiekkaa tasattaessa 30 cm syvyydeltä. Paikka on soraista kankaan rinnettä.

Angeriaistaival (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löytynyt vuonna 1905 peltoa kynnettäessä Angeriaistaipaleen kestikievarin maalta.
Talo sijaitsee Liesveden Isolahden rannalla. Inventoinnin yhteydessä tarkastettiin lähipellot. Niistä ei löytynyt mitään asuinpaikkaan viittaavaa.

Pakarlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirveen katkelman on Ville Hytönen löytänyt Pakarlahden talon maalta läheltä Pukarajärven rantaa vuonna 1911.
Pakarlahden talo sijaitsee Pukaran Sammakkolahden pohjukassa. Alueelta ei ole löydetty asuinpaikkaan viittaavia merkkejä vuoden 1982 inventoinnissa.

Mustalahti (1000009208) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty vuonna 1910 ojaa kaivettaessa Lummukka-Rönssin talon Aatu Laitisen torpan maalta Konneveden rannalta.
Vuoden 1982 inventointikertomuksen mukaan Mustalahden talo on entinen Lummukka-Rönssin torppa. Talo sijaitsee Lummukkajärven rannalla.

Pietilä (1000009216) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautaisen keihäänkärjen ja kirveen on Eemeli Korhonen löytänyt Perintö-Pietilän talon pellosta Ilvesniemestä. Löytöpaikka sijaitsee Pietilän talosta 2,5 km etelään.
Keihäänkärki on löydetty vuonna 1923 ja kirves vuonna 1925.

Peltomaa (1000009219) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta on löydetty vuonna 1906 Peltomaan talon maalta kaivettaessa pelto-ojaa.
Peltomaan talo sijaitsee Kutemaisen ja Uuralahden Uurapohjan välisellä niemen kannaksella.

Mustalahti (1000009221) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty vuonna 1910 ojaa kaivettaessa Lummukka-Rönssin talon maalta Konneveden rannalta.
Vuoden 1982 inventointikertomuksen mukaan Mustalahden talo on entinen Lummukka-Rönssin torppa. Mustalahden talo sijaitsee Lummukkajärven rannalla.

Peltomaa (1000009222) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta on löydetty vuonna 1906 Peltomaan talon maalta pelto-ojaa kaivettaessa.
Talo sijaitsee Kutamaisen ja Uuralahden Uurapohjan välisellä niemen kannaksella.

Kangas (1000009223) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vasarakirveen katkelma ja tasataltta on löydetty Särkisalon Myllykankaan talon pellosta.

Puruvuori (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Mela on löytynyt Kallaanlahden itäpuolella olevasta Puruvuoresta itään, ja Vanha-Markkulan talosta 800 m pohjoiseen.
Paikka on suo. Esine löytyi mudanajossa. Ajoitus Su-1328: 3840 +- 130 = cal BC 2900-2800.

Kallioranta (1000009225) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Melan on löytänyt Matti Sundvall vuonna 1994 uintimatkalla Lievestuoreen Saarilammen Kallioranta-nimisen kesämökin rannasta noin kahden metrin syvyydestä Lievestuoreenjärven pohjasta.

Saviaho (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on saatu Leppäveden kylän Saviahon talosta.
Talo sijaitsee Seppälänlahden pohjukassa, rannasta noin 150 m. Esineen tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Harhala (Kuhankoski) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Useita kiviesineitä, varsireiällinen kirves, kourutaltta, kaksi reikäkiveä ja varsireikäkirveen terän katkelma on oletettavasti löydetty Iso Kuhajärvestä Kuhankosken alajuoksulle laskevan puron ja Laukkavirran vesiuoman väliseltä harjanteelta.

Korvenpelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan on löytänyt Oskar Flinkman Tarvaalan kylästä, Kaivannon talon maalta, 500 m talosta etelään Korvenpellosta.

Parkkonen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kolme kiviesinettä, tasataltta, liuskekärki ja oikokirves on löydetty Laukkavirran Parkkosen talon mailta.
Talo sijaitsee harjanteella Simunaan vievän tien pohjoispuolella Riuttaniemen tyvessä.
Yhden esineen, oikokirveen löytöpaikka on tarkemmin määriteltävissä. Se on noin 100 m Suolahden rannasta itään olevalla hiesupellolla.

Uusitalo (1000009237) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Nuijakiven on Elis Korhonen löytänyt Laukkavirrasta 250 m etelään olevan Uusitalon tilan eteläpuolelta, loivasti etelään vietävältä rinteeltä.

Keskinen (1000009238) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen on Aleks Åkerman löytänyt Kuusiveden kylästä Kääminniemestä Keskisen tilan maalta, noin 150 m asuinrakennuksesta länteen-etelään?.
Paikka on rannasta noin 50 m päässä.

Mattila (1000009239) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kolme kiviesinettä, poikkikirves, reikäkivi ja tasataltta on löydetty Kuusveden ja Ahvenisen järven väliseltä kannakselta Mattilan maalta.
Tasatalta löytöpaikka, Ahvenispuron eteläpuolella on paikallistettavissa tarkimmin.

Keltaharju (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan on Aukusti Harjunen löytänyt vuonna 1895 Laukkavirran Wirmalan talon Keltaharjun torpan maasta.
Keltaharjun talo sijaitsee Kuhaniemen itäisellä rannalla. Esineen tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.

Ritolahti (1000009241) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty Pellosniemen kirkkoherran virakatalon maalta, Ritolahden torpan maalta.
Ritolahti sijaitsee Saraveden ja Laukkavirran välillä olevan Ritolahden pohjukassa. Esineen tarkkaa löytöpaikkaa ei voi määrittää.

Pellinen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löytynyt Pellisen talon pellosta läheltä Saraveden rantaa.
Talo sijaitsee kaksi kilometriä Sarakalliolta luoteeseen ja 800 m Saviolanniemeltä Kuusaankoskelle vievän tien länsipuolella.
Maaperä talon lähellä on kivikkoista kosteikkoa, mutta muuttuu hiesumaaksi maaston kohotessa Ränssintaipaleen peltotasanteelle.

Ylä-Saarikko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty vuonna 1886 Yläsaarikon talon pellosta Kuusaankosken niskasta.
Talo sijaitsee Vatianjärven rannasta itään, Kuusaankoskesta 800 m pohjoisluoteeseen. Maaperä rantapelloilla on hiesua.

Ristonkorpi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan on Paavo Minkkinen löytänyt vuonna 1956 Ristonkorpi-nimisen talon kotipellosta, hiesumaasta.
Paikka on Laukaasta Koivistolle vievän tien eteläpuolella, noin 150 m Perunkajärven rannasta.

Raivola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkitaltan on Kalle Finne on löytänyt Raivolasta.
Talo sijaitsee Perunka-järven Jaavanlahden pohjukassa. Talon lounaispuolella kulkee halki peltoalueen rantaterassi.

Moisio (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löytynyt Petruman kylän Moision talon maalta, läheltä Alaisen järveä.
Talo sijaitsee Vatianjärven Itäselästä länteen ja myös pienestä Alasen järvestä 200 m länteen.
Maaperä paikalla on hiesua, talon ympärillä kivikkoa.

Vatia (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirves on löytynyt Vatian talon pellosta läheltä Vatianjärveä.
Vatiantila on järven pohjoisosassa, sen länsirannalla.

Torikka 2 (1000009251) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan on Esa Ala-Kurikka löytänyt Torikan tilan maalta vuonna 1971.
Löytöpaikka on 50 m:n päässä tilan talousrakennusten raunioista, rantaan johtavan tien oikealla puolella.
Tästä paikasta 750 kaakkoon on peltoalue, josta on useita kiviesineitä (mj.rek.nro 410 01 00001).

Kankaanpää (1000009252) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Useita kiviesineitä on Otto Lehtinen löytänyt Torikan tilan Kankaanpään torpan luota ja pellosta.
Kankaanpään talo on 150 m Vatianjärvestä itään olevalla hiekkaisella tasanteella.

Pieni-Harinen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsikaapimen löytöpaikka sijaitsee Laukaa-Valkola-Koivisto paikallistien länsipuolella, Hitonhaudantien risteyksestä 2,4 km kohti Mäkikylää, tien pohjoispuolisesta leikkauksesta, Pieni-Harinen -lammen eteläpuolelta.
Paikalta ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä vaikka paikka vaikuttaa sopivalta.

Tiihonen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löytynyt todennäköisesti torppari Aapeli Tiihosen pellosta.
Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä

Iloharju (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesine on löytynyt Iloharjun maalta Ilolasta.

Pykälämäki (1000010235) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi on löytynyt peltoa kynnettäessä 1930-luvun alussa.

Jokiniemi (1000010340) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoistaltta ? on löydetty Heitjärven kaakoispuolella olevasta Jokiniemestä. Löytötiedoissa lukee Jokiniemen kylästä.

Tyvelä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan on suutari Matti Kemppainen löytänyt kirkonkylän Tyvelän talon pellosta.
Paikkaa tarkastettiin vuoden 2018 inventoinnissa. Tilan pellot heinällä ja havaintomahdollisuudet siten huonot ja maastotarkastus viitteellinen. Koordinaatit korjattu, paikannus +-400 metriä

Kärsäsaari (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautainen keihäänkärki sekä rautaputki (ei esihistoriallinen?) ja kovelinrauta on löydetty Kivijärven koillisrannalla olevasta Kärsäsaaresta.
Snellmanin 1893 mukaan esineet on löytänyt itsellismies Matti Laurikainen v. 1892 maata kuokkiessaan. Löytöpaikka oli ehkä 200 syltä (n. 350 m) vedenrajasta. Saari on sen verran pieni (n. 800 x 300 m), että kaikilla kohdilla ranta on alle 350 m:n etäisyydellä - tässä kohtaa löytötiedoissa lienee siis virhe. Vuoden 1964 peruskartalla saaren sisäosassa on pieni tila nimeltään Saari. Saari on muuten kivikkoinen, joten kuokittavaa maata lienee sijainnut vain kyseisen tilan lähiympäristössä. Annetut koordinaatit ovat karkea oletus löytöpaikasta muutaman kymmenen metrin tarkkuudella. Vuoden 2018 inventoinnissa käytiin vain saaren luoteisosan pitkällä niemellä.

Kallio (1000010355) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kupurasoljen kappale on löydetty Kuivaniemen kylän Lokakylän Kallion talosta pellosta.

Hiitola (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soikea tuluskivi on löydetty Kuivaniemen kylän Hiidenjärven itärannalta Hiitolan talon Tavilammin kankaalta.

Purala (1000010367) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soikea tuluskivi on löydetty Kuivaniemen kylästä Lokakylän Puralan talon pellosta ojaa kaivettaessa.

Lokalahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksi tasatalttaa on Matti Oinonen löytänyt Kuivaniemen Lokakylän Lokalahden pellosta. Lokalahden talo = nykyään Vanhatalo. Löytöpaikalle on annettu uudet koordinaatit vuoden 2018 yhteydessä mutta paikkaa ei tarkastettu

Vipulahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty suoniityltä läheltä Vipulahden torppaa Kuivaniemen kylästä. Vipulahden torpan tienoolla inventoitiin vuonna 2018, - maasto pääasiassa kivikkoista, osin rakennettua. Ei havaintoja muinaisjäännöksistä. V. 1989 inventoinnissa torpan paikannus on väärä. Koordinaatit korjattu tässä yhteydessä.

Mäkelä (1000010370) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan teräkatkelman on Heikki Moisio löytänyt Kuivaniemen kylän Puralankylän Mäkelän talon pellosta perunaa nostaessaan.

Vuotila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan "tapaisen" pitkän ja tasaleveän "aseen" on Antti Piispa löytänyt peltoa kyntäessään Kuivaniemen Puralankylän Vuotilan talon pellosta.

Heinälahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan on Henrik Peura löytänyt Heinälahden suulta Kuivaniemen kylästä "16 kyynärää" rannasta.
Aluetta inventoitiin vuonna 2018. Talo on edelleen asuttu, mutta entiset pienet viljelysalat ovat pusikoituneet ja metsittyneet. Näiden ulkopuolella olevat alueet ovat erittäin kivikkoisia. Ei havaintoja muinaisjäännöksistä. Löytöpaikka epäselvä - saattaa sijoittua kaava-alueelle tai sen ulkopuolelle.

Lakson Kuoppamäki (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Reikäkiven on löytänyt Varma Kotilainen Kuivaniemen Puralankylän Laakson/Lakson talon Kuoppamäestä.

Tynnyriniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan on löytänyt Matti Pigg Kuivaniemen Puralankylän Ristiniemen tilalta pellosta savimaasta.

Talviaislahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan on Eino Jämbäck löytänyt Kuivaniemen kylän Kivijärven Talviaislahden Sammakkolahden rannasta noin 300 m koilliseen hiekkakankaalta hiekkaa ottaessaan.

Rajamäki (1000010376) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Reikäkiven teelmän ovat Rakel ja Pekka Hakkarainen löytäneet Kivijärven kylän Hoikanperän Rajamäen talon alapuoliselta pellolta.

Pörönpuro (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves on löydetty Heinolahden kylän Pörönpuron lähettyviltä savimaasta, nevan laidalta.

Aho (1000010379) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran on Mikko Lehtimäki löytänyt Kivijärven kylän Ahon talon pellosta. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.

Lintuniemi (1000010391) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten löytöpaikka sijaitsee Leukunlahden luoteisrannalla, Hoikanperällä, Rauhalan tilan eteläpuolella olevan uimarannan kohdalta.

Hanhiniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen on Tuomolan talon isäntä löytänyt Kivijärven länsirannalta, Autioniemestä. Löytäjä ei ole luovuttanut esinettä.
Vuoden 2018 inventoinnissa lähialueella todettiin kolme kivikautista asuinpaikkaa ei tosin Tuomelan maalta. Tuomelan talo on myös isojakokartoilla esiintynyt, nykyisin tyhjillään.
Talon tienoota tutkittiin myös hist. ajan rakennusjäännösten kannalta - ei havaintoja muinaisjäännöksistä.

Rekola (1000010393) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksi reikäkiveä ja tasataltta on löydetty Pudasjärven koillisrannalta Rekosperän Rekolan maalta.

Hiekka (1000010398) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirves ja reikäkivi on löydetty Pudasjärven kylästä/Kirkonkylästä Hiekan talon maalta.

Kalmosaari (1000010421) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineen kappaleen on Juho Lyytinen löytänyt Pudasjärvessä olevasta Kalmosaaresta.

Orava (1000010426) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty Pudasjärven/Kirkonkylän Oravan talon pellosta.

Rantala (1000010427) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Piikärki (hukassa), kourutaltta sekä reikäkivi on löydetty Jauhoniemen kylän Piispalan Rantalan maalta.

Hilmo (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Keihäänkärki on löydetty Vuoskosken kylän Vuosjärven pohjoisrannalta

Aittoniemi (1000010438) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalainen kirves on löydetty Pudasjärven kylän Joenniskan Aittoniemestä.

Kova-apaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Sädekiviliuskeinen kourutaltta on löydetty Pudasjärven itärannalta, Kova-apaan talon maalta.

Hilmonkoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty Vuokosken kylästä Hilmonkosken Koivuportaan tilan alaniityltä, 100 m Hilmonjoesta itään.

Pajusalmi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Itäkarjalaisen tasataltan, äänisen viherliusketta on Urho Happonen löytänyt Kannonsahan kylän Pajusalmesta. Salmi on Enojärven ja Kannonjärven välissä.
Taltta löytyi liejusta kun salmea puhdistettiin.

Leppälä (1000010446) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kolme tasatalttaa on löydetty PudasjärvenKylän/Kirkonkylän "Leppälän läheltä" Syväjärven luoteispohjukasta.
Samalta alueelta, Peltorinteen talon maalta (kirkosta 100 m koilliseen) on Onni Keski-Petäjä löytänyt liuskerenkaan, hioimen ja kaksi piin palasta. Esineet ovat löytäjälle. Niiden esihistoriallisuus ei ole varmaa.

Salmi-Heposuo 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksi kvartsi-iskosta on poimittu Pudasjärven Mannilankylästä Salmen tilan päärakennuksesta itään, Heposuon lounaisreunalla. Löydöt saattavat liittyä pari sataa metriä lännempänä olevaan Salmi-Heposuon asuinpaikkaan.

Tervakangas (1000010448) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten ja pallonuijan (löytäjällä) löytöpaikka on Pudasjärven kylän Soilahden pohjukasta 200-450 m pohjoiseen.
Pekka Kotilainen on löytänyt suppiloreikäisen pallonuijan peltoa raivatessaan sekä kolme kvartsi-iskosta. Inventoinnin yhteydessä on löydetty kvartsi-iskos pallonuijan löytöpaikasta pohjoiseen.

Kääminniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi on löydetty "Kuusveden kylän Kääminniemen maalta".
Esineen tarkka löytöpaikka, Isoniitun peltoaukean länsilaita on selvinnyt vuoden 2007 inventoinnissa. Paikalta ei ole todettu kiinteää muinaisjäännöstä. Esine on saatettu hukata veteen.

Aho-Vastinki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi on löytynyt Vastingon kylästä "hiekkahaudasta Aho-Vastingilta".
Tarkat löytötiedot puuttuvat.

Vuosjoki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäkoskelta tulevan tien pohjoispuolella, Vuosjoen itäpuolella, Koskenlahden pohjukasta 250 m pohjoiseen. Alue on loivasti länteen viettävää savipeltoa, josta on löytynyt kivikirves ja muutama epämääräinen kvartsi.

Klar (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven Kekkilänlahden pohjukan itärannalla, savisella rantapellolla lähellä Iisniemen (ent. Klar) taloa. Paikalta on löytynyt kirves, taltan katkelma ja kvartsia, mutta niiden tarkka löytöpaikka on epäselvä.

Lamposaari (729010014) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Summasjärven itäosassa, Lamposaaren eteläosassa. Alue on osittain soistunutta hiekkarantaa, jonka yläpuolella on kivikkoa. Paikalta on löytynyt epämääräisiä kvartseja ja kivi-iskos sekä kivitaltta, joka on sittemmin kadonnut.

Pohja (1000013728) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kahden kiviesineen (KM 3801:44, 45) löytöpaikka sijaitsee Pohjan talon pellolla Keiteleen muinaisen purkausuoman varrella.

Myllylä (1000013723) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pyöreän kupurasoljen löytöpaikka sijainnee Kuhnamojärven luoteisrannlla.
Esine on löydetty joskus 1920- tai -30-luvulla Pohjan talosta lohkaistun palstan peltoa äestettäessä läheltä myllyä. Löytötietojen ristiriitaisuuksien perusteella oletettu löytöpaikka on vuoden 2007 inventoinnin mukaan luoteisrannalla, ei koillisrannalla, kuten aikaisemmin on luultu.

Huhta (1000013729) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan (KM 10941) löytöpaikka sijaitsee Huhdan l. Huhtalan pellossa, talosta noin 200 m itään. Se on löytynyt 30 cm:n syvyydestä ojaa kaivettaessa savimaasta.

Mustinganjärvi (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Löytöpaikka on Mustinganjärven länsirannalla järven keskiosassa. Paikkatieto on epätarkka.
Kyseessä on yksipuinen ruuhi.

Haukkalampi (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Jyväskylän Maalaiskunnan Vaajakosken Haukanmaalla, lammen rantavedessä, metsäautotien vieressä sijaitsee yksipuinen ruuhi, josta puuttuu pala, ja jonka keula on viistetty. Ruuhi lienee tullut esille 1970-luvulla tehtyjen kuivaustöiden yhteydessä. Ruuhi on välillä ollut kuivilla rannalla, mutta sittemmin se on työnnetty takaisin veteen.

Keskimmäinen Vuorijärvi (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohteen sijaintipaikka on Keskimmäisessä Vuorijärvessä rannan lähellä. Paikkatieto on epätarkka.
Yksipuinen tasapohjainen ruuhi, joka on noin neljä metriä pitkä.

Kalliolampi (2038) (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Löytöpaikka on Ilolanmäki, Kalliolahti (Kalliolampi?)- lammen pohjassa.
Yksipuinen kapea ruuhi, joka on noin neljä metriä pitkä.

Alajärvi (2039) (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Löytöpaikka on Joutsan keskustasta pohjoiskoilliseen Alajärven pohjoispäässä. Alajärveä ja Yläjärveä kutsutaan nimellä Kälkäjärvet.
Kyseessä on yksipuinen ruuhi, jonka pituus on noin 3,20 m ja leveys 33 cm. Perän korkeus on 31 cm. Ruuhesta on jäljellä pohjaosa, laidat ovat lahonneet pois. Sisäpohjassa ja laidoissa on havaittavissa mustaa hiiltymistä. Keulan ja perän sisäpinnassa on teräaseen veistojälkiä. Keula on veistetty teräväksi.
Keski-Suomen museon Olli Lampinen teki tarkistuskäynnin ruuhen löytöpaikalle 1994. Löydön ilmoittaja kertoi, että ruuhi oli nostettu järvestä jo noin 10 vuotta aiemmin. Ruuhi jäi tarkistuksen yhteydessä löytäjän haltuun. Ruuhi valokuvattiin ja kuvat ovat Keski-Suomen museon kokoelmissa.

Iso-Loppanen (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Sijaintipaikan sanotaan olevan Lopponen -lampi, joka on korkean mäen päällä. Sijaintipaikan sanotaan olevan rannasta noin 1,5 - 2 metrin etäisyydellä, 1 metrin syvyydessä veden alla. Lammelle ei johda autotietä, ainoastaan metsäautotie. Alueella on kaksi lampea, Iso-Loppanen ja Pieni-Loppanen. Oletettu sijaintipaikka on Iso-Loppanen, mutta paikkatieto on tulkinnanvarainen.
Paikalla on yksipuinen ruuhi. Tieto ruuhesta tuli Keski-Suomen museolle 1992. Löytöpaikkaa ei ole tarkistettu.

Saittalampi 1 (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Löytöpaikka on Konneveden kirkolta noin kuusi kilometriä pohjoiseen Saittalammen rantavedessä.
Yksipuinen ruuhi, jonka keulaosa on paremmin säilynyt kuin perä.

Saittalampi 2 (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Löytöpaikka on Konneveden kirkolta noin kuusi kilometriä pohjoiseen Saittalammen rantavedessä.
Yksipuinen ruuhi.

Saittalampi 3 (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Löytöpaikka on Konneveden Saittalammen rantavedessä. Sijaintitieto on epätarkka.
Yksipuinen ruuhi.

Kellankoski (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Emäpuu/jalas on löytynyt Konneveden Kellankoskesta n. 10 m rannasta. Tarkemmasta löytöpaikasta ei ole tietoa. Koski on valjastettu. Jalas on ilmeisesti nykyisin löytäjän kotona.
Noin 4,5 m pitkä puunkappale, jossa on puutappeja. Eero Naskali on valokuvien perusteella arvellut veneen emäpuuksi. (Voi olla myös jalas.)

Iso Myllysaari (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Iso Myllysaaren lounaisrannalta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Haukilahti (1000017573) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Rääkänniemen länsirannalta Haukilahden poukamasta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Savolaisniemi (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Savolaisniemen pohjoisosan länsirannalta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Huutoniemi (1000017576) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Pynnölänniemen pohjoisosassa sijaitsevan Huutoniemen itärannalta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Myllyoja (1000018666) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Juoksjärven Vilunen lahdesta noin 850 m luoteeseen, Myllyojan koillispuolella olevalla peltorinteen tasanteella. Paikalta löytyi pellosta yksi selvä kvartsi-iskos. Muita merkkejä mahdollisesta asuinpaikasta ei havaittu.

Rimminlampi (1000020010) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Varsijousen nuolenkärki metsittyneestä vanhasta pellosta. Löytänyt arkeologian harrastaja vuonna 2008 metallinilmaisimella. Voi olla kulkeutunut paikalle muualtakin.

Tassarinlampi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Pihlajaveden kirkosta noin 3 km kaakkoon,
Tassari -lammen koillisrannalla. Kourutaltan on Aapo Kulmala löytänyt 1950-luvulla pellolta. X: 6913580, Y: 2516840, Z: 170-175

Hömpänsaaret (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Mahdollinen kivikautinen löytöpaikka Asta-myrskyn kaataman rantamännyn jättämässä kuopassa. Löydöt: mahdollinen kivilaji-iskos. Maaperä hiekkaa ja soraa.

Jänkkärä länsiranta (Alusten hylyt)
Tuntematon ajoitus; Sijaintipaikka on noin 11 kilometriä Hankasalmen keskustasta itään Jänkkärä -järven eteläosan länsirannassa.
Yksipuinen ruuhi, jonka pituus on noin kolme metriä ja leveys noin 40 cm. Ruuhi on kulunut siten, että laitoja eikä muotoiltua keulaa ole enää jäljellä. Ruuhen peräosan muoto on säilynyt.
Ruuhi löytyi mökkirantaa siivottaessa matalasta rantavedestä 2014. Löydettäessä ruuhi oli kokonaan veden alla ja sen päällä oli pieni humuskerros. Jänkkärä -järvessä on sorapohja. Ruuhi on löytäjän hallussa.

Multianniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Aleksi Pienimäki on löytänyt kvartsi-iskoksen KM 40285 tuulenkaadosta rantapalteesta Iso Multianjärven Multianniemen länsirannalta. Löytöpaikka sijaitsee Multian kirkosta 740 metriä luoteeseen. Kymmenisen metriä rannan löytöpaikasta mantereelle päin on vanha rantatörmä. Törmä on ylintä muinaisrantaa matalammalla. Todennäköisesti kvartsi on huuhtoutunut alas löytöpaikalleen ylempää rinteestä. Tarkastamaton löytöpaikka.

Elämäjärven Pellonpää (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Irtolöytö (KM 2029:124 tasataltta, Elämäjärven kylästä Pellonpään talon maalta).

Hassila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Irtolöytö (KM 3354:9 tasataltta, löydetty 1887 Hassilan talon pellosta; KM 5218:22 kourutaltta, lienee löydetty Hassilan pellosta).
Elämäjärven rantoja tarkastettiin 27.9.2013. Lähes kaikki järveä ympäröivät pellot olivat inventoinnin aikaan tiheällä heinällä, myös palaneen Hassilan talokumpareen kohdalla. Paikka on nykyään uimarantana ja kesänviettopaikkana, kunnan omistuksessa. Siellä täällä heinän korsien välistä pilkottavassa hiesumaassa ei havaittu mitään suhteellisen kattavasta tarkastuksesta huolimatta. Paikalla on silti hyvin voinut olla kivikautinen asuinpaikka, esimerkiksi talokumpareen pohjois- ja koillispuolella olevalla järven rannalla.

Ihalaisen pelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Irtolöytö (KM 12590 pohjalainen kirves, löytänyt Toivo Ihalainen Ihalaisen pellosta, Kallioniemi). Kivikirves on löytynyt jostain Kallioniemen alueelta, mutta tarkempaa tietoa ei ole. Kallioniemen taloa ympäröivät pellot olivat kaikki ummessa paikkaa tarkastettaessa 27.9.2013. Kallioniemen talon länsi- ja eteläpuolelta on kaksi muutakin kivikautista löytöä (Liitonojanniemi 1 ja 2), joten mahdollisesti tämäkin löytö on samalta alueelta peräisin. Paikka on potentiaalinen kivikautiseksi asuinpaikaksi.

Muuralanlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Irtolöytö (KM 11551 reikäkivi, löydetty Eerolan talon maalta, löytöpaikka on 1,5 km itään olevalla Lahdenkankaalla, järvenrantaan 200 metriä, peltoa raivattaessa 1924). Koordinaattien osoittamalla kohdalla ei nykyperuskartalla näy juuri muuta kuin ojitettua järvenrannan kangasta, mutta vuoden 1964 peruskartassa paikalla on pientila nimeltä Mannerlahti. On hyvin todennäköistä, että reikäkivi on löytynyt Mannerlahden tilan liepeillä 1920-luvulla todennäköisesti olleesta pellosta.

Haaska (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Irtolöytö (Keski-Suomen Museo 253:17 kivikirves, Haaskan rantapellosta). Haaskan talo sijaitsee Elämäjärven länsirannalla, kylätien varressa. Kylän edustalla aukeaa laaja Elämäjär-ven rantapeltoaukea ja Haaskan tiluksia lienevät uimarannan läheisyydessä olevat pellot. Alue on hyvin tasaista topografialtaan.

Liitonojanniemi 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Irtolöytö (KM 31500 kivikirves, löydetty 1999 Kallioniemen tilan rantahiekasta muutaman metrin päästä vesirajasta, Iiro Ihalainen).
Kallioniemen tila sijaitsee Elämäjärven kaakkoisrannalla, Liitonojan suun itäpuolella. Kivikirves on löytynyt rantahiekasta muutaman metrin päästä vesirajasta koordinaattien osoittamalta paikalta, talosta 90 metriä länteen. Paikan nimi on peruskartalla Liitonojanniemi. Kohde tarkastettiin 26.9.2013. Niemessä on hiekkapohjainen kivikkoranta. Löytöpaikan pohjoispuolella on mäntyä kasvava kuiva kangas, jolle kaivettiin muutama koepisto. Nämä olivat kuitenkin löydöttömiä, eikä myöskään rantavedessä näkynyt mitään. Löytöpaikasta etelään olevaa rantaa oli myllerretty koneilla voimakkaasti ja paikoin näkyvillä oli hiekkaa ja multaa sekä paikoin myös kalliota. Mitään kivikauteen viittaavaa paikalta ei löydetty, vain rautaveitsi, joka saattaa liittyä paikalla aiemmin olleeseen taloon (Elämäjärvi Kallioniemi).

Liitonojanniemi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Irtolöytö (KM 31501 kivikirveen teelmä, löydetty pellolta, Seppo Ihalainen).
Kallioniemen tila sijaitsee Elämäjärven kaakkoisrannalla, Liitonojan suun itäpuolella. Kivikirveen teelmä on löytynyt pellolta koordinaattien osoittamalta paikalta, talosta 190 metriä etelälounaaseen. Kohde tarkastettiin 26.9.2013, jolloin kaikki Kallioniemeä ympäröivät pellot olivat heinällä ja täysin ummessa. Löytöpaikka on loivasti järveen viettävää rantapeltoa. Löytöpaikasta luoteeseen olevaa rantaa oli myllerretty koneilla voimakkaasti ja paikoin näkyvillä oli hiekkaa ja multaa sekä paikoin myös kalliota. Mitään kivikauteen viittaavaa paikalta ei löydetty, vain rautaveitsi, joka saattaa liittyä paikalla aiemmin olleeseen taloon (Elämäjärvi Kallioniemi).

Rikkajärvi-Kinturinjärvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 2029:126) on löydetty Salmelan talon maalta Rikkajärven ja Kinturin väliseltä taipaleelta. Vuoden 1964 peruskartalla Salmelan talo on nykyisen Rikkajärven talon paikalla Rikkajärven eteläpuolella ja tilan maat rajoittuvat harjanteelle talon ympärille. Esine lienee löytynyt jostain talon lähettyvillä olleilta pelloilta.

Raudanniemi (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Kiviesineet (KM 3354:21-22) on löydetty aikanaan peltotöissä Raudanniemen torpan läheisyydestä. Raudanniemen tila sijaitsee Rautajärven etelärannalla olevan Jokilahden pohjukassa, josta Raudanjoki laskee Saanijärveen.

Ranta-Heinola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineet (KM 2029:93 ja 96) on löydetty jostain Ranta-Heinolan mailta.

Rönnyn Uusitalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Irtolöytöjä, osa tältä paikalta, osa mahdollisesti muilta alueen kohteilta (KM 2029:115-117 ”onsitalttoja” Rönnin Uudentalon pellosta; KM 2029:118 nuolenterä Rönnin talon perunamaasta; KM 2029:119 veitsi Rönnin talon pellosta; KM 2029:120 tasataltta Rönnin talon pellosta; KM 2029:121 reikäkivi, samasta pellosta kuin 118-120; KM 2029:204 kivineula, Rönnin talon pellosta; KM 3354:20 nuolenkärjen kärki, Rönnin talon pellosta; KM 3801:18-20 kourutaltta, kiviesineen katkelmia, läheltä Rönty-nimistä taloa; KM 3801:21-22 nuija ja tikarinterä Uuden-Rönnyn maalta; KM 4145:2 tasataltta Uuden Rönnin pellosta; KM 4145:3 taltan teräkatkelma, Uuden Rönnin pellosta; KM 4340:9 piinuolenkärki kyntäessä v. 1890 Rönnyn Uudentalon peltoa)

Häkkisen mökki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasaltan (KM 4145:1) on löytänyt työmies Erkki Häkkinen peltoa tehdessään mökkinsä koillispuolelta, Kortejoen pohjoispuolelta. Ailio on merkinnyt tämän vuonna 1902 tekemäänsä karttaan paikalle jossa on nykyään Koskelan tila. Paikka sijaitsee Saanijärven koillisrannalla Rönnynkylässä, Kortteisen kanavan pohjoispuolella.

Hautasaari (1000025805) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasaltan (KM 4340:4) on löytänyt mäkitupalainen Petter Logren v. 1899 uutispellosta läheltä asuntoaan Elämäjärven kylässä (Hautasaari, Hanslammen pohjoispäästä n. 300 m).

Suuruskangas (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Muuratjärven itärannalla, Ysitien länsi- ja Hopeasannantien lounaispuolella. Paikalta on löytynyt 29.9.2014 metallinetsinnän yhteydessä rautainen nuolenkärki (KM 40472). Se löytyi heti sammaleen alta, noin 3 cm syvyydestä. Tarkastuksen yhteydessä maaperästä ei haivaittu merkkejä kulttuurikerroksesta.

Humalainen (1000027135) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Ohramaalla, Junninniementien pohjoispuolella olevalla peltoalueella, noin 50 metriä länteen Koivistontieltä. Paikalta on löytynyt toukokuussa 2014 peltotöiden yhteydessä pohjalainen kivikirves (KM 40510).
Kohde vaatii lisäselvitystä; löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Uusitalo 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Aumamäen eteläpuolella, Ränssitien ja Koskenrannantien risteyskohdan lounaispuolella. Paikalta on löytynyt metallinetsinnän yhteydessä taaleri (1545, Svartsjö) (KM 40544). Sen löytysyvyys oli noin 15-20 cm.
Kohde vaatii lisäselvitystä; löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Kautto (1000028107) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Vehkalahden Vehkaniemessä, Liimattalantien itäpuolella. Paikalta on löytynyt rahoja sekä historiallisen ajan asuinpaikkalöytöjä: 2 äyrin raha (Juhana III, 1572-1574), kantasormus, kasteristin katkelma, neula, nappi sekä pronssirenkaita (KM 40870: 1-8). Lisäksi kohteelta on löytynyt 7 rahaa, jotka ajoittuvat aikavälillä 1636-1746. Näitä rahoja ei ole liitetty kokoelmiin (ks. verif.).
Esineet ovat löytyneet lokakuussa 2015 peltomaalta noin 0-15 cm syvyydestä. Löytöesineet löytyivät pellolta noin 200 x 200 metrin laajuiselta alueelta.
Kohde vaatii lisäselvitystä; löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Knuutila (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Oravasaaressa, Oravasaarentien länsipuolella, Teerilahdentien eteläpuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt vuonna 2015(?) metallinetsinnässä raha (Eerik XIV, 1565) (KM 40957). Sen löytösyvyys tasaisella pellolla oli noin 10-15 cm. Pellolta on löytynyt myös Juhana III:n rahat vuosilta 1573 ja 1591 sekä pihkovalainen tipparaha 1500- ja 1600-luvun taitteesta. Löytönä myös kengänsolki, joita ei ole toimitettu kokoelmiin. Ks. myös alakohteet.
Pellolta on vuonna 2019 otettu talteen runsaasti sulanutta kupariseosta ja muutama pala rautakuonaa, joiden perusteella paikalla on ollut valu- tai pajatoimintaa. Lisäksi pellolta on löytynyt mahdollinen maksuhopeavartaan katkelma.
Myöhempiä metallinetsintälöytöjä (mm. 1600- ja 1700-luvun rahoja) koskevia lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari-ilmoitukset ILM 12119, ILM 12473, ILM 12264, ILM 12595, ILM 12602, ILM 21395, ILM 12716.

Hartikka 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Tarvaalanvirran ja Sahijoen välisellä peltoalueella, noin 100 metriä Hartikan kirkon raunioista kaakkoon. Paikalta on löytynyt kaksi rahaa: Juhana III, 4 äyrin klippinki (1591) ja Kustaa II Aadolf, 1/2 äyriä (1615) (KM 41234:1-2). Paikalta on lisäksi löytynyt muita 1600-1700-luvun rahoja sekä historiallisen ajan esineistöä, joita ei ole talletettu kokoelmiin (ks. lisätietoa verif). Löytöalueen laajuus oli arviolta noin 100 x 60 metriä. Esineiden löytösyvyys oli pellon kyntökerroksessa. Ks. myös alakohteet.
Löytöpaikan välittömässä läheisyydessä, noin 70 metriä länteen sijaitsee Hartikan Hirsisalvotun kirkon (410500001) muinaisjäännösalue sekä noin 200 metriä itään kivikautinen muinaisjäännösryhmä Hartikka (410010020).

Iso-Onkiainen (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Löytöpaikka on Kuhmoisten kirkosta noin 12 km pohjoiskoilliseen pienen Iso-Onkiainen -järven länsirannan tuntumassa.
Yksipuinen ruuhi, jonka pituus on 430 cm ja leveys 55 cm. Ruuhen sisäpinnassa on havaittavissa veistojälkiä. Ruuhen löysi Iso-Onkiaisen rantavedestä ja nosti ylös läheisen tilan isäntä vuonna 1968. Ruuhta on säilytetty kylmässä varastossa löytämisestä lähtien ja se on hyvässä kunnossa. Ruuhi ilmoitettiin Museovirastolle 2017. Esinettä ei otettu Museoviraston kokoelmiin vaan se jäi ilmoittajan haltuun.

Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Joutsan Kortesalmella, Puulaveden rannalla, lähellä Kangasniemen rajaa. Paikalta on löytynyt useita veitsiä sekä piilukko/tuluspii. Esineitä ei ole liitetty kokoelmiin. Tieto niistä riittää kokoelmiin talletettuna (ks. verif.).
Esineet ovat löytyneet eri puolilta tilan maita, metsittyneiltä pelto- ja kaskimailta. Historiallisen kartta-aineiston perusteella kohteen koordinaattipisteen ja sen länsipuolella olevan peltoalueen välillä on sijainnut torppa. Löytäjän arvion mukaan se on ollut käytössä 1750-luvulta 1830-luvulle. Löytäjän mukaan paikalla on säilynyt matala kiviraunia/-kasa.

Vuontee Pernasaari (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä vuonna 2016 löytynyt Kristiina-kuningattaren aikainen kupariraha (1/4 äyri, 1633 - 44; KM 41303) pellon kyntökerroksesta noin 35 metrin päässä Vuonteensalmen rannasta.
Vuoden 2019 inventoinnissa tarkastettiin löytöalueen pelto joka oli kynnöksellä. Merkkejä muinaisjäännöksestä ei havaittu, pellon eteläpäässä havaittiin moderneja löytöjä jotka vähenivät pohjoiseen päin.

Sysmälä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löydetty pellosta veitsi, joka muistuttaa myöhäiskeskiaikaista tai varhaismodernia pöytäveistä (KM 41635: 1). Löytöpaikan lähellä on sijainnut Keljon kylätontti, joka on Keski-Suomen museon antaman tiedon mukaan tuhoutunut maanmuokkauksessa.

Petäjäsaari (1000034376) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Metallinetsimellä löytyneitä pronssisia mahdollisia terän kappaleita. Paikka on Petäjäsaaren koilliskulmassa olevan avokallioalueen kärjessä. Paikalla on nuotiopaikka. Maaperä on kulunut. Maaperässä on n. 5 cm turvetta pinnassa ja sen alla 15 cm palanutta maata. Löydöt ovat tulleet palaneen maakerroksen alapinnasta. Maanpinnalla ei ole näkyvissä kivi- tai muitakaan rakenteita. Löytöpaikan länsipuolella 10 m päässä on kivistä kasattu moderni nuotiopohja.

Ylimensalmi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Tasavartisen soljen löytöpaikka. Paikka on Suomen sodan Karstulan taistelun (21.8.1808) itäinen taistelupaikka ( http://urn.fi/URN:NBN:fi:jyu-200907292959 ).
Maaperä on sekoittunutta n. 20 cm syvyydelle saakka ja muistuttaa vanhaa peltoa tai laidunta. Paikalla ei ole ollut viljelyä tai laidunnustoimintaa 1700- ja 1800- ja 1900-luvun karttojen mukaan.
Soljen löytöpaikka on maakiven itäreunassa n. 20 cm syvyydessä. Maaperä on savea ja sekoittuneen kerroksen alapinnassa on havaittavissa vähäisessä määrin hiilihippuja.

Könkkölä 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Jämsän kirkosta 2,1 km lounaaseen, rautatien luoteispuolella n. 300 m ja voimajohtolinjalta 70 m koilliseen, laakean peltokumpareen lakitasanteen keskellä.
Paikalla on laakea kumpare jonka laajalta lakitasanteelta, jokseenkin sen keskeltä löytyi yksi kvartsikaavin ja läheltä pari pientä ja hieman epämääräistä iskosta. Hyvistä havainnointiolosuhteista huolimatta ei kynnetystä pellosta muuta löydetty.
Vuoden 2021 inventoinnissa pelto oli viljelty joten sitä ei päästy tarkastamaan

Könkkölä 4 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee Jämsän kirkosta 2,0 km lounaaseen, rautatien luoteispuolella n. 360 m ja voimajohtolinjalta 200 m koilliseen, tieltä 6031 n. 100 m etelään, etelä-luoteeseen loivasti laskevassa peltorinteessä.
Hietamoreenisessa peltorinteestä löytyi kourumainen ja loivasti kaareva, ohuesta kuparipellistä tehty kappale - funktio epäselvä. Pelti vahvasti patinoitunut. Palan alkuperä ja ajoitus saattaa olla nuori ja liittyä läheisellä peltosaarekkeella olleeseen taloon. Mutta ei ole mahdotonta että se olisi esihistoriallinen. Läheltä kuparipellinkappaletta - siitä n. 10 m N, löytyi kvartsikaavin ja läheltä sitä piin kappale. Pii vaikuttaa historialliselta. Kvartsi saattaa olla tuluskvartsia mutta todennäköisemmin kivikautinen. Hyvistä havainnointiolosuhteista huolimatta ei paikalta ja lähistöltä löytynyt kynnöspellosta mitään muuta ankarasta etsinnästä huolimatta. Vuoden 1752 kartalla alueella ei ole asutusta/taloja/peltoa.
Vuoden 2021 inventoinnin aikana pelto oli viljelty eikä kohdetta päästy tarkastamaan.,

Kotalahti (1000034820) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytyneen viikinkiaikaisen rannerenkaan katkelman löytöpaikaksi ilmoitettu kohta pellon kyntökerroksessa. Löytöpaikkatiedon luotettavuus on kyseenalainen eikä löytö välttämättä ole Keski-Suomen alueella tehty.

Toulat (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Perunannostossa löydetty kivitaltta/poikkikirves, jossa vain teräosa hiottu. Tieto myös läheltä löytyneestä kvartsiesineestä.

Kömi 2 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Metallinetsinnässä löytynyt 10 cm syvyydestä palmettiaiheella koristeltu hela, ehkä ristiretkiajalta.

Kuhala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on keväällä 2019 löytynyt kaksipiikkinen viskari eli hevosen jääkenkä (diar. KM 42012), luultavasti vanhan talvitien läheisyydestä.

Vanha-Karikko (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytynyt metallinetsinnässä kesällä 2019 Juhana III:n 2 äyrin raha (ns. inflaatioäyri) vuodelta 1573. Löytöä ei yleisyytensä takia pyydetty kokoelmiin, mutta mahdolliseen historialliseen asuinpaikkaan vihjaava löytöpaikka merkittiin muinaisjäännösrekisteriin.

Korento-oja (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on syksyllä 2019 löytynyt metsämaasta 5 - 10 cm syvyydestä nuolenkärki ja revittyä kuparipeltiä (alakohde).
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Huusko (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on kesällä 2019 löytynyt pellosta noin 10 cm syvyydestä pyöreä pronssiriipus, jonka toisella puolella on Borre-tyylin punosornamentiikkaa, koristekuvion keskiosana koverasivuinen kolmio. Samalta pellolla on jo aiemmin löytynyt metallinetsinnässä viikinkiajan massiivisen rannerenkaan katkelma (KM 43673:1).
Alakohteina 5.8.2019 löytynyt vyöllispyörä, 18.8.2019 löytynyt todennäköinen miekan säiläkatkelma ja 25.8.2019 löytynyt käpylusikan pääkatkelma. Viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 11148, 11287 ja 11328.
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Haapaniemi (1000037388) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt pellosta vyönhela syksyllä 2018.

Paviljonki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on löytynyt D-tyypin pyöreä kupurasolki 5 cm syvyydestä.

Mäkäräniemi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on löytynyt merovingiajan tikarilehtinen keihäänkärki.

Mattila (1000038199) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pyöreän kupurasoljen löytöpaikka. Löytynyt metallinetsinnässä 5 cm syvyydestä.

Kovalanniemi 2 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Paikalta on löytynyt rautainen nuolenkärki, tulusrautoja, viskareita, rautakuonaa sekä rauta- ja pronssiesineiden katkelmia.

Kovalanniemi pohjoisranta (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Paikalta on löytynyt kuparipellin kappaleita, raudankatkelma, rautakuonaa ja kuonaantunutta savea.

Hahkala 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Hahkalan historiallisen kylätontin läheisyydestä on huhtikuussa 2020 löytynyt metallinetsinnässä spiraalipäisen ketjunkannattimen ja pyöreän kupurasoljen katkelma. Löydöt tulivat noin metrin päässä toisistaan 10 cm syvyydestä. Löytöjä ei vielä ole luetteloitu kokoelmiin.

Joki-Kerkkola (1000038595) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Toukokuussa 2020 on metallinetsinnässä löytynyt vanhasta heinittyneestä pellosta useita myöhäisrautakauden esineitä, kuten viikinkiajan tappikoristeinen tasavarsisolki. Löytösyvyys noin 15 cm. Ks. alakohteet. Löytöjä ei vielä ole lúetteloitu kokoelmiin. Ilppari ILM 14288.
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lulli (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on keväällä 2020 löytynyt pellon kyntökerroksesta suuri määrä erilaisia pienesineitä, kuten 1500-luvun rahoja (osa merkitty alakohteiksi). Lisätietoja viranomaiskäyttöön Ilppari-tietokannassa.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pietilä 2 (1000038660) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on toukokuussa 2020 löytynyt 15 cm syvyydestä viikinkiaikainen lapionmuotoinen ketjunkantaja.

Pieni Sittosalmi (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on heinäkuussa 2020 löytynyt 18 cm syvyydestä hiekkamoreenimaasta soikealehtinen nuolenkärki. Löytöpaikka on Pienen Sittosalmen etelärannan lähellä sijaitseva mäennyppylä. Ilppari ILM 15051.

Tulokasniemi Syväjärvi (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Yksipuisen ruuhen kokan tai peräpään kappale. Löytynyt Syväjärven tulokasniemen pohjoispäästä rantavedestä.
Löytö ei ole enää paikallaan.

Leinola Mattila (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä pellosta on löytynyt historialliseen asutukseen viittaavia pienesineitä ja rahoja. Rahoista vanhin on Kustaa Vaasan 1 fyrk vuodelta 1528. Lisäksi Juhana III:n rahoja. Vanhin kohteesta löydetty esine lienee ns. kolmioriipus, rautaesinetyyppi, jonka esiintyminen Kainuussa ja muualla pohjoisessa Fennoskandiassa näyttää kuuluvan rautakauteen tai keskiaikaan.

Sydänmäki (1000039197) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Jämsänkosken itäpuoliselta metsäalueelta on elokuussa 2020 löytynyt metallinetsinnässä sulaneen kupariseoksen katkelma 10 cm syvyydestä.

Äijälänsalmi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka on Jyväskylässä Äijälänsalmen länsiosassa.
Rautainen nelihaarainen naara-ankkuri, jonka varressa on venäjänkielisiä kirjaimia. Varren pituus on noin kaksi metriä. Varren päässä on rengas. Ankkuriketjua tai -köyttä ei ole jäljellä.
Ankkuri löytyi 1990-luvulla salmea ruopattaessa. Ankkuri huomattiin ruoppausmassan seassa. Ankkuri jätettiin löytäjän haltuun. Keski-Suomen museon arvion mukaan ankkuri voi olla vanhimmillaan peräisin 1800-luvulta autonomian ajalta. Jyväskylä perustettiin 1830-luvulla ja sinne kuljetettiin tavaraa vesitse muun muassa Hollolan Lahden kylästä.

Heikkilä 2 (1000039578) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Heikkilän historiallisen kylänpaikan pohjoispuoliselta pellolta on metallinetsinnässä löytynyt lokakuussa 2020 sulanut mutta tunnistettava katkelma pyöreästä kupurasoljesta sekä muita alakohteiksi merkittyjä rautakautisia löytöjä. Löytösyvyys 10 - 15 cm. Lisäksi historialliseen asutukseen liittyviä löytöjä, kuten katkelma Kaarle XI:n rahasta. Löytöjä ei ole vielä luetteloitu kokoelmiin. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 17058, 17059, 17256.

Mustalahti (1000040213) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Arkeologian opiskelija on löytänyt paikalta kaksi kvartsi-iskosta tuulenkaadoista. Niemellä on historialliseen uittotoimintaan liittyviä maankäytön jälkiä.

Rutalahti 5 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on löytynyt pellosta historialliseen asutukseen viittaavia esinelöytöjä, joiden joukossa raha vuodelta 1573. Lisätietoja viranomaiskäyttöön Ilppari-ilmoituspalvelussa (rahalöytö ILM18334).

Ruotsulan pelto (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Ruotsulan historiallisen kylänpaikan eteläpuoliselta pellolta on huhtikuussa 2021 löytynyt metallinetsinnässä viikinkiaikaisen tasavarsisoljen katkelma. Löytösyvyys 10 cm. Löytöä ei vielä ole luetteloitu kokoelmiin. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 18340.

Haaranmäki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on huhtikuussa 2020 löytynyt saksalainen penninki (Otto-Adelheid, 983 - 1040) 10 cm syvyydestä (Ilppari ILM14089, diar. KM 44614). Alakohteina suorakaiteenmuotoinen tulusrauta ja leikattu kuparipellin katkelma (ILM14172).
Paikalla on peltoa ja laidunmaata. Alueen maanpinnasta on vähintään 10 cm täysin sekoittunutta karjan tallomisen ja viljelyn vuoksi.
Paikka vaatii vielä lisäselvityksiä.

Kiimaskallio (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on lokakuussa 2021 löytynyt Kiimaskalliolta 15 cm syvyydestä kalliota peittävästä sammalikosta ristinmuotoinen ketjunkannatin. Läheltä löytynyt metalliseoksinen ongenkoukun katkelma ja poikkiteräinen nuolenkärki (alakohteet).
Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM20918, ILM20922, ILM20938.
Keski-Suomen museo tarkastaa kohteen maastossa.

Mörkölä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Jämsän Mörkölässä Marjamäestä Mörkölään vievän metsätien pinnasta havaittiin kvartsi-iskos ( KM43298) läheltä tien korkeinta kohtaa, noin 220 metriä Kaukiala Mörkölän kohteen keskipisteestä pohjoiseen. Maaperä on mäellä hiekkaa ja alueelta on myös otettu hiekkaa. Lähes tien pinnassa havaittiin myös hiiltä ja sitä havaittiin tien penkassa laajemmallakin alueella. Todennäköisesti kyse on kulotuksesta tai metsäpalosta.
Kohde on varsin korkealla kivikautista asunpaikkaa ajatellen, eikä mitään muita viitteitä asuinpaikasta saatu. Korkeutta lukuun ottamatta alueen maasto olisi kuitenkin kivikautiselle asuinpaikalle otollinen, joten varmuudella asuinpaikan mahdollisuutta ei voida sulkea pois.

Könkkölä 5 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Jämsän kirkosta 2,6 km lounaaseen, Kääpälän pientaloalueen länsipuolella,
rautatiestä 470 m luoteeseen etelään ja kaakkoon viettävässä pellossa. Paikalla on kumpare jonka etelä ja itärinne on peltona. Kumpareen kaakkoisreunalta löytyi loivahkosta peltorinteestä kaksi kvartsikaavinta noin 40 m etäisyydellä toisistaan. Näiden väliltä löytyi yksi kvartsi-iskos.
Vuoden 2021 inventoinnin aikana pelto oli viljelyllä eikä kohdetta päästy tarkastamaan.
Koskinen 2024: Kohteen sijaintipiste vastaa hyvin Jussilan 2009 raportissa mainit-semia koordinaatteja (Muunnettuna ETRS-TM35FIN: N 6859546 E 402770 ja N 6859579 E 402796). Sijaintipisteen ympäristöön peltorinteeseen kaivettiin 11, noin 40x40 cm laajuista, koekuoppaa ja alueen pintamaat tarkastettiin kattavasti. Koska peltorinteen laki oli metsittynyt, olivat pintahavaintomahdollisuudet siinä huo-not. Pintahavaintojen puutetta korvattiin kaivamalla metsittynyttä lakea kiertävälle, mahdollista muinaista töyrästä muistuttavalle, mäenreunalle 12 koekuoppaa. Niissä näkyi sama peltomaa, tyypillisine 30 cm paksuine kyntökerroksineen, kuin viljelyssä olevan pellonkin alueella. Pohjamaa alueella oli tiivis savihiesu. Koekuopissa tai pel-lon pinnalla ei näkynyt löytöjä tai muita merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Jussilan inventoinnin aikaan havainto-olosuhteet ovat olleet hieman paremmat, joh-tuen 2009 tutkimuksen aikaisesta kosteasta pellon pinnasta ja toisaalta 2024 kui-vasta pellon pinnasta. Vaikka paikalta onkin 2009 inventoinnissa löytynyt useampi asuinpaikkaan viittaava kvartsilöytö, ei tarkkuusinventoinnin havaintojen perusteella paikalla ole kyntökerroksen alla säilynyttä ehjää löytö- tai kulttuurikerrosta. Kohteen status on sen vuoksi perusteltua muuttaa löytöpaikaksi.

Kivikautinen; Paikka sijaitsee Jämsän kirkosta 2,25 km lounaaseen, Könkkölän länsipuolella, voimajohtolinjan länsipuolella n. 100, rautatiestä 420 m pohjois-luoteeseen, etelään pistävän harjanteen kärkiosan laen itäreunalla, etelään ja itään viettävän rinteen äärellä.
Paikalla on selkeästi rajautuvalla alueella pellossa kvartseja. Kvartsit eivät ole täysin selviä iskoksia - joskin joukossa muutama sellainen. Lisäksi paikalta löytyi pii-iskos, harmaata piitä, joka vaikuttaa historialliselta, mutta ei esihistoriallisuuskaan ole pois suljettua. Maaperä paikalla hiekkamoreeni.
Vuoden 2021 inventoinnin aikana pelto oli viljelyllä eikä kohdetta päästy tarkastamaan.
Koskinen 2024: Muinaisjäännöksen sijaintipisteen kohdilla on Jussilan 2009 raportissa kuvailtu peltorinne, johon kaivettiin yhteensä 24, noin 40 x40 cm laajuista koekuoppaa, ja pellon pintaa tarkastettiin kattavasti. Ainoa löytö, joka paikalta saatiin, oli kimpale huonolaatuista särjettyä kvartsia, koekuopitetun alueen keskellä olleesta koekuopasta, noin 15 cm syvältä kyntökerroksesta. Kyntökerros on paikalla noin 30 cm paksu ja sen alta alkaa puhdas ja tiivis hiesu.

Könkkölä 7 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Jämsän kirkosta 2,36 km lounaaseen, Kääpälän pientaloasutustaajaman itäpuolella, tien 6031 eteläpuolella n. 30-50 m, jyrkähkösti etelän laskevan peltorinteen loivemmassa yläosassa Peltorinteen yläosasta löytyi kolme kvartsi-iskosta 30-40 m etäisyydeltä toisistaan. Muokatusta pellosta ei löytynyt mitään muita merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta. Paikalla on saattanut sijaita kivikautinen asuinpaikka, mutta löytöjen hajanaisuuden, vähyyden ja hienoisen epämääräisyyden takia paikkaa ei näillä havainnoilla voisi pitää muinaisjäännöksenä.

Saunalahti (1000042289) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on syyskuussa 2018 löytynyt kyntökerroksesta kuvasormus (ns. sarvas-sormus), jossa on kahta seivästä tai keihästä kantava ihmishahmo.

Koskenniemi (1000042832) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Moreenimaalle raivatusta pellosta on metallinetsinnässä löytynyt hopeasormus (luultavasti 1400/1500-luvulta) ja Kustaa Vaasan hopearaha.

Pajulahti (1000043013) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on löytynyt metsästä keskiaikaiselta vaikuttava kupariseoksinen hihnansolki noin 5 cm syvyydestä. Paikalta tai lähettyviltä löytynyt myös kaksi veistä ja kuokan terä, joita ei ole toimitettu kokoelmiin.

Laurila (1000043307) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on löytynyt matkaikonin katkelma sekä kukkanappeja ym. historialliseen asutukseen viittaavia pienesinelöytöjä.

Runonvirta 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Yksi selvä kvartsi-iskos koekuopasta. Runonvirran koillisrannalla, voimajohtolinjan alla ja sen tuntumassa on noin hehtaarin kokoinen lounaaseen, virtaan suuntautuva niemeke. Tämän alueelle tehtiin 12 koekuoppaa mutta vain yhdestä löytyi yksi kvartsi-iskos. Useissa muissa todettiin maannoksen olevan häiriintynyttä – maanpintaa on siis muokattu.

Peltotalo (1000043908) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on löytynyt varhaiseen uuteen aikaan ajoittuvan ns. käpylusikan varsi (kupariseosta). Löytösyvyys: 10 cm. Alakohteena epävarma hevosenkenkäsoljen katkelma.
Ilppari ILM10233 ja 13436.

Petäjäsaari 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinilmaisinetsinnässä 7.9.2018 löytynyt kupariseosesineen katkelma (KM 43706: 1), joka on mahdollisesti pyöreästä kupurasoljesta. Löytäjän ilmoituksen mukaan löytöpaikka on Petäjäsaaren itäosassa olevalla pienella, metsäisellä niemekkeellä (Ilppari ILM 10110).

Ranta-Piesala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on toukokuussa 2022 löytynyt metallinetsinnässä historialliseen asutukseen viittaavia esineitä. Vanhimmat selvästi ajoitettavat löydöt ovat Juhana III:n rahoja. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 21667, 21668, 21717, 21809, 21810, 21950.

Ränssintaipale (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta 22.8.2019 metallinetsinnässä löytynyt mm. kaksi sormuksen katkelmaa.
Viranomaiskäyttöön lisätietoa Ilppari ILM 11332.

Hartikka 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Hartikan kirkon raunioiden viereisestä pellosta 20.8.2019 metallinetsinnässä talteen otettuja löytöjä, joihin kuuluu sulanutta kupariseosta, koruneula ja nappi.
Lisätietoja viranomaiskäyttöön Ilppari ILM11283.

Puuppola 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on metallinetsinnässä kesällä 2019 löytynyt metallinappi sekä hopeinen kehäsolki ja koristeltu veitsenkahva.

Majurinniemi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on toukokuussa 2022 löytynyt 10 cm syvyydestä viikinkiaikainen lasihelmi (ns. silmähelmi) sekä samasta kuopasta ja syvyydestä pieni kupariseosrengas ja rautaesineen katkelma. Löytöpaikka kuuluu Kälän-Mieskonmäen alueen rautakautisten löytöpaikkojen keskittymään. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 22056. Alakohteeksi merkitty rautakautiselta vaikuttavan pronssihelmen löytöpaikka (ILM 27397).
Vaatii lisäselvitystä.

Petäjäniemi (1000044409) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on toukokuussa 2022 löytynyt katkelmallinen viikinkiajan hopeapenninki ja pieni kupariseosrengas. Löytösyvyys 5 cm. Löytäjän mukaan löytöpaikka on ennen Suonteen laskua ollut pieni saari. Kyseessä on yksi Mieskonmäen-Kälän alueen rautakautisen löytöpaikkakeskittymän kohteista. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 22057.
Paikalle tehtiin tarkastus elokuussa 2022. Tarkastuksessa todettiin paikan olevan irtolöytöpaikka. Kohteessa ei ole kiinteään muinaisjäännökseen viittaavia jälkiä. Löytöpaikalla on isot vanhasta maanotosta tulleet kuopat. Jos paikalla on ollut kiinteä muinaisjäännös, on se tuhoutunut maanotossa. Tarkastuksessa 2022 paikalta löydettiin 7 kpl 1000-luvun hopeakolikkoa aivan turpeen alta n. 5 cm syvyydestä. Kolikoiden ympärisllä ei ollut mitään jälkiä mistään astiasta tai nahkapussukasta tms. Kolikot ovat mitä ilmeisimmin vain tippuneet aikanaan maanpinnalle.

Pirttimäki (1000044524) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metsäpolulta on metallinetsinnässä löytynyt 8 cm syvyydestä rautainen nuolenkärki.

Savio Vanhapaikka 2 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Historiallisen kylänpaikan lounaispuolisesta pellosta on löytynyt reikäkivi. Ilppari ILM10224.

Tarvaalan koulutila 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on pellosta löytynyt hopeavartaasta leikattu katkelma, ilmeisesti maksuhopeaa. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM21822.

Survonen 1 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on metallinetsinnässä syksyllä 2019 löytynyt hopeinen kehäsolki. Lisäksi löytyi ikoniriipus ja padan korvake (ks. alakohteet). Lisätietoja viranomaiskäyttöön Ilppari ILM11849, ILM11747.

Survonen 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä on metallinetsinnässä syksyllä 2019 löytynyt kaksipiikkinen hevosen viskari. Lisätietoja viranomaiskäyttöön Ilppari ILM11849.

Luonetjärvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rannalta ja rantavedestä 12.8.2019 talteen otettuja kvartsi-iskoksia.

Kuokkalanpelto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Asuinalueella tien varressa sijaitsevalta niityltä on löytynyt metallinetsinnässä keväällä 2019 kantasormus, ns. Sarvas-sormus.

Niinijärvi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Viikinkikautisen miekan löytöpaikka. Miekka on löytynyt 2000-luvun alkuvuosina talon kuistin laajennuksen yhteydessä. Löytöpaikka on nykyisen kuistin alla.
Päärakennuksen kuistista n. 12 m lounaaseen keskellä pihaa on mahdollinen hautaraunio kukkapenkin kohdalla. Paikka on pyöreähkö 3-4m halkaisijaltaan oleva hyvin kivinen kukkapenkki, joka on talon omistajien mukaan ollut siinä "aina".

Pärekuja (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä pellolta löytynyt sulaneen tasavarsisoljen katkelma.

Pälämäki 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on Pälämäen kalmiston itäpuoliselta pellolta löytynyt viikinkiajan massiivisen rannerenkaan katkelma. Ilppari ILM22230.

Jokirinne (1000046165) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä myöhäisrautakautinen hihnanjakajan hela. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM24988.

Rantala (1000046381) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on metallinetsinnässä vuonna 2018 löytynyt historiallisen ajan kehäsolki ja kupariseosesine.

Niemelä (1000046489) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta metallinetsinnässä löytynyt todennäköinen vaatehakasen puolikas (löytöpvm. 8.9.2019).
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 11586.

Karhala 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta on löytynyt metallinetsinnässä esineitä ja katkelmia, joista ainakin spiraalipäinen ketjunkannatin on rautakautinen. Ilppari ILM25445.

Luodepelto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä keväällä 2020 kaksipiikkinen viskari 20 cm syvyydestä.

Laavu (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä yksipiikkinen viskari ja hevosenkenkä (löytöpvm 19.4.2020).
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 13947 ja 13976.

Kases (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Saaren pohjoisosassa olleesta painanteesta löytyi kvartsi-iskos ja hiiltä (löytöpvm. 31.5.2020).
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 14743.

Markkula 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pellolta on löytynyt kvartsi-iskoksia (löytöpvm. 27.4. ja 4.5. 2020).
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 14099 ja 14214.

Puttolan pelto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on löytynyt metallinetsinnässä keväällä 2020 kupariseosesineiden katkelmia, joista osa palaneita ja osittain sulaneita. Lisätietoja viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 14021.

Lehtosaari (1000047257) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pienen metsäisen saaren rannan tuntumasta löytyi metallinetsinnässä soikea tulusrauta. Läheisyydestä on myös rautainen jäätuura ja kvartsiesine (löytöpvm. 4.6. ja 5.6.2020, ks. alakohteet).
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 14774, 14775 ja 17766.

Virtavuori (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kalliolohkareen halkeaman alta löytyi metallinetsinnässä kaarevahamarainen veitsi (löytöpvm. 6.6.2020).
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 14810.

Pökinpelto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä kaksoisnappi (löytöpvm. 19.5.2020).

Matila (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on toukokuussa 2023 löytynyt metallinetsinnässä viikinkiajan tappikoristeisen hevosenkenkäsoljen katkelma ja sulaneen kupariseoksen möykkyjä. Myös historialliseen asutukseen liittyviä pienesineitä, kuten herttasolki. Ilppari ILM26048, ILM26699.

Papinsaari 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä keväällä 2020 viikinkiaikaisen penningin katkelma. Alakohteena samalta pellolta löytynyt dirhemin katkelma sekä ojasta tienleikkauksen kohdalta löytynyttä savitiivistettä. Löydöt ovat peräisin Papinsaaren (291010012) muinaisjäännösalueen rajojen ulkopuolelta.

Alainen 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä syksyllä 2019 neulakota.

Papinsaari 3 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Pellolta löytyi metallinetsinnässä pääasiassa uuden ajan esineistöä, joista otettiin kokoelmiin kuolaimet, kaksi sormusta ja kierrekuvioinen metalliputki (löytöpvm. 6.5.2020). Alakohteena pellolta pintalöytönä saatuja kvartsi-iskoksia (ILM14995).
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM14286.

Joki-Kerkkola 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Vanhasta pellosta löytyi metallinetsinnässä keväällä 2020 yksinkertainen tulusrauta.

Mattila 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä Sarvas-sormus (löytöpvm. 8.9.2019).

Eerola (1000047542) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä kesällä 2020 hevosen viskari noin 30 cm syvyydestä.

Kieräsaari (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pienen Kieräsaaren itärannan läheltä on metallinetsinnässä löytynyt suippolehtinen nuolenkärki 15 cm syvyydestä. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM26893.
Noin 830 metrin päässä Kierälahden pohjoispuolella sijaitsee viikinkiaikainen Matilan löytöpaikka (1000047337).

Raudanlahti Lintutorni (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä polun varresta löytyi kesällä 2018 tulusrauta aivan maan pinnasta.

Hautalanmäki-Partasenmäki 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Vanhalta Laukaantieltä (Hautalanmäki-Partasenmäki 1000021392) löytyi metallinetsinnässä kesällä 2018 noin 5-15 cm syvyydestä mm. viskari ja tulusraudan katkelma (ks. alakohteet), sekä 1700-luvun rahoja (ei otettu kokoelmiin).

Sakarinmäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä keväällä 2020 historiallisen ajan esineistöä, mm. kengänsolki (ks. myös alakohteet). Löydöt tehtiin nykyisin metsäpolkuna kulkevalta historialliselta tielinjalta noin 5-7 cm syvyydestä. Ilppari ILM14722.

Ruotsula (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä viikinkiaikaisen tasavarsisoljen päätykatkelma.

Multianniemi 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytyi kaksipiikkinen viskari sekä selkeästi historialliselle ajalle ajoittuvia löytöjä, joita ei ole liitetty kokoelmiin.
Pellolta on löytöinä myös kvartsi-iskoksia (alakohteet).
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 19204, 19159.

Väännäkoski 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä pöytäveitsi.

Ojala (1000047842) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytyi kivirakenteita ja mahdollisia viljelyröykkiöitä. Esineinä otettiin talteen kuolainten puolikas, rikkikuppi, kirjan heloja, lehmänkello, koukku ja historiallisen ajan raha.

Multajoen Myllynraunio (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytyi uuden ajan esineistöä, kuten rahoja, veitsi, nappi ja rautaesineen katkelma. Paikalla on myös havaittu rakenteita, jotka ovat todennäköisesti jäänteitä alueella sijainneesta vesimyllystä (löytöpvm. 16.4.2020).

Mustalampi (1000047913) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä, autioituneelta talonpaikalta löytyi metallinetsinnässä keväällä 2018 historiallisen ajan esineistöä, mm. hakasolkia, sekä 1800-luvun rahoja (rahoja ei otettu kokoelmiin). Löytäjän ilmoituksen mukaan löytöpaikalla on näkyvissä rakennuksen kiviperustus sekä kiviaitaa ja röykkiöitä, ja 1840-luvun kartassa paikalle on merkitty Mustalampi-niminen talo.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Lisätietoja viranomaiskäyttöön Ilppari ILM14474.

Tervaala 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä kaksi kaksipiikkistä viskaria, matkaikonin katkelma ja hopearaha (Kristiina). Lisäksi paikalta löytyi muuta historiallisen ajan esineistöä, jota ei otettu kokoelmiin.

Piensuo (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä kesällä 2020 vyönsolki ja heloja uudelta ajalta.

Salmela 2 (1000047968) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä pisaranmallinen tulusrauta ja kaksipiikkinen viskari.

Etelä-Lanstu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hiekkarannalta löytyi veneilyn yhteydessä kvartsi-iskoksia.

Hinkkalanlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hiekkarannalta löytyi harrastusinventoinnissa kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia.

Iso-Rääkkä 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rantavedestä löytyi veneilyn yhteydessä kvartsi- ja kivilaji-iskoksia.

Kastjärvi (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metsästä on löytynyt metallinetsinnässä poikkiteräinen nuolenkärki noin 20 cm syvyydestä. Ilppari ILM28082.

Pääskyläntie (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä sulaneen pyöreän kupurasoljen katkelma ja kuulamainen punnus.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 17058 ja 17059.

Tura (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä sulanutta kupariseosta, joka on todennäköisesti jähmettynyt ahjon palkeiden suuaukon ympärille.

Kaipola 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on lokakuussa 2023 löytynyt metallinetsinnässä löytynyt viikinkiajan suoraselkäinen kirves. Ilppari ILM28624.

Harju (1000049001) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on toukokuussa 2023 löytynyt kupariseos- ja rautaesineiden kappaleita, joista ainakin F-tyypin pyöreän kupurasoljen katkelma on rautakautinen. Ilppari ILM26560.

Vasikkasuo (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytyi lyyranmuotoinen tulusrauta.

Matara (1000049183) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä kaksipiikkinen viskari.

Myysälä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; KM 2089:25, kaarevaselkäinen suomalainen kirves. "Löydetty Kuhmoisista Myysälän pellon lähettyviltä josta on muitakin pakanuudenaikaisia kaluja esiin tullut." Myysälä-nimistä tilaa ei ole enää olemassa. Tilan arvioitu sijainti on noin 200 m Tikan talosta pohjoiseen Päijänteen Ansiolahden pohjukassa.
Lokakuussa vuonna 2014 löytöpaikan läheisyydestä, sen pohjoispuolelta on löytynyt metallinetsinnän yhteydessä pyöreän kupurasoljen kappale, rannerenkaan katkelma ja ketjunkantaja (KM 40477: 1-3). Esineet on lisätty löytöpaikan perusteella alakohteiksi Myysälä A-C.
Myysälän tila on sijainnut Ansiolahdentien ja Hornintien risteysalueella. Tila näkyy vuoden 1925 kartalla ja autioituneena vielä vuoden 1965 painetulla kartalla. Hornintien länsilaidalla kuusimetsässä, on havaittavissa tilan vanhan rakennuksen kivijalka (ilmeisesti navetan raunio). Myysälän löytöpaikka oli ennen inventointia 2022 merkitty muinaisjäännösrekisteriin Tikan tilan koillispuolelle, hieman inventointialueen ulkopuolelle. Esitietojen ja historiallisten karttojen perusteella Myysälän tila paikannettiin ja löytöpiste siirrettiin tilan alueelle. Myysälän alakohteiksi merkityt löytöpaikat sijaitsevat pellolla, joka oli tarkastuksen aikaan viljalla. Alueen peltosaarekkeet tarkastettiin, mutta ne olivat kallioisia ja niiden reunustoilta havaittiin ainoastaan raivauskivikoilta vaikuttavia kivikasoja.

Jämsänkosken itäranta (Löytöpaikat)
Historiallinen; Jämsänkosken itärannan tuntumasta löytyi metallinetsinnässä kaksipiikkinen viskari.

Niinijärvi 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä aaltoreunainen hevosenkenkä, toinen hevosenkenkä, kuolaimet ja jalustin.

Auvila (1000049488) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä pienikokoinen kuulamainen punnus.

Haaranmäki 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä veitsen metallikahva, kupariseospadan katkelmia ja soikean tulusraudan katkelma.

Tapanila III (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alueelta on löytynyt 1930-40 -lukujen välillä pohjalainen kaksoistaltta.

Huosiasnotko (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä marraskuussa 2020 musketinkuulia sekä rahoja 1600-luvulta ja 1700-luvun alusta (rahoja ei otettu kokoelmiin). Löytöpaikka liittynee vuoden 1714 Huosiaismäen taisteluun. Löytöpaikan itä- ja koillispuolella sijaitsee samaan taisteluun liittyviä hautoja (kohde Lylynharju 1000023309).
Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 17634, 17552.

Knuutila 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä läpikuultava lasihelmi.

Karhala 4 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on toukokuussa 2023 saatu metallinetsintälöytöjä, joista ainakin massiivisen rannerenkaan katkelma, tasavarsisoljen katkelma ja hihnanhela ovat myöhäisrautakautisia. Ilppari ILM26247, 26476.

Sammalisto (1000051025) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Rantametsästä löytyi metallinetsinnässä lokakuussa 2019 uudelle ajalle ajoittuvia hopeoidun kupariseosesineen katkelmia. Löydöt tehtiin Jääskelän, entisen Uddegårdin tilan mailla. Tilaa on pitänyt Jyväskylän kaupungin yhtenä perustajista pidetty Carl Christian Rosenbröijer.

Vohluussaari (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pieneltä saarelta löytyi takonauloja ja Kaarle XI:n 1/6 äyri. Löytäjän antaman tiedon mukaan saarella on sijainnut uhripuu, joka on ollut paikallisen väen käytössä 1700-luvun loppupuolella.

Oksala (1000051237) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä kaksipiikkinen viskari.

Lihasaari (1000051238) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsäiseltä saarelta löytyi metallinetsinnässä pienikokoinen ruotoveitsi.

Rutalinna (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä toukokuussa 2021 löytyi metsästä kaksi hevosen viskaria noin 10 cm syvyydestä hiekkamaasta. Toinen viskareista alakohteena.

Ala-Tiiri (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä huhtikuussa 2021 pellosta löytyi Kristian I:n hvid 1448-1481 (Ilppari ILM18547).
Ilmoittaja kertoi, että isäntäväen mukaan Ala-Tiirin tila on ollut asutettuna jo 1400-luvulla, ja ensimmäiset asiakirjatiedot tilasta ovat 1580-luvulta.

Heikkilä (1000051443) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on toukokuussa 2024 löytynyt uuden ajan asutuksen läheisyydessä tyypillisesti esiintyviä rahoja ja pienesineitä. Vanhin selvästi ajoitettava löytö Juhana III:n 2 äyrin raha (1573). Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM30161.

Hoikansaari (1000051474) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pieneltä saarelta löytyi metallinetsinnässä kaksi pientä lyijykalloa ja plombi.

Mäkelä 4 (1000051590) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on metallinetsinnässä löytynyt kolme pyöreää hihnanhelaa myöhäisrautakaudelta sekä kuparipellin pala, nuolenkärjen katkelma ja muita rautaesineiden katkelmia. Ilppari ILM29674, 29696.

Harsunniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pelto-ojasta on toukokuussa 2024 löytynyt kuperaselkäinen kivitaltta. Ilppari ILM30264.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kaakonmäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä emalikoristeisen matkaikonin katkelma.

Pälämäki 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rannan läheisyydestä löytyi metallinetsinnässä sulaneen kupariseoksen pala.

Kivikautinen; Rautatiestä noin 90 metriä luoteeseen ja voimajohtolinjasta 45 metriä koilliseen olevan peltokumpareen lännenpuoleisen rinteen pinnalta löytyi yksi kvartsikaavin (KM46865:1). Löytökohdan ympäristöön kaivettiin yhteensä 18 koe-kuoppaa, joista ei saatu löytöjä tai merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Kohdalla oli normaali, noin 30 cm paksu kyntökerros, jonka alta alkoi puhdas ja tiivis hieta. Paikkaa on perusteltua pitää statukseltaan löytöpaikkana.

Mäkelä 5 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt kaksi rautakautista punnusta ja niiden läheltä metallifoliohelmi. Ilppari ILM28514, ILM28574.

Mikkola (1000052263) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä elokuussa 2021 pellosta löytyi 1600- ja 1700-luvun rahoja ja historiallisen ajan pienesineitä, joista kokoelmiin otettiin kolme tinahelaa.

Vuoksensalmi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Heinäkuussa 2024 paikalta löytyi 7 cm syvyydestä savolais-karjalaistyyppinen ristimäinen ketjunkannatin. Idempänä ja ylempänä, Vuoksensalmen sillan suuntaan mentäessä, maassa on havaittu myös tulusrauta ja piikivi. Ilppari ILM31132,
Vaatii tarkempaa selvitystä.

Rutalahti 4 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä heinäkuussa 2021 pellosta löytyi laskuraha.

Nahkurinoja (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä kupariseoksinen veitsenkahva.

Kovalanniemi 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Rannalta löytyi metallinetsinnässä rautaesineen katkelma.

Pienihiekka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalta on löytynyt yhdeltä sivulta koveraksi kulunut mahdollinen hiomakivi.

Pääkkölänniemi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt 1600-luvun alun raha.

Vuojansalo (Löytöpaikat)
Historiallinen; Saarelta on löytynyt täysrautaisella kahvalla varustettu emännänveitsen katkelma.

Majasaari (1000053452) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Majasaarelta on elokuussa 2024 löytynyt metallinetsinnässä kiinteään muinaisjäännökseen (mahdollisesti hautaukseen) viittaavia rautaesineitä, kuten rullapäinen rautainen hevosenkenkäsolki. nuolenkärkiä ja kuparipellin kappale. Löytösyvyys: 15 cm. Löydöt tulivat noin 1,5 metrin välimatkalta. Löytöpaikan lähellä on siirtolohkare. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM31252.
Vaatii tarkempaa selvitystä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kilpilahti (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on syyskuussa 2024 löytynyt metallinetsinnässä niemen lakitasanteelta putkikirves ja soikealehtinen ruotokeihäänkärki. Löytösyvyys: 20 cm. Lisätietoa viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM31752.
Vaatii tarkempaa selvitystä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vuohisaari (1000053454) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Vuohisaarelta löytyi toukokuussa 2023 metallinetsinnässä palopatinainen M-tyypin kirves (tappara) 7 cm syvyydestä. Vierestä rullapäinen hevosenkenkäsolki 10 cm syvyydestä. Saaren toiselta puolelta löytyi vanha, mahdollisesti rautakautinen puukko.
Lisätietoja viranomaiskäyttöön; Ilppari ILM26625, ILM26627.
Vaatii tarkempaa selvitystä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kirkkosaari (1000053455) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Kirkkosaarelta on toukokuussa 2023 löytynyt metallinetsinnässä pitkä- ja kapealehtinen nuolenkärki sekä kuparipellin kappaleita (todennäköisesti kattilan osia). Viimeksi mainittu on Kainuun ja Lapin myöhäisrautakautisille ja keskiaikaisille asuinpaikoille ominaista löytöaineistoa. Löytösyvyys: 5 - 6 cm. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM26619, 26623.

Ruokokangas (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Kankaalta on kesällä 2023 löytynyt metallinetsinnässä varhaisrautakauden nuppipäinen rannerengas (löytösyvyys 8 cm) sekä läheltä myös 1400-luvun alun brakteaattiraha ja mahdollisesti keskiaikainen hihnansolki. Lisätietoa viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM26977, 26978, 26979, 27792.

Heikkilä 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt kaksipiikkinen viskari.

Kotimaa I (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pellolta on löytynyt armonistuinaiheinen koru.

Joensuu (1000053628) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt kaksipiikkinen viskari.

Ylä-Mella (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt yksinivelinen kuolain.

Hurttia (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä syyskuussa 2021 pellosta löytyi talonpoikaissormus.

Terrijärvi (Alusten hylyt)
Keskiaikainen; Kansallismuseon (K 6797) pääluettelo v. 1921: Suolöytö. Tavattu Anttolan (po. Anttulan) kylän Terrijärvi-nimisen järven pohjasta. Paikannettu löytötietojen ja vanhojen karttojen perusteella. Järven keskipisteen koordinaatit.

Jaatisten yhteismetsä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt sulaneen kupariseoksen pala. Lisäksi historiallisen ajan esineistöä, jota ei ole otettu kokoelmiin.

Kolkkamäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Sammaloituneen kivikon tai matalan röykkiön vierestä löytyi kesällä 2024 metallinetsinnässä pieni nelikulmainen solki, joka Birkasta tunnetun vastineen perusteella on myöhäisrautakautinen. Löytösyvyys 6 cm. Vierestä löytyi kivien välistä tulusrauta, joka lienee rautakautta myöhäisempi. Kuninkaan kartastossa 1776 - 1805 löytöpaikan lähelle on kuvattu polku. Maasto on löytäjän mukaan helppokulkuista kangasta. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM31082, ILM31084.

Virtasaari 2 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt kaksiteräinen ruotonuolenkärki.

Nuutinrinne (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta on löytynyt sulaneen metallin pala.

Huusko 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä lokakuussa 2020 pellosta löytyi tinahela ja sulanutta kupariseosta.

Hiekkoriutta (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt ihmishahmoinen kirjansolki.

Hiekkotie (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt lasikoristeinen kaksoisnapin katkelma.

Sillantaus (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt talonpoikaisen helan tai sormustimen katkelma.

Korpilahden Kirkonmäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt talonpoikainen lyijysormus.

Ramsi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt kaksipiikkinen viskari, veitsen kahva ja pienikokoinen hihnansolki.

Leporanta (1000054731) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt metsästyskeihään tai tuuran terä.

Komuri (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt mahdollinen putkitaltan teräkatkelma.

Anjala (1000054751) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta on löytynyt F-tyypin pyöreän kupurasoljen katkelma.

Koulumäki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta on löytynyt mahdollinen rannerenkaan katkelma.

Rutalahti 6 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt pieni herttasolki.

Valkeisenhelmi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt kaksipiikkinen viskari.

Eerola (1000055267) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Syksyllä 2022 pellosta löytyi reikäkiven puolikas ja metallinetsimellä kuulanvalupihdit.

Auvila 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pellolta on löytynyt pieniä kvartsi-iskoksia.

Hoskari (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt metallinetsinnässä historialliseen asutukseen liittyviä esineitä, joista vanhin selvästi ajoitettava on Juhana III:n puolen äyrin rahan katkelma. Ilppari ILM26251.

Kovalanniemi 4 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rannalta on löytynyt kvartsi-iskos tai -esine (Ilppari ILM16457).

Kytölä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt useita Ruotsin vallan aikaisia rahoja, joista vanhimmat ilmoittajan mukaan 1500-luvulta. Ilppari ILM14000.

Vohluusaari (Löytöpaikat)
Historiallinen; Vohluusaareen liittyy perimätietoa uhripuista. Metallinetsinnässä saaresta on löytynyt mm. takonauloja, puukkoja ja ajoittamattomia kuparikolikoita. Ilppari ILM16415.

Nyrölä Heikkilä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on löytynyt metallinetsinnässä runsaasti lähinnä 1600 - 1800-lukujen asutukseen liittyviä rahoja ja pienesineitä. Vanhimmat selvästi ajoitettavat löydöt 1 fyrkin rahoja (Juhana III, 1588 ja ilmeisesti 1592). Myös Sigismundin 1/2-äyrinen ja 1600-luvun rahoja Kustaa II Aadolfista alkaen.
Ilppari ILM34613 ja muita.

Mannila (1000056449) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Peltoaukean halki kulkevan tien molemmilta puolilta on keväällä 2020 ja 2025 löytynyt metallinetsinnässä uuden ajan asutukseen liittyviä rahoja ja pienesineitä. Vanhimmat selvästi ajoitettavat löydöt ovat kaksi Juhana III:n 1/2 äyrin rahaa. Ilppari ILM14255, 34830, 34834.

Veitsikka (Saukko) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2029:152, 1 kpl, tasataltta, Mitat: 167 x 37 x 23 mm. Veitsikan maalta n. 1810.
"Löytynyt Veitsikan maalta." Ei tarkempia tietoja. Talon (Rn:o 1) maat kaukana muinaisrannoista. Sepänmaa 2024:Esineen tarkka löytöpaikka ei liene enää selvitettävissä. Se voi olla löytynyt esim. yli kilometrin päästä annetusta koordinaattipisteestä. Aluetta ei tarkastettu lähemmin v. 2024 inventoinnissa.

Kolu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Keski-Suomen Museo 14:70 kivitaltta. Luovuttanut. K. A. Usenius Kintauden Kolulta. Es. saatu Kolun talosta, löytöpaikka ei tiedossa. Sepänmaa 2024: Esineen tarkka löytöpaikka ei liene enää selvitettävissä. Se voi olla löytynyt esim. yli kilometrin päästä annetusta koordinaattipisteestä. Aluetta ei tarkastettu lähemmin v. 2024 inventoinnissa.

Pitkälahti (1000057733) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt kaksi kaksipiikkistä viskaria.

Hakala (1000059165) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Himoksen liittymän luoteispuoliselta peltorinteeltä löydettiin vuoden 2024 inventoinnissa kolme kvartsi-iskosta. Paikalla on lounaaseen ja etelään laskeva peltorinne, jonka yläosa on melko tasainen. Kvartsi-iskokset löytyivät lakialueen eteläosasta, melko savisen pellon pinnalta. Pelto oli inventoinnin aikana syysviljalla, jonka vuoksi löytöjen alueelle ei kaivettu koekuoppia.

Mäkelä 7 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metsitetystä pellosta on löytynyt metallinetsinnässä viikinkiaikainen dirhemi.

Ampialan pelto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt kaksipiikkinen viskari. Lisäksi historiallisen ajan esineistöä, jota ei ole otettu kokoelmiin.

Kaura-aho (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Adof Nyman löysi tutkimusmatkallaan 1880 rautaisen keihäänkärjen Paadentaipaleen ja Vatian kylien rajamailta Kuhnamon rannan tuntumasta Kaura-ahon talon maalta 10 cm syvyydestä. Metallikärki oli 14,5 cm pitkä, keskikohdaltaan 32 mm leveä ja ruodolla varustettu. Esineessä on vähäinen harjanne joka ohenee laidoille päin. Nymanin mukaan esineelle on kaksi lähes identtistä vastinetta Janakkalasta.
Lähde: Wilmi, Jorma. 1991. Äänekosken-Suolahden historia vuoteen 1932. Suolahden kaupunki, Äänekosken kaupunki. 19.
Nyman, Adolf 1882. Muinaismuistoja Laukaan kihlakunnasta. 115-262. Suomen muinaismuistoyhdistyksen aikakauskirja. Suomalaisen kirjallisuuden seura. Helsinki. s. 196.

Ahola (1000084393) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt kaksipiikkinen viskari ja hevosenkenkänaula.

Kortesalmi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt kupariseoshelmi, kaksipiikkinen viskari, vanha puukko ja 1700-luvun alun tipparaha.

Sakkosaari (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Saaresta on löytynyt kaksiteräinen ruotonuolenkärki.

Uus-Ristola (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt ruotoveitsi.

Siekkilä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt kuolaimen puolikas.

Ylä-Kintaus 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt suorahamarainen ruotoveitsi, mahdollinen atraimen piikki ja 1600-luvun alkupuolen rahoja.

Porttimäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt koruketjun katkelma.

Kuokankangas 2 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Elokuussa 2025 noin 20 x 20 metrin laajuiselta alalta on löytynyt mahdolliseen eräsijaan tai muuhun muinaisjäännökseen viittaavaa esineistöä: myöhäisrautakaudelle tai keskiajalle ajoittuva rautainen kolmioriipus, vaikeasti ajoitettava tulusrauta, kaksi veitsen katkelmaa ja tuluspii. Ilppari ILM36230.
Vaatii tarkempaa selvitystä.

Sovijärvi 4 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä syksyllä 2022 pellosta löytyi lyijyriipus.

Leppämäki 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt uuden ajan rintasolki.

Ollilansalmi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt epäsymmetrinen vyönsolki.

Kuusa (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt 60-luvulla lilja-aiheinen valjaskoru.

Alhojärvi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Keväällä 2023 pellosta löytyi kvartsi-iskos.

Rapaala (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt rautainen koukku.

Rapaala 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt rautainen hihnan- tai vyönsolki.

Kannaslahden lounaisranta (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on lokakuussa löytynyt linturiipuksen siivenkärki, joka muistuttaa läheisesti Uhtuan kuuluisaa linturiipusta (KM8767:1). Lisäksi litteä kolmiomainen kuparipeltiriipus luultavasti myöhäisrautakaudelta sekä vaikeasti ajoitettavia pelti- ja ruotomaisia raudankatkelmia. Löytösyvyys 15 cm hiilisessä maassa. Löytöpaikan lähellä iso kivi. Ilppari ILM36912.
Vaatii tarkempaa selvitystä.

Kuoreoja (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on lokakuussa 2025 löytynyt metallinetsinnässä ristiretkiaikainen korvalusikka (Ilppari ILM37574) sekä suuri määrä uuden ajan asutukseen liittyviä rahoja ja pienesineitä 1600-luvulta alkaen.

Möntöläntie (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt kupariseoshela.

Uimaniemi (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt kirveen teräkatkelma.

Haukkakangas (1000095315) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Vuonna 2025 kalliota peittävästä sammaleesta on löytynyt metallinetsinnässä myöhäisrautakautiselta vaikuttava rintaketjun pätkä. Löytäjän mukaan löytöpaikalta 15 - 20 metriä itäkaakkoon sijaitsee kallionotkelmassa kivilatomus, joka vaikuttaa ihmisen tekemältä. Ilppari ILM38672.

Hinkanniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskos on löydetty Keurusselän itärannalla olevan Hinkanniemen lounaisrannalta, lomahotellin päärakennuksen eteläisimmästä seinästä 720 m etelään. Paikka on Sikoniemeen vievän tien eteläpuoliselta tasanteelta, muinaisen kapean salmen rannalta.
Maaperä on hiekkaista.
Vuoden 1990 inventoinnin yhteydessä löydettiin koekuopasta rantatörmän päällä olevalta tasanteelta kvartsi-iskos. Muista koekuopista ei löydetty mitään muinasjäännökseen viittaavaa.

Riiniemi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Loivalta metsärinteeltä on huhtikuussa 2026 löytynyt väkipuukko metallinetsinnässä. Löytösyvyys 10 cm hiekkaisessa maassa. Ilppari ILM40246.

Murtoniemi (633010005) (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Kohde sijaitsee Uodinselän pohjoisrannalla, tulva-aikaan saarimaisen Murtoniemen kärjessä, Salmen talosta 450 m lounaaseen. Paikalla on kiviröykkiö, jonka halkaisija on noin 3 m ja korkeus noin 0,5 m. Muodoltaan ja sijainniltaan kyseessä voisi olla lapinraunio.
Toisaalta röykkiö on lähellä vesirajaa, noin 1 m vedenpinnan yläpuolella, joten luontainen alkuperä voi myös tulla kysymykseen. Paikasta vajaa 1 km lounaaseen on Multapakanniemen lapinrauniokohde.

Kalmari Koivuranta (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Oletettu pyyntikuoppa sijaitsee Kalmarinharjun lounaisrinteellä, Pienestä Löytänän lammesta noin 40 m koilliseen ja Koivurannan päärakennuksesta 230 m koilliseen. Kuopan mitat ovat 2,5 x 2,5 m ja syvyys 1 m.
Vuoden 2008 inventoinnissa pyyntikuoppaa ei havaittu lainkaan. Harjun alarinteessä oli ilmoitetun (1995) kohdan tienoilla pienellä tasanteella noin 2 x 3 m halkaisijaltaan oleva, tuskin erottuva ja tasanteen laajuinen matala syvennys. Sitä on pidettävä luontaisena. Lähiympäristössäkään ei havaittu mitään pyyntikuoppaan viittaavaa.

Lannevesi Kirkkoharju (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Kohde sijaitsee Kirkkoharjulla, Lanneveden pohjoispäästä noin 0,4 km itään ja Paskomäen pyyntikuoppakohteesta noin 1 km kaakkoon, maantien koillispuolella kangasmaastossa. Paikalla on ainakin kaksi pyyntikuoppaa noin 0,2 km päässä toisistaan. Kuoppien halkaisija on noin 2,5 m ja syvyys 0,6-0,8 m. Kuoppia saattaa olla harjulla enemmänkin.

Tiirinsaari (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Valli sijaitsee Häkkiskylän pohjoispuolella, Tiirinselällä.
Matalan Tiirinsaaren rantaa myötäilee pitkä valli. Se on todennäköisesti luontainen, jäiden kasaama rantamuodostuma.

Linnanen (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Korpisenselällä on pieni saari, Linnasensaari, jossa on kerrottu olevan jättiläisraunion.
Kysymyksessä on matalassa, laakeassa, kalliopohjaisesa saaressa oleva luontainen kivikko. Suurimmat "röykkiön" kivistä ovat lähes kuution kokoisia. Kivikot ovat luontaisia, jään reunan eteen syntyneitä, järven jäiden kasaamia ja siirtelemiä.
Kysymyksessä ei siis ole muinaisjäännös, joksi kivikkoa aikaisemmin on arveltu.

Kivenniemi (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Paajoen pohjoispuolella, Hopealuotoa vastapäätä on laakealla rantakalliolla, 2-3 metrin korkeudella vedenpinnasta pari kivikkoa, jotka muistuttavat hieman lapinraunioita. Kivet ovat hieman liian suurikokoisia lapinraunion kiviksi ja kivikot ovat laakeita, jään kallion painanteisiin kasaamia.

Pyykkisaari 1 (Hautapaikat)
Moderni; Röykkiö sijaitsee Keiteleen Keitanniemen itäpuolella, mökkitontilla saaren korkeimmalla kohdalla.
Röykkiö on kooltaan 7 x 16 m. Siinä oli alunperin kolme kuopannetta. Röykkiö on tutkittu kokonaan ja rekonstruoitu paikalleen vuonna 1993. Röykkiöstä löydettiin palaneita luita 15 g. Niiden joukosta on tunnistettu kaksi hylkeen luuta.
Tarkastus 2021: Lapinraunion rekonstruktion ympärille Pyykkisaaren koillispäätyyn tehtiin useita koepistoja mahdollisten röykkiöön liittyvien kulttuurikerrosten toteamiseksi. Saaresta ei havaittu enää mitään esihistoriaan viittavaa kerrostumaa.
Paikkaa ei voi enää pitää kiinteänä muinaisjäännöksenä, vaan kohde on ennallistus aikaisemmin (ennen kaivauksia) saaressa olleesta pronssikautisesta hautaröykkiöstä.

Kaasumäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kaasumäki-nimisellä alueella, valtatien 4 ja maantien 16719 risteyksen läheisyydessä, noin 130 m:n korkeudella mpy, metsässä lähellä sorakuopan länsireunaa. Kaasumäen maasto on paikoin melko tuhoutunutta ja siellä risteilee motocross-reittejä. Metsässä on lisäksi joitakin sammaloituneita kuopanteita, jotka saattavat liittyä puolustusvarustukseen.
Puolustusvarustus on kaivettu maahan ja siihen johtaa lännestä kapea käytävä, joka aukeaa rombin muotoiseksi hirsirakennelmaksi. Varustuksen päällä kasvaa sammalta ja mäntyjä.
Kyseessä on nykyaikainen harjoitusvarustus - rakenteet kuten rautalangat ja puut ovat tuoreita. Tehty viimeisen 40 v aikana ellei aivan viime vuosikymmenellä. Lähellä varuskunta. Ei muinaisjäännös.

Pyhävuori (277010041) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Päijänteen Kärkistensalmen itäpuolella Mustanselän länsirannalla olevassa Vilhuniemessä. Vilhuneimen pohjoispäässä on korkea Pyhävuori, jonka laella kalliolla on hajanaisia suurehkoja kiviä, jonkinlaisen kivirakenteen jäännökset. Paikallinen muistitieto kertoo 1900-luvun alussa laella olleesta kolmiomittaustornista - myöhempi kolmiopiste on kartan mukaan noin 100 m kaakkoon paikasta. Kivirakenne voi mahdollisesti liittyä vanhaan torniin. Varmuutta asiasta ei kuitenkaan ole.
Inventointi 2005: Kiveystä oli hieman vaikea paikallistaa, sillä aiemmin annetut koordinaatit olivat ehkä väärät. Ainoa kallion laella havaittu kiveys oli kosteikkoalueen länsipuolella ja siitä otettiin GPS-mittaus. Mittaus osui lähelle peruskartan muinaisjäännösmerkkiä, joka siis oli eri kohdassa kuin muinaisjäännösrekisterin koordinaatit (6877960/3436920). Kallion laella on pieni kosteikkoalue, jonka laitaan on rakennettu talo. Kiveys on kosteikosta noin 50 metriä länteen. Koordinaatit 6877894/3436933.

Muurasjärvi Saarijärvi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Paikallisen kertojan (v. 1957) mukaan Saarijärven ja Yölammen välisellä kankaalla on toista metriä korkealta katkottuja, pystyyn kuivaneita pienehköjä keloja, joiden päissä 3 kalanpyrstön muotoista lovea.
Saarijärven pitkässä niemessä, niemen keskellä on kiviröykkiö. Kalajumala muistaa sitä, joka ohikulkiessaan panee röykkiöön kiven. Vuoden 2010 koekaivauksissa todettiin kohteen tuhoutuneen täysin.
Tutkimukset 2010:
Pihtiputaan Saarijärven Pitkäniemi on suopohjaisen erämaajärven niemi, jonka päässä on kansatieteen keruuarkiston mukaan kalajumalan uhriröykkiö (K2:85-93; 1957 ). Pihtiputaan Muurasjärven kyläläisten mukaan röykkiön maanpäälliset osat on tuhottu 1970-luvulla nuorten juhannusjuhlinnan seurauksena ja paikalla ei nykyään ole maan päälle havaittavaa röykkiötä. Niemessä on mahdollisen röykkiön jäänteiden lisäksi nuotiopaikkoja, joista osa on hyvinkin nuoria. Paikkaa ei ole aikaisemmin tutkittu arkeologisesti, eikä kohde ole merkitty kiinteänä muinaisjäännöksenä.
Tutkimuksen tarkoitus oli selvittää perimätiedon mukaisen, jo oletettavasti tuhoutuneen, historiallisen ajan uhriröykkiön olemassaolo, luonne, säilymisaste ja mahdollinen muinaisjäännösstatus. Kenttätyömenetelmänä käytettiin kahta koeojaa (yhteensä 12 m2). Pääasiallinen koeoja kaivettiin saaren korkeimmalle kohdalle. Sille paikalle, jossa paikallisten kertomusten mukaan röykkiö oli sijainnut. Toinen koeoja kaivettiin saaren länsireunalle. Paikka oli saaren korkeimman kohdan lisäksi, maaston topografian mukaan, toinen mahdollinen uhriröykkiön paikka. Kaivaus tehtiin tasokaivauksena 5 cm kerroksissa ja myötäillen tutkimusalueilla olleita kivikerroksia.
Tulokset:
Paikalla ei havaittu minkäänlaisia jäänteitä röykkiöstä. Ainoat ihmistoiminnan jäljet saaressa olivat useat resentit nuotiopohjat. Myös kaivausalueilta löydetyt kivirakenteet olivat kaikki peräisin esinefragmenttien mukaan 1900-luvun nuotioista. Resenttien nuotiopohjien alapuolelta alkoi puhdas koskematon maa. Perimätiedon mukaista uhriröykkiötä ei voitu todentaa tai sen paikkaa paikallistaa. Resenttejä löytöjä ei otettu talteen.

Vuohiniemi (Maarakenteet)
Historiallinen; Maakuoppia Patajärven pohjoisrannalla olevassa Vuohiniemessä. Patajärvi sijaitsee Korpilahden pohjoisosassa Muuratjärven länsipuolella. Vuohiniemi on kapea hiekkahar-janne Patajärven pohjoisrannalla 250 metriä Hiekkaniemen talosta etelään. Perimätieto kertoo, että kuopat ovat vanhoja hautoja. Kuopat ovat niemen keskiosassa. Niitä on ainakin yhdeksän pyöreähköä kuoppaa 30x50 metrin alueella. Kuoppien koko on keskimäärin 1x1 metri.
Vuoden 2005 inventoinnissa ei löydetty niemessä olevien mökkien välistä kuvaukseen sopivia kuoppia.

Kirveskivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vuoden 1736 rajantarkistuksessa mainittu rajapyykki, joka ei ole alkuperäisellä paikallaan. Kiveä on siirretty 10 metriä etelään vuonna 1979 metsäautotien teon yhteydessä. Alkuperäinen paikka on ollut nykyisen tien linjalla pienen könkämän päällä. Tien tekijöiden mukaan kivessä on hakkauksina kirjoituksia ja puumerkkejä. Nyt kivessä on näkyvillä vain yksi puumerkki, muut hakkaukset lienevät kiven alapinnalla.

Aittokoski länsi (Maarakenteet)
Moderni; Kaksi ryhmää maatuneita kuoppia sijaitsee mäen rinteessä Hietaman voimalaitoksesta noin 600 m luoteeseen, Aittokosken ja Kiimaskosken ylittävältä sillalta noin 100 m länsilounaaseen, tien 16797 eteläpuolella. Paikalla on useita maatuneita kuoppia kahdessa ryhmässä. Kuoppien funktio ei ole selvillä, pyyntikuoppia ne eivät ole, mutta saattavat olla melko nuoria kellarikuoppia.

Tähtiniemi (2060) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kirkkolahti, Tähtiniemen lähellä olevan niemekkeen kaislikossa.
Puisen aluksen hylky.

purjelaiva Anna (Alusten hylyt)
Historiallinen; Muuramen Hautalahdessa on puisen Anna-purjelaivan hylky.

Aino (Alusten hylyt)
Historiallinen; Päijänteellä Paavalinvuoren ja Saarenkylän läheisessä kapeikossa kerrotaan sijaitsevan puisen Aino-purjelaivan hylky.

Rutalahti (2063) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Joutsan keskustasta luoteeseen ja Jyväskylän keskustasta kaakkoon Leivonmäen Rutalahden kylässä, kohdassa jossa "entinen ratapenkka laskee Päijänteeseen, sen päässä on laiturin jäänteet" ja kohde on laiturin jäänteiden edustalla 20 - 30 metrin päässä rannasta.
Paikalla sanotaan olevan proomun runko. Kohde on ilmoitettu Keski-Suomen museolle 1994.

Kaartinsalon hylky (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Haapasalo, Kaartinsalon länsiranta.
Limisaumaisen aluksen tai veneen hylky, jonka kaari 1,6 m pitkä ja 11 cm leveä, paksuus vajaa 10 cm, kaaressa rautanaulan jälkiä.

Ristiselän Mämmisaaren hylky (Alusten hylyt)
Historiallinen; Päijänteen Ristiselän itäranta, Leirikallion ja Mämmisaaren välinen salmi.
Mahdollisesti puurunkoinen moottoriproomu, jonka ilmoittajan mukaan kerrottu uponneen Ristinselälle.

Ketvelniemen liistekatiska (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Järvenlahden rantavedessä lähellä Keuruun keskustaa, Ketvelniemen itärannan eteläosassa.
Matalassa rantavedessä oleva säle- eli liistekatiskan jäänne. Veden ollessa matalalla veden pinnalla on näkyvissä katiskan puisten säleiden yläosat.
Liistekatiska on 1900-luvulta. Ennen Keurusselän vedenpinnan laskua (3m) 1800-luvun lopulla katiskalla kalastaminen tuolla paikalla olisi ollut mahdotonta.

Kynsivesi Ukonluoto (Kultti- ja tarinapaikat)
Tuntematon ajoitus; Ukonluoto on pieni kivikkoinen luoto Kynsiveden Pilkanselällä, Ohensaaren länsipuolella, aivan Laukaan rajan tuntumassa. Ukonluoto on kohteen nykyinen peruskarttanimi, mutta paikalla on myös monia rinnakkaisnimiä. Ruotsin armeijan 1700-luvun lopulla laatimissa rekognosointikartoissa kohde esiintyy nimellä ”Mies Luoto”. Paikkaa on kutsuttu myös Miehenluodoksi tai Ruumissaareksi. Nimiarkistoon kerätyn paikkaa koskevan tiedon mukaan ”saaressa on säilytetty vainajia hautuumatkalla Rautalammin kirkkomaahan".
Luoto on pienehkö, noin 15 x 10 m kokoinen kivikkoinen luoto, jossa kasvaa vain
muutama pieni puu eikä siellä erotu mitään näkyviä rakenteita. Havaintojen perusteella Ukonluotoa ei voida pitää muinaisjäännöksenä.

Jyrtynniemi (Taide)
Moderni; Paikka sijaitsee Päijänteen itärannalla, Luhangan Keihäsniemen luoteisosassa olevan Jyrtynniemen länsilaidalla, Kukkolinnan länsipuolella rantakalliossa, pari metriä korkean pystysuoran kallioseinämän kyljessän 2 - 3 m Päijännettä korkeammalla. Kalliossa oleva kuvio on "puumainen," ja sen alaosassa on kolme viistoa viivaa, joiden päissä on ympyrät. Kuva hyvin selvärajainen, eikä väri ole levinnyt. Värin hyvästä säilymisestä päätellen kyseessä on verraten uusi maalaus. Kuvion leveys on noin 40 cm ja korkeus suunnilleen saman verran. Kuviota on pidettävä nykyaikaisena, joko tahallisena väärennöksenä tai esim. lasten leikkeihin liittyvänä. Kohde näkyy selvästi järveltä. Vuoden 2004 inventonnissa maalausta ei enää näkynyt 2000 tarkastuksessa ilmoitetulta paikalta ja sen on arveltu tuhoutuneen.
Jyrtynniemen lounaisrannalla, noin 300 m kaakkoon paikalta, on runsaasti kesämökkejä.

Karoliinan portaat ja mökki (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Karoliina Raatikainen oli kuppari ja kansanparantaja. Tarinan mukaan Karoliina asui pienessä savupirtissä Etelänlahden rannalla. Karoliinan portaiksi kutsutaan Itävuoren seinämässä olevaa kohtaa, jota pitkin Karoliina kapusi tuvalleen. Karoliina kuoli vuonna 1918, mutta hän jäi elämään paikallisiin tarinoihin. Kohdetta ”Karoliinan portaat” hoitaa Metsähallitus, joka ylläpitää paikalla pitkospuita, opastaulua ja polkua.

Koiralahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Laukaan keskustasta noin 16,5 kilometriä kaakkoon ja Lievestuoreen taajaman keskustasta noin 5,5 kilometriä pohjoiseen Lievestuoreenjärven itärannan lähellä Koiralahden pohjoispuolella.
Noin 30 metriä pitkän proomun hylky. Paikallisten asukkaiden tiedon mukaan proomulla on kuljetettu tiilitehtaalta tiiliä Haarlan selluloosatehtaalle. Tehdas oli toiminnassa 1927-1985. Proomun oletetaan uponneen 1950-luvulla.
2014 paikallisella tasolla pohdittiin hylyn merkitsemistä veneliikenteen turvallisuuden takia tai hylyn poistamista.

Kemppisniemi 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Viitasaaren Kemppisniemen sahan edustalla, noin 30 metrin etäisyydellä rannasta.
Kyseessä lienee 1950-60 -luvuilla upotetun noin 30 metriä pitkän ja noin 6 metriä leveän proomun hylky, jonka runko on etelä-pohjois-suunnassa. 30 metriä hylystä pohjoiseen sijaitsee toinen proomun hylky, Kemppisniemi 2 (muinaisjäännöstunnus 1000028958). Hylyt näkyvät ortokuvassa www.hylyt.net -palvelussa, jossa ortokuvan sanotaan olevan peräisin Kansalaisen karttapaikasta.
Alue, jolla proomun hylyt sijaitsevat, tulee ainakin osittain täytettäväksi. Aluehallintovirasto antoi huhtikuussa 2024 lupapäätöksen vesialueen käyttöä muuttavalle hankkeelle.

Kemppisniemi 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Viitasaaren Kemppisniemen sahan edustalla, noin 60 metrin etäisyydellä rannasta.
Kyseessä lienee 1950-60 -luvuilla upotetun noin 35 metriä pitkän ja noin 10 metriä leveän proomun hylky. 30 metriä hylystä etelään sijaitsee toinen proomun hylky, Kemppisniemi 1 (muinaisjäännöstunnus 1000028957). Hylyt näkyvät www.hylyt.net -palvelussa olevassa ortokuvassa, jonka kerrotaan olevan peräisin Kansalaisen karttapaikasta.
Vesialue, jolla proomun hylyt sijaitsevat, tulee ainakin osittain täytettäväksi. Vesialuetta koskeva hanke sai aluehallintoviraston luvan huhtikuussa 2024.

Kirkkosalmi (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kemppisniemen etelärannalla, Kokkilan Kirkkosalmessa on rantaveteen ankkuroituna kolmen osittain uponneen proomun hylyt. Hylyt ovat noin 30 m pitkiä ja noin 7 m leveitä. Kemppisniemen pohjoispuolella muutaman kymmenen metrin etäisyydellä rannasta sijaitsee myös kahden täysin uponneen proomun hylyt.

Kinkomaa 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Jyväskylän eteläpuolella Päijänteessä, mantereen ja Iso-Poro -saaren välissä, muutaman kymmenen metrin etäisyydellä rannasta sijaitsee toinen Kinkomaan proomuista. Alus lepää jyrkässä rinteessä noin 3-11 m syvyydessä keula kohti rantaa. Proomusta runsas 100 m järvenselälle päin sijaitsee myös toisen proomun hylky (Kinkomaa 1, muinaisjäännöstunnus 1000029055).

Kinkomaa 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Jyväskylän eteläpuolella Päijänteessä, mantereen ja Iso-Poro -saaren välissä, reilun 200 m etäisyydellä rannasta sijaitsee Kinkomaan hiekkaproomu. Proomu on uponnut 1950-luvulla. Alus sijaitsee rinteessä noin 30 m syvyydessä keula kohti rantaa. Proomusta runsas 100 m rantaan päin, huomattavasti matalammassa vedessä sijaitsee myös toisen proomun hylky (Kinkomaa 2, muinaisjäännöstunnus 1000029056).

Raudanlahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kyseessä on Jyväskylän eteläpuolelle Päijänteelle 1980-luvulla uponnut puisen asuntoproomun hylky. Alus sijaitsee Raudanlahden ja Majasaaren välissä noin 100 m etäisyydellä rannasta mutapohjalla ja keula kohti rantaa. Ehjään asuntoproomuun kuuluu mm. keittiö ja saunatilat. Proomun pituus on 15 m ja leveys 3,5 m. Kyseessä on nykyään poijutettu ja suosittu sukelluskohde.

Pukkisaari (1000029084) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Äänekoskella Liimattalan Pukkisaaren ja Lapinniemen välissä. Pukkisaaren itärannalta on matkaa väylällä sijaitsevalle kohteelle noin 110 m. Kyseessä on pienen, 6,3 m pitkän ja 1,6 m leveän aluksen hylky, joka on havaittu Merenkulkulaitoksen tilaamissa merenmittauksissa vuonna 2009. Hylkyä ei ole tarkastettu sukeltamalla.

Kaipolanniemi (Maarakenteet)
Moderni; Inventionti 2017: Kohde sijaitsee Kaipolanniemen itärannalla, noin 200 metriä venesatamasta etelään. Jämsänjoen suu on noin 500 metriä koilliseen. Alue on rehevää istutuskoivikkoa. Joen tuntumassa olevalla kumpareella, peltojen koilliskulmassa on kaksi vierekkäistä kuoppaa. Isomman halkaisija on noin 4 metriä ja syvyys noin metrin, heti sen vieressä on toinen halkaisijaltaan pari metrinen kuoppa. Vuoden 2017 inventoinnin aikaan alue oli täysin aluskasvillisuuden peittämä, joten kuoppien tarkka muoto ei käynyt selville. Kuoppien maannoksessa ei ollut hiiltä tai nokea, joten ne eivät liity hiilen tai tervan valmistukseen.
ilmakuvatarkastelu 2024: Painanteet näkyvät vuoden 1949 ilmakuvissa olevan keskellä viljeltyä peltoa ja painanteita on kuvassa näkyvissä 3 kappaletta. Vuoden 1960 ilmakuvassa painanteet ovat täyttyneet voimakkaasti. Painanteet/kuopat ovat mahdollisia rantakaivoja tai kotitarvekalanviljelykuoppia. Kuoppien edustalla järven rannassa on ilmakuvissa (1949 ja 1960) venekoppeli.

Honkaniemi (1000038689) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Äänekosken keskustasta noin 6 km koilliseen Ala-Keiteleessä Rekomäen Honkaniemen länsirannan lahdelmassa. Paikka näkyy Google Maps -ilmakuvassa.
Rantavedessä on puurunkoisen proomun hylky rannan suuntaisena pintahylkynä. Proomua käytettiin puukuljetuksissa Äänekosken tehtaille. Proomun peräkannella on ollut kansitalo. Proomu jäi hylyksi 1960-luvun alussa.

Rautsaarenkärki länsipuoli (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Päijänteessä Kuhmoisten kirkosta noin 1,7 kilometriä eteläkaakkoon Uotilansaaren pohjoiskärjen länsipuolella.
Puurunkoisen proomun hylky, jonka pituus on 30,5 ja leveys 8 metriä. Runko on kohtalaisen hyväkuntoinen. Luotauskuvassa näkyy selkeästi kaksi isoa koko rungon levyistä ruumanluukkua ja lyhyet keula- ja peräkannet. Peräkannella on luukku perämessiin, jossa on hella. On mahdollista, että proomu on tarkoituksella väylän ulkopuolelle ehkä 1960-luvulla upotettu. Proomun käytöstä ja vaiheista ei kuitenkaan ole tietoa.

Kukkarontakot (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Päijänteessä Tehinselällä Kuhmoisten kirkosta noin 11 kilometriä kaakkoon pohjoisemman Kukkarontakot -luodon eteläpuolella.
Puisen aluksen pahoin hajonnut hylky ja osia laajahkolla alueella hiekka- ja sorapohjalla.
Kylkikaaria ja laudoitusta on havaittavissa sekä lastina olleita propseja. Perimätieto kertoo, että ilmeisesti 1800- luvun lopulla propsilastissa ollut proomu haaksirikkoutui Päijänteen Tehinselän länsilaidalla Kukkaron saaren edustalle kovassa tuulessa. Paikalta on 1980 - 90 -luvulla nostettu vanha ankkuri.

Papinsaari itäpuoli (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Päijänteessä Kuhmoistenlahdella Papinsaaren pohjoisosasta itään Kuhmoisten kirkolta noin 1,1 kilometriä kaakkoon. Sijaintipaikkatieto on epätarkka.
Puurunkoisen aluksen hylky, jonka pituus on 28,5 ja leveys 7,5 metriä. Runko sijaitsee etelä-pohjoissuunnassa ja on säilyttänyt hyvin muotonsa. Kyljet nousevat pohjasta noin 30 cm korkeuteen. Runko on osittain pohjaan painunut. Viistokaikuluotauskuvassa erottuu aluksen kölilinja.
Hylyn sijaintipaikalta pohjoiseen sijaitsee valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö Kuhmoisten sahan lahti. Kirkonkylänlahdelle Päijänteen rantaan muodostui 1912 lähtien teollisuusympäristö, johon kuului saha, satama, telakka ja konepaja. Toiminta päättyi 1980-luvulla. Hylky voi liittyä tähän toimintaan, mutta asiasta ei ole varmaa tietoa.

Historiallinen; Vuoden 2021 inventoinnin arkistoselvityksissä havaittiin, että Könkkölän tilan alue osuu lähelle kuninkaankartastossa ja Borgströmin kartassa esitettyjä Seppolan kylään kuuluneita torpan paikkoja. Mahdollinen sijaintipaikka on merkitty pisteenä inventointiraportin aineistoon. Vuoden 1842 pitäjänkartassa 2233 07 paikalle ei ole merkitty
asutusta.
Alueella sijaitsevan kookkaan ulkorakennuksen paikka on tuhonnut mahdollisen varhaisemman asutuksen. Mikäli torpan paikat sijoittuvat alueen osalle, jolla on sijainnut asuinrakennus, saattaa rakentaminen ja maan muokkaus olla tuhonnut aiemmat mahdolliset kulttuurikerrokset. Kohdetta ei pystytty tarkastamaan, sillä koko piha-alue oli palojätteen peitossa päärakennuksen tuhouduttua edellisenä talvena tulipalossa, joten on myös mahdollista, että rakennusten välinen alue on säilynyt joiltain osin muokkaamattomana ja alueella voisi olla löydettävissä torppiin liittyviä kulttuurikerroksia. Mikäli torpan paikat ovat sijainneet peltoalueella, ne lienevät tuhoutuneet maan muokkauksessa.

Höyläniemi Opistotie (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sepänmaa & Soisalo 2021: Pyöreähkö, halkaisijaltaan noin 5 m ja korkeudeltaan korkeimmillaan noin 70 cm kumpare, oletettu uuninjäännös. Kumpareeseen tehtiin kolme koekuoppaa, joista kaikista saatiin samantyyppiset havainnot. Koekuoppien ja kairausten perusteella kumpare koostuu nokimaasta, palaneesta savesta sekä kivistä. Osa kivistä sekä palanut savi olivat osittain kuonaantuneita. Vaikutti siltä, että saven kohdalla ei ollut kyseessä palaneista tiilen kappaleista, vaan uunin kivien ja tai puurakenteiden välissä käytetystä tilkesavesta, joka on palanut ja osin kuonaantunut. Osassa koekuopista oli noin 30 cm syvyydellä suurehkoja, 10 cm pituisia puunkappaleita. Puunosat olivat vain osittain hiiltyneitä. Ne saattavat liittyä uunin rakenteisiin. (On huomattava, että osittain hiiltyneet puunkappaleet tällaisessa kontekstissa eivät aina välttämättä ajoita kohdetta nuoreksi – tietyissä olosuhteissa palamaton puu on voinut säilyä satojakin vuosia).
Kumpareen ympärillä ei havaittu selviä merkkejä kivijalasta tai multapenkistä. Kumpare vaikutti hieman reunoiltaan muokatulta ja sen päälle vaikutti joillain kohdin olevan kasattu hieman maata. Oletettavasti nämä muokkaukset ovat tapahtuneet viime vuosikymmenien aikana.
Kumpareen päällä kasvaa kaksi suurta koivua, jotka lienevät iältään korkeintaan satavuotiaita. Lähiympäristössä on arviolta 50-vuotiaita mäntyjä. Kumpare sijaitsee kallio- ja kivikkoalueen ja tasaisemman (ehkä vanhan pellon tai niityn) rajalla.
Vanhoissa kartoissa ei ole rakennusta tällä kohdalla. Kyse voisi olla pellon reunamilla, hieman etäämpänä asuinrakennuksista sijainneesta riihestä tai saunasta. Mitään ajoittavaa siitä ei siis esille saatu.

Paasiankangas (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Epäm. kvartseja hajallaan metsätien penkasta. Asuinpaikka?. Hiekkakangas, kivinen. Epämääräinen kohde!. JUSSILA 1991:Paikka on epämääräinen. Poimin tien
penkasta kymmenien metrien etäisyydeltä toisistaan neljä kvartsi-iskosta. En havainnut raskaasti raivatun tieuran ojissa muuta esihistoriaan viittaavaa. Tie kulkee
n. kymmenen metrin päässä törmän reunasta, jonka N-kärjen se sitten halkaisee
kääntyessään rantaa kohden. Muutamassa törmän äärelle tehdystä koekuopasta
en havainnut mitään. Lienee mahdollista (?), että kvartsit ovat luontaisesti iskeentyneet tai tienteossa syntyneitä (onko se mahdollista ?). Saattaa olla myös, että
asuinpaikka on ydinosiltaan jäänyt tien alle. Paikka on kuitenkin korvessa ja kaukana rannasta, joten mitään uhkaa siihen tuskin enempää on kohdistumassa.
Paikkaa ei tarkastettu v. 2007.

Kynänmetsä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Vehkaperän Masalanmäen itäpuolella on metsittynyt peltoalue, pelto on merkitty vanhimmille peruskartoille. Alueella kasvoi tiheää läpipääsemätöntä taimikkoa, kaakossa varttunutta metsää. Alueella on useita eri muotoisia peltoröykkiöitä, jotka ovat rehevän pintakasvillisuuden peitossa, niiden läpimitta on enimmillään n. 10 m. Kaikkia röykkiöitä ei kartoitettu.

Kelloperä (1000043807) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on runsaan metrin levyistä ja vajaan metrin korkuista kiviaitaa noin 40 metrin pätkä. Aitaan rajautuen sen molemmin puolin on vanhoja maanottokuoppia. Kiviaita ei noudattele nykyisiä tilusrajoja.
Maasto aidan ympärillä on kuusimetsää. Aita on jokseenkin 1963 kartalle merkityn
pellon reunamilla. Aita on merkitty 1984 kartalle (ei 1963). Tästä voisi päätellä, että
aita olisi tehty 1963 jälkeen.

Alhojärventie (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1842 pitäjänkartalla kohdalle on merkitty kaksi asuinrakennusta – mahdollisesti torppia tai itsellisiä. Myöhemmillä kartoilla kohdalla ei ole asutusta, kuten v. 1909 Alhon perintötalon tiluskartassa. Valitettavasti pitäjänkarttaa varhaisempaa tarkempaa karttaa ei nyt löydetty. Kohta on savipeltoa, jossa ei harvan sänkipellon pinnassa ollut mitään taloihin viittaavia jälkiä eikä löytöjä.

Vanhala (1000044135) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Salosjärvestä n. 800 m itään Enkelinmäen itärinteen alaosassa, Saloksen ja Umpilamminsuon turvetuotantoalueen välissä on noin 7 ha laaja kaskiröykkiöalue, jonka halkaisee nykyään metsäautotie. Kohteessa on ainakin 14 kaskiröykkiötä, kellarin perustus ja yksi rakennuksen perustus, joka sekin voi olla kellarin jäännös, kaskiviljelmille tyypilliseen tapaan alueella on myös isohkoja maakiviä, joiden päälle on kasattuja pienempiä kiviä. Kaskialueen länsi- ja koillisreunalla metsän hakkuut ja auraus ovat ilmeisesti tuhonneet osan alueesta. Alueella kasvaa tiheää yli sata vuotta vanhaa kuusikkoa, maaperä on pintaosaltaan tyypillinen
kaskimaannos. Maasto laskee loivasti kaakkoon.
Nykyiselläkin maastokartalla esiintyvä nimi ”Vanhala” viittaa paikalla sijainneeseen samannimiseen torppaan , itse torpan asuinrakennuksen jäänteitä ei kuitenkaan havaittu
– se on voinut sijaita metsätien tuntumassa tien pohjoispuolella. Alueelle on merkitty peltoja ja muutamia rakennuksia vielä vuoden 1963 peruskartalle.
Arkistotutkimus 2024: alue on aktiivisessa viljelykäytössä vuoden 1954 ilmakuviwen mukaan. Röykkiöt ovat peltoröykkiöitä.

Maunulan talo (Asuinpaikat)
Moderni; Maunulan talon jäänteet sijaitsevat metsäautotien risteyksen kaakkoispuolella, perusmitat ovat n. 12 x 8 m.

Pitkälänvuori (Kivirakenteet)
Moderni; Pitkälänvuoren korkeimmalla kohdalla on resentti kivilatomus; viime aikoina kallion pinnalta lohkotuista kivistä tehty noin 0,6 m korkea keko. Kivet ovat särmikkäitä.

Sippuvuori (Teollisuuskohteet)
Historiallinen;

Vanha Honkonen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee metsittyneellä, tyhjällä rantatontilla pellon reunassa Saarijärven pohjoisrannalla. Selkeitä säilyneitä rakenteita ei havaittu; tontin maata on selkeästi muokattu asutuksen päättymisen jälkeen. Tiheä aluskasvillisuus esti tarkemman havainnoinnin.

Heinolan torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kumpareella peltojen keskellä, Mulikan talosta n. 150 m kaakkoon. Kohde on tuhoutunut lähes täysin – alue on kokonaisuudessaan peltoa, vaikkakin kohteen ympäristössä muuta peltoa heikommin muokattua. Alueelta löytyy vielä yksittäisiä tiilen ja perustuskivien kappaleita.

Vuorimäki (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Vuorimäen lakialue nuoremman talon jäännöksen itäpuolella, kaskiröykkiötä on runsaan puolen hehtaarin alueella 12 kpl. Todennäköisesti röykkiötä oli myös talon ja siihen kuuluvan pellon kohdalla. Röykkiöiden välinen alue ei ole tarkasti raivattu, ja siinä on tummanharmaa noenpitoinen kaskikerros. Röykkiöalueen itäreunalla jotkut röykkiöistä on hakkuiden takia vaurioitunut.
Vuorimäen laen länsiosassa on talon jäännös, josta on havaittavissa kahden rakennuksen pohja. Pohjoisemmassa rakennuksessa on ison uunin jäännös, sortuneessa kivikasassa on myös hormitiilen paloja, toisesta rakennuksesta on vain perustuksen osia säilyneet, lisäksi on kaksi isoa kellarikuoppa. Rakenteet ovat tiheän aluskasvillisuuden peittämiä.
Talojen itäpuolella on raivattu maa-alue, jonka itäreunassa on noin 30 m pitkä epäsäännöllinen kiviaita.
Talo on merkitty peruskartalle 1966. Kartan mukaan lähialueella ei ollut peltoa.
Kirjoitus Keski-Suomalaisessa 19.12.19491 » ’paikalla oli Värtsilä-yhtymän talo Vuorimäki, jossa tällä hetkellä ei kuitenkaan ole asukkaita’.

Ylimmäisen kämppä (Asuinpaikat)
Moderni; Ylimmäisen Vuorijärven pohjoisrannassa oli kämppä (kartta 322206, 1968) joka on purettu, jäljellä on kämpän kellarikuoppa kääntöalueen reunalla ja toinen pienempi kellarikuoppa noin 30 m pohjoiseen. Alueella on vielä hirsi- ja lauttapuuta ja erilaista metalliromua.

Saukkolan kämppä (Asuinpaikat)
Moderni; Saukkolan kämppä sijaitsee Saukkopuron eteläpuolella. Kämppä on merkitty peruskartalle
v. 1968. Se on purettu, jäljellä on kookas betonipohja n. 18 x 10 m, ja sen alla kellarikerros (ei käyty sisällä), pohjoispuolella on kaivo.

Ahveninen (Kulkuväylät)
Moderni; Aiemman, puisen sillan jäänteet nykyisen vieressä. Kyseiselle paikalle, Ahvenisesta Heinäjärveen virtaavan puron yli kulkevaksi, on merkitty tie ensimmäistä kertaan vuosien 1992 (3311 01) ja 1995 (3222 03) peruskarttalehtiin. Edellisissä, vuoden 1987 kartoissa tätä tietä ei vielä ole, silta saattaa kuitenkin olla vanhempi.

Papinsaari Karhunkangas 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Papinsaaren kärkeen johtavan tien itäpuolella on pystyyn nostettu luonnonkivi (40 x 50 cm), joka on mahdollinen rajakivi. Tämän kiven läheisyydessä, sen itäpuolella on noin 4 x 5 m kokoinen kiviraunio.
Alue tarkistettiin 2022 inventoinnissa. Annetun muinaisjäännöspisteen läheisyydestä, Papinsaarentien länsipuolelta havaittiin kartionmallinen rajakivi. Tien itäpuolella mainittua rauniota ei havaittu, tosin paikalla kasvoi korkea horsmikko, joten havainnointimahdollisuudet olivat olemattomat. Rajakivi on yhä käytössä olevalla tonttirajalla, eikä siinä kulje vanhojen karttojen mukaan merkittävää kylien rajaa.

Anttula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta Anttulan kylästä on vuoden 1539 maakirjasta, jolloin Anttulassa on ollut 4 taloa. Anttulan läheisyydessä sijaitsivat Kuhmoisten muut 1500-luvun kylät; Tapiala, Lästilä ja Äkämäki. 1700- luvulle tultaessa keskustan vanhat ryhmäkylät olivat laajentuneet ja kasvaneet yhteen muodostaen Kuhmoisten kirkonkylän tai suurkylän (Kyrckoby/Storby). Vuonna 1753 suurin osa Tapialan ja Anttulan kylien rakennuksista tuhoutui tulipaloissa. Tämä johti kylärakenteen hajoamiseen, mikä kehitys jatkui vuosien 1789 ja 1831 isojakojen seurauksena.
Anttulan kylän sijainti on hieman epäselvä. Suvanto (1965:245) mainitsee Anttulan kylien talojen sijainneen eri puolilla kirkonkylää jo 1600-luvulla. Alueen vanhimpaan karttaan (1791–1792) kylien tonttirajat on merkitty hieman epämääräisesti, eikä isojakokarttaa ole piirretty puhtaaksi. Kartan selitteessä Anttulan tonttimaat sijoittuvat nykyisen keskusta-alueen eteläosaan, Tapialan kylän eteläpuolelle sekä yksi tontti keskustan alueelle ja yksi Papinsaarentien pohjoispuolelle. 1800-luvun pitäjänkartassa Anttulan nimi onkin merkitty keskustan itäreunalle, mutta muissa vanhoissa kartoissa kyseisellä paikalla on Äkämäen kylä. Muissa vanhoissa kartoissa Anttulan kylä sijaitsee Tapialan kylän eteläpuolella.
Jos Tapialan ja Anttulan kylät ovat palaneet yhdessä, ne ovat mitä todennäköisimmin sijainneet lähekkäin. Kartannimistön perusteella osa kylän tonteista on sijainnut Tapialan kylän eteläpuolella. Tarkkaa sijaintia Anttulan 1500-luvun kylälle ei selvinnyt. Kylän sijainnin selvitys vaatisi kohdennettua tutkimusta.

Äkämäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta Äkämäen kylästä on vuoden 1539 maakirjasta, jolloin kylässä oli kolme taloa. Kuhmoisten nykyisen keskustataajaman alueella on ollut kolme muuta 1500-luvun kylää; Anttula, Tapiala ja Lästilä. 1700-luvulle tultaessa keskustan vanhat ryhmäkylät olivat laajentuneet ja kasvaneet yhteen muodostaen Kuhmoisten kirkonkyläksi tai suurkyläksi (Kyrckoby/ Storby).
Äkämäen kylä on sijainnut keskusta-alueen itäosissa, joskin sen tarkkaa rajausta on haastava määrittää. Keskustan alueen vanhimmat kartat ovat Falckin vuosina 1791–1792 tekemät isojaon käyttökopiokartat, johon on merkitty kaksi Äkämäen kylän tonttia, nykyisen Papinsaarentien pohjoispuolelle. Pitäjänkarttaan Äkämäen kylä on merkitty myös Papinsaarentien pohjoispuolelle, Päijänteen rantaan. 1700-luvun lopun kartoissa näkyvät tonttimaat ovat mitä todennäköisemmin ainakin osittain muuttuneet 1500-luvun tontteihin nähden vuoden 1753 palon ja 1700-luvun lopulla alkaneen isonjaon seurauksena.
Äkämäen kylä on jäänyt modernin rakentamisen alle ja on asuttua taajama-aluetta. Kohdennetulla tutkimuksella voisi olla mahdollista selvittää, onko alueella merkkejä vanhemmasta asutuksesta.

Kaukola (1000049248) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaukolan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1539 maakirjasta. Tuolloin kylässä on ollut kolme taloa. Kaukolan kylä on kuulunut Päijälän jakokuntaan. Alueen vanhimmassa kartassa (tiluskartta 1791, Falck) on useita vierekkäin olevia tonttimaita, joista Kaukolan tila on yksi. Karttaan ei ole merkitty selkeitä kylien rajoja. Vuoden 1841 isojakokartassa Kaukolan kylän Kaukolan talo on merkitty samaan paikkaan. Viereinen tontti kuuluu Päijälän kylään. Suvannon (1965) mukaan Kaukola ollut paikallansa ”ikimuistoisista ajoista lähtien”, mutta jäänyt 1900-luvun loppupuolella koulurakennuksen alle.
Nykyisin Kaukolan tontin paikalla on koulurakennus ja maasto on pitkälti muokattua ja rakennettua. Länkipohjan tielinjauksen teko on myös muuttanut aluetta.

Rajamerkki 1 (Kivirakenteet)
Moderni; Rajapyykki sijaitsee mäntyvaltaisessa sekametsässä, pois käytöstä jääneen ratalinjan
pohjoispuolella, pienen suoalueen itäpuolella. Rajapyykin keskellä on matala pystykivi, johon
on kaiverrettu numero ’28’. Viisarikiveä ympäröi neljä melko samankokoista kiveä.
Keskimmäisen kiven koko on noin 0,5 x 0,4 m. Ympäröivät kivet ovat alle 0,35 m korkeita ja
alle 0,5 m leveitä. Pyykki ei sijaitse historiallisella rajalla, vaan on käytössä olevalla
kiinteistörajalla

Rajamerkki 2 (Kivirakenteet)
Moderni; Sammaloitunut rajapyykki sijaitsee noin 15 metriä pois käytöstä jääneen ratalinjan
eteläpuolella, kosteassa mäntyvaltaisessa metsässä. Rajapyykki on neliskulmainen, kooltaan
noin 1,1 x 1,1 x 0,3 metriä ja se koostuu noin 2–3 ladotusta kivikerrasta. Pyykki ei sijaitse
historiallisella rajalla, vaan on käytössä olevalla kiinteistörajalla. Ks. kartta edellisen kohteen
yhteydestä.

Kantola (1000051957) (Asuinpaikat)
Moderni; Haapamäen lounaispuolella ja Kantolansuon eteläpuolella sijaitsee 1900-luvulla autioituneen
maatilan raunioita. Kyseinen tila näkyy vuoden 1960 peruskartalla nimellä Kantola. Tilan pellot erottuvat vielä 1970-luvun ilmakuvassa, mutta niiden alueelle on jo istutettu metsää.
Tila sijaitsee suunnitellun sähkönsiirtoreitin alla, Kantolansuon eteläpuolella kulkevan hiekkatien molemmin puolin. Tien pohjoispuolella kasvaa tiheää, nuorta istutusmetsää, ja rakennusten jäänteitä on maastossa hajanaisesti. Tien eteläpuolella on avointa kuusimetsää ja alueella sijaitsee betoninen vanhan päärakennuksen kivijalka, jossa metallipeltiä keskellä mahdollisesti uunista. Kivijalan ympäristössä havaittiin muutama epämääräisen muotoinen sammaloitunut röykkiö, jotka ovat todennäköisesti raivausröykkiöitä. Kantolan tila ei näy 1960-lukua vanhemmilla kartoilla ja se vaikuttaa olleen lyhytaikainen tila 1900-luvun puolen välin paikkeilla. Nuoren iän vuoksi tilaa ei määritellä muinaisjäännöskohteeksi.

Talliaho (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1846 pitäjänkartalta (karttalehti 2241 12) paikannettu torpanpaikka sijoittuu suoalueitten välissä sijaitsevalle moreenikumpareelle. Paikalla on ennen viljelyskäytössä olevan pellon keskellä metsäsaareke. Metsäsaarekkeella sijaitsee romahtanut suuri rakennus, joka on todennäköisesti navetta tai muu vastaava suuri rakennus. Romahtaneen rakennuksen ympärillä on kivijalan sekä muuta asutukseen liittyviä jäänteitä.
Vanhojen peruskarttojen perusteella asuminen tilalla on päättynyt 1960-1970 luvuilla. 1964 kartalla on asuttu talo ja 1983 kartalla talo on pystyssä mutta kylmänä. Pellot ovat edelleen viljelyksessä. Torpan perustamisajankohdasta ei ole tietoa muutoin kuin että Talliahon torppa on merkitty 1846 pitäjänkartan myöhemmälle päälle piirrokselle.

Kaijansaari eteläpuoli (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Päijänteessä Säynätsalon eteläpuolisen Kaijansaaren länsiosan eteläpuolella ja Lehtissaaren pohjoisosan itäpuolella ruovikkoisella alueella 1-3 metrin syvyydessä.
Useita lähekkäisiä hylkyjä, mahdollisesti neljä kappaletta. Yksi noin 25 metriä pitkä hylky näkyy ortokuvassa (8.11.2024) siten, että runko on etelä-pohjoissuunnassa. Sijaintipaikka on merkitty muinaisjäännösrekisteriin tämän hylyn mukaan. Hylyt löytyivät viistokaikuluotaamalla 2024. On todennäköistä, että hylyt liittyvät Säynätsalon sahan toimintaan. Ne lienevät olleet proomuja, jotka jätettiin käyttötarpeen päätyttyä hylyiksi 1900-luvulla.
Lähellä hylkyjen sijaintipaikkaa sen pohjoispuolella on valtakunnallisesti merkittävä rakennetun kulttuuriympäristön alue Säynätsalon teollisuusyhdyskunta. Säynätsalon teollinen historia alkoi 1897, jolloin Jyväskylässä vaikuttanut suurliikemies Johan Parviainen osti asumattoman Säynätsalon saaren ja perusti saarelle sahan. Säynätsaloon perustettiin 1914 myös vaneritehdas. Myöhemmin toimintaa laajennettiin talotehtaalla ja kuitulevytehtaalla. Yritys teki konkurssin 1930-luvulla, minkä jälkeen omistajaksi tuli Suomen Pankki ja 1946 Enso Gutzeit Oy.

Tervaniemi itäpuoli (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Ala-Keiteleessä Äänekosken kirkolta noin kuusi kilometriä kaakkoon Laajalahden suulla Tervaniemen itäpuolella 2-3 metrin syvyydessä.
Puurunkoisen aluksen hylky, joka lepää pohjassa kölillään. Hylyn pituus on 20-30 metriä. Hylky on paikannettu viistokaikuluotaamalla 2024 eikä tarkastussukellusta ole tehty.
Aluksen taustasta ei ole tietoa. Hylystä noin 2,5 kilometriä etelään Suolahden Saunalahdessa toimi saha 1900-luvun alkukymmeninä.

Laajalahti (1000053899) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Ala-Keiteleessa Äänekosken kirkolta noin kuusi kilometriä kaakkoon Laajalahden pohjoisrannassa.
Useampi puualuksen hylky lähellä toisiaan rannan tuntumassa. Hylyistä on olemassa vain viistokaikuluotauskuva eikä tarkastussukellusta ole tehty. Luotauskuvassa erottuu selkeästi kahden hylyn muoto, mutta kuvasta ei pysty päättelemään montako hylkyä alueella on.
Hylkyjen taustasta ei ole tietoa. Hylyistä etelään noin 2,5 kilometrin päässä on Suolahden Saunalahti, jossa toimi saha 1900-luvun alkuvuosikymmeninä.

Kirkkoselkä 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Jyväskylän Korpilahdella Kirkkoselällä Iloniemestä etelään ja Jänissaaren länsikärjestä luoteeseen alle kahden metrin syvyisessä vedessä.
Puurunkoisen aluksen hylky, joka on löydetty viistokaikuluotaamalla elokuussa 2025. Hylkyä ei ole visuaalisesti tarkistettu.
Hylky saattaa liittyä Iloniemellä 1918-1954 toimineen sahan toimintaan.

Kirkkoselkä 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Jyväskylän Korpilahdella Kirkkoselällä Iloniemestä etelään Jänissaaren länsikärjestä luoteeseen alle kolmen metrin syvyisessä vedessä.
Puurunkoisen aluksen hylky, joka on löytynyt viistokaikuluotaamalla elokuussa 2025. Hylkyä ei ole tarkistettu visuaalisesti.
Hylky saattaa liittyä Iloniemellä 1918-1954 toimineen sahan toimintaan.

Kirkkoselkä 3 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Jyväskylän Korpilahdella Kirkkoselällä Iloniemen eteläpuolella ja Jänissaaren länsikärjestä luoteeseen.
Puurunkoisen aluksen hylky, joka löytyi viistokaikuluotaamalla elokuussa 2025. Hylkyä ei ole visuaalisesti tarkistettu. Luotauskuvassa hylyn rungon muoto erottuu selkeästi ja hyväkuntoisena.
Hylky saattaa liittyä Iloniemellä 1918-1954 toimineen sahan toimintaan.

Historiallinen; Sijaintipaikka on Jyväskylän Korpilahdella Kirkkoselällä Iloniemen etelärannan tuntumassa alle kahden metrin syvyisessä vedessä.
Puurunkoisen aluksen hylky, joka löytyi viistokaikuluotaamalla elokuussa 2025. Hylkyä ei ole visuaalisesti tarkistettu. Hylky liittynee 1918-1954 toimineen Iloniemen sahan toimintaan. Alus näkyy uponneena vuodelta 1948 peräisin olevassa ilmakuvassa.

Korkeakoskenlahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Jyväsjärven länsiosassa Jyväskylän Lutakon alueella Korkeakoskenlahdella 1-2 metrin syvyydessä.
Kookkaan aluksen hylky, joka on havaittu viistokaikuluotaamalla 2025. Hylkyä ei ole visuaalisesti tarkastettu. Hylky liittynee Lutakon alueen 1900-alun tienoilla alkaneeseen teollisuustoimintaan.

Autioniemi (77010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuuhankaveden Kuikanselkään etelästä pistävän Mäntyniemen lounaispuolella, Kynsilahden itärannalla olevassa Autioniemessä. Hiekkamaata olevaan
rantaan on rakennettu useita kesämökkejä. Entisen hiekanottopaikan leikkauksessa on havaittu nokimaata noin 1 m matkalla, 0,2 - 0,3 m syvyydellä. Paikalta on löytynyt mm. tyypillistä kampakeramiikkaa ja Säräisniemi 2 -keramiikkaa. Asuinpaikan tarkka laajuus ei ole tiedossa.
Vuonna 2023 valvottiin sähkömaakaapelin kaivuuta mjalueen halki: valvonnassa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Kaivettu kaapelioja oli pintaturpeen alla puhdasta hietaa ja hiesua. Paikalle oli myös haudattu rakennusjätettä. Kaapelioja sijaitsi noin kaksi metriä korkeammalla tasolla kuin tunnettu asuinpaikka.
Valvonnassa tehtyjen havaintojen perusteella esihistoriallinen asutus on sijainnut Autioniemessä selvästi nyt tutkitun alueen ulkopuolella. Muinaisjäännös on pienialainen ja tullut mahdollisesti kokonaan tutkituksi vuonna 1959 tai tuhoutuneeksi sen jälkeen tapahtuneiden rakennustöiden seurauksena.

Kirri (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kirrin kivikautinen asuinpaikka sijaitsee noin 50 - 100 m valtatieltä 4 länteen ja tien 6301 pohjoispuolen itään viettävällä hiekkapellolla metsän rajassa. Pelto on jätetty koskemattomaksi saarekkeeksi tietyömaan keskelle. Pellolta on löytynyt kvartsi-iskos.
Syksyn 2014 koekaivauksessa Kirrin kivikautinen asuinpaikka todettiin lähes kokonaan tuhoutuneeksi. Asuinpaikasta saattaa olla säilyneenä vähäisiä osia aivan Kirrin peltoalueen pohjoisosassa, mutta mahdolliset likamaahavainnot olivat tulkinnanvaraisia.

Matinmäki (180010013) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee valtatien 4 molemmin puolin Puuppolassa, Lehesjärveä ja Korttajärveä yhdistävän Makkarajoen pohjoispuolella, Matinmäen koululta 260 m itään. Joen ylittävältä sillalta länteen 150 - 200 m on ensimmäinen löytöalue eteläkaakkoon viettävällä peltorinteellä. Toinen löytöalue on sillan ja Vt:n 4 itäpuolella samalla rinteellä.
Syksyn 2004 inventoinnissa paikan tarkka laajuus ja säilymisaste jäivät edelleen selvittämättä. Pellot ovat savimaata. 100 m korkeuskäyrä muodostaa pellolle loivan terassin, jonka läheisyydestä aikaisemmat löydöt ovat peräisin, inventoinnissa paikalta löydettiin myös savikuonaa. Tien länsipuolelle tehdyistä koekuopista ei löytynyt rakenteita tai likamaata. Todennäköisesti keskeisin osa asuinpaikasta sijaitsee tien itäpuolella, jonne kuitenkaan korjaamattoman viljan vuoksi ei koekuoppia voinut tehdä.
Vuoden 2014 koekaivaus: muinaisjäännösalue on yhä aktiivisessa viljelykäytössä.
Muokkauskerroksen paksuus vaihtelee 20 - 40 c, kyntökerroksessa on tosin melko
runsaasti kivikautisia löytöjä, kuten kvartsi-iskoksia ja -esineitä sekä palanutta luuta, mutta mesoliittiseen kivikauteen ajoittuva asuinpaikka lienee tuhoutunut kokonaan tai lähes kokonaan.

Ojala (182010005) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö on sijainnut Kelalammin pohjoispuolella, muutama sata metriä Jämsän–Mäntän tien itäpuolella.
Itkosen inventointikertomuksessa 1962 mainitaan röykkiö metsätien varressa. Sitä ei kuitenkaan löytynyt 1994 inventoinnissa. Röykkiö on mahdollisesti tuhoutunut tietä levennettäessä.

Veneveistämö (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jämsänkoskelta Koskenpäähän menevän tien länsipuolella, Kankari- ja Sovijärviä yhdistävän Soviojan eteläpuolella. Paikalta löydettiin vuonna 1975 taloa rakennettaessa liesi, jonka toinen puoli ehti tuhoutua rakennustöissä. Halkaisijaltaan noin metrin kokoinen liesi sijaitsi tuolloin rakenteilla olleen talon lounaissiivestä noin 4,5 metriä kaakkoon. Kohde on kokonaan tuhoutunut.
Arja Nissinen Museovirastosta tutki lieden samana vuonna, joskin kaivauskertomus kyseisistä kaivauksista valmistui vasta vuonna 1997. Kaivaus oli löydötön. Lähellä sijaitsee urheilukenttä, jonka rakennustöiden yhteydessä kerrotaan löydetyn toinenkin liesi.

Valkeeluomi-Ritokangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lahnajärven pohjoisosassa, pohjoiseen pistävän pienen Ritolahden länsirannalla. Kohde on hiekkaharjanteella, jossa sijaitsee myös hiekkakuoppa. Hiekkakuopan seinämissä on ollut vielä vuonna 1983 havaittavissa kvartsi-iskoksia ja asuinpaikkaan viittaavia merkkejä. Hiekkakuopasta mainitaan löytyneeksi myös reikäkivi.
Vuonna 1994 tehdyssä inventoinnissa ei asuinpaikkaa viittaavia merkkejä kuitenkaan enää havaittu. Niitä ei myöskään näkynyt vuonna 1996 tehdyssä tarkastuksessa.
Noin 200 metriä kohteesta etelään sijaitsee samalla hiekkaharjanteella, muinaisessa niemennokassa olevalla tasanteella kivikautinen asuinpaikka (katso Jämsänkoski, kohde 34, Ritolahti).

Tuliniemi 1 (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Niemen kärjessä on ollut kiviröykkiö, joka tuhoutunut lähes kokonaan tienteossa. Röykkiö on ollut alkujaan kooltaan noin 8 x 8 metriä. Se on mahdollisesti lapinraunio.
Röykkiöstä saatiin ensimmäiset tiedot vuonna 1935 löydön KM 10094 mukana. Tuolloin röykkiö oli hyväkuntoinen ja sen liepeiltä oli löydetty tuhkaa ja nokea. Röykkiö on tuhoutunut 1960-luvun puolivälissä.
Vuoden 1989 inventoinnin aikana röykkiöstä oli jäljellä vain kulma tien länsipuolella.

Saarinen (275010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Särkisalon Rokkapohjassa, Saarisen talon kupeessa, Listonniemeen vievän tien länsipuolella.
Paikka on pihapiiriä, osittain peltoa, jyrkähkön rinteen yläosassa. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskos, läheltä on hajalöytönä kiviesine.
Pihapiirin ulkopuoliset pellot pintapoimittiin kesällä 2021 ja muutamin paikoin varmistettiin koepistoin kyntäkerroksen alle. Alueelta ei löytynyt mitään, mikä viittaa esihistorialliseen toimintaan.

Kellankoski (275010004) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Kellanvirrasta 200 m itään, kalliojyrkänteellä, joka on Kellan talosta 500 m luoteeseen.
Röykkiö on hajotettu. Sen koko on 1 x 2 m. Kiviä on jäljellä reunoilla ja ne ovat peräisin röykkiön keskeltä. Kivet ovat särmikkäitä ja niiden alla on nokea ja hiiltä.
Kohde on hävitetty.

Taikinaisniemi (Hautapaikat)
Rautakautinen; Hautaröykkiö on sijainnut Korpilahden eteläosassa Päijänteen Vanhanselän itärannalla Kilvensalmen Taikinaisniemessä. Kilvensalmi on kapea salmi Huuhkaimenvuoren ja Kilvensalon saaren välissä. Taikinaisniemi sijaitsee salmen eteläpäässä. Niemi on maastoltaan kallioista metsää. Niemen lounaisrannassa on mökki. Vuonna 1962 löytyi huvilaa rakennettaessa kiviröykkiöstä palanutta luuta sekä sammalen alta kalliolta rautainen keihäänkärki ja veitsi. 1965 Timo Miettinen tutki röykkiön jäännöksiä ja löysi lisää palanutta luuta. Röykkiö oli sijainnut 18 metriä ja esineiden löytöpaikka 5,5 metriä huvilasta pohjoiseen.

Leveänpaijanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsäinen korkeahko mäki Ylä-Karkjärven etelärannalla. Maasto on paikoitellen vaikeakulkuista ja louhikkoista. Pieni, halkaisijaltaan kaksi -metrinen raunio sijaitsee aivan mäen laella olevalle linkkimastolle johtavan tien vieressä. Röykkiö on länsireunaltaan vaurioitunut. Alueella on ollut aiempien tietojen mukaan 6 muuta röykkiötä; ne ovat todennäköisesti tuhoutuneet.
Leveänpaijanmäen aluetta tarkastettiin 2022 inventoinnissa. Pietiläisen mainitsema tien vieressä oleva pieni kivikasa tai maakivi (halk. n. 1,3 m) havaittiin, mutta se vaikutti luontaiselta tai tien teossa syrjään työnnetyltä kiviltä. Linkkimaston kopin takana havaittiin kivikkoa, joka vaikutti osin luontaiselta, osin maston ja kopin kohdalta pois työnnetyltä. Linkkimaston alueella tai Leveänpaijanmäen lakialueella ei ole havaittavissa minkäänlaisia röykkiöitä. Hirviluoto on tarkastanut kohteen F. Lindenin ilmoituksen perusteella. Linden mainitsee havainneensa röykkiöitä kahdessa eri kohdassa Ylä-Karkjärven etelärannalla, Peonniemessä ja Hoalahdella, Hoalahden rannasta 200 metriä itään viettävällä tasanteella. Hirviluoto löysi Lindenin mainitsemista röykkiöalueista vain toisen, ilmeisesti Hoalahden. Hän mainitsee havaitsemiensa röykkiöiden etäisyydeksi 3,3 kilometriä Kuhmoisten kirkolta. Sijainnin epäselvyyden vuoksi maastossa tarkastettiin myös Haalahden aluetta. Metsäisessä notkelmassa havaittiin kuusi selkeää, osittain sammaleen peittämää röykkiötä (kohde Leveänpaijanmäki 2).

Tyvelä (410010022) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kantolan tien ja Laukkavirran välisellä niemellä, noin 900 m Kantolansalmen lossilta pohjoiskoilliseen, Laukkavirran länsipuolella ja Tyvelänlahden pohjukasta pohjoiseen.
Löytöpaikka on terassimaista peltoa, ja asuinpaikka on saattanut ulottua pohjoiseen Tyvelän tilalle saakka. Paikalla vuonna 1988 suoritetun koekaivauksen ja fosforikartoituksen perusteella kohde on tuhoutunut. Paikalle oli laadittu asemakaava ja sinne on rakennettu omakotitaloja.

Harjukangas E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut Savion Harjukankaan hiekkakuoppa-alueen pohjois-luoteislaidalla pintamaasta kuoritulla alueella. Paikalla on ollut pitkänomainen, noin 110 x 50 m laajuinen kuorittu alue, jolla on ollut noin 90 m korkeustasolla muinainen törmä. Koko alueella on ollut harvakseltaan löytöjä ja liesien jäännöksiä. Alue on kuorittu melko syvältä, ja kulttuurikerroksesta on ollut enää vain rippeitä jäljellä, ja nykyään se on ajettu maa-aineksena kokonaan pois.

Jässinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on Lievestuoreenjärven länsisosassa olevan Jässinniemen pohjoiskärjessä, pohjoiseen pistävällä loivasti kohti Lievestuoreenjärveen viettävällä niemellä, pienessä hiekkaisessa kohdassa. Runsaan 10 neliömetrin alalle lajittunutta hiekkaa kaivettiin vuoden 1999 inventoinnissa viisi koekuoppaa, joista yhdestä löytyi epämääräinen kvartsi-iskos sekä runsaasti luusilppua. Alueella saattaa olla muitakin suppeita kohtia, joissa voi olla kulttuurikerrosta. Suurimmaksi osaksi alue on kuitenkin avokalliota ja karkeaa moreenia.
Vuonna 2002 paikalla suoritettiin koekaivauksia. Niissä ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Kallaanlahti (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lievestuoreenjärven kaakkoisrannalla olevan Kallaanlahden länsirannalla, Puruvuoren pohjoispuolella.
Kyseessä on pieni kumpare, jonka länsiosa on loivaa rantakalliota, muu osa kumpareesta on moreenia, ja sen pintaosassa on paikoin lajittunutta hiekkaa. Kumpareen harjanteelta koekuopasta löytyi vuoden 2000 inventoinnissa erittäin runsaasti pieniä luunsiruja ja yksi siru asbestisekoitteista keramiikkaa.
Paikalla suoritettiin vuonna 2002 koekaivauksia rakennushankkeen vuoksi. Paikalta ei löydetty kiinteää muinaisjäännöstä.

Härkiönpää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Luhangan kirkonkylässä Luhankajärven laskujoen lounaispuolella, noin 100 m Luhankajärven rannasta. Maasto on Härkiönpään talon kaakkoispuolista peltoa, jonka yläpäästä on tehty löytöjä.
Inventoinnissa 2004 havaittiin Härkiönpään talon kaakkoispuolella asfaltoitu tie ja melko uusia omakotitaloja. Asuinpaikka on tuhoutunut.

Iso-Liesijärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut Iso-Liesijärven pohjoispäässä, hiekanottoalueella.
Kohde on ilmeisesti täysin tuhoutunut.

Muuramenkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut Muinais-Päijänteen rantaterassilla, Muuramenkankaan itäreunalla. Paikka on rakennettu, nykyisin osittain urheilukenttänä.
Löydöt paikalta ovat varhaiskampakeramiikkaa, kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä palanutta luuta.
Paikka on täysin rakennettu. Vuoden 2006 inventoinnissa ei havaittu mitään merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta urheili- ja pallokentän reunojen leikkauksissa, eikä tien itäpuolisessa pellossa.

Riihelä (500010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut Saarenkylään vievän tien pohjoispuolella, Riihiniemen kärjessä oleva huvilan ympärillä.
Huvilan perustuksia kaivettaessa oli tullut esille tulisija. Paikalla suoritettiin kaivaus, jossa löydettiin liesikiveys ja kvartsi-iskoskia ja palanutta luuta. Kohde on todennäköisesti kokonaan tuhoutunut rakennustöiden yhteydessä.

Tervala (500010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka on sijainnut Muuramenlammesta 300 m itään, Tervalan tilan pellosta, vanhalta maantieltä koululle nousevan tien pohjoispuolella.
Paikalta kaksi epämääräistä kvartsi-iskosta. Vuoden 2006 inventoinnin mukaan kohde on tuhoutunut.

Saparoniemi itäinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Niemenharjun kaakkoiskärjessä olevassa Saparoniemessa, jonka hiekkaisella itärannalla on kunnan uimaranta. Inventoinnissa vuonna 1964 havaittiin niemen kärjessä likamaata, palaneita kiviä ja kvartseja (KM 16653). Vuoden 1996 inventoinnissa tien pinnalla, läheltä niemen kärkeä ja myös vesirajassa havaittiin kvartseja. Niitä ei kuitenkaan otettu talteen.
Vuoden 2004 tutkimuksissa ei todettu merkkejä asuinpaikasta eikä löytöjä sen paremmin vesirajasta kuin tieltä tai koekuopistakaan. Tielle ja uimarannan yläpuolella oleville pysäköintilevennyksille on tuotu karkeampaa maa-ainesta ilmeisesti vuoden 1996 jälkeen, jolloin mahdolliset asuinpaikan merkit ovat saattaneet peittyä. Niemen kärjen maanpinta ei ole kaikilta osin enää samassa kunnossa kuin inventointikertomuksissa mainitaan.

Ohtola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Putaanvirran pohjoisrannalla, valtatien länsipuolella olevalla niemekkeellä, Ohtolan päärakennuksesta 50 - 100 metriä itään. Löydöt ovat tulleet viljelysmaalta. Vuoden 2005 inventoinnin mukaan paikka sijaitsee nykyisin pihamaalla, eikä alkuperäistä maanpintaa ole näkyvissä lainkaan. Kohde saattaa olla kokonaan tuhoutunut asumistoimminnan vuoksi.

Majaniemi (601010019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alvajärven pohjoisrannalla olevassa Alvajärven kylässä, Majaniemestä luoteeseen, vanhan maantien koillispuolella, hiekkakuopan reunalla, radan päätepisteen ja maantien reunan puolivälissä. Vuoden 1996 inventoinnissa asuinpaikka ja punamultahaudat vaikuttivat kokonaan tuhoutuneilta. Vuoden 2010 Alvajärven muinaisjäännösselvityksen yhteydessä paikka todettiin tuhoutuneeksi.

Pitkänen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muurasjärven kylän luoteisosassa, Särkilammen eteläpään itäpuolella, Reisijärventien kohdalla. Asuinpaikka on tuhoutunut tietöiden yhteydessä. Paikalta on löytynyt kivikirves (KM 5921:14), kvartsi-iskos ja palanutta luuta (KM 16881:1-2).

Riihijoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alvajärven koillispäässä, Alvajärven taajaman itäosassa, Riihijoen pohjoispuolisella olevalla pellolla, Mattilaan vievän tilustien länsipuolella, etelälounaaseen viettävällä peltorinteellä. Viljely lienee tuhonnut asuinpaikkaa. Vuoden 2010 muinaisjäännösselvityksessä asuinpaikka todettiin tuhoutuneeksi.

Kortesuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muurasjärven pohjoisen pohjukan, Ollovenlahden, koillispuolella olevalla hyvin kapealla harjulla, maantien 6574 molemmin puolin, Muuraksen asemalta 0,8 km pohjoisluoteeseen, tien ja radan risteyksen länsipuolella. Löydöt ovat peräisin tien penkasta. Maantie on tuhonnut paikkaa, osia lienee jäljellä tien pohjoispuolella.
Tarkastus 2023: Kohde on tuhoutunut tiealueen ojituksessa. Tien pohjoispuolella on iso maantieoja, jonka kaivumaat ovat peittäneet ja tuhonneet tien ulkopuolella olleen hyvin kapean muinaisjäännöksen aluerajauksen sisäpuolen.

Alvajärven urheilukenttä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alvajärven taajamassa, urheilukentän koillispuolella, Reisjärven tieltä noin 80 m koilliseen, Kokkomäen etelä-lounaispuolella, alarinteessä.
Vuoden 2010 Alvajärven muinaisjäännösselvityksen yhteydessä asuinpaikka todettiin tuhoutuneeksi.

Hämeenniemi (633010006) (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kukonsalossa, Kiminginjärven ja Tohtaanjärven välisellä kannaksella. Kukonsalo on ns. vaara-asutus, jossa asutus sijaitsee mäen/vaaran laella. Paikalla mainitaan peltoja raivattaessa 1900-luvun alussa hävitetyn useita mahdollisia lapinraunioita. Kyseessä saattaa olla myös viljelysrauniot. Pelto on sittemmin metsitetty.

Rajakangas (729010003) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mahlun kylässä, Saarijärvi - Myllymäki-maantieltä noin 550 m etelään olevan Rajakankaan talon lähellä, rinnepellolla, korkealla mäellä.
Röykkiö a:n sijainti on talosta 20 m etelään ja röykkiö b:n talosta 180 m länsiluoteeseen (b:n koordinaatit p=6950087, i=3399264). Röykkiöt lienevät aluperin kiukaita.
Röykkiö a on melko pyöreä, halkaisijaltaan noin 5 m. Sen päälle on kasattu peltokiviä. Kaivauksissa (yhteensä noin 40 neliötä) röykkiön pohjalla havaittiin pieni kuoppa, jossa oli hiiltä ja palaneita kiviä. Röykkiö b, joka on sittemmin hävinnyt, on ollut matala, kooltaan noin 3 x 5 m ja todennäköisesti hajoitettu peltoa raivattaessa, jolloin röykkiön kohdalla on havaittu palaneita kiviä, hiiltä ja raudanpaloja.
Paikalta, ilmeisesti röykkiön a läheltä ojasta, on vuonna 1911 löytynyt roomalainen, Trajanuksen (98-117 jKr.) aikainen kupariraha (KM 7594:2).

Saarenpää (729010029) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Summassaaren itärannalla, saaren keskivaiheilla olevassa pienessä Mertaniemessä, Saarenpään talon alueella, noin 4000 neliömetrin alalla. Ympäristö on tasaista hiekkamaata, joka on 1940-luvun lopulla raivattu pelloksi ja sittemmin jälleen metsittynyt. Paikalla on merkkejä sekä kivikautisesta että varhaismetallikautisesta asutuksesta. Päärakennuksen läheltä on löytynyt mesolliittinen työkalukätkö (?). Asuinpaikka on tuhoutunut osittain jo muinoin Summasjärven tulvan seurauksena; eri-ikäisiä löytöjä on tavattu nauhamaisissa kerroksissa tulvahiekkakerrosten välistä. Hieman pohjoisempana on löytynyt esiroomalaisia kuoppaliesiä (kohde Saarenpää N).
Vuosien 2018 ja 2019 tutkimuksien mukaan muinaisjäännös on tuhoutunut ja loppu poistettu kyseisissä arkeologisissa tutkimuksissa.

Karhila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saarijärven keskustasta Karstulaan vievän vanhan maantien varrella, Matosalmesta entisestä lossipaikasta noin 0,5 km luoteeseen, Matosalmen suun pohjoisrannalla olevalla pelloksi raivatulla savikumpareella (ns. pakkapelto). Paikalla on kesämökki pihoineen. Asuinpaikka lienee suureksi osaksi tuhoutunut. Vuoden 1995 inventoinnissa ei havaittu kiinteän muinaisjäännöksen merkkejä.

Kotaniemi (729010045) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven etelärannalla olevan Kotaniemessä. Niemen kärjestä noin 0,1 km matkalla kaakkoon on kapea hiekkaranta, josta on löytynyt kvartsia. Rannan yläpuolella on muinainen rantatörmä ja ympäristö on maaperältään karkeaa moreenia. Kyseessä on ilmeisesti järven tuhoama asuinpaikka, joka on nykyisen vedenpinnan alapuolella.

Herneniemi W (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven eteläosassa, Herneniemen länsipäässä, vastapäätä Multapakanniemeä. Rantahiekasta on löytynyt kvartsia, palanutta luuta ja palaneita kiviä noin 50 m matkalla. Kyseessä lienee veden tuhoama asuinpaikka. Noin 1 m korkean rantatörmän yläpuolella ei ole havaittu merkkejä muinaisesta asutuksesta. Vuoden 2006 tarkastuksessa ei enää havaittu mitään merkkejä asuinpaikasta.
Hiekkarannasta noin 30 m itään, noin 10 m järven yläpuolella on kaksi pyyntikuoppaa 25 m päässä toisistaan. Kuopat osoittautuivat vuoden 2006 tarkastuksessa halssittomaksi tervahaudaksi ja naurishaudaksi. Kuopista noin 10 m itään on suorakaiteen muotoinen asumuspainanne (6 x 4 m), jonka keskellä on pieni kuopanne. Painanteeseen tehdyssä koekuopassa on havaittu paksu hiilikerros ja palanutta maata. Talon pohja on myös historialliselta ajalta. Näiden historiallisen ajan kohteiden ikä ei liene kovin vanha, koska niissä ei ole huuhtoutumiskerrosta.

Rouvasaari (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Lapinraunio on sijainnut Ala-Keiteleen pienessä saaressa.
Se on sijainnut saaren pohjoiskärjen korkeimmalla kalliolla.
Kohde on tuhottu 1950-luvulla perusteellisesti. Paikalla on joitakin kiviä jäljellä.

Hietasaarenkannas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kyynämöisen länsirannalla, Hietasaaren ja Syrjänkankaan yhdistävän kapean kannaksen mantereen puoleisessa tyvessä.
Paikka on leirintäaluetta, ja maasto on kulunutta hiekkakangasta. Vuonna 1992 asuinpaikka oli vielä melko hyvin säilynyt, vaikka pintaturve olikin lähes kokonaan kulunut pois.
Paikka kärsi pahoja vaurioita 4.8.2010 myrskyssä ja sen jälkeisissä tapahtumissa. Keski-Suomen Ely-keskus myönsi keväällä 2011 kajoamisluvan myrskyssä kaatuneiden puiden kantojen poistamiseksi. Kajoamisluvan ja kesän 2010 myrskyjen jäljiltä paikka luokiteltiin tuhoutuneeksi kesäkuussa 2011.

Siirtola (931010014) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kymönsalmesta 700 m pohjoiseen, Siirtolan talosta 100 m länteen hiekkaisella luoteisrinteellä.
Löydöt paikalta ovat liuskekärki ja kvartseja.

Kapeenlahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hirvaskankaalta noin 8 km itään, maantien 69 eteläpuolella, Kuhnamon ja Vatianjärven välisestä Pörrinsalmesta noin 0,4 km lounaaseen, Kapeenlahden luoteispuolella olevan harjun rinteessä, eteläisellä tasanteella. Maasto on alueella hyvin vaihtelevaa. Paikalta on löytynyt kvartsikaavin ja -iskoksia. Alue on hiekanottoaluetta, ja asuinpaikka onkin lähes kokonaan tuhoutunut hiekanoton ja tienteon yhteydessä.

Suojoki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Suojoen Möttölänharjun itäpäässä, valtatien 13 varrella, sen pohjoispuolella olevalla hautausmaalla, Suojoen ylittävästä sillasta noin 270 m luoteeseen. Alue oli aikaisemmin hiekkapitoista, paikoin savista peltoa. Paikalta on kivikautisia ja historiallisen ajan löytöjä. Ennen hautausmaan rakentamista paikalla on suoritettu koekaivaus. Paikka on ilmeisesti täysin tuhoutunut hautausmaan rakentamisen seurauksena.

Savolainen (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee entisen Konginkankaan kunnan alueella, keskustassa, keskustasta valtatielle 4 vievän tien pohjoispuolella, kauppias Savolaisen talon maalla. Paikalla on ollut hautaröykkiö, joka paljastui kaupan pihassa olleen kumpareen tasoitustöissä vuonna 1913. Röykkiö on ollut kooltaan 7,5 x 8,5 m ja korkeudeltaan 0,5 m. Paikkaa on tutkittu kaivauksin vuonna 1914. Ilmeisesti hauta on kokonaan tuhoutunut. Mahdollisesti kyseessä on ollut matalaan röykkiöön tehty ruumishautaus, joka ajoittuu ristiretkiaikaan. Paikalta on löytynyt rautaesineitä, soikeita kupurasolkia, pronssikoruja, villalankaa, poronnahkaa ym.

Miekkainpetäjä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee aivan Jämsän ja Jämsänkosken rajalla, Myllymäen teollisuusalueen eteläpuolella. Sijainti on 30–50 metriä koilliseen Miekkainpetäjän hautausmaasta, Myllyharjuntien itäpuolella, vain muutaman metrin päässä tiestä. Paikalla on painanteita, jotka sijaitsevat Mäntyharjuntien katkaisemalla terassilla. Tien itäpuolella, jolla painanteet sijaitsevat, on terassista jäljellä vain kapea kaistale. Terassi on laaja ja tasainen, mutta siitä itään rinne laskee melko jyrkästi useamman metrin kohti Jämsänjokea. Terassilla kasvaa mäntyjä ja kuusia sekä hiukan lehtipuita. Aluskasvillisuus on varpuja ja sammalta. Maaperä terassilla on karkeahkoa hiekkaa.
Painanteita on havaittavissa terassilla yhteensä kuusi kappaletta. Painanteet ovat läpimitaltaan 3 – 3,5 metriä, syvyydeltään 30–40 cm ja muodoltaan soikeita. Niistä neljä havaittiin vuonna 2003, jolloin niiden epäiltiin olevan mahdollisia asumuspainanteita. Vuonna 2004 paikalla suoritettiin koekaivaus, jossa todettiin painanteiden olevan selkeästi ihmisen tekemiä, mutta iältään nuorehkoja. Painanteet ovat mahdollisesti historiallisen ajan nauriskuoppia tai hiilimiiluja. Alueen ei katsottu tarvittavan lisätutkimuksia.
Painanteiden lounaispuolella on niin kutsuttu Miekkainpetäjä, kelohonka, jota pidetään 1700-luvulla venäläisiä vastaan käydyn taistelun muistomerkkinä. Tarinoiden mukaan venäläiset olisivat taistelun tauottua lyöneet petäjän kylkeen miekkansa pystyyn. Tästä johtuu alueen nimi: Miekkainpetäjä.

Pölkki Suokannanlahti (Hautapaikat)
Historiallinen; Kesähaudat sijaitsevat Kyyjärven kollisrannalla, Suokannanlahden pohjoisrannalla. Kesähautapaikan itä- ja länsipuolella on kesämökkejä, eteläpuolella vanevalkama, itäpuolella rantatie ja kesähautojen muistomerkki.
Itse hautakuopat ovat tuhoutuneet tienvierusojan teossa. Ojan reunojen leikkauksissakaan ei ole enää jälkiä kuopista. Suokannan talon omistajan mukaan hautoja oli ollut paikalla kaksi kappaletta kooltaan n. 1,2-1,5 m x 0,5 m ja syvyydeltään n. 50-60 cm. Haudat olivat sijainneet rantatien pään länsipuolella tienvierusojan päädyssä pohjois-eteläsuunnassa peräkkäin. Pölkin kylän perimätieto kertoo hautojen olleen kahden muualta tulleen naisen, jotka olivat kuokkineet Pölkin kylässä peltoja kesäaikaan ja "kuolleet työnsä ääreen". Perimätiedon mukaan tämä olisi tapahtunut 1800-luvun loppupuolella.
Hautapaikan läheisyydessä ei ole havaittu muita haudoiksi tulkittavissa olevia kuoppia tai painanteita. (Ks. myös Lisätiedot).

Sorasto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jyväskylän mlk:n ja Laukaan kuntien rajalla, valtatiestä 4 0,7 km itään ja maantiestä 16719 0,2 km pohjoiseen, suuren sorakuopan reunalla. Alueella on terassimainen mäntykangasniemeke, jonka tuhoutumattomilla itä- ja länsipuolilla maasto on soista. Niemekkeen kärjessä on muutamia resenttejä kuoppia, joista on otettu soraa.
Asuinpaikkalöydöt (kolme kvartsi-iskosta) löytyivät terrassin keskiosasta, sorakuopan reunalta. Niiden välittömässä läheisyydessä oli kuopan leikkauksessa podsolimaannoksen alla ohut likamaakerros. Asuinpaikka näyttää tuhoutuneen soranotossa lähes kokonaan.

Ruokomäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Äänekosken ja Uuraisten rajalla, valtatien 4 länsipuolella, valtatien ja Hirvaskankaan risteyksestä 2,7 km luoteeseen. Suon reunassa, alueen ylitse kulkevan sähkölinjan alla on matalia kuoppia, joissa on tien puolella maavalli. Perimätiedon mukaan paikalla on Suomen sodan (v. 1808-1809) aikaisia poteroita ja rintavarustuksia, jotka liittyvät lähistöllä käytyyn kahakkaan. Paikalla oli tarkoitus järjestää väijytys etelästä päin tuleville venäläisille, mutta hanke epäonnistui. Kahakka käytiin pohjoisempana, Tallivuoren luona.
Tarkastus 2020: kohde ei ole Suomen sodan aikainen, eikä puolustusvarustus. Paikalla on maanottokuoppia ja 1800-luvun lopun/1900-luvun alun tervan polttoon liittyviä rakenteita.

Rossinkylä Anttilanranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikallinen harrastaja-arkeologi Risto Rossi on löytänyt Ukonjärven luoteisrannalla olevalta pellolta rautakuonaa. Mitään rakenteita ei ole näkyvissä, ja mahdollinen raudansulatuspaikka onkin todennäköisesti kokonaan tuhoutunut kynnettäessä.

Anttila (1000004824) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on kolmen kuution kokoinen maakivi, johon on hakattu rengasuurros. Uurroksen halkaisija on 10 cm ja syvyys noin 1 cm. Kivi ei ole alkuperäisellä paikallaan, vaan se on siirretty koordinaattien ilmoittamasta paikasta luoteeseen nykyiselle paikalleen pellon reunaan.

Rauanlahti Rauanvuori (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhalla torpanpaikalla ei ole enää havaittavissa rakenteita, mutta torppa lienee sijainnut muusta ympäristöstä erottuvalla tasaisella kohdalla. Pihapiirin vieressä virtaa pieni puro, ja läheisen mökin omistajien mukaan tie on mennyt aikoinaan torpan ja rannan välistä.

Kärnä Varis (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on vielä 1900-luvun puolella "käytössä" ollut kiviaita. Lähellä tätä kiviaitaa on massiivinen n. 20 m x 20 m kokoinen röykkiö, jossa on jopa 1 m Ø olevia kiviä. Röykkiö on todennäköisesti luonnon muovaama.

Pääjärvi Tullila (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ala-Karangasta Hepolampeen laskevan Karajoen pohjoispuolella, noin sadan metrin päässä rannasta etelään viettävässä rinteessä pienen kalliopaljastuman eteläpuolella sijaitsevassa suurehkossa maakivessä on uurrekuvio, joka muodostaa kärjellään seisovan kolmion. Täyttä varmuutta siitä, on uurros luonnon muovaama vai ihmisen tekemä, ei ole. Alue on kuitenkin ollut 1500-luvulla kolmen erämaan rajalla (Kalmari ja Kardangan kaksi erämaata). Vanhat erämaiden rajat ovat vieläkin nähtävissä Pylkönmäen, Karstulan ja Saarijärven rajoissa.
Kivestä luoteeseen on kertoman mukaan sijainnut 1800-luvun alkupuolen sotilastorpan paikan, joka olisi tuhoutunut autotallin rakennustöissä.

Ylä-Viivajärvi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ylä-Viivajärven pohjoispäässä olevassa Niemelän niemen keskellä, laaakealla harjanteella ja rinteellä.
Paikalla ovat vanhan Niemelän tilan jäännökset, sammaloitunut kivijalka, ja kiukaan raunio sekä kellarikuoppa. Loivalla rinteellä on sammaloitunut kiviaidan pätkä.

Ulakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Purettu kiviröykkiö, ilmeisesti uuni Ulakon tilan maalla. Ruotsulan kylän Ulakon tila sijaitsee Korpilahden etelärajalla Päijänteen Vanhanselän kaakkoisrannalla. Röykkiö on sijainnut talosta 120 metriä lounaaseen ja 100 metriä rannasta. Huujärven emäntä on purkanut röykkiön 1960-l alussa. Röykkiön alta oli paljastunut suorakulmainen, isohkoista kivistä tehty latomus 60 x 120 m, jonka lounaispää oli auki. Latomuksen keskustaa tutkittiin inventoinnin yhteydessä 1964. Reunojen tasalla oli tuhkaa ja hiiltä noin 20 cm syvyydelle.
Ulkouuni; rakennuksen jäänteitä ei ole ympäristössä näkyvissä.

Tyvelänlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Laukaa - Leppävesi tien itäpuolella, Laukkaveden Tyvelänlahden pohjukasta luoteeseen.
Paikka on loivasti itää kohti viettävää peltoa ja topografialtaan asuinpaikaksi sovelias. Kvartsi-iskosta lukuun ottamatta inventoinnissa ei tehty muita asuinpaikkaan viittavia havaintoja.
ilmakuvien (2017) perusteella paikka on tuhoutunut rakennus- ja tietöissä.

Jääsjärvi Pääsaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Pääsaaren keskellä on perimätiedon mukaan sijainnut uhrikuoppa, johon on heitetty saalistettujen karhujen ja ilvesten kallot (Suvanto 1965:84). Paikalla ei ole havaittavissa rakenteita.
Inventoinnin 2019 mukaan paikalla ei ole mitään.

Radanvarsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Palaneita luusiruja on löydetty polun pinnasta aivan radan vierestä. Kysymyksessä voi olla kivikautinen asuinpaikka loivasti kaakkoon viettävällä hiekkakankaalla.

Linden (Hautapaikat)
Rautakautinen; Hautapaikka sijaitsee mantereen puolella, lähellä siltaa Papinsaarentien pohjoispuolella rannan tuntumassa, laiturin yläpuolella.
Entisen Fabian Lindenin mökin seinänvierestä on löytynyt ajoittamaton ruumishauta, muista löydöistä ei ole tietoa. Nykyään paikka on kesäasunnon hoidettua pihapiiriä.
Inventointi 2022: Ruumishaudan arvioitu sijaintipaikka on yhä asutussa pihapiirissä. Hauta sijoittuu 1791 isojaon käyttökopiokartalla näkyvän tonttimaan alueelle. Päijänteen pinta on ollut reilun metrin korkeammalla ennen pinnan laskua 1830-luvulla, ja hautapaikka on sijainnut rannan tuntumassa, pienessä niemessä, Papinsaaren sillan kupeessa.

Laajavuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Karttamateriaalin perusteella Laajavuorella on ollut Struven ketjun mittauspiste vuodelta 1834. Lähimmät mittauspisteet ovat Multamäki 24,5 km, Ruuhimäki 26,5 km ja Roninmäki 5 km. Kohde on nykyään laskettelurinteen maamassojen alla.

Multamäki (1000016004) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Finninkylän pohjoispuolisen Multamäen huipulla on sijainnut Struven ketjun maanmittauspiste vuodelta 1834. Paikalla on nykyään retkeilyalue, ja tulenpito on ilmeisesti hävittanyt pisteen. Pari varamerkkiä on hävinnyt teiden ja latupohjien raivauksien yhteydessä. Lautakodan alla kalliossa on kolmiomittauspiste vuodelta 1932. Lähimmät muut pisteet ovat Telttimäki 28 km, Ohenmäki 21,5 km, Silmutmäki 31,5 km, Ruuhimäki 32,5 km ja Laajavuori 24,5 km.

Äänejärvi (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Äänekosken kirkosta itään Äänejärven pohjoisosassa.
Viistokaikuluotaamalla havaittiin 1998 neljä lähes toisissaan kiinni olevaa proomun hylkyä. Proomujen pituus on noin 20-35 metriä.
Proomuja käytettiin Äänekosken tehtaiden koivupuiden kuljetuksiin.
Museovirastolle lähetettiin 2020 tieto, että proomut on vuoden 2006 tienoilla poistettu järven pohjasta ja poltettu Äänejärven rantojen puhdistuksen yhteydessä.

Oravanmäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Avohakkuualueella, jota on kynnetty ja josta on poistettu kannot, sijaitseva kaskiröykkiö alue. Kohde on tuhoutunut metsänuudistuksessa. Ei suojelutarvetta.

Kirri 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla oli kaksi halkaisijaltaan 2 hiilihaudan jäännettä noin 8 m etäisyydellä toisistaan. Vt 4 peruskunnostuksen yhteydessä kohteilla suoritettiin vuonna 2018 koekaivaus hiilimiilujen luonteen selvittämiseksi ja ajoittamiseksi. Koekaivausten yhteydessä havaittiin niiden ympäristöstä rautakuonaa. Hiilimiilut todettiin varhaiskeskiaikaisiksi (1295-1404) minkä vuoksi vuonna 2019 niiden ympäristössä suoritettiin arkeologinen tarkkuusinventointi ja kuona-alueen vierestä todettiin raudansulatusuunin jäännökset. Nyt tehtyjen tutkimusten yhteydessä otettiin kolme radiohiiliajoitusta, jotka tukevat aiempia ajoituksia; raudansulatusuunia on käytetty keskiajalla.
Tutkimusten jälkeen kohteet vapautettiin rakentamiselle.

Hietasyvä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Veden tuhoama kivikautinen asuinpaikka. Vesirajasta, hiekkarannalta löydetty kvartsia, kourutaltta ja mahdollinen tuuran teelmä.

Kiukkoila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lopotissa Jämsänjoen länsipuolella, kirkosta noin 500 metriä länteen. Kiukkoilassa oli kaksi taloa v. 1539. 1730 Kiukkoilassa oli kaksi taloa Sakari ja Hopsu. Sakarin nimellä kylä näkyy 1780-luvun rekognosointikartassa. Alueella on nykyisin kerrostaloja ja historiallisen ajan asuinpaikka on tuhoutunut.

Kannila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteen sijainti ja ajoitus perustuu historiallisiin karttoihin ja lähteisiin, se on tarkastettava maastossa. Kannilasta käytettiin 1500-luvun maakirjoissa myös nimeä Anniala ja Anomala. Siellä oli v. 1539 yksi talo.

Päkäri 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Päkärin torpan kohdalla Lapinsalmessa, sen itärantavedestä, hiekkapohjasta löytyy vuosittain iskoksia, palanutta ja palamatonta luuta veden eroosikulumisen vuoksi. Löydöt valuvat runsaasti muokastusta rantapenkereestä. Löydöt viittaaat tuhoutuneeseen kivikautiseen asuinpaikkaan. Kvartsit ovat maanomistajalla.

Ottola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keiteleenpohjan kylässä, Myllyahon tilan rakennuksista 150 m kaakkoon. Paikka on hiesu- ja hietapellon lounaisrinne.
Löydöt paikalta ovat hiotun liuske-esineen pieni kappale, kvartsikaapimia ja -iskoksia.
Tarkastus 2023: Koko asuinpaikka on tuhoutunut täysin metsänhoidossa. Alue on laikutettu ja ojitettu voimakkaasti. Metsänkäyttö tapahtunut 2000-luvun alussa, todennäköisesti vuonna 2006.

Rynkänen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiimasjärven länsirannalla, Koljalasta noin 2 km itään ja Rynkäsen talosta 250 m itään. Paikalla on ollut hiekkakumpare, jonka kohdalta on löytynyt kivikautisia asuinpaikkalöytöjä. Kumpare on sittemmin hävinnyt (perunakuoppien rikkoma?) eikä vuoden 1995 inventoinnissa aluetta pystytty paikallistamaan.

Juurikkaanniemi (Hautapaikat)
Rautakautinen; Paikka sijaitsee Juurikkaanniemen eteläosassa, sairaalan länsipuolella.
Alueella todettiin vielä vuonna 1960 kiven ja maansekaisia kumpuja, joissa oli hiiltä ja palanutta savea (1896 kihlakuntakertomus/J.F.Ollinen, mainitsee myös kuottaa/kuonaa).
Vuoden 1969 tarkastuksessa 1969 todettiin kummut hävitetyiksi.

Lähdeniemenkangas 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Lidarhavainto, kolmen kuopan muodostama kokonaisuus metsäisellä mäellä, ympäristössä näkyy äestyksen jälkiä. Kuoppien välinen etäisyys n. 7 m. Kuoppia näyttää ympäröivän valli, sen halkaisija hiukan alle 20 m. Korkeuskäyrä 165m mpy, metsäalue. Ei tarkastettu maastossa.

Jyväsjärvi Ylistönrinne (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Sijaintipaikka on Jyväsjärvessä Ylistönrinteen pohjoispuolella noin 3,5 metrin syvyydessä.
Isohko hylky, josta on olemassa viistokaikuluotauskuva. Kohdetta ei ole visuaalisesti tarkistettu. Hylky havaittiin viistokaikuluotaamalla kesäkuussa 2025.
Hylky liittynee Lutakon alueen 1900-alun tienoilla alkaneeseen teollisuustoimintaan.