mj

Lehtolan metsä (Kivirakenteet)
Kohdetunnus 108010001
Historiallinen; Kohde sijaitsee alavan ja kosten korven keskellä korkeammalla paikalla, kumpareella. Kivistä ladotun, alunperin nelikulmaisen uunin raunio on kooltaan 2 x 2 x 1,5 m.

Sirkan metsä (Hautapaikat)
Kohdetunnus 108010002
Varhaismetallikautinen; Mahdollinen lapinraunio sijaitsee Sirkkalan ja Jumesniemen kautta Tampereelle vievästä tiestä noin 1,5 km lounaaseen, Sirkan talosta noin 2 km länteen, metsässä soramäen pohjoisrinteen tasanteella. Sammaleinen kiviröykkiö on maapohjalla. Se on muodoltaan pyöreähkö ja halkaisijaltaan 3,3 m.

Perttu (Asuinpaikat)
Kohdetunnus 108010004
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Parilanjärven pohjoisrannalla olevalla, etelään viettävällä savipellolla.
Löydöt paikalta ovat kvartsia ja kourutaltta.
Löytöalueen koko on noin 60 x 20 m.

Lamminmäki (108010005) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sammaltunut kiviröykkiö sijaitsee Oksjoen itäpuolella, Perälän eli Lamminmäen talosta noin 250 m koilliseen, mäenrinteessä, metsässä, noin 20 m pellon reunasta.
Lohkokivistä tehdyn röykkiön koko on 2,5 x 3 m. Osa kivistä on palaneita. Kysymyksessä voi olla myös rakennuksen kiuas.

Haapaniemi (108010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vesajärveen kaakosta pistävällä niemellä lähellä rantaa kallion juurella.
Paikka on savikkoinen pelto. Löydöt paikalta ovat etupäässä kvartsia.

Saukko (108010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vesajärven etelärannalla olevan niemen kärjessä Tervalahden länsipuolella, Saukon talosta 250 m koilliseen. Paikka on hiesupelto.
Löydöt paikalta ovat tasakantaisen kvartsiittinuolen pala, kvartsia ja palanutta luuta.

Iso-Muotia (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kyröskoskelta tulevan tien varressa Vesajärven länsipuolella olevassa niemessä.
Maaperä paikalla on savea ja hiesua. Pellosta ei vuoden 1969 inventoinissa löydetty mitään merkkejä asuinpaikasta. Aikaisempien löytöjen perusteella on kuitenkin mahdollista, että alueella on asuinpaikka. Iso-Muotian talon mailta on löydetty vasarakirves, eteläsuomalainen tasataltta, alkeellinen kirves ja pohjalainen taltta. Edellä mainittujen esineiden tarkat löytöpaikat eivät ole tiedossa.

Majamaa (108010009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Vesajärven itärannalla, Majamaan talosta 100 m itään, taloon vievän tien pohjoispuolella olevalla hiesuisella peltorinteellä.
Alueelta on useita irtolöytöjä, mutta ainoastaan yhden Hämeenkyrön museossa säilytettävän tasataltan löytöpaikka on tiedossa ja se on löytynyt juuri tästä pellosta. Maastoltaan alue sopii asuinpaikaksi.
Vesajärven koululla säilytettävä kirves on myös Majamaan pellosta kuten myös hukkaan joutunut kourutaltta.
Majamaan pellosta on myös ajoitukseltaan epävarma tulusrauta.

Osara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alhonjärven pohjoispään itärannalla, Osaran talosta noin 200 m pohjoiseen olevalla, länteen ja luoteeseen viettävällä hiesusavipellolla.
Paikalta on pohjalainen tasataltta, kvartsikaavin, -iskoksia ja hioimen pala.

Antila 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alhonjärven pohjoispään länsirannalla, Antilan talosta noin 300 m koilliseen olevalla hiekkaisella pellolla.
Löydöt paikalta ovat kvartsia.

Kortesoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vesajärveltä Ihanankulmalle tulevan tien varressa Kortesojan talon ulkorakennusten eteläpuolella olevan pellon yläosassa. Paikka on tasaista hiesupeltorinnettä. Kohteen laajuus on noin 20 x 60 m.
Paikalta on löydetty pallonuijan teelmä, käyräselkäinen kourutaltta sekä kvartsikaavin. Asuinpaikka voidaan löytöjen perusteella ajoittaa esikeraamiseksi.

Linnaseinä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Parilasta tulevan tien länsipuolella, Mustajärvestä noin 1 km etelään, Järvelän talosta noin 600 m lounaaseen olevalla Linnaseinä-nimisellä hiekkaisella pellolla. Linnaseinänmäen koillisosassa on korkea pystysuora seinämä. Pellon halki kulkevan ojan länsipuolelta on löydetty nuorakeramiikkaa.

Järvelä (108010014) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Järvelän talosta 50 m kaakkoon, ulkorakennusten ja metsätien eteläpuolella. Paikalta on tieojan reunasta löydetty paljon kvartsinsiruja. Joukossa ei ole selviä esineitä. Alue on melko tasaista hiesumaata.

Peltoniemi (108010015) (Hautapaikat)
Kivikautinen; Oletettu vasarakirveskulttuurin hautapaikka sijaitsee Järvelän talosta 100 m itään olevan vanhan hiekkakuopan alueella metsässä. Ilmeisesti tästä hiekkakuopasta on peräisin vuonna 1933 löydetty vasarakirves (Hämeen museo). Täältä on löydetty myös nuorakeramiikkaa sekä mahdollisesti kaksi muuta kivikirvestä, tasataltta, reikäkivi ja kvartsia. Kohde on mahdollisesti tuhoutunut.

Mustajärvi Rantapelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hämeenkyrön ja Mouhijärven rajalla olevan Mustajärven koillisrannalla, Mustajärven talosta 300 m kaakkoon olevalla savipellolla. Maasto viettää lounaaseen. Kvartsit löytyivät pellon yläosasta läheltä metsän reunaa.

Mustajärvi Mäkipelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Hämeenkyrön ja Mouhijärven rajalla olevan Mustajärven koillisrannalla, Mustajärven talon länsipuolella olevalla hiesupellolla. Paikalta on kvartsia, joka saattaa olla myös luontaista murskaa. Selvät iskokset puuttuvat. Liuskekärjen katkelman (Satakunnan Museo) on arveltu olevan Mustajärven talon maalta.

Ala-Keskinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Ristimäkeen vievän tien eteläpuolella olevalla peltoalueella, Ala-Keskisen talosta 500 m länsilounaaseen.
Paikka on tasaisen savisen pellon keskellä, tiestä 100 m etelään oleva hiekkainen töyry. Sen etelälaidalta on kvartsia. Samalta alueelta on löydetty mahdollisesti liuskekärjen kantakatkelma.

Pahamäki (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kiviröykkiö sijaitsee Herttualan kyläryhmän länsipuolella, tienristeyksestä noin kilometrin päässä olevan louhikkoisen kalliomäen korkeimmalla kohdalla.
Paikalla on ollut kolmiomittaustorni. Sen pohjoispuolella on Ristimäen talo. Paikkaa on sanottu Pahamäeksi, Ristimäeksi ja Tornimäeksi.
Matala, lohkokivistä kasattu röykkiö on torninpaikan itäpuolella. Röykkiö on muodoltaan epämääräinen, matala ja koostuu 1-2 kivikerroksesta, joita on noin 4 x 4 m alalla. Kysymyksessä saattaa olla lapinrauniotyyppinen hauta.

Yli-Raukola (Hautapaikat)
Rautakautinen; Viikinkiaikainen kalmisto sijaitsee Heijärven itäpuolella, Heinijärven tienristeyksestä noin 250 m etelään, välittömästi Raukolan talon lounaispuolella olevalla hevoslaitumella.
Kohde käsittää kaksi kivikkoista laidunharjannetta ja niiden välisen pellon. Itäharjanteella on maan- ja kivensekainen röykkiö. Sen koko on 4,5 x 5 m ja korkeus 0,3 m. Röykkiön koillispuolelle on rakennettu noin 8 vuotta sitten omakotitalo. Kohteen laajuus on 120 x 55 m.
Löydöt paikalta ovat miekan kahva ja kirves, mahdollisesti myös keihäs ja kaularenkaan kappale. Röykkiöön kaivetusta koekuopasta on löydetty mm. palanutta luuta ja palanutta savea.
Inventointi 2010: Paikka on nurmella ja laitumena. Alueella on kaksi varsin selvästi erottuvaa röykkiöitä (4x3 m ja 3,5x3 m). Silmänvaraisten havaintojen perusteella röykkiöt jokseenkin neliömäisellä tai suorakaiteenomaisella muodollaan sopisivat (myös) kiuas- tai uunimaisiksi rakenteiksi. Siihen suuntaan viittaa myös aiemmissa maastotöissä röykkiöstä talteen saatu palanut savi.

Ruusi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Heinijärvestä vajaan kilometrin itään, Heinijärven koulusta noin 400 m eteläkaakkoon, muinaisella niemekkeellä.
Paikka on Ruusin talon pihapiiriä, puutarhaa ja navetan pohjoispuolella olevaa hiesupeltoa. Paikalta on löydetty kvartsikaapimia ja -iskoksia.

Laitila (108010023) (Hautapaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kalmisto on sijainnut Kirkkojärven ja Kallioistenselän välisellä niemellä, niemen yli vievän maantien eteläpuolella olevan talon pihamaalla ja rakennusten kohdalla. Kohde on mahdollisesti kokonaan tuhoutunut.
Vuonna 1895 tuli museoon pari viikinkiaikaisen kaularenkaan palaa, joiden sanotaan löytyneen talon pihamaalta. Vuonna 1950 tulleen pyöreän kupurasoljen sanotaan löytyneen talon läheltä puutarhasta ja pyöreän pronssiriipuksen rantahietikolta.
Paikalta on myös kivikautinen löytö, liuskeriipus.
2019 inventoinnissa talon eteläpuolella todettiin tehdyn kaivuutöitä, minkä seurauksena maaperästä voitiin tehdä havaintoja. Muinaisjäännökseen viittavia löytöjä tai rakenteita ei tavattu.

Honkaharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkojärven eteläpään itärannalla, Laitilan talosta noin 500 m pohjoiseen. Eteläpuolella on suuri sorakuoppa, jossa on seurakunnan leirikeskus. Vanhan ja uuden sorakuopan välillä on metsämaastoa, jonka terassilta leirikeskuksen ulkorakennusten luota on löydetty mm. kampakeramiikkaa, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Paikalla on myös havaittavissa tummanpunaruskeaa kulttuurikerrosta.
Vuoden 2019 inventoinnissa kohteesta ei tehty uusia havaintoja.

Huuppo (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiöt sijaitsevat Kallioistenselän länsirannalla, Aromaantien molemmin puolin, Huupon talosta etelään olevan laidunmaan keskellä matalalla kalliolla.
Kaksi, Huupon talosta 50-60 m etelälounaaseen sijaitsevaa röykkiöitä ovat turpeen peitossa. Muodoltaan ne ovat kuperia. Toisesta on löydetty koekuopasta tuhkamaata, hiiltä ym. historiallisen ajan aineistoa. Sen halkaisija on noin 4 m. Edellisestä noin kaksi metriä pohjoiseen on turpeen peittämä kivikasa, josta on koekuopasta rautakuonaa ja palanutta savea. Röykkiön koko 3 x 4 m.
Kolmas röykkiö, joka sijaitsee Huupon talosta länteen on kooltaan 7x5 m ja muodoltaan soikea ja pinnaltaan kupera. Voisi olla kiuas. Kiuas sijaitsee isojakokartan 1763 mukaan Pylsyn ja Huopon talotontilla.
Huupon talosta on löydetty keihäänkärki, mutta sen tarkka löytöpaikka ei ole selvillä.

Räystö (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kivikummut sijaitsevat Kyrösjärveen pistävän Isonniemen lounaisosassa, Osaran kartanosta noin 500 m kaakkoon peltojen keskellä pensaikon ja taimiston peittämällä mäellä. Pellon reunassa on matala röykkiö, jonka koko on 2,3 x 3,5 m.
Edellisestä kolme metriä etelään on 4 x 5 m kokoinen maansekainen, reunakehällinen röykkiö.
2017 inventoinnin aikana havaittiin neljä röykkiötä ja yksi kuopanne. Muinaisjäännösrekisterissä ilmoitettujen koordinaattien kohdilta ei röykkiöitä havaittu. Ajoitukseen rautakautiseksi ei saatu varmuutta.

Lavassalo (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Mahnalan ja Lemakkalan kylien rajalla, Rättärin talosta noin 500 m itään, itä-länsisuuntaisen korkean metsäharjun koillisreunalla.
Kiviröykkiöiden ympäristö on tasaista. Röykkiöiden koot ovat 1,8 x 3,5 m ja 1,8 x 2,5 m. Jälkimmäinen röykkiö on edellisestä 3 m kaakkoon.
Kohteen aiemmat koordinaatit osoittivat kiviseen ja louhikkoiseen mäenrinteeseen. Koordinaattien osoittamalla paikalla ei havaittu röykkiötä. Koordinaattipisteen pohjoispuolella kulkee kylien välinen raja, jota tarkastettiin mahdollisten rajamerkkien paikantamiseksi. Selkeää rajamerkkiä ei havaittu. Sen sijaan peruskartan muinaisjäännösmerkinnän kohdalla, noin 65 metriä koordinaattipisteestä koilliseen avokallion itäpuolella kuusimetsässä havaittiin kaksi kivirauniota. Paikalla on tehty joitain vuosia sitten metsätöitä, joista huolimatta röykkiöt ovat yhä tunnistettavia.
Röykkiöiden tarkempi luonne jäi hieman epäselväksi, mutta ne toivat mieleen historiallisen ajan toiminnan, lähinnä ehkä kaskirauniot. Saattaa olla, että paikoin tiheässä kuusikossa on useampia kivirauniota. Tosin kaskeamisen kannalta paikka vaikutti hieman vaikeakulkuiselta ja syrjäiseltä. Mahdollisesti paikalla on sijainnut pienialainen kaski.

Lehtiniemi (108010028) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Mahnalanselän Lehtiniemenlahden länsirannalla, tien oikealla puolella kahden ojan väliin jäävän mäkiharjanteen itäpäässä vanhalla laidunharjanteella ja pellolla.
Paikalla on alunperin ollut useita kiviröykkiöitä, joista kaksi on tutkittu. Kun peltoa raivattiin vuonna 1879 ja siitä ajettiin kiviä niin löydettiin vasarakirves ja rautaesineitä. Kohteessa on suoritettu pienialaisia tutkimuksia. Löytöinä paikalta on mm. miekka, kaksi keihäänkärkeä (kansainvaellus- ja merovingiaikaa) ja värttinänpyörä sekä kuonaa.
Kohde on todennäköisesti suurimmaksi osaksi tuhoutunut pellon raivauksen yhteydessä.

Kotti (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kiven- ja maansekainen röykkiö sijaitsee Mahnalanselän pohjoisrannalla Iso-Kauppilan talosta 200 m länsiluoteeseen, rantatörmästä noin 10 m päässä kivikkoisella laidunalueella. Kumpare on raivaamaton. Sen päällä on turpeen peittämä maakumpu kooltaan 6 x 7 m. Siihen kaivetusta koekuopasta on rautainen nuolenkärki ja palanutta luuta. Paikalla on myös entisen Kotin talon riihenkiukaita.
2019 inventoinnissa paikalla havaittiin peltosaareke, jossa on useita eri kokoisia kiviraunioita. Aiemmissa inventoinneissa havaittua kumpua on vaikea hahmottaa, mutta sellainen havaittiin peltosaarekkeen itäosasta. 1989 inventoinnin koordinaatin osoittamassa paikassa ja sen eteläpuolella maastoa on tasattu.

Nikkilä (108010030) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kallioistenselän Taivallahden koillispuolella Nikkilän talosta 200-250 m luoteeseen, rannan ja jyrkän kallion väliseltä hiesupellolla.
Löydöt, oikokirves, hioimen palat ja kvartsit ovat pellon alaosasta.
Vuoden 2019 inventoinnissa paikalta ei tehty uusia havaintoja.

Mäkelänvuori (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Kallioistenselästä noin 1,5 km itään ja saman verran Simunan tienristeyksestä itäkaakkoon ja Honkasuon talosta pohjoiskoilliseen metsäisen vuoren pohjoispuolisella tasanteella.
Röykkiön koko on 3,3 x 3,9 m, korkeus 0,5 m. Länsipuolella on ryhmä isoja kivenlohkareita.
2019 inventoinnissa röykkiön sijaintitietoa tarkennettiin.

Salminussuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Uuni sijaitsee Tampere-Vaasa -tien varressa, Salminusjärvestä (kartalla Salmelusjärvi) noin 300 m pohjoiseen olevalla kalliolla, jonka etelä- ja länsipuolella on kuiva Salminussuo (Salmelussuo).
Uuni on sammaloitunut kiviröykkiö, jonka koko on 2 x 2 x 0,5 m. Keskellä on vajoama, ja kallionlaidassa on mahdollisesti ollut suuaukko.
Inventointi 2010:
Röykkiö oli ennallaan, mutta mahdollisesti se on ruohottunut
lisää, mikä saattaa hankaloittaa sen havaitsemista maastossa. Röykkiö, joka on nykyisin aivan valtatien varren hirviaidan vieressä, erottuu kuitenkin hyvissä oloissa
jopa valtatielle saakka. Röykkiön ympäristöä tielinjalla inventoitiin tarkasti, mutta
muita merkkejä muinaisjäännöksistä ei todettu. Röykkiön ajoitus ja funktio on epävarma - jonkinlainen kiuas ilmeisesti – mahd. ns. ryssänuuni.

Kortesuonmäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kiviröykkiö sijaitsee Viljakkalan rajalla Riihijärvestä 200 m kaakkoon, Anttilan talosta kilometrin länsilounaaseen metsässä luoteeseen kallistuvalla kalliolla. Röykkiötä on kaiveltu. Sen koko on 5,2 x 5,8 m. Sitä on sanottu ennen hiidenkiukaaksi. Lähellä on vanha pieni peltoraivio. Sen lähellä on useita peltokivikasoja.

Hiirenmäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Mahdollinen lapinraunio sijaitsee Lavajoesta noin kilometrin länteen Anttilan talosta 200 m luoteeseen kivikkoisen harjanteen itäreunalla peltotilkun länsireunassa.
Röykkiö on matala, sammaloitunut ja kooltaan noin 4 x 4,5 m. Siitä noin 20 m luoteeseen on matalaa, aitamaista kivirakennetta. Lisäksi alueella on ainakin parissa kohtaa hajanaista kivikkoa.

Vänni (108010038) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Kyröskoski tiestä noin kilometrin etelään, kuivatun Turkkilanjärven länsirannalla Vännin talosta noin 200-300 m etelään olevalla hiesupellolla, Niemenvainiolla. Alueelta on löydetty Jäkärlän tyypin kirves, pohjalainen taltta, kivi- ja kvartsi-iskoksia.

Raunamäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Kyrösjärveen pistävän Isoniemen keskivaiheilla, Osaran kartanosta noin 1,5 km itäkaakkoon pensaikkoisella mäellä peltojen keskellä.
Röykkiöitä on kahdeksan. Niistä on tutkittu yksi vuonna 1932. Tutkittu röykkiö on ilmeisesti tuhoutunut 1960-luvulla.
Muiden röykkiöiden koot ovat seuraavat: a) halk. 6 m, b) 4 x 5 m, korkeus 0,7 m, c) silmäkivi 3 x 4 m, korkeus 0,5 m, d) silmäkivi e) halk. 6 m, korkeus 0,5 m, ympärysvalli ja silmäkivi f) 5 x 10 m, korkeus 0,4 m, kaksi silmäkiveä g) 4,5 x 6 m, silmäkivi h) 8,5 x 13,5 m, kolme silmäkiveä.
Inventoinnissa 2017 alueella havaittiin kolme röykkiötä. Näkyvyys oli paikoin olematonta tiuhan kasvuston vuoksi. Metsäsaareketta on myös laikutettu voimakkaasti.

Isosaari (108010040) (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiö sijaitsee Kyröskoskesta pohjoiseen olevan Isosaaren korkeimman tasanteen luoteisreunalla.
Röykkiö on maan- ja kivensekainen ja silmäkivellinen. Sen koko on 3 x 3,3 m ja korkeus 0,5 m.

Isoniemi (108010041) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiöt sijaitsevat Kyröskoskesta pohjoiseen olevassa niemessä moreenimäen luoteeseen kallistuvalla laella.
Röykkiöiden koot ovat 1) 1,7 x 2 m 2) edellisestä kolme metriä kaakkoon olevan röykkiön koko on 1,3 x 1,8 m, silmäkivi, 3) edellisestä kahdeksan metriä itään pieni röykkiö, jonka halkaisija on 1 m.
Luhtalahden talon pohjoispuolella sijaitsevan mäen laen pohjoisosasta
havaittiin 2017 inventoinnissa neljä kiviröykkiötä. Röykkiöt 1-3 sijaitsevat ryteikköisessä nuoressa sekametsässä. Maanpinta näiden röykkiöiden alueella on kivikkoista ja möykkyistä. Röykkiö 4 on havaituista röykkiöistä luoteisin ja samalla epämääräisin. Pellonraivauskasoiksi röykkiöt sijaitsevat hieman oudolla paikalla kivisen mäen laella.

Patasenvuori (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohteeseen kuuluu kuusi osin epämääräistä röykkiötä, joista osa saattaa olla viljelyröykkiöitä. Röykkiöt sijaitsevat korkealla, pääosin jyrkkärinteisellä, metsää kasvavalla mäellä Patasen talosta n. 400 m itään. Keskeisin röykkiö (nro 1) on jyrkän kalliomäen laen luoteisreunalla olevalla tasanteella, moreenipohjalla. Röykkiön koko on 3,5 x 6 m. Siinä on metrin korkuinen silmäkivi, jonka luoteis- ja länsipuolella on tiivis kiveys. Röykkiön päällä on jonkin verran kasvillisuutta. Eteläisin röykkiö (nro 2) on pienellä kallioaukealla. Se on maansekainen ja halkaisijaltaan n. 6 m. Röykkiö 3 on epämääräisempi kiveys kallion koillisrinteellä, 5 x 4 metrin kokoinen. Vuonna 2017 löytynyt uusi röykkiö 4 on noin 3 x 4 metrin kokoinen, kiven ja maan sekainen, matalahko. Röykkiö 5 sijaitsee röykkiöstä 1 noin 15 m länteen. Rakenne on maansekainen. Suurin kivi, joka sijaitsee sen SE-osassa, on noin 70-80 cm korkea. Muut kivet eivät muodosta yhtenäistä ja selkeää kiveystä vaan ovat pääosin hajallaan. Rakenne 6 on mahdollinen röykkiö pienellä tasanteella, röykkiön 3 eteläpuolella; mitat n. 3 x 3 x 0,4 m.

Iso-Tahkosaari (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Mahdollinen lapinraunio sijaitsee Mahnalanselän Ison Tahkosaaren itäisellä laella, kesämökin koillispuolella.
Kiviröykkiö on hajotettu, sammaloitunut ja jäkälöitynyt. Sen laajuus on 10 x 12 m ja korkeus 0,5 m.

Pitkäniemi (108010044) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Mahnalanselän Pitkäniemen kärjessä Perkiönlahden pohjoispuolella, Einolan talosta 850 m kaakkoon, kalliopohjalla. Röykkiötä on vähän kaiveltu. Se on muodoltaan pyöreä, halkaisijaltaan 5-6 m. Länsireunassa erottuu kivikehä.

Pelttarinvuori (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Mahnalanselän länsipuolella, Haapaniemenkulmalla, Kolunojasta 200 m itään ja Haapaniemen talosta 600 m itäkaakkoon, pohjoiseen laskevassa rinteessä, noin 20 m päässä rinteen reunasta.
Röykkiön halkaisija on 4,5 m ja korkeus 1 m.

Kievari (108010046) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pitkänomainen kiviröykkiö sijaitsee Kaipiosta Hämeenkyrön kirkolle johtavan tien eteläpuolella moreenimäen rinteessä.
Kiveyksen laajuus on 4,5 x 15,5 m ja korkeus 0,5 m. Siinä on ulkokehä.

Mäkipää 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Kaipiosta Hämeenkyrön kirkolle johtavan tien eteläpuolella, Mäkipään talosta 800 m itäkaakkoon mäen lounaislaidalla.
Röykkiön koko on 2,7 x 3 m. Sen pohjoispuolelle on hiekkaan kaivettu noin metrin syvyinen ja 2 m pitkä kuoppa.

Kallio (108010048) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiöt sijaitsevat Kaipiosta Hämeenkyrön kirkolle johtavan tien eteläpuolella, moreenimäen lounaisreunalla.
Toinen röykkiöistä on matala, hieman kaiveltu kivikasa, halkaisijaltaan 3 m. Se saattaa olla rajamerkki. Edellisestä noin 20 m länteen on kahden toisiinsa nojaavan maakiven pohjoispuolelle tehty kiveys, jonka koko on 2,7 x 2,7 m.

Patanen (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Hämeenkyrön kirkolta Kintukseen johtavasta tiestä 400 m etelään Pukkikalliolle vievän metsäautotien pohjoispuolella.
Röykkiön koko on 3 x 3,8 m ja korkeus on 0,7 m. Röykkiön päällä on pyramidin muotoinen kivi. Röykkiö on tehty luonnonkivistä, mukana muutama lohkokivi, keskellä pyramidin muotoinen kivi. Röykkiössä on selvä reunakiveys. Maapohja on tasaista, alueella on lähellä pitkänomaisia kaivantoja vieritysten (leveys n. 1 m, syvyys 0,5-0,8 m), joita epäiltiin naurishaudoiksi.

Holmala (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Nukarinkulmalta Vesajärvelle johtavasta tiestä 750 m, ja Holmalan talosta 600 m länteen metsätien eteläpuolella pienen kalliomäen luoteisreunalla.
Röykkiön koko on 4,5 x 4,7 m.

Salmelussuo (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiveys sijaitsee Tampere-Vaasa -tien pohjoispuolella, Salmelusjärvestä 400 m luoteeseen, Salmelussuon itäpuolella mäen laella.
Kiveyksen koko on 8 x 11 m. Keskellä on maakivi, jonka päällä on laakakivi. Keskuskiven ympärillä on pieniä kiviä. Kiveyksessä on 1-2 ulkokehää. Keskuskiven alta on löydetty hiiltä. Kysymyksessä voi olla myös luontainen kivikko.

Rajalanvuori (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Tampere-Vaasa-tiestä erkanevasta, Siuroon menevästä tiestä 300 m länteen, Mahnalanselästä itään olevan Rajalanvuoren läntisimmällä huipulla.
Röykkiöstä on jäljellä 1-3-kerroksinen neliömäinen reunakiveys. Sisäpuolen kivet on heitelty viereiselle kalliorinteelle. Reunakiveys on 1,7 x 1,7 m laajuinen. Kiviä on 2 x 6 m kokoisella alueella.
2019 inventoinnissa aiempien inventointien osoittamasta paikasta ei havaittu kuvauksen mukaista röykkiötä. Sen sijaan paikalla havaittiin hiljattain rakennettu leiripaikka ja kivetty tulisija. Nuotiokiveyksestä noin 15 metriä länsiluoteeseen avokallion länsiosassa länteen laskevassa rinteessä havaittiin sammalen peittämä matala kivilatomus. Latomuksen leveys on noin 40 cm ja korkeus 30 cm. Vallin pituus on noin kaksi metriä. Kivet ovat lohkottuja kiviä ja niitä on aseteltu ainakin kahteen kerrokseen. Vallin itäpuolella on epämääräinen matala kiviröykkiö. Latomus ei vaikuttanut samalta kuin alkuperäisessä kuvauksessa kuvattu röykkiö, ennemmin kyse voisi olla aiemmasta leiripaikasta tai tulisijasta, jonka ajoittaminen on hankalaa. Kallion lakea käytiin laajalti läpi, mutta alkuperäiseen kuvaukseen paremmin sopivaa rakennetta ei havaittu. Epäselväksi jäi, oliko alkuperäinen kiviröykkiö tuhoutunut leiripaikan rakentamisen yhteydessä vai oliko sen sijainti merkitty alun perin väärin.

Humppi (108010056) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Hämeenkyröstä Vesajärvelle johtavan tien pohjoispuolella, Iso-Humppi -nimisestä järvestä 80 etelälounaaseen, Humpin päärakennuksen eteläpuolisen peltoalueen keskellä olevalla katajamäellä.
Isomman röykkiön koko on 6 x 7 m. Paikalla on mahdollisesti toinen pienempi röykkiö.
Katajamäen reunasta on löydetty 1950-60-luvulla rautainen nuolenkärki.

Rauhamaa (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Hämeenkyröstä Mouhijärvelle johtavan tien länsipuolella, Rauhamaan talosta 500 m länsiluoteeseen olevan moreenimäen kaakko-luode -suuntaisella kalliopaljastumalla.
Röykkiön halkaisija on 4,5 m ja korkeus 0,4 m.
2017 inventoinnissa röykkiön todettiin olevan sammaleen peittämä, mutta se erotuu selkeästi. Röykkiössä on ilmeisesti 2-3 kivikertaa.

Pajuniemi (108010058) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Mahnalanselän itärannalla niemessä lomamökkien keskellä.
Röykkiö on kalliopohjalla. Sen halkaisija on noin 4 m. Siitä on vain pohjakivet jäljellä. Pohja on sammaloitunut ja nurmettunut.
Inventointi 2019: Tarkastushetkellä röykkiö oli sammalen ja kasvillisuuden peitossa niin vahvasti, että tarkkojen mittojen saaminen kohteesta oli hankalaa. Kuvauksessa mainittujen pohjakiviä ei täydellä varmuudella pystytty paikalla tunnistamaan. Röykkiön sijaintikoordinaattien kohdalla on kiviä, jotka kohoavat ehkä 10 – 20 cm ympäröivää aluetta korkeammalle. Muinaisjäännösrajaus tehtiin maaston topografian perusteella, alue käsittää rakentamattoman kalliopohjaisen mäen lakialueen röykkiön lähiympäristössä.

Kelhänniemi (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kelhäjärven itärannalla, kallioisen niemen keskiosassa kalliopohjalla on pyöreä, halkaisijaltaan noin 2 m oleva röykkiö. Luoteiskulmassa on iso maakivi ja kaakkoiskulmassa on esillä kallio. Röykkiö on osittain purettu, maanomistajan mukaan siitä on poistettu pienemmät pintakivet. Pohjakiveys on ympyränmuotoinen. Alunperin röykkiössä on ollut 2-3 kivikerrosta ja sen korkeus on ollut noin 40 cm. Se muistuttaa lapinrauniota.

Kiikanvuori (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Metsäisellä kalliomäellä, noin 1,5 km Lavajärvestä etelään, Kiikan talosta 600 m lounaaseen on osittain purettu kiviröykkiö ja laaja alue kiveystä, joka on metsätyökoneiden sekä hiekanoton turmelemaa. Kiviröykkiö sijaitsee mäen laen pohjoisreunalla. Se on halkaisijaltaan noin 3 m. Röykkiön keskiosasta puuttuu kiveys ja jäljellä olevat kivet muodostavat noin 0,5 m korkean kehän. Koillisrinteellä on noin 150 m pituisella ja noin 20-30 m leveällä alueella kiveystä, joka on aluskasvillisuuden peittämä, paitsi missä metsäkoneet ja hiekanotto ovat sitä tuhonneet. Yhden hiekanottokuopan profiilissa on kiveyksen alla nähtävissä hiilen sekaista hiekkamaata. Laajan kiveyksen luonne on epäselvä, mutta osittain tuhoutunut röykkiö voisi olla lapinraunio.

Palinperä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven Palinperänlahden pohjukasta etelään, Kurkelasta Vatulaan vievän tien eteläpuolella pohjoiseen laskevalla peltorinteellä.
Pellon ala- ja keskiosasta on löydetty kvartsi-iskoksia. Maaperä paikalla on mullansekaista hiekkaa.

Kaalikko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven Palinperänlahden länsipuolella, Kaalikon talosta 200 m itään pellon keskellä, pienen kumpareen ympärillä. Paikalta on löydetty kvartsia ja palanutta savea. Maaperä paikalla on mullan sekaista hiekkaa.

Änkö (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Tampere-Vaasa tiestä 300 m lounaaseen ja Änkön talosta 200 länteen Kelminselän pohjoispuolella olevan luode-kaakkosuuntaisen peltoharjanteen laella.
Löydöt paikalta ovat kvartseja, piitä ja palanutta savea.
Änkön talosta noin 100 m länteen, vanhasta järven pohjasta on peltoa kynnettäessä löydetty kourutaltta.

Hallia 1 (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kiviröykkiö sijaitsee Tampere-Vaasa tiestä 1,8 km itään, Uuraslahden pohjukasta 1,5 km pohjoiseen ja Lehdon talosta 300 m luoteeseen metsässä.
Röykkiön halkaisija on 3 - 4 m ja korkeus 0,5 m. Keskellä on silmäkivi.
Hallian talon pelloillta ovat tarkemmin tuntemattomista paikoista löytyneet D-tyypin pyöreä kupurasolki (KM 11460:1) ja hevosenkenkäsolki (KM 16322:1), jälkimmäinen noin 70 metrin päässä rannasta.

Uuraslahti (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Uuraslahden länsirannalla kalliolla.
Röykkiön halkaisija on 3 - 4 m ja korkeus 0,5 m. Röykkiössä on silmäkivi.

Hätävara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Vaasa tiestä 400 itään, Kyröjärven Kuutelanlahdesta etelään, etelään ja lounaaseen viettävällä peltorinteellä olevan pienen kumpareen eteläreunalla. Hiekkamaasta on löydetty kvartseja. Asuinpaikan läpi kulkee mökkitie.

Tiilitehdas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Vaasa-tiestä 150 m itään, Kyröjärvestä länteen pistävän pienen Kuutelenlahden pohjukassa pellolla vanhan tiilitehtaan pohjoispuolella.
Paikalla on kaksi terassimuodostelmaa, joiden väliseltä alueelta on löydetty kvartseja.

Tapiainen 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere - Vaasa valtatiestä (3) 70 m länteen, Kyrösjärven Salminlahden pohjukasta 400 m länsiluoteeseen, pellonrinteessä. Ylempänä rinteessä on vanha kylänpaikka, jossa on vanhojen talojen peruskiviä kasoihin koottuina. Alemmalta terassilta on löydetty kvartseja. Tältä pellolta on mahdollisesti peräisin myös kourutaltta Sat.M 9142.

Hiekka 1 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Entisellä Hiekan talon paikalla Nokkapelto-nimisellä niemellä Kyrösjärven Kelminselän pohjoisrannalla on kerrottu olleen kiviröykkiöitä, jotka on peltotöissä tuhottu ja että niistä olisi löydetty rautaesineitä. Tällä perusteella alueella olisi ollut hautapaikka.
Vuoden 1969 inventoinnissa paikalla ei voitu havaita mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Paikalta on pala tuluspiitä. Vuoden 2002 inventoinnissa paikalta löytyi osittain säilynyt hautaröykkiö. Siitä noin 3 m luoteeseen on kesämökki, jonka rakentamisen yhteydessä osa röykkiöstä on tuhoutunut. Röykkiöön tehdyissä koekuopissa todettiin palanutta luuta ja palaneita kiviä.
Kesämökin lounaispuolella on kivirakenteita, jotka liittyvät mahdollisesti Hiekan taloon.

Kauppila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Vaasa -tiestä 3 km itään, Kyrösjärvestä 400 m etelään, Kauppilan talosta 300 m pohjois-luoteeseen pellolla pohjoiseen viettävällä rinteellä. Hiekkamaasta on löydetty kvartseja ja muutama pala keramiikkaa.

Toivolansaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee saaren etelä- ja kaakkoisosassa peltorinteen yläosassa.
Paikalta on löydetty kvartsi-esineitä ja -iskoksia sekä kivilaji-iskoksia ja vähän palanutta luuta.

Joensuu (143010017) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Vaasa-tiestä 400 m itään, Joensuun talosta 150 m lounaaseen jokeen viettävällä eteläisellä peltorinteellä. Löydöt?
Alueen läpi on talvella 1993 kaivettu vesijohtolinja.

Lahti (143010019) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Kyrösjärven länsipuolella, Vatilonlahdesta itään, Lahden talosta 400 m pohjoiskoilliseen, metsässä kallioaukealla.
Röykkiö on pyöreä, matala, halkaisijaltaan 5 - 6 m. Sitä on pengottu hiukan keskeltä. Röykkiössä on suuremmista kivistä tehty reunakehä. Kuvan perusteella vaikuttaa lapinrauniolta.

Hallia 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven länsipuolella, Hallian talosta 150 m kaakkoon pellolla kylän yhteisen venevalkaman yläpuolella.
Hiekkamaasta on löydetty 3 x 6 m:n alueelta kvartsia, kiviesineen pala? ja palanutta savea.

Kaaresniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven länsipuolella, Kaaresniemen kärjessä olevalla pellolla.
Hiekkamaasta on löydetty kvartsia ja piitä.

Markkasaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivilatomus sijaitsee Kyrösjärven Markkasaaren eteläpäässä etelään laskevalla metsärinteellä. Pyöreän kivikehän halkaisija on 13-15 m ja se on noin metrin leveä. Keskus on kivetön. Lähellä edellistä, siitä kaakkoon on merkkejä mahdollisesta toisesta samanlaisesta mutta hajotetusta kivikehästä. Paikkakunnan asukkaiden keskuudessa kehien on pidetty liittyneen Kyrösjärven kautta kulkeneeseen erä- ja kauppareittiin.

Ämmänsaaren ranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Varhaismetallikautinen asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven itäosassa Ämmänsaaren länsipuolella Isoniemestä itään olevan hiekkarannan yläpuolella lounaisrinteessä. Talvitiensuu niminen kesämökki on muinaisjäännöksestä noin 20 m itään. Asuinpaikka on korkeuskäyrän 88 yläpuolella oleva tasanne. Maaperä paikalla on hienoa hiekkaa. Löydöt paikalta ovat keramiikkaa (varhaismetallikautista) ja kvartsia ja kivilaji-iskoksia.

Arasalon linnavuori (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Linnavuori sijaitsee Kyrösjärven koillisrannalla, Arasalon saaren luoteispäässä. Kalliomäen laki on pinnaltaan suhteellisen tasainen ja laajuudeltaan n. 70 m (NW-SE) x 40 m. Se kohoaa noin 20 m Kyrösjärven pintaa korkeammalle. Mäen seinämät ovat äkkijyrkät lukuun ottamatta kaakkoiskulmausta, jossa on kivivalleja ja porttirakenteiden (perustusten) jäännöksiä. Ennen veden pinnan laskua 1800-luvulla muinaislinna on ollut n. 900 m (NW-SE) x 350 m kokoisella saarella ("Aros Salo" 1840-luvun pitäjänkartassa), sen luoteispäässä.
Muinaisjäännöksen ja sen suoja-alueen rajat on vahvistettu Turun ja Porin lääninhallituksen päätöksellä 21.12.1966. Muinaislinnan lounaispuolelle, vahvistetun suoja-alueen sisäpuolelle on kuitenkin tämän jälkeen rakennettu kesämökkejä.
Vuoden 2016 inventoinnissa linnavuoren laella todettiin jonkin verran kulkemisen tuloksena tallautuneita alueita, mutta alueen yleisilme on kuitenkin siisti. Mäen juurelta linnavuoren laelle johtaa rakentamaton polku, jonka alkupäässä on Ikaalinen-Seuran ja maanomistajan pystyttämä opastaulu. Sammalten peittämät vallinjäännökset Linnavuoren itärinteellä ja porttirakenteiden jäännökset kaakkoisrinteellä erottuvat kohtalaisen hyvin maastossa.

Arasalon asuinpaikka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven itärannalla, Arasalon saaren pohjoisosassa, linnavuoren eteläpuolella olevan kalliopohjaisen mäen itärinteellä. Maaperä paikalla on karkeaa hiekkaa ja osin soraa. Löydöt paikalta ovat mm. kourutaltta, kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä palanutta luuta. Löydöt on poimittu mäen leikanneen N-S-suuntaisen soratien pinnalta ja länsireunan leikkauksesta, kumpareen kohdalta, vuonna 1969. Löytöjä oli tiellä kaikkiaan n. 50 m:n matkalla lukien pohjoisesta tienmutkasta etelään päin. Leikkauksissa kumpareen kohdalla oli hiukan ruskeaa maata. Ennen tien rakentamista mäki (ja todennäköisesti myös asuinpaikka) on jatkunut idässä pellonreunaan saakka. Asuinpaikalle sopivaa tasannetta onkin pääasiassa tien itäpuolella. Kohteen toinen osa-alue/löytöpaikka sijaitsee pellolla, noin 120 m em. mäestä kaakkoon. V. 2016 ja 2023 tutkimuksissa kohteesta ei saatu uusia havaintoja eikä löytöjä.

Yli-Oja (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiöt sijaitsevat Kyrösjärven Salonvälin lahden luoteispäässä korkealla kalliomäellä talosta 350 m lounaaseen.
Röykkiöitä on 16. Niiden halkaisijat vaihtelevat 1 - 4 m:in. Osa on maasekaisia. Osa röykkiöistä on peltoröykkiöitä.
Ylijoen ( Yliojan?) maalta on löydetty rautakautisia löytöjä (mm. rengassolki) vuonna 1885.
Inventointikertomus 2016:
Peltojen ympäröimän mäen osittain kallioisella lakialueella sijaitsee useita röykkiöitä, joiden muoto ja luonne vaihtelevat huomattavasti. Osa röykkiöistä on koottu ilman maatäytettä. Kivirakenteiden halkaisija vaihtelee 1 –4 metrin välillä. Useimmat röykkiöistä ovat muodoltaan soikeita, mutta muutamat niistä ovat pitkänomaisia. Mäen etelärinteellä entisen pellon laidassa (nyk. istutettu koivikko) on koottu isoista pellolta nostetuista kivistä kasoja mahdollisesti muutamia kymmeniä vuosia sitten pellon vielä ollessa viljelyksessä. Selkeimmät röykkiöt sijaitsevat mäen itäosassa. Osa näistä raunioista saattaa olla rautakautisia. Röykkiöitä havaittiin noin 20, joista noin puolet voisi ulkoisten tunnuspiirteiden perusteella mahdollisesti olla rautakautisia. Todennäköisesti aluetta raivattaessa ja tarkemmin tarkasteltaessa on mahdollista löytää ennestään tuntemattomia raunioita.

Tapiainen 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven pohjoisosassa, Heittolanlahden länsirannalla, talosta 60-80 m etelään. Paikka on viljelysmaalla vanhan rantatörmän päällä. Alueelta on löydetty kvartsi- ja kivilaji-iskoksia. Maaperä on hiekkaa ja savea.

Pirttilahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven Pirttilahden pohjukassa, Kilvakkalaan johtavasta tiestä 1,4 km itään. Paikka on etelälounaaseen viettävällä hiekkaisella rinteellä jatkuen paikalla olevan saunan kaakkois- ja luoteispuolelle. Maaperä on hiekkaa. Paikalta on varhaiskampakeramiikkaa.

Kylpylä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ikaalisten Kylpylän eteläpuolella Wegeliuksenkadun etelä-lounaispuolella Hotelli Termen eteläpuolella olevalla niittykumpareella jatkuen metsäiselle harjanteelle, Kyrösjärven rannasta 60 m lounaaseen. Kohde jakaantuu kahteen alueeseen. Löydöt paikalta ovat saviastianpaloja (kampakeramiikkaa?), kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.
Niittykumpareella suoritettiin syksyllä 2001 koekaivauksia. Kiinteä muinaisjäännös todettiin näiltä osin tuhoutuneeksi. Löytöinä saatiin mm. kampakeramiikkaa. Edelliseltä alueelta noin 100 m itään on kolmas löytöpaikka. Se on hiekkaharjun laella, soratien molemmin puolin, Wegeliuksenkatu 61 luoteispuolella. Paikalta on palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Tien levennyksen/parkkipaikan kohdalta on todettu myös kulttuurikerrosta. Tältä alueelta on aikaisemmin löydetty hiekkakivinen hiomalaaka. Ko. alueelle kaivettiin vuonna 2004 jätevesiviemäri. Tämä osa asuinpaikasta on jo aikaisempien maankäytöntoimenpiteiden, tien ja putkitöiden pahoin tuhoamaa. Syksyllä 2015 alueella tehtiin uuden pihatien rakentamisen vuoksi koekaivaus, jossa ei kuitenkaan todettu merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta.

Heinistön lava (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Läykkälänselän länsipuolella, Kyrösjärven rannasta 25 m:n päässä Wegeliuksenkadun länsipuolella olevalla metsäharjanteella, Heinistön lavalta ja vedenottamolta alkaen tienleikkauksen suuntaisesti kohti Kylpylää kesämökkitontin, RN:o 4:89) tienhaaraan asti. Kohde jakaantuu kahteen alueeseen. Löydöt paikalta ovat keramiikkaa (neoliittistä?), palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia.

Hiekka 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Vaasa -tiestä 700 m lounaaseen, Kyrösjärven Kelminselän Suolahden pohjoisrannasta 130 m pohjoiseen ja Hiekan talosta 130 m kaakkoon pohjois-etelä-suuntaisen peltotien länsipuolella olevalla pellolla. Noin 100 x 50 m laajuiselta alueelta on löydetty kvartsiesineitä ja-iskoksia.

Änkö 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Vaasa -tiestä 170 m etelälounaaseen, Kyrösjärven Kelminselän pohjoisrannalla, niemessä, Änkön talosta 30 m kaakkoon. Paikka on laitumena oleva männikkö. Maasto viettää lounaaseen,etelään ja kaakkoon, missä asuinpaikkatasanne rajautuu rantarinteeseen. Paikalle tehdyistä koekuopista on löydetty kvartsi-iskoksia, liuskeiskos ja palanutta luuta.

Uuraslahti 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Vaasa -tiestä 700 m itäkoilliseen, Kyrösjärven Uuraslahden kaakkoispäästä 200 m kaakkoon olevalla pellolla ja omakotitalon pihapiirissä. Paikalta on löydetty kvartsikaapimen katkelma, kaksi kvartsiydintä, porfyriitti- ja pii-iskos sekä palanutta luuta. Samalta alueelta on löydetty aikaisemmin vasarakirves.

Retulahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Vaasa -tiestä 1,3 km koilliseen, Kyrösjärven Retulahden luoteisrannasta 140 m luoteeseen pellon itäreunassa kalliojyrkänteen luoteispuolella mökkitien molemmin puolin. Paikalta on löydetty kvartsi- ja kivilaji-iskoksia. Kivikautisen reikäaseen (KM 9492) löytöpaikka on asuinpaikasta 120 m itäkoilliseen kohdassa, joka on esihistoriallisella ajalla ollut veden alla.

Kalli 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven länsirannalla, Kallin talosta 150 m itään, Hietarannalle vievästä mökkitiestä 55 m koilliseen, havupuumetsää kasvavan harjanteen etelä- ja kaakkoisrinteen yläosassa, pienellä tasanteella. Paikalle tehdystä koekuopasta löydettiin kvartsi-iskoksia.

Kalma (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kyrösjärven länsirannasta 230 m länsiluoteeseen, uuden pientaloalueen ja kadun eteläpuolella, Kalman vanhan päärakennuksen pohjoispuolella pihapiirissä pienellä mäellä. Paikalla on 1800-luvulla rakennettu kellari. Alueelle tehdyistä koekuopista on löydetty palanutta savea, savitiivistettä, palaneita kiviä, mahdollisen tulisijan jäännöksiä ja palanutta luuta. Löydöt voivat viitata rautakautiseen asuinpaikkaan tai/ja kalmistoon.

Mäntyniemi N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven pohjoisrannalla, Lielahden pohjukasta 800 m koilliseen neljän tien risteyksessä loivalla peltorinteellä ja ojan reunassa.
Löydöt paikalta ovat nuorakeramiikkaa. Maaperä on hiekkaa.

Kumpu NW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven Läkeenlahden länsipuolellla, Kummun talosta 300 m luoteeseen itään jyrkästi laskevan peltorinteen laella, törmän reunalla.
Löydöt, kvartsikaavin, retusoitu kvartsiterä sekä kvartsi-iskoksia ovat noin 30 x 20 m alalta.

Lahti 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven Vatilonlahdesta 400 m etelään, Lahden talon länsi-etelä-kaakkoispuolella olevalla pellolla, sen laella, rinteessä ja rinteen alla.
Löytöjä on useammalta eri tasolta. Löydöt ovat kvartsiesineitä, -ytimiä ja -iskoksia. Paikalta on myös yksi kivilaji-iskos. Aikaisemmin Lahden talon maalta on löydetty kaksi kivikirvestä ja rautainen keihäänkärki.

Kannisto SE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven Läkeenlahdesta luoteeseen 460 m ja Hietamäen talosta 120 m itään peltorinteen laella.
Löydöt paikalta ovat pii- ja kvartsi-iskoksia. Maaperä on moreenia.

Liliuksen pelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärvestä 230 m pohjoiseen ja Kotirannan talosta 30 m länteen törmän laella olevalla pellolla.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja pala palanutta luuta.

Kotiranta (143010047) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärvestä 110 m pohjoiseen ja Kotirannan talosta 120 m lounaaseen etelään laskevan pellon laella ja siitä jyrkästi nousevan rinteen itäpuolella. Maaperä paikalla on moreenia.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.

Lahdenkallio (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Kyrösjärven Vatilonlahdesta 400 m kaakkoon, Lahden talosta 300 m koilliseen olevalla mäellä. Paikka on mäen länsireunalla olevalla avokalliolla. Röykkiön halkaisija on 4,5 m ja korkeus noin puolimetriä.

Vihtilö (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiö sijaitsee Kyrösjärven Läkeenlahdesta 190 m itään mäen laen pohjoisreunalla.
Röykkiön koko on 5 x 3 m ja korkeus noin metrin. Kivet ovat suurehkoja ja sammaleen peitossa.

Ketunkangas S (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudat sijaitsevat Ketunkankaan etelälaidalla. Haudat sijaitsevat 20 - 80 m etäisyydellä Ketunsuon reunasta. Kolme hautaa on lähes lounaskoillinen -suuntaisessa rivissä ja noin 100 m etäisyydellä toisistaan.

Ellinoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Lylyjärvestä kaakkoon pistävän lahden poukaman eteläpäässä, noin 80 m järven rannasta Hulipasjärveen laskevan Ellinojan itärannalla. Paikka on pohjoiseteläsuuntaisella jyrkällä ojantörmällä.
Sieltä on löydetty saviastianpaloja, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta, ja löytöalueen laajuus on 30 x 15 m. Asuinpaikan ympäristö on edustavaa luonnonmaisemaa, mutta itse kohteella maanpinta on kulunut ja rikkoutunut, koska siellä on pituushyppypaikka.

Ala-Lyly (177010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ylä-Lylyjärvestä Ala-Lylyjärveen laskevan puron pohjoisrannalla, loivasti etelään viettävällä pellolla.
Löydöt (kvartsi-iskoksia ja -ytimiä) on poimittu Lylyntien molemmin puolin pellolta. Vaikka löytöalue kokonaisuudessaan on noin 200 x 70 m laajuinen, runsain löytökeskittymä on tien länsipuolella, pellon alarinteessä noin 40 x 40 m alueella.

Ryttääsmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kattilalahden ja Mellilänselän välisen Jaarilansalmen itärannalla, Perkiönvuoren ja Sikalanvuoren väliin jäävillä pelloilla, loivasti kaakkoon viettävällä rinteellä.
Löydöt, kiviesineen katkelma ja suurin osa kvartsi-iskoksista, keskittyvät tasanteen reunalle, suhteellisen pienelle (n. 40 x 20 m) alueelle.

Tuomaalanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kokkilanselän pohjoisrannalla, Tuomaalanlahden ja Tuomaalanvuoren väliin jäävällä pohjoiseen viettävällä peltorinteellä.
Löytöalue on pellon alaosassa lähellä rantaa. Löydöt ovat kvartsi-iskoksia.

Kukkosalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tuomaalanvuoren eteläpuolella, Kokkilanselän ja Kukkolahden välisen kapean Kukkosalmen pohjoisrannalla. Kohde on etelään viettävällä peltorinteellä, aivan rannan tuntumassa, kohdassa, missä muuten jyrkkärinteiset pellot muodostavat tasanteen lähelle rantaa.
Löydöt muodostavat kolme keskittymää, yksi on alueen länsipäässä, salmen kapeimmassa kohdassa, lähellä rantaa, kaksi muuta keskittymää on idempänä, pellossa erottuvien loivien kumpareiden länsipuolella. Löydöt ovat pääasiassa kvartsi-iskoksia.

Niemi (177010006) (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Röykkiö sijaitsee Muhujärven etelärannalla Rankalahden ja Tukkilahden väliin jäävän niemen itäpuolella olevalla kalliolla noin 10 m päässä rannasta. Röykkiön koko on 2,8 x 2,9 m. Sen keskellä on silmäkivi, ja röykkiön itäreunalla erottuu kaarevaa reunakiveystä.

Patuniemi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivilatomus sijaitsee Iso-Valkeajärven koillisrannalla, lounaaseen pistävällä niemellä kallionkielekkeellä.
Kiveyksestä erottuu sammaleen päälle kolme 20 - 30 cm suuruista kiveä, jotka ovat rivissä yhden, kahden metrin etäisyydellä toisistaan. Läntisimmän kiven pohjoispuolella on sammaleen alla lomittain ja päällekkäin ladottuja särmikkäitä kiviä. Kallio kivien alla on rapautunutta.

Jauhia (Hautapaikat)
Rautakautinen; Merovingi- ja viikinkiaikainen polttokenttäkalmisto sijaitsee vanhan Kangasalan-Liuksialan -tien varressa, noin 500 m Kirkkojärven rannasta, kivikkoisella koivua kasvavalla mäellä Mäkirinteen tontin pihapiirissä.
Enin osa kalmistosta on tuhoutunut rakennustöissä. Kalmistosta on eri tutkimuksissa käytetty nimiä Sundinmäki, Suntinmäki ja Mäkirinne. Viimeksi kaivettiin kesällä 1997 talon kuistin alla, jossa kalmistokerrosta oli jäljellä. Hautaukset oli tehty luontaiseen kivikkoon. Pieneltä alueelta todettiin nokista maata, kalmistokerros oli väriltään tumman ruskeaa. Löydöt olivat voimakkaasti palaneita. Löydöistä mainittakoon tasavartinen solki, veitsi, jääkenkä, pronssispiraaleita ja neuloja sekä keramiikkaa. Kalmistoa on jäljellä piha-alueella sekä talon ja vajarakennuksen alla.
Vuoden 2021 inventointihavaintojen perusteella kohteen rajausta tarkistettiin.

Tiihala (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Säkkölänjärvestä 200 m lounaaseen Tiihalantien länsipuolella pihamaalla.
Kohteessa on kaksi muinaisjäännöstä. Jussilan polttokalmisto (kenttäkalmisto ja röykkiöitä), joka ajoittuu kansainvaellusajalta viikinkiaikaan on Jussilan talon pihamaalla. Tästä 100 m lounaaseen on Juvelan polttokalmisto. Se on ajoitettu viikinkiaikaiseksi. Paikat muodostavat yhden kokonaisuuden. Kohde on osittain tuhoutunut rakennustöissä.

Huutijärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sahalahden teiden risteyksien molemmin puolin, viljellyllä pellolla ja pihamaalla. Tienrakennuksen vuoksi aluetta on tutkittu laajalti. Alueeseen kuuluu 5 erinimistä asuinpaikkaa: a) LENTOLA 1: Kohde sijaitsee Kyläjärven koillispuolella saunamökin pihamaalla kasvihuoneiden pohjoispuolella; b) AUTIO-LUNDEN: Kohde sijaitsee Oriveden ja Sahalahden teiden risteyksen tuntumassa; c) ELOMAA: Kohde sijaitsee Elomaan tontilla. Osa asuinpaikkaa oli ehtinyt tuhoutua rakennustöissä ennen kaivausta; d) SEPÄNJÄRVI II: Kohde on Sepänjärven ja Sahalahdentien eteläpuolella pieni metsikkö Aution talon ja itäpuolella olevan pellon välissä; e) HUUTOLA: Kohde sijaitsee Lentolan puutarhan koillispuolella muinaisen uoman etelärannalla. Paikka on osittain kyntökerroksen tuhoama; f) RANTARINNE: Kohde sijaitsee 110 m Kisarannantiestä koilliseen, 55 m Sahalahdentiestä eteläkaakkoon, muinaisrantaterassilla. Alue on vanhaa peltoa, jonka koillisosassa kohde sijaitsee kapeana kaistana. Löydöt ovat kvartsia ja palanutta luuta.
Keväällä 2010 tehtiin tutkimuksia maakaasuputkilinjalla Sahalahdentien pohjoispuolella alueella, muinaisen Sarsanuoman pohjoisrannalla. Alueelle tehdyissä koekaivauksissa todettiin merkkejä kivi- ja varhaismetallikautisesta asuinpaikasta.
Kesän 2011 kaivauksissa alueelta löydettiin kulttuurikerroksia mesoliittiselta kivikaudelta varhaismetallikauteen sekä alueelta A historiallisen ajan rakennuksen jäänteitä. Kaivausalue C:llä havaitun kulttuurikerroksen alimmista osista saatu radiohiiliajoitus (Hela-2739, kalibroitu mediaani-ikä 6350 eKr) on yksi Pirkanmaan vanhimmista luonnontieteellisistä ajoituksista.
Huutijärven kivikautiset kohteet tarkastettiin 2022 inventoinnissa. Maastossa
asuinpaikka-alueet olivat ennallaan niiden viimeisimpiin havaintoihin nähden.
Kohde kuuluu Sarsan asuinpaikka-alueeseen.

Vääksy (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sahalahdentien eteläpuolella, pellolla Lepistöön johtavan tien tuntumassa Pohtionlammen kalanviljelylaitoksen itäpuolella noin 200 m kaakkoon vanhasta puimalasta. Kohde on osittain kyntökerroksen tuhoama.
Kohde kuuluu Sarsan asuinpaikka-alueeseen.
Vääksyn kivikautisen asuinpaikan muinaisjäännösalue tarkastettiin keväällä 2022, kun pelto oli oraalla. Pellon pinnassa, muinaisjäännösalueella havaittiin muutama kvartsi-iskos, jotka jätettiin paikalleen. Kohde ennallaan aikaisempiin havaintoihin nähden.

Sepänjärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vääksynjoen lounaispuolella. Paikka on metsäistä hiekkarinnettä, jossa vanhat rantaterassit ovat näkyvissä. Alueelle on kunnostettu muinaisjäännöspolku.
Paikka on sijainnut Sarsankosken niskalla. Suomusjärven kulttuuriin ja kampakeraamiseen vaiheeseen liittyvien löydöksien lisäksi alueelta on tedettu vuoden 1932 tutkimuksissa nelikulmainen, isoista kivistä rakennettu tulisija. Sen vierestä löydettiin kuparin pala. Lisäksi paikalta on tekstiilikeramiikkaa. Liettä on pidetty löytöjen perusteella metallikautisena.
Kohde tarkastettiin 2022 inventoinnissa. Alue on lehtimetsää. Kohteen
muinaisjäännösrajauksen eteläosan länsireuna on osittain ratsastuskentän päällä, johon on työnnetty toista metriä kentältä tasoitettua maata. Muinaisjäännöksen säilyneisyys on tältä kohdalta hieman epäselvä. Sepänjärvi 1 -kohteen muinaisjäännösrajauksen koillispuolella oleva peltoalue kuului tarkkuusinventoitaviin alueisiin. Peltoalueelle tehtiin koekuoppia, joista ei kuitenkaan havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Peltoalueen pinnalta havaittiin yksi kvartsi-iskos.
Kohde kuuluu Sarsan asuinpaikka-alueeseen

Lentola 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sarsanuoman koillisrannalla pellolla, Lentolan kasvihuoneiden eteläpuolella. Kohde on osittain kyntökerroksen tuhoama.
Kohde kuuluu Sarsan asuinpaikka-alueeseen.

Lentola 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pienellä peltokumpareella Sarsanuoman itäpuolella Pitkäjärven rannalla, länteen pistävällä niemellä. Paikka on peltoalueella.
Kohde kuuluu Sarsan asuinpaikka-alueeseen

Sarsansuo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sarsansuon pohjoisreunalla pellolla Kisarannantien lounaispuolella, tien tuntumassa ja etelään viettävässä mäenrinteessä.

Kaivanto (211010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kaivannon kanavan pohjoispuolella teiden risteyksessä. Osa muinaisjäännöksestä on tuhoutunut soranoton ja teiden rakentamisen yhteydessä, mutta paikalle tehdyn koekaivauksen perusteella osa asuinpaikasta näyttäisi säilyneen. Aiemmin asuinpaikan sijainti on määritelty sorakuopan itäpuoliselle pellolle, mutta tältä alueelta ei koekaivauksissa tehty havaintoja muinaisjäännöksestä. On kuitenkin mahdollista, että alueella on säilynyt pienialainen asutuspesäke.

Kalliosaari (211010011) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiö(t) sijaitsevat 2,8 km Kaivannon kanavasta luoteeseen olevan saaren korkeimmalla kohdalla, 20 - 30 m päässä kesämökistä. Ne on ladottu kalliolle. Röykkiöt ovat nykyisin niin kokonaan sammaleen peitossa, ettei röykkiöitä voi erottaa toisistaan. Päällä kasvaa muutama nuori mänty. Kiveyksen koko noin 9 m x 5 m. Siihen ei ole kajottu ainakaan viime aikoina. Röykkiö(ide)n välittömään läheisyyteen, lounaispuolelle on pystytetty lipputanko.

Jaakkola B (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Roineen Tossanselän koillispuolella, Hykönsalon saaren eteläosassa Saarikylientien eteläpuolella Jaakkolan päärakennuksen pihapiirissä.
Jaakkolan talosta noin 200-250 m lounaaseen on löydetty mm. 1900 l-uvun alkupuolella merovingiaikainen keihäänkärki, kaksi veitsenterää ja kaksi putkikirvestä. Paikka oli tuolloin kivikkoinen mäki, mikä nyt on raivattu pelloksi. Vuoden 1993 inventoinnin yhteydessä kaivettin talon puutarhaan koekuoppia ja yhdestä löydettiin rautakautista keramiikkaa. Se saattaa olla peräisin asuinpaikasta.

Huhtamäki (211010015) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiö sijaitsee Raronsalonsaaren länsirannalla noin 10 m rannasta ja noin 100 m merimerkistä kaakkoon ja noin 100 m rantamökistä luoteeseen. Se on soikeahko kalliopohjalle rakennettu kiviröykkiö, jonka luoteisosassa on matala kuopanne. Röykkiön koko noin 5 x 7 m. Se on sammaloitunut ja sen keskellä kasvaa sekä mänty että koivu. Röykkiö on hyväkuntoinen.

Hautasaari (211010016) (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Röykkiö sijaitsee Roineen Hautsaaren luoteisosan Tontunkärki-nimisellä niemellä. Epäsäännöllisen muotoinen, sammaloitunut, osittain tuhoutunut röykkiö on kahden siirtolohkareen vieressä, niistä noin 7 m kaakkoon.

Sarsansuo 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sarsansuon lounaispuolella Sarsanuoman rannalla, jyrkän rinteen päällä. Paikka on nykyisin kesantopeltona. Maaperä on hiekkamaata. Löytöjä, asbestikeramiikkaa, piitä, palanutta luuta on poimittu talteen pellon länsi- ja luoteisosasta.

Sarsansuo 2 ja 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpakka sijaitsee peltoalueella Sarsansuon kaakkoispuolella Kisarannantien vieressä, tien länsipuolella. Kysymyksessä on yhtenäinen asuinpaikka, jonka hiekkatie jakaa kahtia pohjoiseen (2), Sarsansuon kaakkoispuoli ja eteläiseen (3), pelto hiekkatien eteläpuolella, alueeseen. Paikalta on löytöinä lähinnä kvartsi-iskoksia.

Liuksialan kappeli (Hautapaikat)
Keskiaikainen; Kalmisto sijaitsee Kirkkojärven rannasta 600 m lounaaseen ja 500 m Liuksialan kartanon päärakennuksesta pohjoiskoilliseen Meurmanin suvun yksityishautausmaalla sekä sakaristosta noin 30 m itään Peltomäki-nimisellä paikalla. Myöhäisrautakautinen, mahdollisesti pitkään käytössä ollut kalmisto on ainakin osittain tuhoutunut. Löytöjä ovat mm. viikiaikainen miekka ja hevosenkenkäsolki. Paikalla ei ole suoritettu arkeologisia kaivaustutkimuksia. Esineet ovat Liuksialan yksityismuseossa. Peltomäestä on löydetty ainakin kaksi merovingiaikaista keihäänkärkeä ja saviastianpaloja.
Paikkaan liittyy myös perimätieto, jonka mukaan siellä on sijainnut Kangasalan ensimmäinen kirkko ja kirkkomaa. Muun muassa vuodelta 1696 olevaan karttaan ei kirkkoa ole merkitty, mutta karttaselityksessä kerrotaan paikalla sijainneen ikivanhan kirkon ja kirkkomaan, joka sittemmin on hävinnyt. Rautakauden lopun ruumiskalmisto ja vanha kirkonpaikka, joka sijaitsee nykyisin Liuksialan kartanon yksityisellä hautausmaalla. Perimätiedon mukaan paikalla on sijainnut Kangasalan ensimmäinen kirkko, mistä on maininta myös 1600-luvun kartan selityksissä. Hautausmaan nykyisen kappelin paikalla sijaitsi vielä 1920-luvulla raunioituneen kivisen sakariston jäänteet, jonka lattian alta tehtiin havaintoja ihmisluista. Sakariston vierellä on mahdollisesti sijainnut puukirkko. Kalmistoa ei ole tutkittu kaivauksin, mutta sieltä löydetyt esineet ajoittuvat merovingi- ja viikinkiaikaan.
Kappelin koillis- ja luoteispuolelta on löytynyt 9.4.2016 metallinetsinnässä kupurasoljen kappale ja räpyläriipus (KM 41066: 1-2, ks. alakohteet). Niiden etäisyys tunnetusta muinaisjäännöksestä oli noin 50 ja 140 metriä. Esineiden löytösyvyys peltomullassa oli noin 10 cm.

Vehoniemenharju 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vehoniemenharjun lounaaseen suuntautuvassa rinteessä Roineen Hiedanperän lahden pohjoisrannalla, tasaisella rantaterassilla. Ilmeisesti kyseessä on yhtenäinen asuinpaikka, joka ulottuu luonnonsuojelualueelta yksityiselle tontille. Luonnonsuojelualueella asuinpaikka on täysin koskematon, mutta venepaikalle tehty tie on tuhonnut osan muinaisjäännöksestä. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.

Vehoniemenharju 2 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka, joka lienee kivi- ja/tai varhaismetallikautinen, sijaitsee Vehoniemenharjun luonnonsuojelualueella Roineen rannalla noin 100 m Vehoniemen automuseosta lounaaseen. Asuinpaikka on lounaaseen suuntautuvan rinteen alaosassa noin 10 x 40 m laajuisella tasanteella, noin 15 m päässä rannasta. Löydöt paikalta ovat saviastian paloja (2 kpl mahdollisesti ns. epineoliittista keramiikkaa) ja kvartsi-iskoksia. Kohde sijaitsee Vehoniemenharjulla kivikautisten asuinpaikkojen Vehoniemenharju 1 ja 3 luoteispuolella, samalla korkeudella niiden kanssa.

Vehoniemenharju 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Roineen rannalla, Vehoniemenharjun luonnonsuojelualueella, Vehoniemen automuseosta noin 400 m kaakkoon. Asuinpaikka on lounaaseen suuntautuvalla tasaisella rantaterassilla noin 350 m luoteeseen kohteesta Vehoniemenharju 1, ja noin 350 m kaakkoon kohteesta Vehoniemenharju 2. Paikalta on löydetty kivetty tulisija ja kvartsi-iskoksia.

Keisarinharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee luonnonsuojelualueella Roineen Talviahteenlahden rannalla noin 150 m etelään Pirkanmaan sairaalan vesipumpusta.
Asuinpaikka on jyrkästi itään kohoavan rinteen tasaisella rantaterassilla, rantapolun pohjoispuolella. Löydöt paikalta ovat keramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta.

Kirkko-Aakkula 1 ja 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kangasalan keskustan tuntumassa, läntisen hautausmaan eteläpuolella Kuohunlahden rannasta noin 100 m luoteeseen rantaterasseilla. Kirkko-Aakkula 1 on samalla tasanteella kuin kunnan mattojenpesupaikka, Kirkko- Aakkula 2 on ylemmällä rantaterassilla pesupaikan koillispuolella. Löytöjä on kahtena pesäkkeenä. Löydöt paikalta ovat pieniä keramiikan paloja ja kvartsia.
Vuoden 2009 inventoinnin mukaan asuinpaikan alempi terassi vaikutti tuhoutuneelta, mutta koekuoppia sinne ei kaivettu. Se vaikuttaa keinotekoiselta, ja alemman terassin löydöt voivat olla peräisin myös ylemmältä terassilta. Alueen länsiosassa - alemmalla terassilla - 2012 suoritetussa puistokäytävän takia suoritetussa valvonnassa ei todettu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Valvonnan perusteella muinaisjäännös on ehdotettu rajattavaksi maastossa erottuvalle ylemmälle terassille.
Vuoden 2015 valvonnassa ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.
Vuoden 2019 koekaivauksissa muuntamokopin länsipuolelle kaivetusta kaapeliojasta todettiin kivikautista kulttuurikerrosta noin 10 metrin matkalta. Kulttuurikerroksen päällä oli 45-70 cm paksuinen sekoittunut kerros täyttömaata. Kulttuurikerros ei ollut säilynyt yhtenäisenä, vaan se oli osin historiallisen ajan pelto- tms. kerroksen pirstaloima. Löytöinä 2-20 cm paksuisesta kulttuurikerroksesta saatiin palanutta luuta, kvartsiesineitä ja -iskoksia. Muinaisjäännökseen liittyviä rakenteita ei ollut. Paikalle asennettavien kaapelien kohdalta todettu kulttuurikerros kaivettiin pois tutkimusten yhteydessä.

Likolamminpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vesijärven länsirannalla, järvestä lammeksi kuroutuneen Likolammin lounaispuolella rantapellolla lähes vesirajassa noin 100 m päässä Harjurannan päärakennuksesta ja 600 m päässä Rikun vanhainkodista.
Paikka on osittain kyntökerroksen tuhoama. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.

Katila 1 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jokioisten joen eteläpuolella noin 700 m lounaaseen Katilan päärakennuksesta.
Asuinpaikka on hiekkaisen peltomäen lounaaseen suuntautuvalla rinteellä. Löydöt paikalta ovat kaksi pientä palaa rautakautista keramiikkaa ja kvartsi-iskos.

Katila 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jokioisten joen pohjoispuolella noin 300 m länteen Katilan päärakennuksesta navetan takana.
Asuinpaikka on savensekaisella etelään suuntautuvalla peltorinteellä. Löydöt paikalta ovat eteläsuomalaisen taltan katkelma, pohjalaisen tasataltan katkelma ja kvartsi-iskoksia.
Hyvin läheltä rajattua muinaisjäännösaluetta on vuonna 2016 saatu metallinetsinlöytönä viikinkiaikainen dirhemi (KM 41610: 1; ks. alakohteet).

Tuhola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Raronsalon saaressa Viianperänlahden tuntumassa Saarikylientien luoteispuolella Tuholan tilan pihapiirissä ja rantapellolla. Kohde on osittain tuhoutunut talonrakennus- ja peltotöissä. Paikalta on löydetty kiviesineitä kvartsi-iskoksia.
Tarkempaa asuinpaikan aluerajauksen tarkastusta ei voinut tehdä inventoinnissa 2021 maan peitteisyyden takia. Muinaisjäännösalueella pellon pinnassa havaittiin 1 kvartsi-iskos, joka kuvattiin ja jätettiin paikalleen.

Torkkeli (Hautapaikat)
Rautakautinen; Hautapaikka sijaitsee Längelmäveden rannasta noin 150 m luoteeseen pellon reunassa, hiekkatien luoteispuolella noin 200 m Lahtelan päärakennuksesta koilliseen. Merovingiaikainen polttohauta sijaitsee 2x1x1 kokoisen maakiven juuressa. Hiekkatie tekee maakiven kohdalla siitä johtuvan pienen mutkan. Esko Sarasmo on tutkinut kohteen kesäkuussa 1956.

Kojola (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Heposelän rannalla, järven kapeimmalla kohdalla noin 100 m rannasta pohjoisluoteeseen, pienen kallioisen mäen länsipuolella noin 50 m länteen Kojolan päärakennuksesta. Paikalta on löydetty vuonna 1954 viikinkiaikainen keihäänkärki ja pienialaisessa koekaivauksessa kiveystä ja keramiikkaa. Kohdetta tutkija pitää mahdollisena asuinpaikan jäännöksenä. Vuoden 1993 inventoinnin yhteydessä saatiin toinen E-tyypin keihäänkärki.
Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Kohde käytiin tarkastamassa, koska esitöissä ei saatu selville, miksi kohde oli poistettu muinaisjäännösrekisteristä. Paikalla toimii yhä leirikeskus ja pihapiiri on hoidettua. Maastossa on havaittavissa muutamia lohkareisista kivistä tehtyjä kivikkoja/röykkiöitä, mutta ne voivat liittyä resenttiin toimintaan alueella. Alueella on tehty vain pienialainen kaivaus vuonna 1955, eikä tulos ollut raportin mukaan tyydyttävä. Pienialainen kaivaus ei rajaa pois mahdollisuutta, että alueella voisi mahdollisesti olla säilyneitä kulttuurikerroksia laajemmaltikin, varsinkin kun vuoden 1993 inventoinnissa saatiin toinen keihäänkärki. Aluerajaus perustuu maastotarkastukseen, jossa rajattiin potentiaalinen muinaisjäännösalue. Muinaisjäännöksen säilyneisyyden ja tarkemman rajauksen selvittäminen vaatii koekaivausta tai tarkkuusinventointia.

Toosilanniemi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Vesijärveen kuuluvan Mutikonsalmen länsirannalla, noin 650 m Toosilan tilasta koilliseen, kallioisella mäellä, noin 50 m päässä rannasta.
Röykkiön koko on 3,6 x 4,5 m ja korkeutta sillä on 0,5 m. Röykkiö on muodoltaan pyöreähkö. Se on osittain maansekainen. Kivien halkaisija on 20 - 30 cm.

Hyyrönhauta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Roineen ja Säkkölänjärven välisellä kannaksella ja sen Säkkölänjärveen laskevalla luoteisreunalla. Kannasta pitkin kulkee tie lounaasta koilliseen. Asuinpaikkaan liittyviä merkkejä on tien molemmin puolin olevilla pelloilla. Asuinpaikan ydinalue näyttäisi olevan Säkkölänjärven alavan vesijätön väliin jäävällä kumparemaisella niemekkeellä. Tältä alueelta on löydetty kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä saviastianpaloja. Talviahteenlahden puolella asuinpaikka ulottuu tien kaakkoislaidasta 20 – 30 m leveänä vyöhykkeenä kaakkoon Roineen rantatörmälle ja jatkuu siitä kapeana kaistana törmän reunaa itäkoilliseen noin 150 m.
Marraskuussa 2015 Pirkanmaan maakuntamuseo toteutti Kangasalan Hyyrönhaudan kivi- ja varhaismetallikautisella asuinpaikalla maakaapelilinjan kaivutyön arkeologisen valvonnan sekä koekairauksen kolmen poistettavan sähkötolpan kohdalla. Kiinteää muinaisjäännöstä ei havaittu.

Harjuranta (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vesijärven länsirannalla, etelään pistävän niemen keskiosassa. Niemen poikki kulkee länsi-itä -suuntainen 5 - 10 m korkea harjanne, joka on osittain peltoa. Pellolta on löydetty rautakautista keramiikkaa, savikiekon katkelma ja savitiivistettä. Alueella on runsaasti palanutta kiveä. Paikalla on kaksi erillistä löytöaluetta, jotka erottuvat ympäristöstään myös maan tummuuden puolesta. Kohde on ainakin osittain tuhoutunut maanmuokkauksen yhteydessä. Pellolta kerätty materiaali oli pieninä paloina ja kulunutta.
Metalliesineet KM 40634:1-12 löytyivät metallinetsinnässä heinäkuussa 2014 pellolta tunnetun muinaisjäännösalueen eteläpuolelta ja metsästä länsipuolelta. Etäisyys muinaisjäännösrajaukseen oli noin 60-100 metriä. Pellosta löytyi kupurasoljen pala, rannerenkaan pala, hela, rautapunnus ja tupen kenkäin. Metsästä tulusrauta ja kuparipeltiä, pyöreä kupurasolki, kirves ja nuolenkärki. Verifikaatissa on lisätietoja löytöpaikoista. Katso myös alakohteet.
Vuonna 2020 alueen itä- ja eteläpuolelle kaivetun sähkömaakaapelin koekaivauksessa havaittiin peltomaassa kyntökerroksen alla palamatonta luuta ja rautakautista keramiikkaa ja tummunutta maata. Rakenteita ei havaittu.

Yli-Ristaniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syväjärvestä Kankarinjärveen laskevan joen pohjoisrannalla. Paikka on peltorinne. Maaperä on savea. Paikalta on löydetty käyräselkäinen kourutaltta KM 18361:1 (M. Huurteen mukaan kaksi käyräselkäistä kourutalttaa ja kvartsi-iskoksia/ Parkanon ja Kihniön kirja, s. 21). Toinen, pieni kourutaltta on löytynyt talon päärakennusesta n. 100 m pohjoiseen, tienvarressa olleesta aittaparista n. 20 m itään, peltotieltä, 5 cm syvyydestä.

Yli-Törmä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Naarmijärven pohjoispäässä olevalla rantatörmällä sijaitseva pellolla. Sen pohjoisosassa on syvässä alanteessa järveen laskeva puro. Paikalta on löydetty poikkikirves.

Ruohonen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nerkoonjärven länsirannalla olevan Ruohosen talon pellolla ja viereisessä metsänreunassa. Maaperä on hiekkaa. Vuoden 1974 inventoinnissa löytyi kvartsikaavin ja -iskoksia, mutta niiden tarkka löytöpaikka on tuntematon. Maanomistajat ovat löytäneet esineitä pellosta (tasakantainen piinuolenkärki, kourutaltta, kivikirveitä) ja mahdollisesti aivan talon koillispuolelta. Talon ympäristössä erottuu vanha järven laskua edeltävä rantatörmä ja hieman sen yläpuolella muinainen rantatörmä. Paikalla on ollut pieni niemeke. Vuoden 2008 inventointilöydöt keskittyvät tähän niemeen. Koekuopituksen ja pintahavaintojen perusteella kivi-varhaismetallikautinen asuinpaikka rajautuu selvästi Ruohosen talon kaakkoispuolisen pellon alaosaan, pellon koillislaitaan ja edelleen jonkin verran pellon koillispuoliseen metsään. Pellolla ei havaittu kyntökerroksen alapuolista kulttuurikerrosta. Asuinpaikan länsirajaa ei ole varmistettu.

Joensivu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kankarinjärven ja Aittolammen yhdistävän Ristajoen etelärannalla, asuinrakennuksen pohjoispuolella sijaitsevalla, loivasti jokeen laskevalla pellolla, joka on suurimmaksi osaksi hienoa hiekkamaata. Pellossa oli erotettavissa terassi. Sen alueelta löydettiin kvartsia. Ko. paikan pohjoispuolella noin 150 m päässä on Yli-Ristaniemen 2 asuinpaikka, 500 m etelään on Yli-Ristaniemi 1 asuinpaikka ja 200 m lounaaseen on Pyhäniemen asuinpaikka.

Santalahti (254010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiikoisjärven itärannalla, länteen viettävällä pellolla Santalahden talosta etelään.
Löydöt paikalta ovat kvartsia ja sädekiviliuske-esineitä. Pellolle kaivetuissa koekuopissa ei ole havaittu kulttuurikerrosta.

Uusi-Jaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiikoisjärven lounaispuolella Jaaranjokeen loivasti viettävällä pellolla, joen yläjuoksun molemmin puolin. Paikalla suoritetuissa kaivauksissa on löydetty pääasiassa varhaiskampakeraamiikkaa, mutta joukosa on myös tyypillistä kampakeramiikkaa. Lisäksi paikalta on vasarakirveskulttuurin hauta. Muut löydöt ovat kvartsi-iskoksia, joitakin hiottujen kivilajiesineiden katkelmia ja pieni sädekiviliusketaltta. Kultuurikerroksessa on likamaakuoppia, tulisijoja ja yksi kehämäinen kuvio.
Kotiseutuyhdistys on pystyttänyt paikalle kilven.

Koivula (254010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuorsumaanjärvestä 300 m pohjoiseen, Yli-Koivulan talosta pohjoiseen etelään viettävällä pellolla. Keskellä aluetta kulkee tie.
Paikalta on tullut kokoelmiin vuonna 1926 kaksi kivilaji-iskosta. Ne on löydetty moreenimaasta Koivulan tontilta, riihipihalta, joka sijaitsee suon äyräällä, puron lähellä.
Vuonna 1988 paikkaa tarkastettaessa ei todettu pellolta koekuopista mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Kiilin Palsta (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kummut sijaitsevat Kuorsumaanjärvestä noin 200 m länteen matalalla Rasinmäki-nimisellä kumpareella Kiilin talosta noin 425 m koilliseen. Lännenpuoleinen kumpu on pitkänomainen, koko noin 10 x 7 m. Se vaikuttaa osaksi luontaiselta muodostumalta. Siihen kaivetusta koekuopasta on hiilipitoista maata. Idänpuoleinen on kiven- ja maansekainen, pyöreä kumpare, jonka halkaisija on noin 6 m.

Kaunismäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pori-Tampere-tieltä Putajaan erkanevalta tieltä 800 m etelään, noin 100 m länsiluoteeseen Kaunismäen tilan päärakennuksesta. Paikka, josta esineitä, mm. meripihkaidoli ja kourutaltta on löytynyt on entisellä perunapellolla riihen vieressä. Paikalle kaivetusta koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia, kivilaji-iskos ja palanutta luuta.
Asuinpaikan pohjoispuolella on mahdollisesti pellonraivauksessa syntyneitä röykkiöitä, kiviaita ja torpan perustus.

Majamaa (254010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuorsumaajärvestä 400 m pohjoiseen, Jätinmaahan vievän tien pohjoispuolella Majamaan talon loivasti lounaaseen viettävällä pihapellolla, piharakennusten edustalla sekä perunapellolla.
Paikalta on löydetty mm. liusketaltan katkelma ja kvartsi?-iskoksia. Paikalle kaivetuista koekuopista ei ole todettu kiinteää muinaisjäännöstä. Kohde on ehkä osittain tuhoutunut viljelyn seurauksena.
Paikalta on useita kiviesineitä. Niiden löytötiedoissa mainitaan löytöpaikaksi "Koivulan torpan lähellä olevasta torpan pellosta". Koivula sijaitsee Majamaasta länteen. Ks. kohde 3.

Niemelä (254010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiikoisjoesta eli Mouhijoesta 100 m länteen pihamaalla olevalla perunapellolla.
Paikalta on löydetty kivilaji- ja kvartsi-iskoksia. Koekuopista ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Souko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiikoisjärven lounaispuolella, Soukonlahden rannalla.
Piharakennusten takana olevalta koilliseen viettävältä rantapellolta on löydetty kvartsi-iskoksia, hiottujen kiviesineiden katkelmia. Pellon pohjoiskulmasta on tasataltta. Kulttuurikerrosta ei paikalle tehdyissä koekuopissa havaittu.

Yli-Jaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jaaranjoen länsirannalla, Yli-Jaaran talon pohjoispuolella.
Paikalle tehdyssä koekaivauksessa on asuinpaikkaan liittyvää kulttuurikerrosta todettu rinteessä itä-länsi -suuntaisen kiviaidan länsipään ja punaisen riihen väliseltä alueelta. Löytöinä paikalta on saatu runsaasti hiottujen kiviesineiden kappaleita, teelmiä ja katkelmia. Myös kvartsi-iskoksia on runsaasti, mutta kivilaji-iskoksia vähän. Pienet saviastianpalat ajoittunevat kivikauden lopulle, mutta kivimateriaali lähinnä varhaiskampakeramiikan vaiheeseen.
Yli-Jaaran talosta noin 100 m etelälounaaseen on kolme epämääräistä röykkiötä ja 220 m etelälounaaseen on noin 10 m halkaisijaltaan oleva mahdollinen viljelysröykkiö.

Honkanen (254010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jaaranjoen eteläpuolella Honkasen talon pohjoispuolella ja eteläpuolella olevilla pelloilla.
Löytöinä paikalta on kiviesineitä ja niiden katkelmia sekä kavartsi- ja kivilaji-iskoksia.

Silvola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiikoisjoen eli Mouhijoen pohjoispuolella, entisen Marjajärven pohjoisrannalla olevalta peltoalueelta, läheltä pihapiiriä. Löydöt kiviesineitä (kampakeraaminen aika ja vasarakirveskulttuuri).

Seppälä (254010013) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Jaaranjoesta 700 m länteen, Tuomolan talosta 250 m pohjoiseen ja Seppälän talosta länteen olevassa metsässä. Paikka on rinteessä. Toinen röykkiö on noin 50 m pellosta. Se on muodoltaan pyöreä, läpimitta noin 3 m ja sammaleen peitossa. Toinen on aivan pellonreunassa sijaitseva on lohkokivinen, matala, suureksi osaksi paljas röykkiö.

Rutasaaren kärki (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Röykkiö sijaitsee Längelmäveden Haapasaarenselän itärannalla olevan Rutasaaren luoteiskärjessä, sen korkeimmalla kohdalla, kalliolla. Saari on nykyisin kiinni mantereessa.
Röykkiö on kesähuvilan pihapiirissä, rakennuksista noin 20 m päässä.
Röykkiö on laajahko ja pitkänomainen. Röykkiön koko on pohjois-etelä -suunnassa 6,6 m ja itä-länsi -suunnassa 11 m. Korkeus on 0,7 m.

Ainesjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Ainesjärven pohjoisrannalla olevalla loivalla nykyisin pusikoituneella ja metsittyneellä peltorinteellä talon länsipuolella.
Maaperä on hienoa hiekkaa. Löydöt paikalta ovat kiviesineitä, kouru- ja tasatalttoja.

Toltaansalo (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Näsijärven Koljonselän Toltaansalon saaren pohjoiskärjen länsirannalla.
Röykkiö on matala, pyöreä kiviröykkiö kesämökkitontilla, kallioisessa mäntymetsässä. Sen koko on 3,5 x 3,5 x 0,2 m. Muodoltaan pyöreässä röykkiössä on kaksi kivikerrosta.

Kömmelinkangas W (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pengonpohjanlahden pohjoisrannalla Kotkanlahden itäpuolella, Länsi-Teiskon tiestä etelään 220 m pellon eteläosassa. Asuinpaikkaan liittyvät löydöt, kvartsi-iskokset olivat 20 x 10 m alalla.

Isohieta (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Kallion kylän länsipuolella olevan Kalliojärven itäosan etelärannalla oleva niemen länsityvessä ja siitä pohjoiseen koko kapean niemen alueella. Niemen itäpuolella on soistunut järvi.
Paikalta on koekuopasta löydetty tulisija ja muutama kvartsi. Niemen kärkeen noin 3 m halkaksijaltaan olevaan matalaan syvennykseen tehdystä koekuopasta on löydetty likamaasta palanutta luuta ja kvartseja. Kohde on ehjä.

Keihäsjärvi 1 (303010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keihäsjärven länsirannalla, Papinniementien varrella, hiekkakuopan ja sen eteläpuolella olevan talolle vievän tien välissä, Pitkäkosken sillasta 140 m pohjoiseen. Asuinpaikan ja järven välissä kulkee tie, joka on leikannut pois suuren osan rantatörmällä olevaa kohdetta. Löydöt paikalta ovat pari palaa keramiikkaa, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Kohde on suurimmaksi osaksi tuhoutunut.

Toikko-Miesperä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Toikon kylän peltoaukean pohjoispäässä, Orasalmen eteläpuolella olevan pienen lahdekkeen pohjoisrannalla, pellolla. Paikan itäpuolella on kalliokumpare.
Asuinpaikkaan liittyvät kvartsi-iskokset ovat noin 50 x 30 m alalta "muinaiselta rantaviivalta". Asuinpaikkaa on mahdollisesti ehjänä pellon itäreunan ja kallion juuren välisellä kapealla metsäkaistaleella.

Toikonlahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Toikonlahden luoteisrannalla, rantaan menevästä Toikontiestä 20-40 m etelään, Toikon talosta noin 170 m itään jyrkän rantatörmän itään viettävällä pellolla.
Löytöjä, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta on 20 x 10 m:n alalta.

Säynävänniemi W (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Toikon kylän eteläosassa, Huhtisenojan pohjoispuolisella peltoaukealla, Huhtisenlahdesta 230 m pohjoiseen peltorinteellä olevan tasanteen reunalla. Paikka on eteläosaltaan pelloksi raivatun hiekkakuopan reunalla. Kvartseja on löydetty 60 m matkalta muinaisen rantatörmän reunalta. Pari kvartsia on löydetty edelleä mainitusta paikasta 110 m pohjoiseen.

Huhtisenlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Toikon kylän kaakkoispuolella olevan Säynävänniemen eteläosassa, Huhtisenojan suusta 140 m pohjoiskoilliseen, partiolaisten leirikeskuksen alueella. Ydinalue asuinpaikasta Kortteentoen länsipuolella, kohdassa missä tie leikkaa muinaisen rantatörmän ja laskee rantaan. Osa asuinpaikasta on tien itäpuolella mäen laella olevan kallion juurella ja eteläpuolella rantatörmän laella hiekkakuopan pohjoispuolella. Löydöt paikalta ovat kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä palanutta luuta.

Toikonlahti 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Toikonlahden länsirannasta 50 m, Kortteentien länsipuolella, mäennyppylän laen itäreunalla olevalla pellolla. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Romunokka 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven kapeikon itärannalla, Vuolteenniemen itäkärjessä olevan niemekkeen eteläreunalla kallioiden välisellä tasanteella.
Niemen laki on itä-länsisuunnassa noin 60 m leveä ja etelärannaltaan vähäkivinen. Tältä alueelta on löydetty koekuopista saviastianpaloja ja kvartsi-iskoksia.

Romunokka 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven kapeikon itärannalla Vuolteenniemen itäkärjessä, niemekkeen pohjoisosassa, kesämökin pohjoispuolella, suppealla alalla kallioiden välissä.
Mökistä 30 m pohjoiseen tehdystä koekuopasta on löydetty kvartis-iskoksia ja palanutta luuta.

Niemi (303010014) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Toltaanlahden eteläpuolella olevasta Niemen talosta 130 m kaakkoon, pellolla, jyrkän törmän alapuolella, Vuohilahden pohjukasta 140 m luoteeseen.
Löytöjä, kvartsi-iskoksia, -ytimiä ja palanutta luuta on pellosta noin 40x20 m alalta.

Niemi 2 (303010015) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivirakenne sijaitsee Toltaanlahden eteläpuolella olevasta Niemen talosta 60 länteen, jyrkän mäen juurella, Mäntyniemeen menevän tien rannan puolella.
Röykkiö on nelisivuinen, matala latomus, jonka koko on 3,5 x 3,5 m. Perimätieto kertoo raunion olevan "Mottilan kiukaansija" ja "Pirkkalalaisten kiuas". Kivet ovat mustia ja palaneita.

Ikosenlahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Petäjäniemen pohjoispuolella, Ikosenlahden itäpuolella olevan niemen länsirannalla.
Vähäkivinen alue on noin 15 x 15 m laajuinen harjanteen laen länsireunalla. Siihen kaivetuista koekuopista on kvartsi-iskoksia.

Ikosenlahti 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Petäjäniemen pohjoispuolella olevan Ikosenlahden pohjoispuolella, rannasta 50 m ja mökkitiestä 12 m pohjoiseen.
Asuinpaikan kohdalla on kivetön ja tasattu noin 15 m halkaisijaltaan oleva alue loivasti etelään laskevalla rinteellä. Kaivetusta koekuopasta löytyi kvartsia ja palanutta luuta.

Pitkäkangas (303010018) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pitkäkankaan harjun eteläpäässä, Talvisillan talosta 360 m koilliseen, vanhan hiekkakuopan reunoilla ja kuopan eteläpuolella, paikan pohjoispää on vedenottamosta 100 m etelään.
Löydöt paikalta ovat kvartsikaavin, -iskoksia ja palanutta luuta.

Eskolanvuori (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jalantijärven etelärannalla olevalla noin 120 m korkealla metsäisellä mäellä. Kohde on vuoden 1943 inventoinnissa tulkittu linnamäeksi, koska kallion rinteillä on kaksi kivivallia, joista itäinen on 40 - 50 m pitkä ja noin 1,5 m korkea, läntinen noin 50 m pitkä. Vuoden 1996 inventoinnissa valleja pidettiin sijaintikorkeutensa ja kokonsa perusteella luontaisena Ancylus-järven rantamuodostelmina. Paikkaan liittyy runsaasti perimätietoa. Sen mukaan vuorta on pidetty isonvihan aikana pakopaikkana ja varustuksena, jolla aarnivalkeat palavat. Topografiansa puolesta paikka on solveltunut hyvin pakopaikaksi.

Riipanniemi (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Röykkiöt sijaitsevat Riipanniemessä , joka sijaitsee Jalantijärven pohjoisrannalla lähellä Toijalaan vievää Sontulan tietä. Röykkiö ovat järveen työntyvän niemen itä-länsi -suuntaisella metsäisellä moreeniharjanteella. Riipanniemen etelärannalla sijaitsee kaksi kesämökkiä. Jalantijärvi on osa Vanajan vesistöä. Niemessä havaittiin kahdeksan selvästi erottuvaa lapinraunio-tyyppistä kiviröykkiötä ilman maatäytettä. Röykkiöt ovat sammalpeitteisiä. Lähellä on kaksi matalaa vajoamaa. Niemessä on aikoinaan ollut lanttukellareita, joten kuopat voivat olla sellaisia.

Sitonkärki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jalantijärven rannalla ja Tarpianjoen välisellä kapealla Sitonkärjen niemellä, noin 140 m Kalpekinharjun länsipäässä sijaitsevasta taiteilija Antti Favenin 1900 -luvun alussa rakennuttamasta huvilasta. Asuinpaikka todettiin harjun alueelle tehdyistä koekuopista. Löydöt, kvartsikaavin, -iskokset ja jaspisiskos tulivat itä-länsi -suuntaisen harjun lakialueelta hiekan ja soran sekaisesta maasta. Asuinpaikka sijaitsee 90 metrin korkeuskäyrän rajaamalla alueella harjun laella, Kalpekinharjun itäosassa.

Tarpia (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jalantijärven pohjoispuolella noin 60 m järvestä pohjoiseen Tarpianjokivarressa pellolla. Tarpianjoki ja Jalantijärvi ovat osa Vanajan vesistöä. Noin 500 m asuinpaikasta etelään kulkee Toijalan ja Kylmäkosken välinen Sontulan tie. Asuinpaikkaan liittyvät löydökset, kvartsikaapimet ja -iskokset tulivat länteen laskevasta rinteestä. Selvä keskittymä löytöjä oli pellon lounaispäässä mäen laella sähkölinjan alla.

Koulun pelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jalantijärven itäpäässä järveen rajautuvalla peltoalueella, noin 80 m Sontulan koulusta luoteeseen. Asuinpaikkaan liittyvät löydökset, kvartsikaavin ja -iskokset kerättiin talteen Sontulan koulun pohjoispuolella sijaitsevalta, pohjoiseen loivasti laskevalta peltoterassilta.
Samalta peltoalueelta, Sontulan tien läheisyydestä löytyi metallikuonaa, jota ei otettu talteen.

Siniänmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kurisjärven laaja peltoaukea sijaitsee noin 2,5 km Jalantijärven kaakkoispuolella. Jalantijärvestä on kulkenut vesireitti muinaiseen Kurisjärveen. Asuinpaikka on sijainnut Kurisjärven pohjoisrannan etelärinteessä. Kurisjärven peltoaukean pohjoisreunasta, Siniänmäen etelärinteen alaosasta saatiin pellolta asuinpaikkaan liittyvät löydöt, kvartsi-iskokset.

Hevossaari (310010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kurisjärven peltoaukealla, noin 3 km Jalantijärven kaakkoispuolella.
Jalantijärvestä on kulkenut uoma kivikaudella muinaiseen Kurisjärveen ja asuinpaikka on sijainnut tämän altaan pohjoisreunalla. Asuinpaikkaan liittyvät löydökset, kvartsi-iskokset saatiin metsäharjanteen etelärinteeltä pellon reunasta. Metsänreunaan tehdyissä koekuopissa ei ollut merkkejä asuinpaikasta.

Storey (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee noin 300 m Tarpianjoen pohjoispuolella, peltojen keskellä metsäsaarekkeessa, noin 40 m Storeyn talosta itään. Röykkiöstä noin 140 m länteen kulkee valtatie 9.
Röykkiö on kiven- ja maansekainen, kooltaan noin 3,5 x 3,5 x 0,5 m. Röykkiössä on reunalatomus, jossa on palaneita kiviä. Röykkiön päällä on iso kivilaaka. Röykkiöön kaivetusta koekuopassa oli nokea, hiiltä, savitiivistettä ja palaneita kiviä. Röykkiön ympärillä on kuusimetsä.

Mustamäki 1 (310010013) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Kylmäkosken aseman taajaman kaakkoispuolella metsäalueen reunassa olevalla Mustamäellä. Mustamäki kohoaa 100 - 115 m korkeuteen mpy. Mäki on suureksi osaksi kuusimetsän peittämää aluetta. Mustamäen länsiosassa harjanteen laella on moreenimaalla matala kiviröykkiö. Röykkiöön ei kaivettu koekuoppaa.

Mustamäki 3 (310010015) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Kylmäkosken aseman taajaman eteläpuolella olevalla Mustamäellä, joka kohoaa noin 100 - 115 m mpy. Matala kiviröykkiö on kivikkoisella moreenikumpareella, Mustamäen kaakkoisosassa mäenharjanteen laella.
Röykkiön koko on 3 x 3 m. Röykkiö on sammalpeitteinen. Ympärillä on nuorta mäntymetsää. Kohteeseen ei ole kaivettu koekuoppaa.

Eevettulanmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; 80 m Toijalan ja Kylmäkosken rajalta länteen, Toijalan ja Kylmäkosken välisen tien pohjoispuolella, lähellä tien reunaa on kivirakenne. Aitamaisen kivirakennelman pituus on 30-40 m, leveys n. 1 m ja korkeus paikoin 2 m. Valli on länteen laskevan, kuusimetsää kasvavan loivan mäen rinteessä. Vallin kivet ovat sammaleen peittämiä, ja kiveys on harvahkoa. Perimätiedon mukaan kyseessä ovat "vapaussodan aikaiset vallit Sontulan kankaalla", joiden luona "piti punaisten ottaa vastaan valkoisten joukot".

Pirttilahti ja Peltomaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Lavian ja Suodenniemen rajalla, todennäköisesti kokonaan Suodenniemen puolella. Pirttilahden talon maalla, joka sijaitsee Heinijärven luoteispuolella olevan kuivuneen poukaman länsipuolella, on löytynyt vuonna 1958 tasataltta (Lavian museo 478). Esineen tarkkaa löytöpaikkaa ei tunneta, mutta se on mahdollisesti löytynyt talon eteläpuoliselta rinteeltä. Esine saattaa liittyä yhteen löydösten kanssa, jotka ovat tasataltan löytöpaikasta noin 150 m Heinijärvelle päin. Vuonna 1960 Jouko Peltomaa löysi rantakivikosta vasarakirveen ja vuoden 1963 inventoinnin yhteydessä havaittiin Peltomaan pellolta, noin 150 m päästä rannasta kvartsi-iskoksia (ks. kohta palautteet). Järven rannalla on hiekkakuoppia. Paikkaa ei tarkastettu vuoden 1995 inventoinnin yhteydessä. Muinaisjäännöksen luonne on epävarma.

Näppilä (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiöt sijaitsevat Näppilän talosta noin 750 m länsilounaaseen kallioisella mäellä, etelään viettävällä rinteellä. Kaksi röykkiötä sijaitsee vierekkäin. Näistä läntisempi on silmäkiven ympärille koottu röykkiö, idempi on rakennettu kahden maakiven varaan. Röykkiöiden halkaisijat ovat 4 m. Kolmas sijaitsee edellä mainituista 10 m kaakkoon. Sen halkaisija on 6 m. Se on pinnaltaan kupera, muodoltaan säännöllinen ja keskeltä kuopalla.

Kirjakka I (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kiven- ja maansekaiset röykkiöit sijaitsevat Kirkkojärven Kirkkolahden länsirannalla, loivasti etelään viettävällä entisellä rantatöyräällä. Alueella on piha-aluetta, marjapensaikkoa ja sekametsäsaarekkeita. Paikalle on tuotu muualta hiekkaa ja savea.
Röykkiöt ovat ryhmittäin alueella; röykkiöt 13-15 (ryhmä B) ovat mäennyppylällä ja ehjiä, röykkiöt 7-12 (ryhmä A) ovat osittain tuhoutuneet tienteossa. Röykkiön 7 reunan päälle on rakennettu maakellari, röykkiön 10 reunaan sähköpylväs ja röykkiön 12 päälle vaja. Osa röykkiöistä on hautoja. Talteen saadut löydöt ajoittavat kohteen ainakin 500 -luvulle jKr. Alueen laajuus on 0,5 ha.
Vuoden 2021 rakennushankkeen vuoksi tehdyssä koekuopituksessa hankealueelta ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä, samalla kartoitettiin alueen röykkiöitä.
Vuonna 2022 maasähkökaapelilinjalle tehdyistä koekuopista ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä

Kirjakka II (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kiven- ja maansekaiset röykkiöt sijaitsevat Kirkkojärven Kirkkolahden länsipuolella, noin 200 m päässä rannasta, kohteen Kirjakka I länsipuolella. Röykkiöt 1-6 sijaitsevat piha-alueella, röykkiöt 16-19 tien itäpuolella savisella laidunmaalla, röykkiöt 20-23 tien eteläpuolella soraisella rinteellä ja röykkiöt 28-31 tien länsipuolella soraisella kumpareella. Röykkiöt 16-18 on tuhottu peltotöissä täysin.
Vuonna 2022 maasähkökaapelin linjalle tehdyistä koekuopissa havaittiin merkkejä nuoremmasta maatalouteen liittyvästä toiminnasta mutta ei muinaisjäännöksestä. Kohteen aluerajausta tarkennettiin pohjoisemmaksi.

Henneri I (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Alunperin kolmetoista kiven- ja maansekaista röykkiötä ovat sijainneet Hauralantien itäpuolella, kohteiden Kirjakka I - III pohjoispuolella. Röykkiöt 3 - 11 ovat muodostaneet yhtenäisen rykelmän alueen eteläosassa ja röykkiöt 1, 2 ja 12 etäämpänä pohjoisessa, erillään pääalueesta. Röykkiöt ovat 1, 2, 7, 8, 9 ja 12 ovat täysin tuhoutuneet. Röykkiöitä 11, 13 ja 14 ei voida pitää muinaisjäännöksinä. Röykkiöt 3, 6 ja 10 sijaitsevat niityllä. Ne ovat osittain myöhemmän maankäytön turmelemia maansekaisia raunioita, joissa on myös melko suuria kiviä. Alueelta on löytöjä (mm. 3 miekkaa, 5 keihäänkärkeä, kirves), jotka on tehty 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun allussa etupäässä Hennerin talosta lounaaseen sijaitsevalta pellolta.

Henneri II (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee tasaisella, kuivuneeseen joenuomaan viettävällä pellolla, Kirkkojärven eteläpuolella. Alue ulottuu viimeisimmän inventoinnin mukaan lähelle jokiuoman terassia.
Paikalta on löydetty vähän keramiikkaa, piitä, palanutta savea ja palanutta luuta.

Lempoinen (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto, josta on todettu sekä ruumis- että polttohautoja sijaitsee Turun - Tampereen -tien ja Valkeakoskentien liittymässä, niemen eteläosassa pihamaalla ja puutarhassa. Kalmistoa on ollut koko alueella koordinaattipisteiden välillä. Vuonna 1917 Valkeakoskelle johtavaa tietä tehtäessä havaittiin ruumiskalmistoon viittaavia löytöjä. Vuoden 1971 kaivausten yhteydessä alueelta todettiin myös polttokalmisto. Liittymän alueella on suoritettu massiivisia maansiirtotöitä, eikä alkuperäistä maanpintaa ole enää jäljellä. Kalmiston jatkuminen itään Lempäälä - Valkeakoski -tien suuntaisesti on mahdollista. Kalmistosta saattaa olla koskematonta aluetta jäljellä itäpäässä tonteilla RN:ot 4:10, 1:229 ja erityisesti pienellä kummulla tontilla 3:15.

Vaihmalanharju (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kalmisto ja asuinpaikkaa sijaitsee Vaihmalanharjun laella, Ahtialanjärven lounaisrannalla. Paikka on nykyään maantien vierustaa ja pihamaata. Harjulla todettiin polttokalmisto ja rautakautinen asuinpaikka vuosisadan alussa. Merovingiaikaisesta polttokenttäkalmistosta ei ole näkyvissä maanpäällisiä merkkejä. Harjunlakea on tasoitettu ja madallettu erityisesti maantieliittymien kohdalta. Vuonna 1996 harjualuetta tutkittiin Tukkitien risteyksestä Lipontien risteykseen. Koekuopituksessa saatiin löytöjä kahdesta kuopasta. Rautakautista keramiikkaa tuli harjun etelärinteeltä Terästön talon vierestä. Paikalta on vuonna 1902 löytynyt keihäänkärki. Lähistöltä on myös palanutta luuta ja kirveen terä. Tällä kohdalla muinaisjäännöstä on siis jonkin verran jäljellä. Toinen löytökohta on Terästöä vastapäätä, harjun pohjoisrinteellä. Jyrkkään rinteeseen tehdystä koekuopasta saatiin saviastianpaloja sekä todettiin tumma nokinen kiveys. Muualla Vaihmalanharjulla ei ole enää säilynyt muinaisjäännöstä.
Kesällä 2009 harjulla kaivettiin autotallirakentamisen vuoksi. Paikalla oli kiveystä, jossa oli tummaa nokista maata ja rautakauteen ajoittuvia löytöjä.

Sarapistonmäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde, joka käsittää viikinkiaikaisen polttokalmiston ja asuinpaikan sijaitsee Pirkkalantien pohjoispuolella, noin 150 m Jaranlahden pohjukasta pohjoiskoilliseen kohoavalla avokallioisella mäellä. Lähinnä tietä oleva alue on nykyisin niittynä. Kaivauksia on tehty laelta etelään viettävän rinteen yläosassa sekä tien reunassa.Tien reunassa on matala kumpare, jota kivikkoinen "härkätie" leikkaa, ja jatkuu metsikköön. Rakennelma kuulunee asuinpaikkaan.
Vuoden 2019 suoritettiin koekaivaukset alueen itäosassa, niiden perusteella Sarapiston muinaisjäännösalue rajautunee mäen ketomaiseen etelärinteeseen.

Aimalankangas (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Kivikautinen/varhaismetallikautinen asuinpaikka ja kalmisto sekä rautakautinen/varhaiskeskiaikainen asuinpaikka sijaitsevat Kirkkojärven länsirannalla loivasti järveen viettävällä pellolla ja tienpientareella.
Noin 200 m Littusten talosta Tappuraan vievän tien järven puolelta löydettiin hiekanotossa vuonna 1935 vasarakirves, oikokirves ja keramiikkaa. Löytöpaikkaan liittyi jonkinlainen kehämäinen kivirakennelma. Luoteessa asuinpaikkaa rajaa harju, josta on ajettu runsaasti soraa eri aikoina.
Vuoden 1994 inventoinnin yhteydessä tehtiin pintapoimintalöytöjä (keramiikkaa, kvartsi- ja kivilaji-iskoksia, kuonaa) erityisesti Littusten tilan rakennusten koillis- ja itäpuolelta. Pelto on savea ja paikoin kivistä.
Vuonna 2006 tehdyissä koekaivauksissa löydettiin kylän yhteismaan alueella sijaitsevan sorakuopan länsiprofiilista merkkejä rautakautisesta polttokalmistosta. Löydöt ovat rautakautista keramiikkaa, palanutta luuta ja palanutta savea.
Vuonna 2007 siirtoviemärilinjan kaivauksen valvonnassa löytyi kylätien alta varhaismetallikautinen kuoppaliesi ja palaneen hiekan alue. Sen jälkeen paikalla suoritetuissa pelastuskaivauksissa löytyi myöhäisrautakauden/varhaiskeskiajan rakenteita, kulttuurikerrosta ja esinelöytöjä, mm. kuparilevyn palasia, joista yksi on peräisin astian suusta, ja ns. rautakauden tyypin keramiikkaa.
(Muinaisjäännösalueen läheltä on "Laatiskan talon maalta, Toutosen rannan kivikkoäyräältä" löytynyt viikinkiaikainen E-tyypin keihäänkärki ja miekka, KM 7509: 4 - 5).
Vuonna 2017 Littusen tilan piha-alueelle avattiin kolme koeojaa ja kaivettiin viisi
koekuoppaa. Koeojista ja niihin tehdyistä laajennuksista tuli esille runsaasti hautoja, joista kokonaan tutkittiin kaikkiaan kymmenen. Täysin esineettömien ruumishautojen yksityiskohdat viittaavat keskiaikaiseen kirkkomaahan. Ajoitus lähinnä 1300-luvulle varmistettiin radiohiiliajoituksilla. Lisäksi samalta alueelta saatiin havaintoja viikinkiaikaisesta toiminnasta. Varsinaisia kirkkorakennuksen jäännöksiä ei löydetty, mutta tutkitut alueet olivat varsin suppeita ja sijaitsivat lähellä toisiaan.
Tutkimusten aikana myös Littusen talon ja Kirkkojärven välistä aluetta prospektoitiin
metallinilmaisimilla. Peltoalueelta löytyi runsaasti erilaista esineistöä viikinkiajalta 1900-luvulle.

Pirunlinna (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Linnajärvestä noin 600 m Luontainen muusta ympäristöstä nouseva kallioinen kohouma, jonka rinteillä ja päällä massiivista louhikkoa. Laen kaakkois-koillisreunoille on kerätty vallimaista rakennelmaa. Laen alapuolella on mäen pohjoisreunalla siirtolohkareiden muodostama, 5 x 5 m kokoinen luolamainen syvennys, jonka aukon itäpuolella on n. 5 x 8 m suuruinen tasanne, jota suojaa ulospäin kallistunut kallio. Luolasta on saatu löytöinä kaikkiaan 8 kivikautista piinuolenkärkeä - kyseessä ei kuitenkaan ole varsinainen asuinpaikka (Cleve 1929). Laella, sen etelälounaisosassa, on ilmeisen kulkuaukon sisäpuolella kivettömämpi n. 6 x 10 m kokoinen alue, jossa on halkaisijaltaan 1,5 m:n ja korkeudeltaan n. 35 cm:n kokoinen, pyöreä, liesimäinen rakennelma, joka mahdollisesti on moderni. Se on tehty särmikkäistä, halkaisijaltaan 30-60 cm:n kokoisista kivistä. Siinä on tuoreita merkkejä tulenpidosta. Noin 1 m koilliseen tästä tehtiin 50 x 50 cm:n kokoinen koekuoppa, jossa karikkeen alla oli 5 - 10 cm:n kerros nokea, hiiltä ja moderneja löytöjä. Maaperä oli punaista hiekkaa, jossa oli halkaisijaltaan 10-20 cm:n kokoisia särmikkäitä kiviä. Löytöinä tuli yksi mahdollinen kvartsi-iskos n. 10 cm syvältä, nokikerroksen alta. Luolan seiniin on töhritty maalilla erilaisia merkkejä.

Säijoki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Säijoen länsipuolella, joenpolven muodostamassa niemekkeessä lähellä Säijänselkää. Paikka on metsäistä harjannetta ja peltojen saartamaa kivikkoa.
Kohde käsittää kaksi röykkiöryhmää. Röykkiöiden koko on keskimäärin 5 - 7 m. Röykkiöryhmien välissä on viitteitä rautakautisesta asuinpaikasta. Säijoen ylempi kalmisto (röykkiöt I - IV) sijaitsee matalahkon, metsäisen, idästä länteen kulkevan harjanteen itäpäässä. Pohjoisen ja etelän puolelta sitä rajoittavat pellot, idässä Säijoki. Alempi kalmisto (röykkiöt V - XIII) sijaitsee ylemmästä kalmistosta noin 150 m etelään, pienen notkelman takana, matalalla kivikkoisella harjanteella, peltojen keskellä Säijoen polvekkeessa.
(Muinaisjäännösalueesta pohjoiskoilliseen on Säijoen länsipuolella, läheltä Hakalan ja Kiukaisten tilakeskuksia löytynyt väkipuukko ja keihäänkärki, KM 11166:1 - 2).

Tervamäki (418010017) (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Vuoden 1939 inventointikertomuksen mukaan Säijän Kiukaisten tilan maalla Tervamäellä, joka sijaitsee Lempäälän - Pirkkalan maantien pohjoispuolella, Säijoesta 100 m itään, on joukko vähäisiä maansekaisia kiviröykkiöitä. Ne ovat kaikki suppealla alalla loivalla länteen päin viettävällä rinteellä. Niiden läpimitta on 3 - 4 m ja korkeus noin 0,5 m. Käytettyjen kivien läpimitta vaihtelee 10 ja 40 cm:n välillä. Röykkiöt muistuttavat kaskiraunioita. Eräästä on löydetty kuonanpala (KM 11173). Paikkakuntalaiset kutsuvat Tervamäen röykkiöitä "lapinkiukaiksi". Vuoden 1939 inventointikertomuksen karttaan (XII) on merkitty yhteensä 14 röykkiötä.
Vuoden1994 inventointikertomusken mukaan alueen länsireunalle, tontille RN:o 15:22 on rakennettu asuintalo ja vaja, joista on matkaa lähimmälle röykkiölle noin 20 m. Alueen lounaispuolista tietä on levennetty. Tontilta 15:22 lähtee metsätie/polku, joka kulkee yhden röykkiön yli. Inventoinnissa todettiin 2 mahdollista, ennestään tuntematonta röykkiötä Lempäälän - Pirkkalan maantien vierestä, hiekkakuopan läheisyydestä. Hiekkakuopan reunasta, maantien leikkauksesta löydettiin palaneen luun pala.

Sukkila (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee niemenkärkeen vievän tien eteläpuolella pellon viljelemättömällä saarekkeella, jonka pohjoispuolella on Kirkkojärvi ja lännessä Toutonen. Kuppikivi on 1,5 x 2,5 m kokoinen ja siinä on 12 kuppia. Sen ympärillä on toisia, pienempiä lohkottuja kiviä. Kuppikiven ympäristöä on koekuopitettu vuonna 1994. Ainakin osa kupeista on uudempaa tekoa.
Uuden vesijohtolinjan vuoksi kuppikivisaarekkeen ympäristössä suoritettiin vuonna 2021 tarkkuusinventointi. Kuppikiven eteläpuoleiselta pellolta havaittiin merkkejä muinaispellosta.

Hääkivi I (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Asuinpaikka sijaitsee Liuhan vuolteen ja Ahtialanjärven yhtymäkohdan itäpuolella, niemekkeessä valtatien 9 länsipuolella. Muinaisjäännös sijaitsee paikan korkeimmalla kohdalla olevalla terassilla, entisellä pellolla ja sen pohjoispuolella paikassa, jossa on isoja kiviä näkyvissä. Osan alueesta on koekuoppien perusteella todettu säilyneen koskemattomana. Löydöt ovat rautakautisia saviastianpaloja, savitiivistettä ja kuonaa.
Vuonna 2014 tehtiin muutaman kymmenen metrin päässä arkeologinen valvonta, jonka yhteydessä havaittiin mahdollisesti merkkejä muinaisjäännöksestä. Peltokerroksen alta paljastui hiekkapitoinen maa, jossa oli kahdessa kohdassa tummaa maata. Palanutta savea, tiilen palanen ja pahasti korrodoitunut hevosenkenkänaula löydettiin ensimmäisen tumman maan kohdasta, jossa palanutta savea oli enemmänkin, mutta niin pieninä kappaleina, että niitä voinut ottaa talteen. Maaperässä oli myös havaittavissa hiukan hiilen kappaleita, mutta myös resentin rakenteen jäännökset. Toisen tumman maan kohtaan tehty koekuoppa oli täysin löydötön.

Hääkivi II (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee valtatiestä 9 itään 20 m, tasaisen savipellon keskellä, 30 x 30 m kokoisella, ympäristöstään kohoavalla peltosaarekkeella.
Kohde on koekuopin todettu polttokenttäkalmistoksi. Alueella kasvaa runsaasti pensaita. Löydöt ovat rautakautisia saviastianpaloja, palanutta luuta ja kvartsi-iskos.

Mustonen (418010021) (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee Ahtialan kylämäellä melko jyrkästi etelään viettävällä rinteellä, 50 m kaakkoon Ahtialantien jyrkästä mutkasta. Koko rinne on tiheästi rakennettu ja raivattu pihamaaksi. Kuppikivi on särmikäs, sen pinnassa on 1 varma, ja 1 mahdollinen kuppi. Paikalla on (ollut) viitteitä myös kalmistosta, mutta se lienee täysin tuhoutunut. Vuoden 2010 tarkastuksen perusteella paikalla havaittiin vähäisiä merkkejä mahdollisesta rautakautisesta hautapaikasta (palanutta luuta ja rautaesineen katkelma.

Jutila (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Löytöalue sijaitsee Ahtialan tien eteläpuolisella matalalla harjanteella sekä tien ja Ahtialanjärven rantaterassin välisellä pellolla. Alueen lounaisosan halki kulkee jyrkkäreunainen uoma, jonka pohjalla virtaa Ahtialanjärveen laskeva oja. Eteläosassa on kaksi vajaa, joiden ympäristöä on raivattu rajusti. Löydöt paikalta ovat rautakautisia saviastian paloja, kuonaa, palanutta luuta, savitiivistettä ja kvartsi-iskoksia. Kyseessä lienee rautakautinen asuinpaikka.
Tarkastuksessa (2021) paikalla todettiin mahdollinen kivirakenne. Muutamissa kairanäytteissä erottui selvästi tumma maa pellon alla, mutta tarkastuksen löydöt tehtiin sekoittuneesta peltomultakerroksesta.

Mottinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Ahtialanjärven länsirannalla. Lännessä aluetta rajaa valtatie 9 ja etelässä Valkeakoskelle johtava tie.
Alueella on koekaivauksin todettu kaksi rautakautista polttokalmistoa ja läntisimmän kalmiston yhteydestä ajoittamattomia asuinpaikkajäännöksiä päärakennuksen ympäristöstä. Löydöt ovat rautakautistyyppistä keramiikkaa, palanutta luuta, upokkaan kappaleita, kuonaa, liitupiipun paloja, kvartsia ja piitä sekä joitaikin metalliesineen kappaleita.
Päärakennuksen ympäristössä vuosina 2007 ja 2008 tehdyissä koekaivauksissa löydettiin historialliseen aikaan liittyviä rakenteita: liesien jäännöksiä, kivillä täytetty rakenne ja rakennuksen kivijalkaa. Ne ajoittunevat 1700- ja 1800-lukujen taitteeseen. Suurin osa löydöistä ajoittuu historialliseen aikaan, mutta paikalta on myös muutama rautakautinen saviastianpala.
Vuonna 2020 tutkitulta sähkön maakaapelilinjalta havaitytiin hajoinneita rakenteita sekä rautakautiseksi tai keskiaikaiseksi arvioitua kulttuurikerrosta

Vuollesaari (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Sikkisen tilasta ja Sukkilan kuppikivestä 1 km luoteeseen, kapealla luoteis-kaakko -suuntaisella niemellä. Asuinpaikka on pienen lahden eteläpuolella tasanteella, jota lännessä rajaa siirtolohkarealue, ja kaakossa kivikko. Maanpinnassa näkyy joitakin maakiviä.
Alueelle on kaivettu vuoden 1994 inventoinnin yhteydessä muutama koekuoppa. Löydöt paikalta ovat keramiikkaa ja kvartsi-iskos. Kohteen laajuus on noin 20 x 30 m.

Ryödi (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Ahtialan paikallistien itäpuolella ja Ryödin päärakennuksesta noin 300 m lounaaseen on pienen kallioisen mäen eteläpuolella röykkiö. Röykkiön koko on noin 5 x 3 m. Siinä on suuri silmäkivi. Kohde sijaitsee Naarankalmanmäestä noin 150 m koilliseen.
Röykkiöstä lounaaseen ja länteen, moottoritien, Rantoistentien ja Kuivaspääntien välisellä alueella (n. 100 x 40 m) tehtiin vuonna 2011 koekaivaus. Mitään merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä ei löydetty.

Ryödin vanha tontti (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Hautaröykkiö sijaitsee valtien 9 itäreunassa, Ryödin päärakennuksesta noin 280 m länsilounaaseen ja kohteesta no 25 Naarankalmanmäki 300 m pohjoiseen. Paikka on viljelemätön peltosaareke. Sen länsireunalla on kiven- ja maasekainen noin 10 m x 5 m kooltaan oleva röykkiö. Röykkiöön tehdystä koekuopasta saatiin saviastianpaloja ja palanutta luuta. Luuanalyysin perusteella röykkiöstä saatu palanut luu on ihmisluuta.
Röykkiö jäi moottoritien (vt 3) ja valtatien 9 (Turku-Tampere) väliin, ja nykyään se näkyy ja hahmottuu huonosti, sillä sen päälle ja viereen on kasattu kiviä ja lykitty maata.

Vanhantalonmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Mäyhäjärven lounaisrannalla. Paikka on loivasti lounaaseen laskeva noin 50 x 50 m laaja peltoalue. Koillisessa on Vanhantalonmäki. Kohde on kynnettyä peltoa. Siitä on löydetty kvartsi-iskoksia. Niiden löytöalueelta noin 100 m luoteeseen on löydetty kourutaltta. Paikalle on kaivettu koekuoppia, mutta mitään selvää kulttuurikerrosta ei todettu. Maaperä paikalla on hietaa ja savea.

Iso-Lemmittylä Monninpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pälkäneveden Kankahuvenlahden länsirannalla, noin 600 m lahden perukasta pohjoiseen, etelään, pieneen puronotkoon viettävällä savihiesuisella pellolla.
Löytöjä, kvartsia on kahdesta keskittymästä, jotka ovat noin 100 m päässä toisistaan.

Kotiranta (439010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pälkäneveden Kankahuvenlahteen laskevan Häyläojan länsipuolella, talosta noin 40 m itään ja 100 m lähden perukasta etelään olevalla jyrkähköllä entisellä pellonrinteellä, jossa kasvaa nykyisin koivikkoa.
Löydöt, kvartsikaapimet ja -iskokset ovat suurimmaksi osaksi rinteen keskivaiheilta. Maaperä paikalla on savea.

Alho (439010003) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Aitoosta Pitkäjärvelle vievän Sarkastentien itäpuolella, pellon reunassa olevassa metsikössä. Maasto on tasaista kuusimetsää ja melko kivikkoista. Metsässä on hujan hajan kalloja, luita yms. metsästäjien teurasjätettä. Metsän itä- ja eteläpuolella on laaja perunapelto, jota kutsutaan Alhoksi.
Vuoden 1963 inventoinnissa paikalla oli havaittu 5 kiviröykkiötä ja useita kuopanteita. Vuonna 2004 metsikössä on metsästysmaja ja puustoa on harvennettu, minkä jäljiltä hakkuujäte peittää paikoin maata. Alueella havaittiin kolme röykkiötä ja kaksi kuopannetta.
Röykkiöt ovat keskikokoisista kivistä kasattuja, vajaan metrin korkuisia ja pyöreitä, halkaisijaltaan 2 - 3 m.
On mahdollista, että osa rakenteista on tuhoutunut rakennustöissä tai metsänhoidon yhteydessä.
Metsikön eteläpuolelta on löytynyt oikokirves (Aitoon entisen koulun kokoelmat nro 6).

Viljamaa Kotipelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haltian tiestä 400 m länteen, noin 30 m Viljamaan tilan päärakennuksesta itään, savipohjaisella pellolla, joka loivasti koilliseen viettäen liittyy Haltianselän Soukkionpohjan vesijättömaahan.
Pellolta on löydetty kourutaltta, kivilaji-iskos ja kvartsi-iskoksia. Kaikki löydöt ovat rinteen keskiveiheilta.

Soukkio Pitkätsarat (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kukkian Haltianselän Soukkionpohjasta n. 700 m lounaaseen, talosta 250 m kaakkoon hiekkaisella pellonreunalla, joka kaartuu jyrkästi vesijättömaalle.
Pellon kaakkoispäästä, Soukkiontien pohjoispuolelta on löydetty kvartsiesineitä ja -iskoksia. Maaperä on hiekkaa.

Viljamaa Peräpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kukkian Haltianselän Soukkionpohjasta n. 450 m lounaaseen, talosta noin 400 m luoteeseen viljelystien vieressä savipellolla.
Löydöt, kvartsi-iskokset ovat pellon alapäästä.

Niemenmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kukkian Haltianselän Soukkionpohjasta noin 300 m etelään Haltian tien länsipuolella, savipellolla.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.

Körhämö (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kukkian Haltianselän luoteisrannalla maantien vieressä, talosta noin 150 m lounaaseen korkean törmän päällä olevalla pellolla.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia. Luopioisten kotiseutumuseossa oleva Körhämön tilalta löydetty kivitaltta on mahdollisesti myös samasta paikasta.

Savivainio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luopioisten kirkonkylän uimarannan vieressä. Nykyisin alueella on rakennuksia ja pihamaata sekä puistomainen kaakkoon, kohti järveä laskeva rinne.
Pellosta löytyi vuonna 1911 tasataltta. Vuoden 1963 inventoinnissa löytyi kvartsiesineitä ja -iskoksia. Tuolloin paikalla oli savinen pelto, jossa oli paikoitellen hiekkaa. Lähellä rantatörmää oli mahdollisesti palomaata paikassa josta kvartsit löytyivät.
Pelto on pääosin asutusalueena. Rantarinne on tasoitettu ja sille on istutettu nurmikkoa. Uimarannan pohjoispuolella (asuinrakennuksista itään) on joutomaata, joka on ilmeisesti myös entistä peltoa. Asuinpaikka saattaa laajentua myös tälle alueelle. Rantapenkassa on kolme tervahautamaista kuoppaa, jotka saattavat olla veteen kaatuneiden puiden juurakoiden jättämiä tai vanhoja perunakuoppia.
Kohde on ilmeisesti pääosiltaan tuhoutunut rakennusten ja rantapuistikon alle.

Pihtisalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kukkian Läyliän ja Rautajärvenlahden välisen Pihtisalmen pohjoisrannalla etelärinteessä. Maasto on pihamaata ja koivikkoa. Noin 250 metriä länteen kulkee salmen yli silta.
Löydöt , kvartsiesine ja -iskokset ovat pellon rannanpuoleisesta päästä läheltä toisiaan.

Kuivassalmi (439010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kukkian Evinsalon mantereeseen yhdistävän kapean maakaistaleen, Kuivassalmen pohjoisrannalla. Paikka on välittömästi korkean kallion juurella olevan Aholan talon alapuolella etelään viettävässä rinteessä. Löydöt, kvartsiesineet ja -iskokset on löydetty pienestä, maaperältään moreenihiekkaa olevasta pellosta. Nykyisin alue on kesämökin pihapiiriä.
Salminkallion kalliomaalaus on paikalta noin 60 m länteen.

Vedentaka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kukkian Rautajärvenlahden etelärannalla talosta 120-150 m pohjoiskoilliseen olevalla peltoalueella, joka sijaitsee hiekkaisessa, luoteeseen työntyvässä, pohjoisreunaltaan jyrkkään rantakallioon päättyvässä niemekkeessä.
Vuoden 1965 tarkastuksen yhteydessä todettiin paikalta kampakeramiikkaa, kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja kivilaji-iskos. Paikka tarkastettiin kesällä 1999, jolloin pellon pinnalla oli havaittavissa lukuisia kvartsi-iskoksia. Niitä ei kuitenkaan otettu talteen. Asuinpaikan eteläpuolella olevaan metsäsaarekkeeseen rakennettiin kesällä 2000 rantasauna.

Vehkasaari (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Mahdollinen lapinraunio sijaitsee Kukkiassa Evinsalon saaresta länteen 600 m olevan Vehkasaaren lounaispäässä vesirajasta kohoavalla kallioisella mäellä.
Kallion paljaalla laella on kahdesta kivirivistä koottu röykkiö, jonka koko on noin 6,3 x 0,5 m. Röykkiötä on purettu keskeltä.

Nikunen Kärkivainio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kukkian rannalla Isosaaren pohjoispuolella, noin 400 m talosta itään loivasti etelään viettävällä peltorinteellä kahden puolen pientä metsäsaareketta, jossa on hiekkakuoppa.
Maaperä on metsäsaarekkeen itäpuolella olevassa pellossa savista, länsipuolella hiekkaa. Metsikön länsipuolella olevasta pellosta on löydetty taltan kärkiosa, iskukivi, kvartsiesineitä ja -iskoksia. Metsikön itäpuolen pellosta on löydetty kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä kivilaji-iskoksia.

Hietaniemi Hietasenkärki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kukkian Kortteenpohjan lahden itärannalla, noin 60 m talosta länteen etelään viettävällä hiekkaisella rinteellä, kahdella vanhalla rantaterassilla. Laaja-alaisen asuinpaikan eteläosa on puutarhamaata ja sen yli kulkee huvilatie.
Asuinpaikka on löytömateriaalinsa perusteella ollut käytössä tuhansia vuosia (6000-500 e.Kr.).
Vanhimpaan vaiheeseen kuuluvat isot liuskekärjet, alkeelliset kirveet ja pienet kvartsinuolet. Keramiikkaa on varhaisesta kampakeramiikasta myöhäiseen kampakeramiikkaan, eniten on kuitenkin tyypillistä kampakeramiikkaa. Kampakeraamiseen vaiheeseen kuuluvat löydöistä piiesineet, meripihka, savi-idolit sekä kynsitaltat. Paikalta on myös muutama pala nuorakeramiikkaa. Asbestikeramiikka ja tekstiilikeramiikka sekä tasakantainen nuoli ovat nuorimman vaiheen löytöjä.
Löydöissä olleesta palaneesta luusta on tehdyn lajimäärityksen mukaan paikalla on syöty kaloja, lintuja, majavia, hylkeitä, karhuja, hirviä ja jäniksiä.

Rulja Kytövainio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kukkian Kortteenpohjan lahden itäpuolella, noin 3 km lahden perukasta etelään Ruljantien molemmin puolin olevilla hiekkapohjaisilla, luoteeseen viettävillä pelloilla.
Pellon pohjoispäästä, jossa se kohoaa rantatörmän tavoin, on löydetty liusketaltta, kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä pii-iskos. Lisäksi tien penkasta edellä mainittujen löytöjen pohjoispuolelta on löydetty pala keramiikkaa. Ruljantien pohjoispuoliselta pellolta löytyi vuoden 2004 inventoinnissa runsaasti kvartsi-iskoksia kuten myös vuoden 2019 sähkökaapelin asennustyön valvonnassa.

Aapo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kukkian Kortteenpohjan lahden itärannalla noin 20 m päässä rannasta, talon itäpuolella olevan pellon itäpäässä hiekkapellolla.
Maaperä paikalla on hiekkaa. Löydöt paikalta ovat kvartsikaavin ja -iskoksia. Noin 60 m tästä paikasta pohjoiseen on löydetty muutama kvartsi-iskos.
Vuonna 2004 löytyi erittäin runsas löytökeskittymä pellon pohjoispäässä, jossa oli näkyvissä hyvin tiheässä kvartsi- ja pii-iskoksia.

Rautia (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on Kukkian Suksianlahden pohjoisrannalla entisellä pellolla, joka on noin 2 m veden pintaa korkeammalla rantapenkereen päällä. Pellon itäpuolella on soistunut notkelma. Siihen viettävältä rinteeltä pellon reunasta on löydetty kvartsiesine ja -iskoksia. Maaperä on savihiekkaa.

Niemi (439010019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kukkian Suksilahden etelärannalla, noin 600 m lahden perukasta länteen olevan niemen tyvessä pellolla. Kapea noin 200 m pitkä niemi on maaperältään moreenia ja hiekkaa. Paikka on entinen pelto, josta suurin osa on nykyään kesämökin pihaa. Alueelta on löytynyt kvartsiesineitä ja -iskoksia.
Kohde on ilmeisesti osittain tuhoutunut kesämökin ja sen pihamaan alle. Osia voi olla vielä jäljellä vähemmän muokatuissa kohdissa.

Niemi Pääskyslahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kukkian Suksianlahden etelärannalla noin 500 m lahden perukasta länteen ja 100 m talosta kaakkoon pohjoiseen, entisellä pellolla, jonka ympärillä kasvaa kuusimetsää. Nykyään pelto on kasvimaata ja pihapiiriä.
Kvartsia, esine ja iskoksia on löytynyt koko pellon alueelta, eniten pellon keskivaiheilta. Maaperä on savea.

Kantolan kärki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee lähellä Luopioisten ja Hauhon rajaa Kukkian Vuollekeskisen ja Vihajärven välisen salmen pohjoisrannalla. Paikka on entinen rantapelto, joka kasvaa nykyään koivua ja tiheää pensaikkoa. Niemen kärki on nykyisin pihamaata.
Löydöt paikalta ovat kvartsiesineitä ja -iskoksia.

Riihilahti Lammashaan kärki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Vuoden 1963 inventoinnin mukaan Vehkajärven etelärannalla Mertajärven ja sen välisellä kannaksella, talosta 200 m pohjoiseen mäellä kallion laella on noin 3x3x0,5 metrin kokoinen röykkiö, jonka länsireunassa on muutamia isohkoja lohkareita.
Vuonna 2004 varsinaista kiviröykkiötä ei paikalla havaittu. Kalliolla oli luontaiselta vaikuttavaa kiveystä, myös melko isoja kiviä. Viereisten peltojen laidoilla oli useita raivattuja kivikasoja.
Röykkiö on mahdollisesti hajonnut vuosien kuluessa tai kivet on kuljetettu pois.

Riihilahti (439010024) (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Kiviröykkiö sijaitsee Vehkajärven etelärannalla kannaksella, mäellä kallion laella noin 250 m länteen Lammashaan kärjen röykkiöstä, Riihilahdentiestä 40 m pohjoiseen ja noin 20 m lounaaseen vanhasta hiekkakuopasta. Röykkiö on kooltaan noin 4,4 x 0,7 m, rakenne on hajonnut hieman keskeltä. Se on kasattu pään kokoisista ja miehennostannaisista kivistä. Röykkiön päällä kasvaa paksulti sammalta ja muutama mänty.
Mäellä on tehty harvennushakkuuta, mutta röykkiöön ei ole kajottu.

Lahdenniemi Pakaraisennniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuohijärven koillisrannalla, noin 1,2 km Kuohijoen sillasta kaakkoon ja noin 150 m talosta luoteeseen korkealla, jyrkkärantaisella niemellä pellolla. Maaperä paikalla on hiekkasavea.
Pellon etelä- ja länsipäästä, niemen kärjestä on löytynyt kvartsinuolenkärjen teelmä ja kvartsi-iskoksia.
Vuonna 2004 niemen kärki ja löytöpaikka on jäänyt kesämökin pihamaan alle.

Lehmisaari Uhrikallio (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Lehmisaari (ent. Etusaari) sijaitsee Kukkiassa Evinsalon eteläpuolella. Lounaispäässä kohoaa vedestä korkea kallio, jonka laella on särmikkäistä kivistä koottu 30 - 50 cm korkea röykkiö (pituus n. 14,5 m). Röykkiössä on 12 - 15 kumpumaista kohoutumaa, joista melkein kaikki on avattu kalliopohjaa myöten. Ilmeisesti on kyse samasta röykkiöstä, jota A. O. Heikel on valokuvannut vuonna 1908, ja josta on kuvaus Hist. Arkisto IV:ssa (s. 174). Perimätiedon mukaan röykkiö on "ristiretkiaikainen linnoitus" tai lappalaisten uhripaikka. Pronssitikarin löytöpaikka on röykkiöistä noin 900 m luoteeseen.

Isomäki (439010027) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviaidat sijaitsevat Puutikkalan kylän keskellä olevan kivisen Isomäen lounais- ja kaakkoisrinteillä. Mäellä kasvaa havumetsää.
Mäellä on kolme kiviaitaa. Ensimmäinen on lounaisrinteellä. Sillä on pituutta noin 100 metriä ja sen pohjoispäähän on aidattu sisäpuolelle jonkinlainen lokero. Aidan korkeus vaihtelee 30 cm - 1 m, leveys on 0,5-1,5 m, se on ladottu pääosin miehennostannaisista kivistä. Aita on auki eteläpäästään.
Toinen aita on edellisestä noin 30 m itään. Se on yhtenäinen ja edellistä paremmassa kunnossa. Aita on ladottu samankokoisista kivistä kuin ensimmäinenkin, mutta apuna on käytetty siirtolohkareita. Aitauksen koilliskulmaan on tehty lokero siirtolohkareen viereen. Aitauksessa on eteläpuolella yksi porttiaukko.
Kolmas aitaus on mäen kaakkoisrinteellä. Se on tehty pienemmistä kivistä, mutta isompia lohkareitakin on hyödynnetty. Aidassa on porttiaukko eteläpäässä. Aitaus on selvästi tehty pitämään joku tai jotkut ulko- tai sisäpuolella, koska isojen kivenlohkareiden väliin jäävät pienetkin aukot on tilkitty tarkasti pienillä kivillä.
Vuonna 1963 inventoinnin yhteydessä oli erä vanha kyläläinen kertonut, että mäellä olleita perunamaita olisi suojattu sikoja vastaan kiviaidoilla. Osa aidoista olisi purettu kun kiviä tarvittiin muualla.
Vuonna 2004 mäellä havaittiin vielä kaksi kuoppaa, jotka ovat ilmeisesti nauris- tai perunakuoppia. Kenttätöiden jälkeen museolehtori Aino Nissinaho kertoi kuulleensa Puutikkalalaisilta, että kiviaitoja olisi metsissä enemmänkin.

Salminkallio (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Hauhon reitin varrella, Kukkiajärven Evinsalon saaren pohjoispuolella Kuivassalmen pohjoisrannalla noin 20 m korkean kalliojyrkänteen juurella. Kuvakentällä on pituutta pari metriä ja se sijaitsee noin 6 m järven nykytasosta. Maalauskohta on hieman halkeillut, jäljellä olevat kuviot on tulkittu seuraavasti: oikealla ylhäällä on ihmishahmo ja käärmekuvio sekä kuvakentän alakulmassa kaksi ihmishahmoa kädet ylös kohotettuina.
Vasemmassa ylänurkassa Kivekkään mukaan äärimmäisenä jonkinlainen pää ja siitä hieman keskemmälle karmiininpunaiseen vivahtava värialue. 2004 havaintojen perusteella äärimmäinen värjäymä voisi olla myös jonkinlainen ihmishahmo kohotettuine käsineen.
Maalaus on todennäköisesti peräisin kivikaudelta, mutta se voi olla myös pronssikautinen. Maalauksesta noin 60 m länsiluoteeseen on kivikautinen asuinpaikka ja noin 1,2 km etelään Evinsalon saaren eteläosasta on pronssitikari (KM 21491). Kallion juurelta on otettu kiviä viereisten rakennusten perus- ja rakennuskiviksi. Paikka on tunnettu näköalapaikkana.
Maalaus sijaitsee kesämökin välittömässä pihapiirissä. Kulku paikalle on pihan läpi. Muuten kalliomaalaus on helposti saavutettavissa.

Nokela 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kukkianjärven Kortteenpohjan lahden puoleisen pienen, länteen työntyvän lahden pohjukassa, matalalla, järveen viettävällä peltorinteellä. Asuinpaikkaan liittyvät löydöt, kiviesineet, keramiikka, pii- ja kvartsi-iskokset ovat itään ja pohjoiseen, kohti Kukkianjärveä (Korteenpohjan lahtea) loivasti viettävältä peltorinteeltä. Järven rantaan on 20-30 m päässä. Pellon länsipuolella kulkee Käenniementie. Löytöjä oli pellolla noin 50 x 20 m suuruisella alueella. Löytöjä on tehty myös tien mantereen puolelta. Maaperä paikalla on kyntö- kerroksen alla moreenia.

Nokela 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Kukkianjärven Kortteenpohjan lahden länsirannalla, pienellä kohti etelää työntyvällä niemellä, n. 15 m päässä järven rannasta. Paikka on moreenirinne. Röykkiö on nurmettunut, muodoltaan soikea. Siinä on isommista kivistä ladottu reunakehä. Röykkiön koko on 3,3 x 2 m ja korkeus on 0,5 m. Röykkiö on kiven- ja hiekansekainen. Siihen kaivetusta koekuopasta tavattiin hiiltä. Röykkiö on selvästi ihmisen tekemä. Röykkiöstä noin 15 m lounaaseen on kivi, jossa on kuppimaisia muodostumia. Pari kupeista vaikuttaa ihmisen tekemiltä, muut ovat ilmeisesti veden aikaansaamia.

Pukurinnokka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tupurlanjärveen laskevan jyrkän Ryömälänvuoren eteläpuolella, Ryömälän talosta200 m länsilounaaseen olevalla pellolla, pellon poikki kulkevan huvilatontille vievän tien länsipuolella.
Alueelta on löydetty kvartsiesineitä ja -iskoksia (tiedot Anna-Liisa Hirviluodon Matti Jokiselle 24.3.1975 lähettämästä kirjeestä).

Tiainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tupurlanjärven luoteispuolella, Tupurlantiestä 70 m etelään, Tiaisen talon lounaispuolella, rantamökille vievän tien länsipuolella savihiesuisella pellolla länsi-itä -suuntaisen voimajohdon kohdalla. Paikalla on omakotitalo.
Löydöt paikalta ovat kvartsiesineitä, -iskoksia reikäkvien puolikas, palaneen luun kappale ja piin kappale.

Vuorainen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tupurlanjärven luoteisrannalla, jyrkän törmän päällä, Tururlantiestä 180 m lounaaseen.
Paikalla on seitsemän kiven- ja maansekaista kumpua Saikkalanjoen pohjoisrannalta jyrkästi nousevalla kivikkoisella laidunmäellä. Kumpujen halkaisijat vaihtelevat kooltaan 2,7 - 21 m, paitsi suurin, jonka laajuus on 40-50 m. Kumpareet ovat niihin tehtyjen koekuoppien perusteella todettu moreenikumpareiksi. Löytöinä paikalta on saatu mm. rautainen hevosenkengän naula, eläinten hampaita, palanutta savea, kuonaa, hiiltä. Yhdestä ei ole löytöjä. Tutkimustuloksena on todettu, että löydöt viittaavat historiallisen ajan asutustoiminnan jäännöksiin. Kummut ovat todennäköisesti luontaisia muodostumia. Lähistöltä on todettu vanhoista kartoista autioitunut kylätontti (Marianna Niukkanen). Paikka on osa maakunnallisesti arvokasta Häijään laidun -nimistä perinnemaisemaa.
Jussila 2010: "Kartalla v. 1795 on tällä kohdalla laajahko peltojen ja niittyjen ympäröimä saareke - eli kivikkoinen kumpare – mutta se selittyy maastolla. Paikka sijaitsee Häijän 1700 l. kylätontista n. 250 m eteläkaakkoon." Poutiainen 2009: Ei uusia havaintoja. Ei havaittavia, merkittäviä muutoksia syksyllä 2009 verrattuna Adelin 2003 kuvaukseen.

Sarkavainio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hyynilä-Pukara-maantien itäpuolella, Tomulantiestä 40 m kaakkoon olevalla savihiesuisella pellolla noin 260 m Tomulan talosta länsi-lounaaseen.
Löydöt paikalta ovat kvartsiesine, -iskoksia ja pii-iskos.

Paavola (493010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hiusjoen koillisrannalla, Mouhijärvi-Suodenniemi-tiestä 900 m koilliseen olevalla savihiesuisella pellolla noin 200 m matkalla luode-kaakko -suunnassa ja Paavolan talosta noin 340 m itä-kaakkoon.
Löydöt paikalta ovat kvartisydin ja -iskoksia.

Selkee (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiö sijaitsee Mätikköjärveen pistävällä niemellä Sata-Hämeen koeaseman päärakennuksesta 100 m lounaaseen. Röykkiön koko on 4 x 3 m ja korkeus metrin. Se on muodoltaan pyöreän soikea ja profiililtaan kupera. Kysymyksessä on ilmeisesti historiallisen ajan kiuasrakennelma.
Vuoden 2009 tarkastuksen mukaan kysymyksessä voisi olla riihenkiuas.

Rämi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vesuntiin vievän tien ja Vanhankirkontien eteläpuolella, vanhan hautausmaan itä- ja eteläpuolella savihiesuisella ja hiekkaisella pellolla.
Löydöt paikalta ovat vasarakirves, nelisivuinen oikokirves, suppiloreikäinen nuija ja kvartsikaavin sekä -iskoksia.

Tervahaudanmäki (493010008) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vanhankirkontiestä 80 m lounaaseen, Kirkkojärven Sakolahden rannasta noin 200 m koilliseen, ison hiekkakuopan pohjoispuolella korkealla terassilla hiesu- ja hiekkapellolla.
Löydöt paikalta ovat nelisakarainen reikäkivi ja painokivi.

Santamäki (493010009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suodenniemi-Mouhijärvi-tiestä 80 m koilliseen entisellä hiekanottopaikalla noin 20 m Santamäen talosta lounaaseen.
Paikalta on löydetty kaksi vasarakirvestä ja kvartis-iskoksia.
Kohteessa on suoritettu arkeologisia kaivaustutkimuksia vuonna 1943.

Vähä-Hoivanen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mouhijärveltä Suodenniemelle johtavasta tiestä 600 m pohjoiseen, Lahdenperäntien itäpuolella. Paikka on Levon talosta koilliseen olevalla hiekkapellolla.

Myllymäki (493010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Irriäisjärvestä lähtevän, Kariojaan laskevan ojan itäpuolella, Myllymäen ja Kuusijärven tiloille vievän tien eteläpuolella olevalla savihiesuisella ja hiekkaisella pellolla.

Kuusjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Irriäisjärvestä lähtevän ja Kariojaan laskevan ojan länsipuolella noin 80 m Kuusjärven talosta lounaaseen savihiesuisella pellolla pienellä mäellä.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.

Hannula (493010013) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kariojan pohjoispuolella, tien ja metsän välillä, etelään viettävällä savihiesu- ja hiekkapellon rinteellä noin 500 m Kariojan sillasta itään.
Löydöt paikalta ovat kvartsiesine ja -iskoksia.

Hietalahti Aluesairaala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mäntän aluesairaalan vieressä, noin 50 m päärakennuksesta etelään ja hiekkapohjarinteellä Mänttävuoren suojassa, Kuoreveden rantaviivalla ja sen yläpuolella, Mäntänkosken alajuoksulla. Kohde on osittain tuhoutunut sairaalan rakennuskannan rakennustöissä sekä soranotossa. Koskematonta muinaisjäännöstä on jäljellä rantakaistaleella noin 30 m säteellä rannasta sekä lähellä Sairaalatietä metsärinteellä. Asuinpaikan laajuudeksi on arvioitu vuoden 1997 inventoinnissa 250 x 75 m. Paikalta saatujen löytöjen perusteella kohde ajoittuisi kampakeramiikan aikaan.
Asuinpaikan itäosassa tehtiin kesällä 2007 koekaivauksia, joissa todettiin paikan ulottuvan itäosaltaan Sairaalatielle asti. Löydöt paikalta ovat kampakeramiikkaa, kvartsi-, kvartsiitti- ja pii-iskoksia ja palanutta luuta.

Kotkansalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mäntän aluesairaalasta 600 m eteläkaakkoon, Kotkansalmen sillan luoteispuolella Pettuniemen ja Talasniemen välisellä alueella Kuoreveteen kuuluvan Kotkanselän luoteisrannalla. Asuinpaikka-alueen eteläosa on hiekkaista lounaisrinnettä, jossa asuinpaikka alkaa vesirajan alapuolelta, noin 2-3 m päässä rantaviivasta ja ulottunee koekemattomana noin 5 m päähän rannasta kuivalle maalle. Kotkansillan ja Talasniemen väliseltä alueelta todettiin neljä löytökeskittymää 400 m matkalta.
Löydöt ovat kvartsi-iskoksia. Kohteen laajuus on vuoden 1997 inventoinnin perusteella 400 x 30 m. Asuinpaikan maaperää ylärinteellä on voimakkaasti muokattu levähdysaluetta tehtäessä. Täytemaita on ajettu levähdysalueelta osittain asuinpaikan päälle. Myös sillanrakentaminen on saattanut rikkoa asuinpaikkakerroksia.
Asuinpaikan ympäristössä tehtiin kesällä 2007 koekaivauksia. Kiinteää muinaisjäännöstä ei todettu. Koekuopista löydettiin muutamia kvartsi-iskoksia.

Pieskansaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mäntän aluesairaalasta 3 km luoteeseen. Paikka on noin 300 m leveän, loivasti kaartuvan lahden rantavyöhykkeellä. Paikalta on alunperin alkeellinen kirves. Vuoden 1997 inventoinnissa löydöksiä ( kvartsi- ja kivilaji-iskoksia) on neljästä eri tihentymästä. Maaperä on vedenrajassa savensekaista hiekkaa ja noin 2-3 m rannan yläpuolella alkaa soransekainen hiekka. Asuinpaikka alkaa vesirajan alapuolelta ja jatkuu 3-4 m päässä rantaviivasta ja ulottuu ainakin alueen länsiosassa kuivalle maalle noin 20 m päähän rannasta. Kohde on suurimmaksi osaksi alkuperäisessä tilassaan oleva. Metsäautotie on hieman rikkonut muinaisjäännösaluetta. Kohteen laajuus on 300 x 35 m.

Kaijanlahti (506010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mäntän aluesairaalasta 1,2 km luoteeseen Kuoreveteen kuuluvan Savonselän kaakkoisrannalla, kallionokan molemmin puolin. Maasto on kallioista ja kuusikkoista vanhaa metsää.
Hiekkapuokamasta on löytöjä, kvartsia löytyy kuivalta maalta, ainakin 4-5 m päässä rantaviivasta ja veden alta. Lounaisranta on kivinen ja sorainen ja löytöjä on 2-3 m päässä rantaviivasta. Kohteen laajuus on 40 x 90 m.

Pättiniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mäntän aluesairaalasta 2,1 km luoteeseen Kuoreveteen kuuluvan Laakkoselän itärannalla olevan Käänninsalmen kapeikon tuntumassa. Asuinpaikka sijoittuu länteen pistävän kallioniemen nokkaan ja sen molemmin puolin. Paikalla on leiripaikka.
Rannalta löytyy kvartsia, myös niemen kallioisesta nokasta, veden alta, kivikosta. Löydöt alkavat veden alta 2-3 m päässä rantaviivasta ja jatkuvat kuivalle maalle ainakin 15 m päähän rantaviivasta. Löytöjen perusteella muinaisjäännösalueen pituus on mutkittelevaa rantaviivaa seuraten noin 150 m. Kohteen laajuus kokonaisuudessaan on 110 x 60 m.

Hiekkaniemi (506010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keurusveteen kuuluvan Lyhdeselän itärannalla etelään ja lounaaseen viettävällä hiekkapohjaisella alueella, josta pistää länteen tasapohjainen pieni niemennokka. Kohde on Mäntän kosken yläjuoksulla, noin 4,4 km koskesta pohjoiseen. Alueella ei ole kesämökkejä. Asuinpaikan itä- ja koillispuolella on mäki.
Asuinpaikka-alueesta voidaan erottaa neljä löytöaluetta, jotka ovat jääneet jäljelle aluetta pirstoneesta soranotosta. Löytöalue 1 on noin 35 x 30 m laaja tasanne niemennokassa, 10-15 m päässä rantaviivasta. Tasanteella on halkaisijaltaan 5 x 5 m laaja ja noin 15 cm syvä pyöreähkö painanne, mahdollinen asumuspainanne. Siitä noin 5 m etelään on maanpinnan tasalla 1 x 1 m halkaisijaltaan oleva liesi ja siitä 4 m itään on toinen, joka on ollut modernissa leirikäytössä. Löytöjä (iskoksia, luuta, keramiikan muruja) on näkyvissä soranoton aiheuttamissa leikkauksissa.
Kaksi muuta löytöaluetta on 10 - 15 m säteellä ja neljäs löytöalue on 130 m niemennokasta kaakkoon.

Vuolleniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuolleniemen loivalla etelärinteellä, noin 80 m leveän Keurusveteen kuuluvan Vuollesalmen itärannalla, välittömästi Mäntän kosken tuntumassa, sen yläjuoksulla. Paikka on hiekkamaalla. Inventoinnin yhteydessä tehdyistä koekuopsta löydettiin pääasiassa kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Kohteen laajuus on noin 70 x 70 m, ja siellä on ollut myös Mäntän taloon kuuluva Vuolleniemen torppa. Rakennuksen pohjia paikalta ei löytynyt, mutta koekuopista löydettiin lasia, posliinia ja punasavikeramiikkaa. Kiviröykkiöitä havaittiin myös laajalla alueella. Muutamaan röykkiöön tehtyjen koekuoppien perusteella niitä voitaneen pitää viljelysröykkiöinä. Osa röykkiöistä on kivikautisen asuinpaikan päällä.

Kohosalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keurusvedeen kuuluvan Kohosalmen noin 130 m leveän kapeikon luoteisrannalla, noin 25 - 40 m rannasta voimajohdon läheisyydessä. Paikka on 20 m leveällä ja 70 m pitkällä rantaterassilla, jyrkähkön mäen päällä. Maaperä on hiekkaa.
Löytöinä paikalta on saatu kvartsia ja palanutta luuta. Inventoinnin yhteydessä kaivettujen koekuoppien perusteella kulttuurikerros on 20 cm paksu ja paikoin punertavaksi värjäytynyt.
Muinaisjäännösalueella sijaitsee kaksi kuopannetta (kuopanteet 1 ja 2), jotka muotonsa ja kuopanteisiin tehtyjen kairausten perusteella ovat resenttejä. Vuoden 2023 tarkastuksessa havaittiin myös kaksi laakeaa painannetta (painanteet A ja B), joissa molemmissa oli selkeä huuhtoutumiskerros ja kaksoismaannos. Painanteessa B oli lisäksi vanhemman maannoksen alla paikoin hyvin punaista hiekkaa. Löytöjä painanteisiin tehtyjen kairausten yhteydessä ei kuitenkaan tehty.

Linnavuori (536010001) (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Siuron linnavuori sijaitsee Jokisjärven itärannallla kalliopohjaisella mäellä. Vuorelta noin kilometrin verran lounaaseen virtaavat Jokisjärven vedet Siuronkosken kautta Kuloveteen. Jokisjärveä pitkin on päässyt pohjoisessa Hämeenkyröön asti.
Vallin pohjakiveyksen sisäpuolelle jäävä alue jakaantuu kahteen osaan. Itäpuoli on louhikkomaastoa ja länsipuoli eli järven puoli on muutamia metrejä itäpuolta korkeammalla ja kallioista maastoa. Koko itärinne on täynnä suuria kivenlohkareita. Pohjoisrinne on luoteiskulmastaan jyrkkä ja kulkureitiksi mahdoton. Siirryttäessä itään, muuttuu pohjoisrinne tasanteiden ja jyrkänteiden portaikoksi. Itärinne on äkkijyrkkä kallio. Sitä on ainakin alaosastaan louhittu teollisuusaluetta rakennettaessa.
Mäen laen kaakkoisreunassa on massiivisin vallin kiveys. Pohjoisreunalla on kiveystä kuten myös lounais- ja länsireunalla. Vallin pohjat on rakennettu erikokoisista kivistä. Paikoin kiveys on toista metriä korkea ja yli kaksi metriä leveä. Kaakkoisvallin kiveyksen molemmissa päissä on porttiaukko. Kolmas mahdollinen portin paikka on pohjoisessa vallissa.
Kesällä 2000 paikalla suoritettiin kaivaustutkimuksia. Vallin kohdalla ei havaittu merkkejä puurakenteista. Vallin alta otetut hiilinäytteet antavat vallille "terminus post quem" -ajoituksen 400 j.Kr. Linnamäeltä löydettiiin savitiivistettä, joka muotonsa persteella voidaan liittää rakennukseen. Lisäksi löydettiin kvartsimateriaalia.

Lukkilansalmi 1 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiöt sijaitsevat Nokianvirran pohjoispuolella rantatörmällä, välittömästi Lukkilantien pohjoispuolella, entisen saunan ja tien päässä olevan talon välissä piha-alueella.
Toisesta röykkiöstä on paikalle jäänyt vuoden 1928 tutkimusten jälkeen noin 1 x 1 metrin kokoinen silmäkivi. Kun röykkiötä raivattiin aikanaan perunamaaksi, löydettiin siitä veitsi ja kolme pajulehtistä keihäänkärkeä sekä pronssinen emalikoristeinen hevosenkenkäsolki. Jäljelle jäänyt röykkiö tutkittiin.
Toisesta röykkiöstä on jäljellä paikalla isoja maakiviä noin 8 x 10 m:n alueella ja kalliopaljastuma. Tämäkin röykkiö tutkittiin vuonna 1928. Röykkiöstä löytyi pronssitangosta tehty rannerenkaan katkelma, pari veitsen katkelmaa, saviastianpaloja, palanutta luuta ja hiiltä.
Röykkiöt on ajoitettu nuoremmalle roomalaisajalle ja kansainvaellusaikaan. Vuoden 2018 inventoinnissa kohde oli ennallaan.

Ollila (536010003) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiöt sijaitsevat Nokiavirran pohjoispuolella, Ollilan talosta 300-400 m luoteesee peltosaarekkeilta, Porin-Tampereen -maantien ja rautatien välistä.
Vuoden 1948 inventoinnissa paikalta todettiin kolme kiven- ja maasekaista röykkiötä tai kumpua. Vuonna 1993 todettiin yhden röykkiön tuhoutuneen. Vuoden 2000 inventoinnissa löydettiin uusi, ennestään tuntematon röykkiö sekä historiallisen ajan kivi- ja maarakenteita.
Röykkiö 1 on peltosaarekkeella Nokianvirralle vievästä pikkutiestä itäkaakkoon. Röykkiön koko on 10 x17 m. Röykkiön päälle ja reunoille on kasattu pellosta siirrettyjä kiviä. Röykkiön päällä on jossakin vaiheessa ollut rakennus, jonka kivisistä perustuksista on jäljellä vielä merkkejä.
Röykkiö 2 on kokonaan tuhoutunut pellon raivauksessa. Sen halkaisija on ollut 5 m ja korkeus noin metrin.
Röykkiö 3 sijaitsee Ollilan Pajavainiolla, röykkiöstä 1 120 m kaakkoon peltotiehaaran kohdalla peltosaarekkeessa. Röykkiön koko on noin 11 x 15 m. Röykkiön profiili on kupera. Pinnalle on näkyvissä muutamia sammaloituneita kiviä. Röykkiön eteläreunassa on sorakuoppaleikkaus, josta vuoden 2000 inventoinnissa poimittiin rautakauden keramiikkaa, palanutta luuta, kuonaa ja kvartsi-iskos.
Röykkiö 4 sijaitsee edellisestä 70 m itäkaakkoon, tien lounaispuolella, pellon reunassa. Röykkiö on maan- ja kivensekainen kooltaan 12,5 x 8 m. Korkeus on noin 1,5 m. Kummun profiili on kupera. Vuoden 2000 inventoinnin yhteydessä kumpareeseen kaivettiin koekuoppa, josta löydettiin kivikautisen? saviastian pala, kvartsiydin ja -iskos.
Kesällä 2006 röykkiön 4 kohdalla suoritettiin arkeologisia tutkimuksia suunnitellun rakentamisen vuoksi. Paikalta ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Kalmaanmäenkallio (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Tampereen-Porin rautatiestä 15 m pohjoiseen, vanhan radanylistyspaikan kohdalla, Nokianvirran pohjoispuolella, Ollilan talosta 250 m koilliseen. Paikka on pienellä metsäniemekkeellä itärajanaan pihatie. Paikalla on myös vanhoja sorakuoppia. Ensimmäiset löydöt paikalta ovat tulleet radan rakentamisen yhteydessä vuonna 1891. Kohteen esinelöydöt, joista mainittakoon mm. uset keihäänkärjet, kaksi miekkaa, väkipuukko, rautainen ns. ruoskanvarsi, kaksi kilvenkupuraa ajoittuvat merovingiaikaan. Vuoden 2000 inventoinnin perusteella kalmistoa on arveltu olevan jäljellä vielä 20 x 20 m laajuinen alue kalliopohjaisen mäen etelälounaispuolella.

Laurila (536010005) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Tampere-Pori radasta noin 130 m etelään, Korvolantiestä noin 40 m koilliseen, Laurilan talon pihapiirissä, Nokianvirran pohjoispuolella. Paikalta on löydetty erilaisten rakennustöiden yhteydessä merovingiajan esineistöä, kaksi keihäänjkärkeä, kaksi angoa ja palanutta luuta.
Vuoden 2000 inventoinnin yhteydessä pihamaalle kaivetuista koekuopista löydettiin mm. pronssi- ja rautaesineiden kappaleita, saviastianpaloja, palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Pääosa polttokenttäkalmistosta on tuhoutunut rakennustöiden yhteydessä, mutta sitä on säilynyt pesäkkeinä noin 70 x 20 m laajuisella alueella loivalla etelärinteellä.
Poutiainen & Tiainen 2015 (kohde nro 3): Ei uusia havaintoja.

Nikkilä (536010006) (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Nokianvirtaan viettävällä lounaisrinteellä, Korvolantiestä 60 m lounaaseen ja Nikkilän talosta 100 m lounaaseen.
Röykkiö on turpeen peittämä kiven- ja maansekainen kumpu, jonka koko on noin 11,5 x 10,5 m ja korkeus on 1,5 - 3,0 m. Röykkiön kunto on hyvä, vain reunoille on kasattu kiviä pellolta.

Vuorela (536010007) (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kiven- ja maansekainen röykkiö sijaitsee Nokianvirran pohjoispuolella Pöllövaaran talolle vievän tien laidassa peltosaarekkeella.
Kumpumaisen röykkiön pituus on 13 m ja leveys 12 m sekä korkeus 1,5 m. Röykkiön päällä kasvaa isoja koivuja ja siinä on näkyvissä muutamia isoja kiviä.

Haapaniemi (536010010) (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiö sijaitsee Kuloveden itäpäässä olevan Haapaniemensalmen etelärannalla, Kallioniemen talon pihapiirin ja rannan välisen laitumen laidalla.
Röykkiö on kiven- ja maansekainen, muodoltaan pyöreähkö ja halkaisijaltaan 3,5 m. Korkeutta sillä on 0,5 m.

Urhatunsaari (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Kalliopohjaisen saarekkeen eteläkärjessä on kolme lähekkäin sijaitsevaa lapinrauniota.
Raunio 1 on alunperin ollut kooltaan noin 5 x 5 m, korkeus on ollut 0,5 m. Raunio 2 on ollut noin 5 x 5, raunio 3 noin 7 x 7 m, korkeus 0,5 m. Raunio 1 on hajotettu ja sen paikalla on kasvimaa.
Raunioiden 2 ja 3 kivistä on enin osa viety huvilan rakennustöihin.

Mattila (536010013) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde käsittää kaksi kalmistoa ja mahdollisen asuinpaikan. Kohde sijaitsee Nokianvirran eteläpuolella ja Taivalkunnantien eteläpuolella, Mattilan talon vieressä. Mattilan talon navetan kulmalta on todettu vuonna 1933 merovingiaikainen polttokenttäkalmisto. Vuoden 2000 inventoinnin yhteydessä kaivettiin alueelle koekuoppia, joissa löydettiin kalmistoon liittyviä rakenteita ja löytöjä. Näin ollen kalmistoa on jäljellä navetan, pellon ja pihan halki kulkevan tien välisellä alueella. Talosta noin 45 m koilliseen olevasta metsäsaarekkeestä todettiin myös edellä mainitussa inventoinnissa todennäköinen kalmisto. Paikalle kaivetuista koekuopista löydettiin palanutta luuta, palanutta savea sekä kvartsi- ja pii-iskoksia.
2017 koekaivauksissa päärakennuksen pohjoispuolen piha-alueelle tehdyistä koekuopista saatiin viitteitä muinaisjäännöksestä. 2018 tasokaivettu alue vaikuttaa sijoittuvan kalmistoalueen reunalle tai muuten vähälöytöiseen kohtaan, valvonnassa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.
Edellä mainitun metsäsaarekkeen ja Taivalkunnantien väliseltä peltoalueelta on löydetty mm. rautakauden keramiikkaa, palanutta savea ja kvartsi- ja pii-iskoksia. Löydöt viittaisivat asuinpaikkaan. Mattilan tilan alueella sijaitsee myös historiallisen Taipaleen kylän tonttimaa.

Kuirinmäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Nokianvirran eteläpuolella, Taivalkunnantien ja jyrkän rantarinteen välissä Kuirin talon pihapiirissä. Kiven- ja maansekaisia röykkiöitä on ollut yhteensä kahdeksan, mutta kaksi niistä on tuhoutunut 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä. Röykkiöt ovat pieniä ja erottuvat maastossa huonosti. Niistä ei ole ajoittavia löytöjä. Osa röykkiöistä on peitetty rakennusjätteellä ja osaa on myös rakentaminen tuhonnut. Kyseessä voi olla myös historiallisen ajan raivausröykkiöt.

Sotkanlinna (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Liukuslahden rannasta noin 80 m päässä Sotkanlinnan kalliomäen laella ja etelärinteessä, kallion syvennyksessä. Kiven- ja maansekainen kumpareen koko on 6,5 x 7 x 0,6 m. Kumpu on muodoltaan lähes pyöreä ja kupera. Röykkiö on todettu vuoden 1948 inventoinnin yhteydessä. Paikalla on suoritettu 1990-luvulla kaivauksia, joissa se on rautakautiseksi kalmistoksi, joka voidaan esinelöytöjen perusteella ajoittaa merovingiajan lopulta viikinkiajan alkuun. Lisäksi todettiin vuoden 2000 inventoinnissa Sotkanlinnan (Harakkakallion) koillisrinteeltä, paikasta, jossa on maanpinnalle näkyvissä joitakin isoja maakiviä koekuopasta kiveystä, kulttuurimaata, hiiltä ja keramiikan palasia. Muinaisjäännös jatkuu tälle alueelle.

Viik 1 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiöt sijaitsevat Tampere-Turku tien pohjoispuolella, Putaanvirran rannalla jyrkällä törmällä, Viikin kartanosta 300 m etelälounaaseen rivitalojen ympäröimän Saviselänkadun varressa ja päässä.
Röykkiöitä eli kumpuja on neljä. Röykkiö 1 sijaitsee Saviselänkatu 10 pihalla ja on kooltaan 7 x 15 x 1 m. Röykkiö 2 sijaitsee Saviselänkatu 14 itäpuolella ja on kooltaan 6 x 7 x 1,5 m. Röykkiöt 3 ja 4 sijaitsevat puolestaan Saviselänkadun pään ja Turku-Tampere -tien välisessä lehtometsikössä. Kumpu 3 on halkaisijaltaan noin 5 m ja korkeudeltaan 0,7 m. Se tutkittiin vuosina 1986 ja 1988 ja se osoittautui 1700-1800-luvuilla tehdyksi maakummuksi. Kumpu 4 puolestaan tutkittiin vuosina 1986-87. Suuri, 18 x 7 x 1,5 m kooltaan oleva maakumpu sisälsi kaksi kiven- ja maansekaista röykkiötä, joista toiseen liittyi kaksi erilliskiveystä. Kumpu ajoittuu nuoremmalta roomalaisajalta viikinkiajalle.

Viik 2 (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiöt sijaitsevat Tampere-Turku maantien pohjoispuolella, noin 500 m Putaanvirrasta koilliseen ja Viikin kartanosta 300 m itään. Paikka on entistä hakamaata, nykyisin lehtipuita ja vadelmia kasvava metsikkö. Röykkiöt ovat metsikön lounaisosassa.
Yksi röykkiöistä tutkittiin kokonaan vuonna 1999. Se oli kiven- ja maansekainen röykkiö, joka oli rakennettu maakivien varaan. Löytöinä saatiin mm. keramiikkaa, kuonaa, kvartsia ja palanutta luuta vähän. Lisäksi yhteen röykkiöön kaivettiin koekuoppa, jossa todettiin kiveystä, palanutta savea ja palaneen luun kappale.
Edellisistä röykkiöistä noin 100 m etelälounaaseen on mahdollinen röykkiön jäännös.
Ns. Junkkarin mätäs, johon liittyy pakanallisia uskomuksia koskevaa perimätietoa sijaitsee röykkiöistä koilliseen, peltoalueen keskellä, tiestä noin 80 m luoteeseen ja pappilasta noin 120 m lounaaseen.
Kohde Viik 1 sijaitsee edellä mainituista röykkiöistä noin 500 m lounaaseen.

Hakamäki (536010021) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Ristiretkiaikainen ruumiskalmisto sijaitsee Pyhäjärven Kurjenhännänlahden perukasta noin 380 m länsiluoteeseen, pihamaalla ja puutarhassa, ilmeisesti myös talon alla.
Kalmisto löytyi vuonna 1921 rakennustöiden yhteydessä. Hautoja saattaa olla vielä mäellä jäljellä.

Kirkkosaari (536010023) (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiö sijaitsee saaressa Pyhäjärven Saviselällä, Kehonnokasta noin 600 m koilliseen. Röykkiö on saaren korkeimmalla kohdalla luontaisessa kivikossa.
Kyseessä on luontaiseen kivikkoon tehty hautaus, joka vastaa sekä rakenteeltaan että sijainniltaan roomalaisajan nk. lapinraunioita. Paikalla on noin 8 x 14 m kokoinen matalahko rakenteeton kiveys, joka on kasattu maakiven ympärillä. Paikalta on löydetty kaksi roomalaisaikaista rannerenkaan katkelmaa ja putkikirves.

Ketolanmäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Tampere-Huittinen tien SE-laidalla, urheilukentän NW-puolella, Nokian kartanosta noin kilometri lounaaseen. Tarkka sijainti ei ole tiedossa. Kohde on löytynyt vuonna 1959 tienrakennustöiden yhteydessä. Tien luiskasta, noin 40-60 cm syvyydestä on kaksi viikinkiaikaista keihäänkärkeä, hevosenkenkäsolki ja rannerengas. Kohteen säilyneisyydestä ei ole ajantasaista tietoa. Senaatin kartaston mukaan alueella on sijainnut 1900-alussa torppa.

Tappurinoja (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kiven- ja maansekainen röykkiö sijaitsee Pieni-Tappuri -järvestä Jokisjärveen virtaavan Hietaanojan (ent. Tappurinojan) pohjoisrannalla, Siuroon vievän tien vieressä, tiheässä kuusimetsässä. Röykkiön halkaisija on noin 4 m.
Vuoden 2018 tarkastuksessa todettiin, että röykkiön paikannuskoordinaattien osoittamaan kohtaan on rakennettu pumppaamo. Sen pohjoispuolelta metsiköstä paikannettiin röykkiön jäännös. Kyseessä on matala, lähes maantasainen kiven- ja maansekainen röykkiön osa. Sen koko on noin 1.5 x 3 m.
Röykkiöstä on aivan ilmeisesti osa hävinnyt kevyenliikenteenväylän rakentamisen yhteydessä. Ojan luiskassa erottuu röykkiön säilyneen osan kohdalla kiviä (muualla leikkauksessa niitä ei niillä kohdin ole) ja leikkauksesta löytyi suhteellisen runsaasti pieniä palaneen saven rippusia kohdassa N 6822748 E 305768. Paikan koordinaatti korjattu edellä olevaksi.

Hanhisaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuloveden pohjoisosassa olevan pienen saaren kaakkoisosassa kivikkoisella harjunlaella ja sen loivalla luoteisrinteellä, entisen pellon itäosassa.
Paikalta on löydetty reikäkivi, siimanpaino ja pienoiskourutaltta sekä palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia.

Kamppi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuloveden itäpuolella, rannasta 60 m päässä ja Kampin talosta 180 m kaakkoon. Paikka on pellolla ja kuusivaltaista sekämetsää kasvavan kalliopohjaisen mäen tasanteella.
Kohteen alaosa on pellon keskiosassa, hautausmaan ja talolle vievän tien eteläpuolella. Kohteen yläosa on pellon ja järven välisen mäen itäosassa. Löydöt alueelta ovat kvartsi- ja pii-iskoksia ja historiallisen ajan asutuksen jälkiä, kuten tiiltä, kivikasoja.

Talola 1 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiöt sijaitsevat Kuloveden Sarkolanlahden kaakkoispohjukassa, Talolan talosta 80 m kaakkoon, loivasti itään viettävällä kivisellä rinteellä keskellä peltoa. Paikalla on alunperin ollut ainakin 9 kiven- ja maansekaista röykkiöitä tai kumpua. Röykkiöt ovat matalia ja pieniä, aluskasvillisuuden peittämiä. Niistä on tutkittu 4 (Sarasmon kartoituksen nrot I, II ja V) sekä yksi laaja, matala kiveys, joka liittyy raudanvalmistukseen. Alueen eteläpäähän on pellolta kasattu kiviä. Kesän 2002 inventoinnissa paikalla oli kolme röykkiötä (Sarasmon kartoituksen nrot III, IV ja VII).
Röykkiöistä on tutkimuksissa löydetty palanutta luuta, keramiikkaa, rautakuonaa ja palanutta luuta. Pellon raivauksen yhteydessä on yhdestä kumpareesta löydetty myös luuesine. Vuoden 2012 kaavainventoinnissa muinaisjäännöksen todettiin säilyneen ennallaan.

Kulju 1 (536010030) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jokisjärven länsirannalla noin 50 m rannasta luoteeseen loivasti itään viettävällä vanhalla pellolla. Asuinpaikan luoteispuolelle on tehty kävelytie.
Vuoden 2018 tarkastuksessa todettiin, että vuoden 2002 tarkastuksen ja koekuoppien teon jälkeen on asuinpaikan itäpuolelle tehty maan läjitystä, rannan ja asuinpaikan välille. Loivaa rinnettä ei siis ole asuinpaikan ja rannan välillä.
Kohde vaatii lisätutkimuksia esim. systemaattisella koekuopituksella.

Perttula (536010032) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven Pirunsalmen itäpuolella, pienen lahden pohjukassa olevalla niemekkeellä, Perttulan talosta 350 m luoteeseen. Paikka on rantatörmällä olevalla pienellä metsitetyllä hiesupellolla. Löydöt paikalta ovat vasarakirveen katkelma, kourutaltta ja kvartsi-iskoksia.

Naulonsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven Naulonlahden pohjukasta noin 450 m länteen Sorvantien kaakkoispuolella Ketteenniementien risteyksen kohdalla loivasti itään laskevalla hiesupellolla. Löydöt paikalta ovat käyräselkäinen kourutaltta ja värttinänpyörä sekä kvartsi-iskos.

Talola 2 (536010034) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kulovedestä kaakkoon pistävän Sarkolanlahden kaakkoispuolella, rannan ja Sarkolantien välisellä peltoalueella. Toinen löytöalue on Talolan talosta 180 m etelälounaaseen, pellon lounaisosassa tasaisella maalla. Toinen alue on Talolan talosta noin 160 m kaakkoon, loivalla pohjoisrinteellä. Löydöt paikalta ovat kvartsia ja piitä. Asuinpaikan läheisyydessä on tehty rakennushankkeeseen liittyviä koekaivauksia 2012. Tutkimuksissa ei löytynyt mitään merkkejä muinaisjäännöksestä.

Pikkuvainio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Turku -tiestä 800 m luoteeseen, Kuloveden Sarkolanlahden kaakkoispäästä 900 m itään, Sanasjärven lounaisrannasta 250 m lounaaseen, loivasti länteen laskevalla savimultapellolla n. 100 m säteellä koordinaattipisteestä. Löydöt paikalta ovat kvartsia, piitä ja hioimen katkelma.

Tapanila 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Huvilaniemellä Kulovettä kohti laskevalla pellolla, noin 100 rannasta.
Pellon kaakkoiskulmasta, noin 50 x 50 m llaajalta alueelta on löydetty kvartsi- ja pii-iskoksia ja asuinpaikan eteläpuolelta on rauatkautisen röykkiön kaivauksessa löydetty pala Kiukaiskeramiikkaa.
Välittömästi kivikautisen asuinpaikan eteläpuolella on Tapanila 2 rautakautinen asuinpaikka ja pohjoispuolella Tappurinojan röykkiö. Samalla niemellä on myös Huvilaniemen röykkiökalmisto.

Rekola (536010038) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven Kylänlahden koillisrannalla, Rekolan talosta 210 m luoteeseen. Paikka on pellolla ja metsän rajalla pienellä tasanteella ja loivalla rinteellä omakotitalon pihapiirissä, entisellä perunapellolla. Talon rakentamisen yhteydessä paikka on todennäköisesti lähes kokonaan tuhoutunut. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.

Tapanila 2 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Asuinpaikka sijaitsee Huvilaniemen Kapakanmäen itäosassa pellolla noin 100 m Nokianvirran rannasta.
Paikalta on noin 100 x 20 m laajalta alalta löydetty rautakautista keramiikkaa, palanutta savea ja rautakuonaa sekä kavartsi-iskos. Asuinpaikan luoteispuolella on kivikautinen asuinpaikka Tapanila 1. Rautakautisten ja kivikautisten asuinpaikkalöytöjen väliseltä alueelta on tutkittu rautakautinen kivirakenne, joka saattaa olla uhriröykkiö tai hautaröykkiö. Välittömässä läheisyydessä on myös Huvilaniemen röykkiökalmisto.

Urhatunniemi (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; 4 lapinrauniota Pyhäjärven rannalla Urhatunniemen kallioisen kärjen korkeimmalla kohdalla. Röykkiöt 1 ja 2 ovat pitkänomaisia. Röykkiöt 3 ja 4 ovat muodoltaan epämääräisempiä. Kaikki röykkiöt muodostuvat särmikkäistä ja halkaisijaltaan noin 15–50 cm kivistä. Röykkiöiden lomasta kulkee polku, ja vaikuttaa, että kiviä on nosteltu pois sen tieltä.

Pelto-Aho (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Kulovedestä kaakkoon työntyvän Sarkolanlahden itäpuolella, Sarkolantiestä noin 60 m koilliseen, Peltoahon tilan koillispuolella peltojen keskellä olevalla hehtaarin kokoisella viljelemättömällä alueella. Röykkiöitä on yli 50. Ne ovat pieniä, osa pelkistä kivistä rakennettuja todennäköisesti kaski- tai peltoraunioita. Röykkiöalueen länsiosasta on koekuopista löydetty mm. rautakautista keramiikkaa. Röykkiöiden keskimääräinen halkaisija on 2,5 m, isoimman 6 m. Röykkiöt sijaitsevat metsikössä. Aluetta rajoittaa koillisessa metsäinen mäki, etelässä Sanasjärvestä Kuloveteen laskeva oja. Röykkiöt on kartoitettu vuosina 1993 - 1994. Vuoden 2012 inventoinnissa on todettu kaksi röykkiötä aikaisemmin tunnetun muinaisjäännöksen kaakkoispuolisesta metsäsaarekkeesta.

Erkkilä 1 (536010043) (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kaksi kiven- ja maansekaista röykkiötä sijaitsee Kulovedestä kaakkoon pistävän Sarkolanlahden kaakkoispohjukassa, Erkkilän talosta noin 90 m luoteeseen ja lahden rannasta noin 60 m päässä olevalla niityllä. Isompi röykkiö on pitkänomainen, kooltaan noin 8 x 5 m ja korkeudeltaan metrin. Pienempi röykkiö on kooltaan 4 x 3 m ja korkeutta sillä on 0,7 m. Se on sammaleen peitossa ja sen keskellä erottuu iso kivi.

Tapanila 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuloveden etelärannalla olevassa Huvilaniemessä, sen eteläpuolella oleva länsi-itä-suuntainen ojannotkon pohjoispuolella, nykyisin vesijättömaana olevan pellon luoteiskulmassa, Tapanilan talosta 50 m lounaaseen.
Noin 110 x 40 m laajalta alueelta on löydetty kvartsi- ja pii-iskoksia ja kvartsiesineitä, mm. kaavin.

Haapaniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuloveden itäpäässä olevan Alasenlahden länsirannalla, Haapaniementien ja järven välisen pellon koillisosassa, tiestä noin 50-80 m koilliseen ja Haapaniemen talosta noin 80 m itään.
Paikalta on korkeudeltaan kahdesta eri paikasta löydetty kivikautiseen asuinpaikkaan liittyviä löytöjä, kvartsiesine, -iskoksia, -ytimiä sekä palanutta luuta. Alempi, itäinen paikka on 150 m pitkä ja 60 m leveä kaitale ja ylempi, läntisen löytöalue on 65 m pitkä kaistale pellon luoteiskulmassa,

Pitkäniemi 2 (536010046) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pitkäniemen sairaalan lounaispuolella, Pyhäjärven pohjoisrannalla, pienen niemekkeen kärjessä, terassin reunassa. Paikka on vanhaa peltoa ja puutarhaa.
Rantaterassilta, veden tuntumasta löydettiin vuoden 2000 koekaivauksissa kampakeraaminen asuinpaikka.
Kesällä 2001 paikalla suoritettiin kaivaus. Löydöt paikalta ovat tyypillistä kampakeramiikkaa, palanutta luuta, kvartsi-, pii- ja kivilaji-iskoksia sekä piinuolenkärjen katkelma.

Kulju 2 (536010047) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuloveden pohjoisrannasta noin 80 m ja Kuljun koulusta noin 110 m länteen kahden metsäisen mäen välissä olevalla pellolla.
Löydöt, kvartsi-iskokset ja raaka-ainekappaleet keskittyivät pellon eteläosaan. Maaperä paikalla on hiekkaa. Vuoden 2018 inventoinnissa kohde oli ennallaan.

Kulju 3 (536010048) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Piikkilänjärven koillisrannalla, Rannan talosta 230 m kaakkoon olevalla pellolla.
Asuinpaikkaan liittyviä löytöjä, kvartis-iskoksia on löydetty alueelta, jonka pohjoispuoella on itä-länsi-suuntainen, lehtipuumetsää kasvava heikkaharju.

Kesäniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuloveden pohjoisosassa olevan Kesäniemen eteläisimmällä niemekkeellä peltoalueen ja rantaviivan välisessä metsikössä.
Asuinpaikkaan liittyviä löytöjä, keramiikkaa, kvartsi-iskoksia, palanutta luuta on koekuopista terassimaiselta tasanteelta.

Kesäniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuloveden pohjoisosassa olevan Kesäniemen etelärannalla, pienen lahden pohjukassa peltoalueen eteläreunalla tasaisella maalla, 15-20 m rannasta.
Asuinpaikkaan liittyvät löydöt, kvartsi-kaavin, -iskokset ja kaksi -ydintä ovat noin 60 x 25 m laajalta alueelta.

Kesäniemi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Kuloveden pohjoisosassa olevan Kesäniemen etelärannalla, pienen niemekkeen kohdalla, metsäisellä mäellä. Rautakautiseksi raudankäsittelypaikaksi tulkittu paikka onpienellä tasanteellä omakotitalotontin itäreunassa rannasta noin 20 m päässä. Paikalta on löydetty rauta- ja savikuonaa, kvartsia, hiiltä ja palaneita kiviä. Lähellä on pyöreähkö kiven ja maasekainen röykkiö. Sen koko on 2 x 2 m ja korkeus 0,6 m. Alueella on toinenkin röykkiö, joka on kasattu pelkistä kivistä ja vaikuttaa peltoröykkiöltä.

Kesäniemi 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Rautakautinen; Raudansulatuspaikka sijaitsee Kuloveden pohjoisosassa olevan Kesäniemen etelärannalla, pienen niemekkeen kohdalla, metsää kasvavalla rantaterassilla. Paikalta on todettu hiekka/hietakerros, jossa oli rauta- ja savikuonaa, rautakautista keramiikkaa, kvartsi-iskoksia ja hiiltä.

Sadanleukaluut 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuloveden ja sen pohjoispuolella olevan Piikkilänjärven välisellä saarella, Kuloveden rannasta noin 40 m koilliseen. Asuinpaikkaan liittyvät löydöt, kvartsi-iskokset ovat saaren länsiosasta, kesämökkialueelta pienen mäen laelta. Kohdetta rajaa pohjoisessa kallioon louhittu rautatien pohja ja etelärajalla on kesämökki.

Miinanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kulovedestä etelään pistävän Miinanlahden luoteisrannalla, Pappilasta noin 600 m itäkaakkoon, laajan peltoalueen itäpäässä.
Asuinpaikkaan liityviä löytöjä, kvartsi-iskoksia ja liuskehioin on todettu tien eteläpuoliselta pellolta.

Kalmesaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuloveden keskiosassa olevassa saaressa, kahden kalliorinteen ympäröimällä niemellä, kahden kesämökin pihassa. Paikka on loivasti Kuloveteeen viettävä vanha pelto. Paikalta on löydetty kvartsi-iskoksia.

Erkkilä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kulovedestä kaakkoon pistävän Sarkolanlahden kaakkoispohjukan itärannalla, Erkkilän talosta 110 m pohjoisluoteeseen, kohti järven rantaa laskevan pellon länsireunalla. Asuinpaikkalöytöjä, kvartsi-iskoksia ja pala palanutta luuta, on talletettu 80 x 30 m laajalta alueelta.
Peltoalue, jolla asuinpaikka sijaitsee, oli vuoden 2012 inventoinnin aikana kasvillisuuden peitossa, eikä havaintoja muinaisjäännöksestä saatu. Muinaisjäännösalueen luoteispäässä pellon reunassa tarkastettiin ojaleikkaukset. Nekin olivat osittain kasvillisuuden peitossa. Luoteessa metsän puolella maasto muuttuu samalla korkeustasolla pian kallioiseksi, eikä ole asuinpaikkamaastoksi erityisen sopivaa.

Ikkala (562010001) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiöt sijaitsevat Siitinjärven ja Vähä-Musturi-järven välissä mäen korkeimmalla kohdalla, jyrkän pohjoisreunan tuntumassa.
Läntinen röykkiö on pyöreähkö, kooltaan 3 x 2 m, korkeudeltaan noin metrin. Röykkiö on sammaloitunut, ja keskellä kasvavan kuusen vaurioittama. Edellisestä 20 m itään on miltei nelikulmainen röykkiö. Sen koko on 2 x 2,5 m, korkeus on yli 0,5 m. Röykkiön luoteisreunassa on muuta kiveystä korkeammalle nouseva pystykivi. Kolmas kiveys on edellisestä 30 m eteläkaakkoon. Siinä on ison maakiven reunalle kasattu 1 x 1 m suuruinen kivikeko.

Riuttasalo (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Enojärven ja Riuttalammen välisellä mäenharjalla, lähes paljaalla kalliolla pohjoisreunan partaalla on 3 kivirakennetta.
Ensimmäinen rakenne on sellainen, että pienten kivien päällä on viisi isoampaa kiveä ympyrässä, jonka halkaisija on noin 1,5 m. Edellisestä 2 m lounaaseen on isohkoja kiviä kolmiomaisessa kasassa, jonka sivu on noin 1,5 m pitkä. Kolmas rakenne on kallion päällä. Siinä on kiviä kolmiomaisessa kasassa, jonka sivu on noin 2 m. Kysymyksessä saattaa olla myös luonnonmuodostuma.

Lauttametsä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiveys sijaitsee Rutajärven ja Rooppiojan välissä Särkijärveen pistävässä jyrkkäseinäisessä kallioniemessä, lähellä lounaisreunaa. Rakenne muodostuu kahdesta kivikehikosta, joissa on kiviä 3 - 5 kerrosta päällekkäin, sisäänkäytävät lounaispäässä, ja idänpuoleisen katteena 3 kivilaattaa. Sammaloitunut, lännenpuoleinen kehikko on rikottu.

Tähtiniemi (562010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Oriselkään pistävällä Tähtiniemellä. Paikka on varhemmin todennäköisesti ollut saari.
Asuinpaikka on metsää kasvavalla kumpareella, ja sen länsipuolella olevilla hiesupohjaisilla pelloilla. Löydöt paikalta ovat kivitalttoja.

Mattila (562010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nihuanjärven luoteisrannalla, hiesupellolla harjanteen rinteellä ja laella kahtena erillisenä löytökohtana Taipaleenjoen suusta etelään.
Löydöt paikalta ovat kaksi tasatalttaa ja kvartsi-iskoksia.

Rantala (562010009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Aurikkojärven pohjoisrannalla kahdella mäennyppylällä peltorinteellä.
Mäennyppylöitten välissä oleva laakso on vielä 1900-luvun alussa ollut vesitienä. Paikalta on peltotöissä löydetty kourutaltta ja poikkirves. Itäisemmältä kumpareelta on löydetty myös kvartsia.

Nunnankirkko (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kiviröykkiö sijaitsee Eräpyhä-nimisen niemen kärjessä luonnonsuojelualueella, loivasti Längelmäveteen viettävällä sileällä kalliolla noin 25 m vedenpinnan yläpuolella. Osittain hajotettu röykkiö on koottu uudelleen, ja on noin 1,8 m korkea, halkaisijaltaan noin 6 m. Kivien koko on 20-40 cm. Paikalliset nimittävät kiviröykkiöitä nunnankirkoiksi. Appelgren-Kivalon mainitsemaa pientä röykkiötä ei paikalla enää ole.

Koskis-Heikkilä (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kiviröykkiö sijaitsee Lehtisensaaren lounaiskärjessä Kovanokka-nimisen niemen korkeimmalla kohdalla Eräjärven ja Oriveden entisen rajan kulmauksessa. Röykkiö on ainakin osittain hajotettu. Se on ollut 8 x 4 m kooltaan, silmäkivellinen, matalahko, lapinrauniota muistuttava.

Kiviniemi (562010013) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviröykkiö ja kivilatomus sijaitsevat Vesijärven Taipaleenlahden suussa Kiviniemessä lounaaseen viettävässä rinteessä noin 100 m rannasta, avokallion reunalla. Röykkiö on pyöreä, halkaisijaltaan noin 3 m, sammaloitunut, ja pensaita kasvava. Latomuksen koko on 5 x 3 m.

Lystilä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee sekametsässä Ison-Visurin etelärannalla.

Luomanperä (581010004) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivilatomus sijaitsee Leppäsjärveltä Parkanon keskustaan johtavalta tieltä länteen 800 m ja Keskisen tilalta noin 600 m koilliseen.
Paikka on moreenipohjaisella mäellä kuusimetsässä. Röykkiö on kehämäinen ja matala, sen halkaisija on 5 m. Keskustaa on hiukan kaiveltu. Röykkiön kivet olivat tarkastushetkellä hyvin sammaloituneita.

Kartiskakorpi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivilatomus sijaitsee soiden ympäröimässä sekametsässä Häädetjärven kokeilualueella, noin 600 m pohjoiseen Kartiskajärvestä. Kivirakenne on pyöreä, kehämäinen halkaisijaltaan noin 3 m, kiviä on kahdessa kerroksessa. Kehän keskellä on neliskulmainen kivi.
Vuoden 2012 inventoinnissa kivilatomuksen todettiin olevan ennallaan, mutta matala latomus on vaikea havaita aluskasvillisuuden keskeltä.

Häädetkeidas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kehämäinen latomus sijaitsee Häädetkeitaan luonnonpuistossa noin 800 m pohjoiseen Häädetjärvestä, Rainenevan keskellä mäntyjä kasvavalla kohoumalla.
Latomus on kalliopohjalla. Se on yhdestä sivusta avoin, ja siinä on pari kivikerrosta. Sen halkaisija on 2 m, ja aukko on kaakkoispuolella. Tarkastusajankohtana oli kivistä raaputettu sammal ja jäkälä pois.

Savilahti (604010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven Savilahden länsirannalla, niemekkeellä, peltorinteen alaosassa jyrkähkön törmän päällä tasanteella.
Asuinpaikka on ainakin osittain tuhoutunut peltotöissä sekä kesämökkiä rakennettaessa. Mökki on rakennettu asuinpaikan keskelle. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.

Isomoisio (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Muinaisjäännösryhmä käsittää 2 kiven- ja maansekaista röykkiötä sekä mahdollisen rautakautisen asuinpaikan.
Röykkiöt sijaitsevat pienellä metsäsaarekkeella Savilahden kaakkoisrannalla ja mahdollinen asuinpaikka peltorinteellä 200 m röykkiöistä koilliseen, samalla kohtaa, missä vuoden 1948 inventoinnin aikana todettiin kolme röykkiöitä. Asuinpaikkaan viittaavat löydöt voivat olla peräisin tuhoutuneista röykkiöistä. Kohteessa on alunperin ollut viisi röykkiötä.
Röykkiöt ovat noin 5 m päässä toisistaan. Röykkiö 1 sijaitsee sähköpylväästä 6 m etelään. Röykkiö on rakennettu 1,5 x 1,2 m laajan maakiven ympärille. Itse röykkiön halkaisija on 2 x 1,7 m ja korkeus on 30 cm. Röykkiön pinnalla on palanutta savea.
Röykkiö 2 sijaitsee edellisestä 5 m etelään. Se on maansekainen, halkaisijaltaan 2,3 x 2 m ja korkeus on 20 cm.
Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Karuniemeen menevän paikallistien länsipuolella. Paikalla ei voi enää havaita röykkiöitä. Pellolta löydettiin rautakautista keramiikkaa ja palanutta savea.

Sapala Toiva (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohteeseen kuuluu kaksi röykkiötä ja kaksi löytöaluetta pellolla, tilanrajan pohjois- ja eteläpuolella. Röykkiöt sijaitsevat Vartiovuoren länsireunalla 400 m päässä Pyhäjärven Kotolahdesta itäkoilliseen pellolla ja pihalla. Lisäksi alueella on epämääräinen kumpu. Kaikki kohteet ovat jossain määrin vahingoittuneita. Yhden röykkiön päällä on huvimaja. Yhden röykkiön päälle on pellolta kerätty kiviä. Kumpu, jonka halkaisija on 6 x 7,5 m todennäköisesti nuorempi.
Itäinen röykkiö sijaitsee Toivan talosta 27 m länteen. Sen halkaisija on 7,6 x 9 m ja korkeus on 70 cm. Se on kiven- ja maansekainen röykkiö. Läntinen röykkiö sijaitsee Toivan talosta 35 m länteen. Sen halkaisija on 8 x 11 m ja korkeus 120 cm (päälle on tuotu kiviä). Koekuopasta on todettu tiivis maansekainen kiveys.
Röykkiöiden pohjois-länsipuolisilta pelloilta on löydetty rautakautista keramiikkaa ja palanutta luuta
Toivan talon takana, tilojen rajalla ja Vartiovuoren rinteellä on noin 30 m pitkä kiviaita.

Nuoliala (604010004) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiö sijaitsee Pirkkalaan johtavan tien pohjoispuolella, Nuolialan koulusta 40 m länteen Kirkkoveräjä-nimisen mäen itäosassa kalliopohjalla.
Röykkiön muoto on kumpumainen ja soikea ja korkeutta sillä on muutamia kymmeniä senttejä. Pinta on sammaleen ja ruohon peittämä. Kiviä tuntuu turpeen alla. Röykkiön koko on 4 x 4 m.

Vihtamo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven Sankilahden länsirannan niemessä savipohjaisella, koilliseen viettävällä pellolla vanhan rantatörmän päällä n. 60 m leveänä vyöhykkeenä.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja -esineitä sekä palanutta luuta.

Katajisto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven etelärannalla, Sikojoen itäpuolella pellolla niemessä. Asuinpaikka on ehkä alunperin ollut yhtenäinen, koko niemenkärjen kattava 40 - 80 m leveä alue välittömästi 80 m korkeuskäyrän yläpuolella. Löytöjä, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta on tullut alueelta kolmessa keskittymässä.Vuonna 2003 pohjoisimman löytöalueen etelä-osassa suoritettiin arkeologisia koekaivaustutkimuksia, joissa ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Rajapelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sikojoen itärannalla Rajapelto-nimisen pellon alaosassa, osittain omakotitalon pihassa, noin 200 m päässä Pyhäjärven rannasta. Vanha rantatörmä alkaa pellon alapuolelta. Kyseessä on mahdollisesti Katajiston asuinpaikan (kohde 6) jatko.

Kotopelto/Riihentausta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 250 m lounaaseen Pyhäjärven rannasta Sikojoen itäpuolella kahdella alueella pienen SW - NE -suuntaisen ojan molemmin puolin. Läntisempi löytöalue on etelään ja kaakkoon laskevalla pellolla ja itäisempi kahden omakotitalon piha-alueella, jossa maasto viettää luoteeseen ja länteen. Pellolla on havaittavissa 80 m korkeuskäyrää noudatteleva vanha lahdenpoukama, jonka rannalla asuinpaikka on ollut. Maaperä paikalla on savea. Läntisemmän löytöalueen pohjoispuolella olevassa metsäsaarekkeessa maaperä on osittain moreenipitoista.
Löydöt alueelta ovat kvartsi-,kivilaji- ja pii-iskoksia sekä uurrenuija.

Vähälammi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee kirkonkylän koulusta 100-300 m länsiluoteeseen, koulun urheilukentän ja pohjoisessa olevan Säijäntien ja lounaassa olevan Vähälammin rajaamalla, lounaaseen ja etelään laskevalla pellolla.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja saviastian pala.

Raunila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Heikkiläntien eteläpuolella, Isolammin pohjoisrannalla, Hanhonojan suun itäpuolella pellolla kahtena keskittymänä. Itäisen löytöalueen kohdalle, niemekkeen keskelle on rakennettu uudisrakennus.
Löydöt paikalta ovat kvartsiesineitä ja -iskoksia ja palanutta luuta.

Mäkitalo (604010013) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven Saviselän Topparinlahden pohjukassa loivasti luoteeseen laskevalla savipellolla, ojan ja 80 m korkeuskäyrän välissä 30 x 40 m alueella. Löydöt paikalta ovat hioin ja kvartsi-iskoksia.

Kenttämäenoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven Savilahden itärannalla, kaakkoon laskevan Kentämäenojan molemmin puolin, toinen löytöalue on lounaispuolella ja toinen koillispuolella. Lounainen alue on loivasti pohjoiseen laskevalla pellolla niemen kärjessä. Koillinen alue on loivasti lounaaseen laskevaa peltorinnettä.

Tursiannotko (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven Kotolahden koillisrannalla, Pirkkalankylässä. Sen länsireunalla on kallioselänteitä ja pohjoispuolella Hiidenmäen kallioalue. Tursiannotko-nimisen ojanotkon itäpuolella kulkee Pirkkalan kirkon ja Lempäälän välinen tie, Anian rantatie, josta erkanee länteen Kierikantie. Muinaisjäännösalue jatkuu pitkälle myös Anian rantatien itäpuolella. Alueen eteläosassa on toinen notko, jossa virtaa Kotolahteen laskeva Juoksianoja. Muinaisjäännösalueen laajuus on noin 0,5x0,4 km. Osa siitä on peltoa ja niittyä, osa omakotitalo- ja kesäasutuksen käytössä, osa joutomaata.
Alueelta on löytynyt erityisesti rautakautisia ja keskiaikaisia asuinpaikkakerrostumia toisiinsa sekoittuneina. Alueella on sijainnut keskiaikaisen Pirkkalan asutuskeskus (ks. alakohde Pirkkalankylä). Lisäksi on todettu merkkejä kivikautisesta asutuksesta. Kivikautinen asutus on sijainnut pääasiassa Sapalan pellolla Kierikantien eteläpuolella. Vahvimmat rautakautiset kerrokset ovat Kierikantien pohjois- ja eteläpuolella, vanhalla Sapalan pellolla sekä vanhojen pihapiirien tuntumassa tien itäpuolella. Myös Laukaan pelloilta on rautakautisia löytöjä. Niiden länsireunaan on rakennettu kaksi uutta omakotitaloa ja kuorittu peltoa. Merkkejä rautakautisesta asuinpaikasta on myös mj-alueen kaakkoisosassa, Juoksijanojan tienoilta (alakohde Juoksianoja 1). Sen koillispuolelta on lisäksi löydetty merkkejä mahdollisesta kalmistokiveyksestä tai muusta kivirakenteesta (alakohde Katajamäki). Tursiannotkon alueella sijaitsee myös uhrilähde (alakohde Hiidenmäki).
Kesällä 2001 tehtiin koekaivaus uuden navetan, Sapalan aitan ja palaneen navetan paikalla, jolloin löytyi pitkänomainen W-E-suuntainen kiveys, mahdollisesti rakennuksen perustus. Kiveyksen päältä löydettiin palanutta savea, historiallisen ajan keramiikkaa, sarvi- tai luuesineen katkelma ja värittömän pullolasin kappale. Vuosina 2008 ja 2010 alueella tehtiin kairausta ja koekaivauksia kevyenliikenteen väyläsuunnitelmien vuoksi. Paikalla on tehty yhdystien pengerluiskan kohdalla ja läheisyydessä kaivauksia 2012, joissa on todettu rautakautiseen asuinpaikkaan viittaavia rakenteita ja löytöjä sekä historiallisen toiminnan merkkejä. Kesän 2013 kaivauksessa tutkittiin rautakautisia ja keskiaikaisia kulttuurikerroksia, jolloin löydettiin hyvin säilynyttä luuesineistöä ja erilaisia puurakenteita. Syksyllä 2013 vielä suoritettiin rakennustyön valvontaa. Dokumentoituihin rakenteisiin sisältyi mm. uuninpohjaksi tulkittu kivi- ja puurakenne, todennäköinen aidanseiväslinja ja savirakenteita, joiden yhteydessä sijaitsi kivi-, puu- ja pärepunosrakenteita. Vuonna 2017 tutkimuksissa saatiin talteen runsaasti rautakaudentyyppistä löytöaineistoa. Kaivauksessa dokumentoitiin kiveys (multapenkin tai seinälinjan perustus?), puulinjoja ja ojan pohjaksi tulkittu anomalia. Ne sijaitsivat kerroksissa, joista löytyi runsaasti rautakaudentyypin keramiikkaa, mutta myös hieman tiiltä ja muita historialliseen tomintaan viittaavia löytöjä.

Kirkkoveräjä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Tampereen - Pirkkalan -maantien eteläpuolella, Killon omakotitaloalueelle vievän tien itäpuolella olevassa metsikössä.
Paikalta on vuoden 1971 inventoinnissa todettu kaksi röykkiöitä. Niistä toinen sijaitsee lähellä metsikön itäpäätä, noin 10 päässä pyörätiestä. Röykkiö on maakumpare, jossa vähän pieniä palaneita kiviä. Röykkiön halkaisija on 4 m ja korkeus 1 m. Edellisestä lounaaseen on lähellä pellon reunaa maansekainen röykkiö. Sen halkaisija on 3 m ja korkeus 0,5 m. Edellisestä 10 m kaakkoon, polun toisella puolella, pellon laidassa on edellisen kokoinen röykkiö. Tästä 30 m luoteeseen, Killoon menevän tien haarassa on kaksi röykkiötä vierekkäin 5 m päässä toisistaan. Röykkiöt ovat maansekaisia ja rakennuksen tulisijoja. Perustukset erottuvat maastossa vielä selvästi.

Ania Kränstolppa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven rannasta 200 m itään, Kränstolppenin talon pohjoispuolella, 200 x 40 m laajuisella, pohjois-etelä -suuntaisella moreeniharjanteella, entisellä laitumella peltojen keskellä. Muinaisjäännösryhmä käsittää 2 hiilimiilua ja 6 viljelysröykkiötä.
Peltosaarekkeen länsiosassa sijaitsevat miilut, jotka erottuvat 6-10 m halkaisijaltaan olevina kumpuina. Eteläisessä, isommassa miilussa on keskellä halkaisijaltaan 1,5 m oleva kuopanne. Kumpuja rajaa ojanne.
Miiluista kaakkoon on kuusi 2-3 m halkaisjaltaan olevaa kiviröykkiötä. Kaikki röykkiöt, yhtä lukuunottamatta on koottu isompien maakivien ympärille. Kysymyksessä ovat todennäköisesti pääosin kaskiröykkiöt.

Ania Outinen (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Lempäälän - Pirkkalan -tien länsipuolella, tien vieressä olevalla metsäsaarekkeella. Röykkiöt ovat pyöreähköjä ja sammalpeitteisiä. Pohjoisempi röykkiö 1 sijaitsee maastossa alempana. Se on matalan laakea, halkaisijaltaan 3,5 m. Röykkiö 2 on kumpareen länsirinteessä. Sen halkaisija on 5,5 m, ja siinä on isot reunakivet. Röykkiö 2:n keskellä kasvanut kuusi on kaatuessaan rikkonut rakennetta. Peruskartalla (1991) ei näy vastikään tehtyä tienoikaisua, jonka seurauksena tie kulkee nykyisin lähempänä röykkiöitä.

Ania Heikkilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Röykkiö ja kivilatomus sijaitsevat tiestä 100 itään, lounaaseen laskevalla kivisellä moreeniharjanteella. Vanhan asuinrakennuksen paikka on 20 m päässä koillisessa, ylempänä rinteellä. Soikean kiviröykkiön pituus on 5,7 m ja leveys 3,8 m. Korkeutta sillä on 0,6 m. Röykkiöön kaivettiin vuoden 1998 inventoinnin yhteydessä koekuoppa. Sen todettiinn koostuvan mullasta ja kivistä. Mullan joukossa oli palanutta savea, punasavikeramiikkaa ja rautanaula.
Röykkiöstä noin 10 m kaakkoon on suorakaiteenmuotoinen kivilatomus. Sen koko on 5 x 4 m ja korkeutta sillä on 20 cm. Kiveyksen eteläpuolella on suorakaiteenmuotoinen painanne, jonka eteläreunalla on kiviä. Viimeksi mainitut rakenteet muodostanevat rakennuksen pohjan.

Hirvisaaret (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven Hirvisaaren suurimman saaren eteläkärjessä, loivalla etelälounaisrinteellä.
Asuinpaikkaa rajaa pohjoisessa ja lännessä kallio. Kohteen laajuus on 12 x 35 m. Paikalle kaivettiin inventoinnin yhteydessä koekuoppa, josta löydettiin kvartsi-iskoksia ja mahdollinen tulisija. Rantavedestä havaittiin useita kvartsin kappaleita.

Juoksianoja 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee peltomaalla Juoksianojan koillisrannalla, Vartiovuorten loivalla lounaisrinteellä kahtena alueena. Toisen laajuus on 150 x 50 m ja toisen 50 x 50 m.
Ensin mainittu alue on Juoksianojan pohjoispuolinen, hyvin loivasti lounaaseen laskeva peltorinne, josta inventoinnin yhteydessä poimittiin kvartsi-iskoksia, piitä ja hieman palanutta luuta. Maaperä paikalla on savea. Toinen alue sijaitsee 85 m yläpuolella, loivasti lounaaseen laskevalla vanhalla pellolla. Löytöinä paikalta poimittiin kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Maaperä paikalla on hiekkaa.

Juoksianoja 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pellolla Juoksianojan lounaisrannalla, Kalmovuoren-Paravuoren ja Vartiovuoren välissä, loivalla pohjois- ja luoteisrinteellä kahtena alueena. Kohteiden laajuudet ovat 80 x 50 m ja 110 x 80 m.
Viimeksi mainittu alue on loivasti luoteeseen laskeva peltorinne. Paikalta poimittiin inventoinnin yhteydessä kvartsi-iskoksia ja pii-iskos. Maaperä paikalla on savea. Toinen alue on 85 m yläpuolella oleva, loivasti lounaaseen laskeva vanha peltorinne. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia, palanut luun kappale, reikäkiven katkelma ja piitä. Maaperä paikalla on hiekansekaista ja kivistä.
Muinaisjäännösalueelle on tammikuussa 2008 rakennettu tie. Teiltä läjitetty maakasa seulottiin toukokuussa 2008.

Lehtisaari (604010027) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven Lehtisaaren eteläosassa, hyvin loivalla rinteellä, hiekkaperäisellä rantaterassilla.
Inventoinnin yhteydessä paikalle tehdyistä koekuopista todettiin 10 - 30 cm:n syvyydestä likamaakerrosta. Löydöt paikalta ovat keramiikkaa, palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Kohteen laajuus on 150 x 50 m. Kohde on lähes koskematon ja ympäristöltään alkuperäinen.

Isosaari (604010028) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven Isosaaren etelärannalla, hiekkamoreeniperäisellä rantaterassilla. Paikalla on kaksi mökki.
Inventoinnin yhteydessä tehdyistä koekuopista löytyi mm. kvartsi-iskoksia, palanutta luuta, keramiikkaa, kivilaji-iskos, hiotun kiviesineen katkelma ja piitä. Kohteen laajuus on 30 x 150 m. Asuinpaikan pohjoisreunassa on historialliseen aikaan liittyviä rakennuksien jäänteitä ja vanhoja ojia.

Lepolahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven Lepolahden itärannalla, siitä kaakkoon työntyvän muinaislahden pohjoisrannalla, lounaaseen laskevalla savipellolla, noin 25 m rannasta.
Paikalta pintapoimittiin kvartsi-iskoksia, -esineitä ja -ytimiä sekä pellon eteläpäästä rautakautinen? saviastianpala. Kohteen laajuus on 60 x 150 m.

Haikanniemi (604010030) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiven- ja maasekainen röykkiö sijaitsee kalliolla Pyhäjärven rannassa Haikanniemen kärjessä tanssilavan läheisyydessä.
Röykkiö on matala, pyöreähkö, halkaisijaltaan noin 4 m. Kivien välissä oleva maa on hiekkaa. Kiveyksessä on jälkiä tulen pidosta. Kysymyksessä saattaa olla puretun röykkiön pohjakiveys.

Korpihosia (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Punkalaitumenjoesta etelään. Paikka on pohjoiseen viettävän pellon kolmella terassilla. Vuoden 1997 inventoinnin yhteydessä pellot olivat kiinni, joten tarkkojen havaintojen tekeminen ei ollut mahdollista.

Rautionmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee lähellä Jalasjoen ja Punkalaitumenjoen yhtymäkohtaa, loivasti jokeen viettävällä pellolla. Pellolla on tässä kohtaa hieman ympäristöstä kohoava mäen tapainen. Maaperä paikalla on savea. Tällä kohtaa havaittiin kesän 1997 inventoinnissa kvartseja.

Nokkamäki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee viljelysmaalla koilliseen laskeutuvassa rinteessä. Maaperä on hiesua, mäen yläosassa on hieman hiekkavaltaisempaa aluetta. Harjanteen päällä on kaksi hiekkakuoppaa ja kvartsien löytöalue ulottuu niihin.

Nokkamäki II (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Punkalaitumen joen eteläpuolella. Paikka on loivasti lounaaseen laskeutuvalla pellolla lähellä metsikön reunaa ja se saattaa jatkua myös metsikön puolelle. Maaperä on hiekansekaista savea ja hiesua. Kvartsien löytöalue erottui selvästi pellossa inventoinnin yhteydessä vuonna 1997.

Kupari (619010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Punkalaitumenjoen vartta yläjuoksulle ja joen pohjoispuolella. Paikka on viljelysmaalla, etelään loivasti viettävässä rinteessä. Maaperä on hiesua. Asuinpaikkaan littyvät löydöt ovat kvartsi-iskoksia ja kiviesineen katkelma. Kuparin tilalta on löydetty aikaisemmin kivitaltta.

Uusi-Jonkka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jalasjoen itäisellä rannalla, jokeen päin viettävällä pellolla metsän reunassa ja jatkunee siitä myös metsän puolelle. Maaperä on hienoa hiekkaa. Muutamia kallionpaljastumia sijaitsee melko lähellä. Asuinpaikan merkkinä on kohteesta löydetty kvartsi-iskoksia, kivikirves ja palanutta luuta. Löydöt ovat terassilta, jonka alapuolella maasto laskee äkkijyrkästi 3 - 5 m korkeana törmänä.

Kalisen jokiranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Punkalaitumenjoen pohjoisrannalla, loivasti kumpuilevalla etelään laskeutuvalla vainiolla, välittömästi saarekkeen joenpuolella. Maaperä on hiesua. Asuinpaikan merkkinä kohteesta on löydetty mm. kvartsi-iskoksia, kivitaltta sekä palanutta luuta.

Pihko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Punkalaitumenjoen etelärannalla, pohjoiseen joelle laskeutuvalla peltovainiolla. Asuinpaikan merkkinä kohteesta on löydetty kvartsi-iskoksia sekä aikaisemmin reikäkivi.

Suonio/Suonto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Punkalaitumenjoen pohjoispuolella, peltovainiolla Suonnon talosta länteen. Asuinpaikan merkkinä kohteesta on löydetty mm. kvartsi-iskoksia, piin siru, palanutta luuta sekä lähistöltä aikaisemin kiviesineitä.

Pikkukorpi (619010011) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee kalliolla maantiestä noin 200 m itään. Lähistöllä on runsaasti eri kokoisia lohkareita näkyvissä. Röykkiön keskellä on kraaterimainen purkamisjälki. Kivet ovat sammallen ja jäkälän peittämiä. Ne ovat suurehkoja ja särmikkäitä, mutta eivät lohkottuja. Röykkiön halkaisija on 4,4 m. Sen muoto on pyöreä.

Palonkallio (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee kalliopaljastumalla mäen korkeimmalla kohdalla Yhivuoren koillispuolella, Punkalaitumen kirkolle johtavalta tieltä 1,1 km länteen. Röykkiö on halkaisijaltaan noin 3,5 - 4 m ja korkeudeltaan 0,25 m. Se on muodoltaan pyöreä, melko tasakokoisista kivistä koottu ja sammalpeitteinen. Röykkiön keskusta on hieman kuopalla, mutta varsinaisia purkamisjälkiä ei ole.

Juutinsaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijiatsee Isosuon ladalla, kalliopaljastumalla. Paikka on suosta kohoava saareke. Röykkiö on korkeimman kohdan länsipuolella. Röykkiö on halkaisijaltaan noin 4 - 4,5 m, matala, kivistä yhteen, paikoin kahteen kerrokseen koottu latomus. Röykkiötä on todennnäköisesti pengottu. Kyseessä voi olla tulisijan, rajamerkiksi tehdyn röykkiön tai hautaröykkiön jäännös.

Koukonkallio 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Jalasjoen itärannalla Koukonmäen pohjoisella rinteellä. Röykkiö on koilliseen laskeutuvassa mäenrinteessä maapohjalla. Röykkiötä on pahoin pengottu. Sen pohjan läpimitta on 3,4 m. Röykkiön keskellä oleva purkamisjälki on 0,8 - 1,2 m läpimitaltaan.Röykkiön korkeus on 0,4 m. Alunperin röykkiön pohja-ala on ollut huolella ladottu säännöllinen ympyrä. Reunaa on säilynyt ehjänä. Röykkiön kivien läpimitta on 5 - 55 cm:iin. Kivet ovat sekä särmikkäitä että pyöristyneitä ja kivilajit vaihtelevat. Koukonkallion alueeseen liittyy erilaisia tarinoita ja muistitietoa kulttipaikoista (inv 1995 kohde 3).

Kostianvirta (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Pälkäneen Kostianvirralla käytiin isonvihan aikana 1713 Ruotsi-Suomen ja Venäjän merkittävä taistelu. Taisteluvarustuksia on jäljellä Kostianvirran molemmissa päissä noin 100 metrin matkalla. Jäljellä olevat juoksuhaudat ovat osin täyttyneet maasta. Osa on kunnostettu ja rekonstruoitu vuonna 1970. Paikalle on 1900-luvun alussa pystytetty muistokivi ja opastaulu. Läheiseltä pellolta (Nenäpää) löytyi vuonna 2006 inventoinnin yhteydessä todennäköisesti Kostianvirran taisteluun liittyviä musketinkuulia (5 lyijyä, 1 rautaa).
Koska Pälkäneen Maaseutupuistoon lukeutuvaa Kostianvirran eteläpäässä sijaitsevaa kohdetta kehitetään ja muinaisjäännösalueen muistomerkki yhdistetään selkeämmin sen länsipuolelle jatkuvaan osaan muinaisjäännöstä, tehtiin alueella kesällä ja syksyllä 2013 arkeologista valvontaa kunnostuksen ja uusimisen johdosta.

Rauniokirkko (Kirkkorakenteet)
Keskiaikainen; Pälkäneen Pyhän Mikaelin kirkko on rakennettu vuoden 1500 vaiheilla. Ensimmäisenä kirkkoon rakennettiin kirkkosali ja pohjoispuolen muurattu sakaristo. Eteläpuolen asehuone tehtiin vasta runkohuoneen valmistumisen jälkeen. Suunniteltua holvausta ei toteutettu, vain sakaristoon muurattiin kahdeksanjakoinen ristiholvi. Runkohuoneen länsipäädyn koristekomeroissa on säilynyt alkuperäisiä kalkkimaalauksia. Eteisen päädyssä on ulkosaarnastuoli ja kellotapuli on sijainnut kirkon itäpuolella nykyisen kirkkomaa-aidan kulmassa. Pälkäneen kirkko jäi pieneksi 1800-luvun alussa ja se korvattiin 1839 valmistuneella uudella kirkolla, vanhan jäädessä käyttämättömänä rapistumaan.
Kirkon perustusten vierustoilla on tehty arkeologisia kaivauksia korjaustoimenpiteiden yhteydessä. Kaivauksissa on löydetty useita kirkon aikaisia hautoja, mutta lisäksi on löytynyt myös kirkkoa vanhempia keskiaikaisia hautoja sekä merkkejä rautakautisista hautauksista.

Hirvo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mallasveden rannalla vanhalla rantatörmällä ja sen yläpuolella, nykyään kesannolla olevan savipellon etelään viettävällä rinteellä, noin 100 m Hirvonselän rannasta. Savea on viety pellolta tiilentekoon. Paikalta on löydetty mm. alkeellinen kirves, liuskekeihäänkärjen katkelma ja joitakin saviastianpaloja. Vuoden 1995 inventoinnissa voitiin asuinpaikka edelleen todeta ja pellolta poimittiin kvartsi-iskoksia.

Lahtinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Mallasveden Leipälänlahden koillisrannalla ent. Lahtisen talon ( nykyisin Metallityöväen ammattiosaston no 7 kesänviettopaikan) ja puutarhan itäpuolella lähellä vanhaa savenottopaikkaa, joka on kasvanut suureksi osaksi umpeen. Paikalla on savikumpare, jonka reunasta on saatu kiviesineitä ja joitakin kvartsi-iskoksia. Paikalla on vanhaa rakennuskantaa uusittu, mutta pihamaata ei ole paljoakaan muokattu. Siihen on tuotu paikoin lisää maata nurmikkoa varten.

Uotila (635010003) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee lähellä Mallasveden rantatörmää olevalla kumpareella, noin 100 m rannasta luoteeseen Seistyeen vievän tien kaakkoispuolella. Alue on kesämökin pihamaata ja joutomaata tien ympäristössä. Paikalla on epämääräisiä kiveyksiä, jotka liittyvät mahdolliseen polttokenttäkalmistoon. Mitään löytöjä ei paikalta ole tehty, mutta maa paikalla on mustaa ja hiilensekaista. Alueella on myös kaksi mahdollista röykkiötä. Paikalta on ajettu maata maanparannusaineeksi.

Myttäälä (Hautapaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Myttäälän Hämeen koeaseman omenapuutarhassa, joka on raivattu louhikkoiselle lehtometsäniemekkeelle. Vuonna 1967 puutarhaa laajennettaessa löytyi pääasiassa nuoremmalle roomalaisajalle ajoittuvia löytöjä. Seuraava vuonna paikalla suoritettiin arkeologinen kaivaustutkimus, jossa todennäköisesti enin osa kalmistoa saatiin tutkituksi. Koeaseman puutarhasta noin 30 - 50 m päästä kalmistosta ja muualta kartanon mailta on löydetty myös kivikauteen kuuluvia löydöksiä.

Myttäälän ent. kansakoulu (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Myttäälän koulun pihamaalla, Seittyeen vievän tein luoteispuolella, noin 500 m Mallasveden luoteisrannasta. Ennen kansakoulun rakentamista on uhrilehdossa ollut 7 lähdettä. Lähteet on ajettu täyteen maata, mutta muutamien kohdalta kosteus kohoaa edelleen esille. Pihalla on myös jäljellä kiviä, jotka viittaavat polttokalmistoon. Pihamaalla kasvava mänty, jota on pahoin karsittu, on perimätiedon mukaan uhripuu.
Koulu ei ole enää käytössä. Osa alueesta toimii kotiseutumuseona.

Hylli (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Hyllin muinaisjäännösalue sijaitsee Pälkäneveden Epaalanlahden länsirannalla peltojen ympäröimillä pienillä peltosaarekkeilla ja isommalla metsäsaarekkeella. Metsäsaarekkeella kasvaa lehtomainen lehtimetsä, muutoin ympärillä avautuu tyypillinen hämäläinen maaseudun avoin kultturimaisema johon erikoispiirteenä kuuluu Pälkäneen rauniokirkko (Epaalan-Kuulialan kulttuurimaisema). Ajoituksena esiroomalainen ja roomalainen rautakausi, viikinkiaika
Hyllin muinaisjäännösryhmä käsittää kiven- ja maansekaisia röykkiöitä ja rautakautisen asuinpaikan. Kohde sijaitsee Hyllin talosta 300 - 400 m etelään. Peltojen saartamilla saarekkeilla ja isommalla metsäsaarekkeella on ollut toista kymmentä erikokoista ja -muotoista röykkiöitä. Niiden koot vaihtelevat 4 - 27 m x 2,5 x 15 m ja korkeus 0,4 - 1,5 m. Röykkiöt eivät ole hautoja vaan pajatoimintaan liittyneitä jätekasoja. Röykkiöitä oli alunperin 12, joista nykyisin on jäljellä kahdeksan. Röykkiöistä on tutkittu vuonna 1955 kokonaan kolme (II,III ja IV) ja osittain yksi (I). Kumpareet tulkittiin viikinkiaikaisiksi pajanpaikoiksi. Kumpareen I pohjakerroksista löytyi lisäksi merkkejä varhaismetallikautisesta asutuksesta (Luukonsaaren keramiikkaa). Hyllin alue löytyi vuonna 1947 Erä-Eskon inventoinnissa, jolloin hän löysi ison metsäsaarekkeen pohjoiskulmauksessa olevasta pienestä peltosaarekkeesta viikinkiaikaisen rannerenkaan. (KM 11795:1). Alakohteiden koordinaatteja ks. inv 1995.

Kirvunlinna (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Kirvunlinna on kaakkoluode -suunnassa noin 750 m ja lounaiskoillis -suunnassa noin 500 m pitkä metsäinen kalliomäki. Se sijaitsee peltojen keskellä, valtatieltä 12 Kirvuun vievän tien länsipuolella, noin 1,5 km Pälkäneveden länsirannasta. Mäen pohjoispuolella virtaa pieni oja. Kirvunlinnan lakialue on kooltaan noin 400 x 200 metriä. Kohteessa on muutama jääkauden aikanen rotko, joissa on paikoin kivivallia sulkuna. Linnavuoren kaakkois-, lounais- ja länsirinteet ovat hyvin jyrkät. Linnavuoren varustuksista parhaiten ovat näkyvissä kaakkoiskulmauksen porttirakennelmat. Mäellä on myös luola, jota perimätiedon mukaan pälkäneläiset käyttivät piilopaikkana Isovihan aikana. Linnamäen lounais- ja länsirinteet ovat luonnonsuojelulailla suojeltuja lehtoja.

Korkeisvuori (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Vuoden 1947 inventoinnin mukaan kivirakenteet sijaitsevat metsässä Jylhänvuoren ja Korkeisvuoren välisessä notkossa. Tarha on koillis-kaakkois -suuntainen, n. 55 x 30 m kokoinen, länsilounaassa on sisäänkäynti kulmassa. Tarhan kivet ovat lähes kauttaaltaan maan peitossa. Tarhan sisällä keskikohdassa on kiviröykkiö, jota on hieman pengottu. Vuoden 1995 inventoinnissa ei kohdetta löydetty.

Lietteennenä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luikalan saaren länsiosassa, Pälkäneveteen pistävän luode-kaakko -suuntaisen hiekkaisen niemen puolivälissä, lounaaseen viettävällä rinteellä. Paikka on Järvelän taloon vievien pihateiden halkomassa mäntymetsässä, noin 20 - 30 m talosta lounaaseen.Osa asuinpaikkaa on vielä rinteessä jäljellä, sillä yhdessä tienpientareessa on näkyvissä lieden puolikas ( kohdan koordinaatit x = 6809 02, y = 2518 43) . Vanhat kaivausalueet ovat osittain näkyvissä rinteessä ja paikalle on jätetty nähtävyydeksi tulisija, jonka päälle Museoviraston hoitoyksikkö on tehnyt katoksen. Ko. paikasta noin 400 - 500 m luoteeseen, niemen kärkeen päin olevalta peltoalueelta on isännän kertoman mukaan löytynyt myös kiviesine. Peltoalueen tarkastuksen yhteydessä alueelta löydettiin yksi kvartsi-iskos, joka kuitenkin jätettiin paikalleen.

Ristiänmäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee hiekkaisella, loivasti itään viettävällä rinteellä Pälkäneen keskustassa VPK:n talon, vanhan hautausmaan ja koulun lähellä, noin 150 m valtatien 12 lounaispuolella. Paikka on Mallasveden ja Pälkäneveden välisen kannaksen keskivaiheilla, tanssilavan itäpuolella. Pääosin ristiretkiaikaista kalmistoa on jäljellä hiekkapohjaisen harjun itäpäässä pihamaalla ja puutarhassa. Haudat ovat noin 65 - 105 cm syvyydessä. Vuoden 1983 kaivauksissa tutkittiin ja dokumentoitiin mäen itäosassa 7 hautaa ja kaksi läikkää, joista toinen oli mahdolliseti hauta. Vuoden 1983 jälkeen on paikalle rakennettu tie ja koulun lisärakennus.
Muinaisjäännös on rajattu vuoden 1983 tutkimusraportin mukaan.
Vuoden 2016 arkeologisessa valvonnassa ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa kuten ei myöskään vuoden 2017 maakaapelin konekaivuun valvonnassa.

Sulkajärvi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiven- ja maansekainen röykkiö Sulkajärven itäpuolella mäenrinteessä. Pyöreähkön, päältä tasaisen röykkiön halkaisija on 14 m. Röykkiö on kauttaaltaan turpeen peittämä. Röykkiöön on kaivettu kuoppa pohjaan asti. Sen länsireuna on valunut alas rinnettä. Röykkiön luonteesta ja ajoituksesta ei voi sanoa mitään varmaa. Kysymyksessä saattaa olla myös maa-aineksen ottoon liittyvä rakenne.

Linnavuori (635010014) (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Linnamäki sijaitsee Hyrttilänlahden ja Huntilanlahden yhtymäkohdassa. Se on kalliopohjainen mäki, jossa koillisreunalla on näkyvissä n. 50 m pitkä kivivalli. Linnavuori on itä- ja kaakkoissivuiltaan pystysuora kallio, jonka laki on melko tasainen ja siellä kasvaa metsää. Mäen jyrkkä lounaisseinämä aluslehtoineen on luonnonsuojelulain perusteella rauhoitettu. Laen ja rinteen reunakohdassa kulkeva valli on tehty jopa kuution kokoisista - useammin kuitenkin pienemmistä - kivistä. Linnavuoren koillispäässä, lähinnä tietä, se loivasti kaartuu.
Kiinteän muinaisjäännöksen ja sen suoja-alueen rajat on vahvistettu 6.3.1995 allekirjoitetulla sopimuksella.

Korkeamäki (635010015) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Taivalllahden eteläpuolisella metsäisellä kalliolla, pohjoisrinteessä (v. 1987 peruskartassa Tulikallio). Röykkiö on kasattu 30-60 cm kokoisista kivistä ja se on muodoltaan lähinnä suorakaidemainen. Röykkiön halkaisija on 2 m. Röykkiötä on pengottu keskeltä ja se on sammaloitunut.

Lassila (635010016) (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee Lassilan talosta noin 100 m kaakkoon, aivan Valkeakoskelle vievän Äimälän tien pientareella, mahdollisesti tiealueella. Matkaa Mallasveden Ruotsilanselän lounaisrantaan on 350 m ja uhrikiven itäpuolella kulkevaan Myllyojaan noin 200 m. Kivi on kooltaan n. 2 x 1,5 x 1 m ja sen yläpinnalla on 25 kuppia. Kupit sijaitsevat kiven melko tasaisella, hieman kaltevalla laella, osa tosin kivestä irronneilla lohkareilla. Kivi on merkitty muinaisjäännöskyltillä.

Ylinen (635010017) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Mahdollinen kalmisto sijaitsee Ruotsinselän kaakkoisrannasta noin 50 - 70 m, riihen itäpuolella, viljelemättömällä mäellä noin 100 m Ylisen talosta. Paikkaa tasoitettaessa on löydetty rautakautista esineistöä, mm. nuolenkärkiä . Läheisestä pellosta, Ruotsinselän rannasta ns. Mäkipelto on myös löytöjä, kaksi keihäänkärkeä. Muinaisjäännöksestä ei näy maanpäällisiä merkkejä.

Värilä Hinninmäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kiven- ja maansekaiset röykkiöt sijaitsevat 180 m päässä Pintelejärvestä Hinninmäen loivasti pohjoiseen ja itään laskevassa rinteessä kedolla ja pihamaalla. Vuonna 1911 löydettiin pientä kumparetta tasoitettaessa rautakautisia esineitä ja seuraavana vuonna paikalla suoritettiin tutkimuksia. Röykkiöiden lisäksi paikalla on mahdollsesti myös kenttäkalmistoa. Viimeksi paikalla on suoritettu arkeologisia kaivaustutkimuksia 1970-luvulla rakennuksen lisäsiiven rakentamisen vuoksi. Vuoden 1995 inventoinnissa laidun alueelta todettiin ennestään tuntematon silmäkivellinen röykkiö. Sen esihistoriallisuus on kuitenkin epävarma, koska röykkiössä oli näkyvissä myös tiiliskivi. Löydöt ajoittavat kalmiston nuoremmalta roomalaisajalta-viikinkiaikaan.
Vuoden 2018 sähkökaapelin kaivuun valvonnassa ei havaittu linjalla merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Kaitamo (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiö sijaitsee noin 200 metriä Lassilan talosta itökoilliseen metsikössä, maaston korkeimmalla kohdalla. Röykkiön itäpuolella maasto viettää itään kohti peltoja ja Pinteleen lounaisrantaa, johon on matkaa 250 m. Röykkiön on rakennettu pyöreähköistä, sammaloituneista kivistä, joiden halkaisija on 20 - 50 cm. Röykkiön koko 10,5 x 10,5 x 1,5 m.
Röykkiön itäpuolella, siitä noin 20 m päässä rinteen alla on 2 - 3 pientä kivikasaa, jotka saattavat olla viereiseltä pellolta kasattuja.

Kotila (635010021) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivirakenteet, joita on yhteensä yhdeksän sijaitsevat kuusivaltaisessa metsässä Kuikka -nimisen pellon eteläpuolella, tasaisella maalla Tampere-Lahti -maantiestä noin 800 m pohjoiseen ja Viitalan talosta noin 250 m koilliseen. Yksi röykkiöistä on pitkä, kaksihaarainen. Muut röykkiöt ovat noin 40 - 50 cm:n korkuisia ja yksi niistä on kasattu maakiven yhteyteen. Kivirivi on 40 - 50 m pitkä. Sen toisessa päässä on kaksi röykkiötä.

Tinnonmäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivivallit sijaitsevat metsäisellä luode-kaakkosuuntaisella mäellä noin 100 m Tampere-Lahti -tiestä ja noin 300 m Pinteleestä koilliseen. Mäen luoteisrinteellä sijaitsevat vallit ovat isoista, halkaisijaltaan noin 0,7 - 1 m kokoisista kivistä koottuja. Kivirivit ovat toinen 28 m ja toinen 78 m pitkiä. Kivirivit ovat selvästi ihmisen tekemiä. Niitä on arveltu mm. isonvihan aikaisiksi venäläisten tekemiksi keskeneräisiksi varustuksiksi.

Niinikoski (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Kyllönjoen rantatöyräällä. Röykkiö a sijaitsee Niinikosken huvilasta noin 60 - 70 m lounaaseen. Sen pituus on noin 8 m, leveys 3 m ja korkeus noin metrin. Röykkiö a:sta on otettu jonkin verran kiviä rakennukseen.Rinteen ja rannan välisessä notkelmassa on toinenkin kiveys, mutta ainakin sen voi olettaa koskenperkauksessa syntyneeksi. Röykkiö b:n halkaisija on 1,5 m ja korkeutta sillä on vain noin 20 cm. Röykkiön kivet ovat teräväsärmäisiä. Röykkiön luonne ei ole selvä..

Kokkostenkärki (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Ilmoilanselän rannalla, noin 250 m itään Hämeenlinnaan menevästä tiestä sekametsää kasvavan jyrkän mäen harjalla on kolme pitkulaista ja matalaa kiven- ja maansekaista röykkiötä, joista ainoastaan röykkiö III on ollut koskematon ennen tutkimuksia. Röykkiöiden halkaisijat ovat 7 - 9 m.Röykkiöt on tutkittu ja entisöity. Alueella on pari kesämökkiä, joiden tiet sivuavat muinaisjäännösaluetta.Terassin lounaisosassa röykkiön I lähellä on 2 pitkulaista n. 1,5 x 3 m kokoista syvää kuoppaa. Kansanuskomusten mukaan on paikalla nähty menninkäisiä, ja paikkaa on siksi pelätty. Röykkiökalmisto on ajoitettu löytöaineistonsa perusteella 300 - 600 jKr.
Vuonna 2023 suoritettiin aiemmissa tutkimuksissa löytyneistä luista osteologinen analyysi minkä perusteella voitiin todeta, että röykkiöön 1 on haudattu vähintäin 4 ihmistä polttohautauksella ja 1 ruumishautauksena. Röykkiöön 2 on haudattu vähintäin yksi ihminen. Haudattujen joukossa on ollut myös lapsia.

Niusalo (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiöt sijaitsevat Mallasveden Niusalon saaressa, sen pohjoispäässä. Niusalo on noin 500 x 60 m kokoinen luode-kaakkosuuntainen kalliosaari, jossa on useita kesämökkejä. Toine röykkiö on pohjoiskärjen korkeimmalla tasanteella. Toinen röykkiö on kapean kallioharjanteen päällä, kahden kesämökin välisessä maastossa. Röykkiöt ovat pitkänomaisia, yli 10 m:n pituisia ja niissä on penkomisenjälkiä.

Unnaanmäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Uhrilähde, sammaslähde sijaitsee metsäalueen koillislaidassa, koilliseen viettävässä rinteessä, noin 20 m viereisen tien kaakkoispuolella, Ahtialan kuppikivestä (kohde 20) 300 Tyrväntöön päin. Lähteessä on pääosin kalliopohja. Se on matala ja siitä johtaa kivetty valumaoja.

Niemi-Mikkola (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiö on sijainnut Mallasveteen virtaavasta Kyllönjoesta 250 m koilliseen Riihimäen pellon pohjoislaidalla, Niemen ja Mikkolan talojen eteläpuolella, niistä noin 150 m päässä. Kyseessä on ollut 3 x 1,5 x 1,2 m kokoisen maakiven ympärille koottu kiven- ja maansekainen röykkiö, joka on ilmeisesti ollut 40 cm korkea. Se on saattanut olla asuinpaikkaan kuuluva röykkiö tai hautaröykkiö, joka on tuhoutunut lähes kokonaan pellonraivauksessa. Kiviröykkiöstä on jäljellä vain silmäkivi (kooltaan 3 x 1,5 x 1,2 m), jonka eteläpuolelta löydöt on tehty aikoinaan. Nykyään sen ympäristö on peltoa ja eteläpuolella lähinnä viereisen talon pihapiirin reunaa, jossa on paljon kaikenlaista jätettä.

Laurila (635010028) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde on savinen pelto, jossa maa viettää Pälkäneveteen laskevaa Korvenojaa kohti. Asuinpaikkaan liittyy kaksi löytöaluetta. Alue a sijaitsee Laurilan talosta 80 m lounaaseen peltojen välisessä notkelmassa. Paikalta löydettiin runsaasti kvartsia. Alue b on ns. vanha kellaripelto, josta on löydetty varasakirveen katkelma vuonna 1954. Paikka on noin 80 m Laurilan talosta kaakkoon. Inventoinnin yhteydessä hiekkaisesta pellosta löytyi kvartsi-iskoksia, kivilaji-iskos ja palaneen saven paloja. Asuinpaikan reuna-alueelle on kaivettu vesijohtolinja vuonna 2001.

Aspila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Aspilan tilan alueella Pälkäneveden Kukkolahden pohjukassa, Vähäjärvestä tulevan ojan länsipuolella ja Pälkäne-Luopioinen -maantien pohjoispuolella. Maasto on savinen itään viettävä peltorinne. Alueelta on aikaisemmin saatu tasatalttoja ja kirveitä. Inventoinnin yhteydessä paikalta poimittiin mm. kvartsi-iskoksia. Asuinpaikaksi sopiva toinen alue on ojan länsirinne. Sitä ei kasvillisuuden vuoksi päästy tarkastamaan inventoinnissa.

Heikkilä (635010030) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ilmoilanselän ja Kissalammen välisellä hiesupellolla, joka viettää itään. Maaperä paikalla on hiesua. Löytöinä paikalta saatiin mm. pari saviastianpalaa ja kvartsi-iskos. Löydöt tulivat pääasiassa pellon eteläpäästä.

Myllyoja (635010031) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on Ilmoilanselän länsirannalla olevalla pellolla Myllyojan ja Märinkallion välillä, Sarjalan päärakennuksesta 600 m itäkaakkoon. Peltorinne viettää loivasti pohjoiseen ja itään. Asuinpaikkaan liittyviä kvartsi-iskoksia on löydetty Märinkallion vieritse menevän kapean hiekkatien molemmin puolin. Maaperä paikalla on hiesua.

Suttinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ilmoilanselän länsirannasta 100 m:n päässä, Suttisen talosta n. 350-400 m itäkaakkoon olevalla pellolla. Maaperä on hiesua tai hienoa hiekkaa. Pieneltä alueelta löydettiin kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja kolme palaa keramiikkaa.
Talvella Pirkanmaan maakuntamuseo ja Sarsa ry. järjestivät arkeologisen pintapoiminnan Suttisen kivikautisen asuinpaikan pohjoispuolelle. Pintapoiminnassa alueelta löytyi kvartseja, saviastiapala ja luuta. Suttisten asuinpaikan alue laajeni huomattavasti.

Puolivälinsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mallasveden saaressa, Karhunsalon kaakkoispuolella. Saaren luoteis- ja kaakkoispäät ovat louhikkoisia, kesämökin ympäristössä on muutaman sadan neliömetrin hiekkainen, tasainen alue, jolla asuinpaikkakin sijaitsee. Kasvimaasta omistajat olivat löytäneet naarmupintaisen keramiikanpalan sekä liuskekeihäänkärjen ( inventoijat jättivät löytäjälle). Mökin ympäristöstä laajemmalta alueelta löytyi kvartsi-iskoksia.

Mustalahti (635010034) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Pälkäne-Valkeakoski -tielle vievän Äimäläntien luoteispuolella pienen pellon takana, Mallasveteen pistävällä niemellä, jonka itäpuolinen lahti on nimeltään Mustalahti. Niemi kasvaa pääasiassa nuorta kuusikkoa, maanpinnan peittää sammal ja karike. Niemen keskiosassa, pellon luoteispuolella on koillinen-lounas -suuntainen harjanne. Niemen lounaisosassa on 15 x 5 m:n kokoinen hirsirakennus (kesämökki), jonka ympäri kulkee n. 0,5 - 1,0 m:n leveä ja 0,6 - 1,0 m:n korkea kiviaita. Osa röykkiöistä sijaitsee harjanteen laella, koillis- ja kaakkois- rinteissä; osa röykkiöistä sijaitsee
harjanteen lounaisrinteessä ja kiviaidan koillispuolella tasaisella maalla.

Suoniemi (635010035) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suoniemen talosta 100 m lounaaseen, etelään viettävän rinteen alapuolella, tasaisella savipellolla, Tykölänjärven rannasta noin 250 m pohjoiseen. Suoniemen talon ulkorakennuksen takaa, etelään loivasti viettävän rinteen alaosasta, aivan vesijättömaan tuntumasta löydettiin pienestä puutarhapellosta muutamia kvartsi-iskoksia ja kaksi keramiikanpalaa.

Tomminlähde (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Lähde sijaitsee Pälkäneen ja Sahalahden rajalla metsässä, Isossakorvessa, Sulkajärvestä noin 350 länteen. Perimätiedon mukaan kysymyksessä on metsänjumalan uhrilähde.

Ristisaari (635010037) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Pälkäneveden saaressa Saarelan talon pihapiirin tuntumassa.
Pyöreä kiviröykkiö on kalliopaljastuman luoteiskulman terassilla. Halkaisijaltaan se on 3 m ja korkeutta sillä on 0,5 m. Röykkiön länsipäädyssä on suuri silmäkivi.

Liessaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mallasveden Ruotsilanselän Liessaaren lounaaseen pistävän niemen kaakkoisrannalla.
Pintapoiminnassa alueelta löytyi kvartsi-iskoksia ja yksi pii-iskos sekä palaneen saven kappale. Niemen hiekkapohjaisella tasanteella on soikeita painanteita, mahdollisia kodanpohjia. Kohteen laajuus on 40 x 150 m.

Etusaari (635010039) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Etusaaren lounaanpuoleisen rannan pienessä poukamassa, etelään pistävän niemen luoteispuolen lahdessa. Kohde on etelään loivasti viettävä mökkitontti, jonka edessä on 16 m:n levyinen hiekkaranta.
Löydöt paikalta ovat kvartsia. Kohteen laajuus on 15 x 16 m.

Iso-Vohlinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pälkäneveden Luikalan Iso-Vohlisen saaren luoteispäädystä pistävien kahden kallion välisellä matalalla, 10-15 m:n levyisellä rantatasanteella.
Löydöt paikalta ovat kvartsia ja kaksi reikäkiven? kappaletta.

Jaakonsaari (702010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muroleen kanavasta 2,3 km koilliseen olevassa saaressa, loivasti lounaaseen viettävällä hiekkapellolla, talosta noin 80 m etelälounaaseen. Alue on varsin ehyt. Löydöt paikalta ovat suiponsoikea reikäkivi ja kiviesineen teelmä sekä kvartsi-iskoksia.

Salonsaari (702010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muroleen kanavasta 7 km koilliseen saaren halki pohjoisesta etelään kulkevan viljellyn notkelman laidoilla hiekkaisilla ja hiesuisilla rinteillä Salon talosta 200 m lounaaseen.
Löydöt paikalta ovat kourutalttoja, kivikirveitä ja hioin.

Majaniemi A (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiöt sijaitsevat Muroleen kanavasta 7 km pohjoiskoilliseen, Paloveteen pistävän niemen keskivaiheilla, metsässä olevalla laakealla kumpareella.
Röykkiöiden halkaisijat ovat 1,5 - 4 m. Osa saattaa olla kaskiraunioita, ja joukossa voi olla myös rakennusten kiukaita.

Lapinlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koverojärven Lapinlahdesta 100 m itään, Savirannan tilan maalla tien varressa, lounaaseen viettävässä hiekkarinteessä ja ojassa.

Lapinkanta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pohtionjärven ja Koverojärven välisellä kannaksella, Lapinlahden pohjoispuolella, osittain kivikkoisen harjun laella, jonka yli vie metsätie. Maisemallisesti hieno kohde.
Löydöt paikalta ovat palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia.

Pilkanniemi (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinrauniot sijaitsevat Visuveteen pistavän Pilkanniemen lounaisrannalla, metsässä kivikkoisella rantatörmällä.
Röykkiön a halkaisija on 10 m, keskelle on kaivettu kuoppa. Röykkiö b sijaitsee edellisestä 50 m itään, sen halkaisija on myös 10 m, etelälaidassa on iso kivi. Röykkiötä on hieman hajotettu. Edellisestä 12 m kaakkoon on röykkiö c, jonka halkaisija on 9 m. Sitä on myös hieman kaiveltu. Röykkiöt ovat näyttäviä, ja ympäristö on melko koskematon. Kesän 2010 Asta-myrskyssä alueelta kaatui puita, ja röykkiön b reuna vaurioitui hiukan.

Majasaari (702010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee keskellä Visuveden Visuselkää olevassa saaressa, huvilasta 80 m luoteeseen, itä-länsi -suuntaisen hiekkaharjanteen länsipäässä, jossa on pieniä hiekanottokuoppia.
Asuinpaikkaa on jäljellä hiekkakuoppien itäpuolella.
Löydöt paikalta ovat saviastian muruja, pala palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia.

Majasaaren kiuas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiöt sijaitsevat Visuveden Visuselän Majasaaren etelärannalla olevan Kotakallion tontilla metsäisellä rinteellä kivikon läheisyydessä. Vuoden 1954 inventoinnissa on paikalta todettu 3 tai 4 osittain hävitettyä, vähäistä röykkiötä. Vuoden 1970 inventoinnin aikana on paikalla näkynyt yksi sammaloitunut 4 x 5 m kokoinen palaneista kivistä koostunut kiuas. Vuoden 1991 tarkastuksen yhteydessä on paikalta voitu erottaa 3 romulla peitettyä kiuasta.

Kaivoksen kanava (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde on sijainnut Visuveden kanavan (ent. Kaivoksen kanavan) itäpään eteläpuolella. Paikalla ollut pienistä kivistä koottu röykkiö, jota on käytetty kukkapenkkinä. Vuonna 1954 on röykkiön pohjakiviä vielä ollut näkyvissä kanavanvartijan asunnon pihassa. Paikalla on nykyisin kivetty terassi, jonka alla voi olla haudan jäännöksiä.

Ylistalo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Visuveden ja Tarjanteen välisen kannaksen länsiosassa, sen korkeimmalla harjalla, talon eteläpuolisessa puutarhassa.
Pieni osa tyypillisen kampakeramiikan aikaista asuinpaikkaa on tutkittu. Maaperä paikalla on multaa.

Äijäinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Visuveden kanavasta (ent. Kaivoksen kanavasta) 300 m koilliseen Tarjanteeseen pistävällä niemellä entisellä pellolla. Paikalla on suoritettu koekaivaustutkimuksia. Löydöt kohteesta ovat mm. pohjalainen kirves, kvartsinuolenkärki, -esineitä ja -iskoksia.
Niemen kärjessä on I maailmansodan aikaisia kaivantoja. Niemen etelälounaisosa on kaavoitettu rantatonteiksi.

Koukkari (702010013) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Visuveden Visuselän itärannalla Pusunharjun päällä.
Paikka on niemen korkeimmalla kohdalla, heti alemmalla tasolla olevan talon itäpuolella. Maaperä paikalla on soraa. Löydöt ovat palaneita luun siruja ja kvartsi-iskoksia.

Ala-Jarkko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Visuveden Visuselän itärannalla, Niemi-Jarkon talosta 200 m kaakkoon olevalla hiekkaisella, kaakkoon viettävällä peltorinteellä.
Löydöt paikalta ovat liuskekeihäänkärjen katkelma ja kvartsia.

Vähä Murtosaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Visuveden kanavasta 1,2 km koilliseen, Tarjanteen saaressa etelään viettävässä rinteessä, joka on metsittynyttä peltoa asuinrakennuksen ja saunan välillä. Maaperä paikalla on hiekkaa. Löydöt kohteesta ovat piinuolenkärjen kappale, kvartsikaavin ja kvartsin kappale.

Iso Murtosaari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiö sijaitsee Visuveden kanavasta 1,6 km itäkoilliseen,Tarjanteen saaressa pohjoislaidan kalliolla.
Kyseessä on rakennuksen kiuas, jonka halkaisija on 3 m. Röykkiötä on aiemmin pengottu, ja kasattu uudelleen. Saaren länsi- ja pohjoisranta on kokonaan kesämökkitontteina.

Kilvensaari S (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kiviröykkiö sijaitsee Visuveden kanavasta 2,4 km itäkoilliseen, Tarjanteen saaren etelärannan kalliolla.
Röykkiö on perusteellisesti hajotettu. Röykkiöistä lienee aikanaan löydetty rannerengas.

Kilvensaari NE (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kiviröykkiöt sijaitsevat Visuveden kanavasta 2,8 km koilliseen, Tarjanteen saaren pohjoisosan kalliolla.
Röykkiö a on läntisin, lähes ehjä, koko 2,5 x 3 m. Röykkiö b on edellisestä 1,5 m itään. Sen koko on 2 x 3 m, matala, päällä kasvaa mänty. Röykkiö c on edellisen vieressä, eteläpuolella on matala kiveys männyn juurella, joka saattaa liittyä b:hen. Röykkiö d on c:n lounaispuolella. Sen koko on 2 x 4 m.

Kilvensaari SE (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiö sijaitsee Visuveden kanavasta 2,8 km itäkoilliseen, Tarjanteessa olevan saaren kaakkoisrannalla.
Röykkiö on osittain hajotettu. Sen halkaisija on 3 m. Kysymyksessä saattaa olla myös luontainen kivikko, jota on kaiveltu.

Sohvanniemi (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Röykkiö sijaitsee Visuveden kanavasta 3,1 km itäkoilliseen Huiniemen (ent.Sohvanniemi, ent. Uppiniemi) pohjoisosan kalliolla, Majalahden ja Sammalistonlahden välisellä niemellä.
Röykkiön koko on 6,5 x 9 m ja siinä on iso silmäkivi keskellä. Röykkiötä on pengottu useaan otteeseen.

Kauhtionniemi A (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kiviröykkiöt sijaitsevat 3,6 km koilliseen Visuveden kanavasta Kauhtionniemen luoteisosassa rantakalliolla.
Röykkiö a on perusteellisesti hajotettu (II-III). Röykkiö b on edellsiestä kaakkoon. Siinä on isoja kiviä kehässä, keskus on kivetön (I). Röykkiö c on edellsiestä 5 m kaakkoon. Se on muodoltaan pitkä SE - NW -suuntainen ja kooltaan 2,5 x 7 m, pengottu (II). Röykkiö d on edellisestä 30 m itäkoilliseen. Se on pyöreähkö, halkaisijaltaan 8 - 9 m. Keskellä olevan ison silmäkiven eteläpuolella on vajoama, mahdollisesti kaivettu kuoppa (I). Röykkiö e on edellsiestä 10 m luoteeseen. Se on täysin hajotettu (II-III).

Kauhtionniemi B (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Röykkiö sijaitsee Visuveden kanavasta 3,8 km koilliseen, Kauhtionniemen pohjoisrannalla jyrkällä kalliolla.
Röykkiö on säännöllisen pyöreä halkaisijaltaan 9 m. Keskellä on laaja kuoppa, jossa kasvaa mänty. Vieressä itäpuolella on sammalen alla epämääräistä kivikkoa, samoin kalliolla noin 50 m päässä.

Jokiranta (702010023) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Jäminginselän kaakkoispohjukasta 300 m kaakkoon Myllyojan koillisella peltorinteellä. Alueen pohjois- ja koillispuolella on tehdasrakennuksia, ja peltoalueen halki on vedetty kunnan vesi- ja viemärilinja sekä uusi tielinja. Löydöt paikalta ovat pari kvartisydintä, yksi retusoitu kvartsi, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Lapinniemi (702010024) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jäminginselän eteläosassa Lapinniemen länsirannalla tasaisella maalla. Kohde käsittää 5 kiven- ja maansekaista röykkiötä ja asuinpaikan. Paikalle on rakennettu kesäasunto vuonna 1993-94. Röykkiöistä on tutkittu neljä. Ne on tulkittu historiallisen ajan kiukaanjäännöksiksi. Paikalta on kuitenkin yhden röykkiön vierestä kupariastia, jonka karstan ajoitustulos on viikinkiaikaa. Röykkiöt on rakennettu kivi- tai varhaismetallikautisen asuinpaikkakerroksen päälle.

Sotkansaari (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Sotkanselän Sotkansaaren länsipäässä rantakalliolla.
Röykkiön halkaisija on 10 m. Röykkiötä on pengottu ja kiviä kasattu länsireunalle muurimaisesti. Röykkiön viereen on 8 m päähän rakennettu talo.

Uitoslahti (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiö sijaitsee Mustaselän Uitoslahden pohjoisrannalla, vedestä 20 m kuusikkometsään.
Kysymyksessä on todennäköisesti rakennuksen kiuas. Sen halkaisija on 4 m, korkeus 0,5 m. Kivissä on palamisjälkiä. Ne ovat sammaloituneet.

Loilovuori (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Väärinjärvestä pohjoiseen, Loilovuoren itälaidan hiekkaisella metsärinteellä, joka viettää koilliseen. Löytöjä? on Myllymaan-Rajalan välisen tien ojasta.

Majaniemi B (702010028) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kiviröykkiö sijaitsee Majaselän eteläosassa, Majaniemen länsilaidalla Hanhonlahden rannasta 20 m, tiheässä kuusikossa maapohjalla. Röykkiön halkaisija on 5 m. Se on matala, ja keskeltä kuopalle kaivettu.

Iso Siikonen (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Hautaröykkiö sijaitsee Paloselän eteläosassa olevan saaren luoteiskärjessä, 10 m rannasta, kalliolla.
Röykkiön halkaisija on 6 m. Lähistöllä on epämääräisiä kiveyksiä.

Koljonsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ruokosselän Koljonsaaressa hiekkaisessa, osin kivikkoisessa rinteessä asuinrakennuksen ja riihen välissä. Löydöt paikalta ovat kirveen ja tuuran kappaleet, hiointen katkelmia ja kvartsi-iskoksia.

Pyssyniemi (702010031) (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Hautarauniot sijaitsevat Tarjanteen lounaisrannalla pienen Pyssyniemen päässä kalliolla.
Röykkiö a on pyöreä, halkaisijaltaan 8 m ja korkeudeltaan 50 - 60 cm. Sen keskellä iso silmäkivi, jonka juurta on pengottu. Röykkiö b sijaitsee edellisestä 45 m luoteeseen. Se on matala, sammaltunut ja keskeltä kuopalla, järven puolella on iso paasi.

Pöykkysaari (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Hautarauniot sijaitsevat Tarjanteessa olevassa pienessä, eteläpäästään jyrkkärantaisessa kalliosaaressa Ruoveden ja Virtain rajalla. Saarta Topelius nimittää Maamme-kirjassa Munkholmaksi.
Röykkiö a on saaren korkeimmalla kohdalla, ja sen pohjoisosaan on pystytetty pitäjien rajapyykki. Röykkiön koko on 10 x 15 m. Edellsiestä 5 m pohjoiseen on ollut osittain hävitetty röykkiö b, halkaisijaltaan 10 m. Sen kivet on tutkimusten jälkeen jätetty kehäksi entisen röykkiön paikalle. Röykkiö c on saaren luoteispäässä alemmalla kalliolla, 150 m luoteeseen rajapyykistä. Röykkiötä c on kaiveltu useista kohdin kuopalle, halkaisija on nykyisin 15 m. Röykkiöt b ja c sijaitsevat Virtain puolella, kohde 7.

Kauhtionniemi C (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiö sijaitsee Tarjanteen lounaisrannalla, pienestä Koppelikarista lounaaseen olevalla rantakalliolla.
Kysymyksessä on halkaisijaltaan 12 m oleva kivikehä. Keskellä on isoja kiviä ja kuusikkoa. Kyseessä on joko hajotettu hauta tai pengottu luonnonkivikko.

Itä-Sotka (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Hautaraunio sijaitsee Sotkanselän Sotkansaaren kaakkoisosassa noin 40 m rannasta kalliolla.
Varhaismetallikautinen lapinraunio on soikea, halkaisijaltaan 3 m, ja matala. Kivet ovat voimakkaasti sammaloituneet. Reunoilla on isompia kiviä, muttei varsinaista reunakiveystä. Lähellä on kesämökkejä.

Mustasaari (702010035) (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Röykkiöt sijaitsevat Tarjanteen Siperiansaaren länsipuolella olevan pienen Mustasaaren länsiosassa, kalliopohjalla, 14,5 m etäisyydellä toisistaan.
Luoteisen röykkiön halkaisija on 5,3x5,2 m ja korkeus on 0,5 m. Kivien koko on noin 0,3x0,5 m. Röykkiö on muodoltaan pyöreä ja siinä on enintään kolme kivikerrosta.
Toisen röykkiön halkaisija on 5,3x5,6 m ja korkeus on 0,5 m. Kivien koko on 0,3-0,5 m. Röykkiö on muodoltaan pyöreä ja siinä on enintään kolme kivikerrosta.

Laivaranta 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Laivarannan eteläpuolella, 40 m rannasta.
Pellon pohjoisreunasta löydettiin runsaasti rautapitoisia kappaleita, jotka on määritelty järvimalmiksi. Pellon luoteiskulmasta taas löydettiin kivikautiseen asuinpaikkaan liittyviä kvartseja, joista yksi on kaavin.

Seppälä (730010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keljonjärven pohjoisrannalla rantaniitystä nousevalla savipohjaisella terassilla. Paikka on nykyään niittyä ja sekametsää kasvavaa rinnettä. Alueella on kesähuvila ja lato. Paikalta on löydetty kaksi kiviesinettä. Vuoden 1997 inventoinnissa ei havaittu merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta.

Pappila (730010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Myllyojan vesistökokonaisuuteen kuuluvan ojan rannasta noin 20 m pohjoiseen pohjois-etelä-suuntaisessa peltorinteessä rajoittuen pohjoisessa Isoniemen tiehen. Paikalta on selvästi erottuvilta terasseilta ja niiden alapuolelta löytöinä kvartsia, piitä ja palanutta luuta. Kohteen laajuus on noin 80 x 110 m. Maaperä on savea.

Saarioinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keljonjärvestä noin 500 m lounaaseen ja 100 m Saarioisten teollisuusalueesta kaakkoon. Peltoalueellla, loivasti etelään ja itään viettävissä rinteissä erottuu 90 m korkeuskäyrällä terassi, jonka alueelta ja alapuolelta löytyi kvartsia ja piitä. Maaperä on savea. Kohteen laajuus on 120 x 170 m.

Solinki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Längelmäveden ja Kirkkojärven välisen Myllyojan rannalla, noin 50 m uomasta pohjoiseen ja 700 m kaakkoon Sahalahti-Kangasala tieltä. Paikka on jyrkästi etelään laskevan peltorinteen juurella, loivalla terassilla. Kvartsi-iskoksia löytyi 15 x 60 m laajuiselta alueelta. Maaperä paikalla on savea.

Mäkipää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Längelmäveden ja Kirkkojärven välisen Myllyuoman koillispuolella, noin 20 m päässä Sahalahden-Kuhmalahden -maantiestä. Asuinpaikkaan liittyviä kvartsi-iskoksia löydettiin tien rajaaman pellon ojanleikkauksista ja pellon pinnalta noin 30 x 60 m laajuiselta alueelta.
Paikan läheisyydessä on suoritettu koekaivaus vuonna 2001 vesijohtolinjauksen vuoksi.

Heikkilä (730010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Längelmäveden ja Kirkkojärven välisessä, Myllyojan ja pienten järvien rikkomassa maastossa, Sahalahden-Kuhmalahden tiestä noin 150 m kaakkoon. Paikka on etelään ja lounaaseen laskeva peltorinne, josta löytyi kvartseja pellon topografiassa selvästi erottuvasta niemekkeestä noin 20 x 60 m laajuiselta alueelta.

Holma (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkojärven itäpuolella, rannasta noin 200 m päässä. Paikka on savinen pelto Holman talon eteläpuolella sijaitsevan metsäalueen kaakkoispuolella. Etäisyys talosta on noin 140 m. Rinne on vanhaa järvenrantaa. Löydöt paikalta ovat kvartsia.

Kirkkosillanoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkojärveen laskevan Kirkkosillanojan vieressä, sen luoteispuolella. Paikka on etelään laskevassa peltorinteessä. Sahalahden keskustan ja Pakkalan välinen maantie kulkee löytöpaikalta 40 m koilliseen. Löydöt ( kvartsi-iskokset ja -kaavin ) havaittiin jyrkkänousuisessa rinteessä savipellolla noin 15 x 15 m laajuisella alueella.
Vuoden 2014 inventoinnissa todettiin muinaisjäännösalueen jatkuvan löytöjen perusteella aivan Pakkalantien reunaan.
Vuoden 2020 sähkön maakaapelointiin liittyen suoritettiin tarkkuusinventointia Pakkalantien ja kevyenliikenteenväylän pohjoispuolella. Merkkejä muinaisjäännöksestä ei havaittu.

Laurila (730010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sahalahti-Kuhmalanhti -maantiestä 100 m pohjoiseen ja Laurilan päärakennuksesta noin 150 m länteen. Löydöt (kvartsi-iskokset ja palaneet luut) on poimittu savipellosta noin 20 x 40 m suuruiselta alueelta.

Holtanoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 140 m kaakkoon Sahalahti-Kuhmalahti -maantiestä ja noin 100 m koilliseen Holtanojan uomasta. Löydöt (kvartsit) havaittiin koillinen-lounais-suuntaisessa peltorinteessä olevalla terassilla ja noin 40 x 110 m laajuisella alueella.

Haapaniemi (730010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 420 m Sahalahti-Kuhmalahti -maantien kaakkoispuolella ja noin 200 m Haapaniemen kartanosta länteen. Paikka on Keljonjärveen laskevan Holtanojan laaksossa peltorinteessä -ja terassilla. Löydöt paikalta ovat kvartseja ja yksi pala palanutta luuta.

Uotila (730010013) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keljonjärven pohjoispuolella noin 120 m Uittimensalmen rannasta. Paikka on savipellolla kaakkoon ja etelään laskevassa rinteessä ja terassilla. Peltoalue rajautuu etelässä kesämökkialueelle vievään tiehen. Löydöt ( kvartsiesineet ja -iskokset) havaittiin noin 40 x 60 m laajuiselta alueelta

Lammassaari (730010014) (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Röykkiö sijaitsee Längelmäveden Lammassaaressa, aivan Kangasalan rajan tuntumassa, saaren korkeimmalla kohdalla, pienellä kalliopaljastumalla. Röykkiön pohjoisreunan vieressä sijaitsee rajapyykki ja kahden kesähuvilatontin tilaraja kulkee aivan röykkiön pohjoispuolella. Röykkiön halkaisija on 9 m ja korkeutta sillä on 1 - 1,2 m. Se on rakennettu pyöreäsivuisista, tasakokoisista kivistä. Mukana on myös jonkin verran isompaa kiviainesta. Röykkiön pohjan muoto on pyöreä ja laki tasapintainen. Röykkiön keskellä on painauma. Röykkiö on sammalpeitteinen.

Lapinkallio (730010015) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Längelmäveden Kylänlahden kaakkoisrannalla peltojen ympäröimällä alueella. Etäisyys Hoivalan päärakennukseen on 400 m ja Haapasaarentiehen noin 300 m. Röykkiöt ovat kalliomäellä ja niiden etäisyys toisistaan on 9 m. Kaakkoispuoleinen röykkiö on kooltaan 3 x 1,5 m ja korkeutta sillä on 0,5 m. Röykkiö on koottu isohkojen kivilohkareiden väliin. Röykkiö on pitkänomainen, soikean säännöllisen muotoinen. Se on sammaleen ja jäkälän peitossa. Luoteispuoleinen röykkiö on kooltaan 4 x 2 m ja korkeutta sillä on 0,6 m. Röykkiö on osittain purettu ja siitä on vierinyt kiviä alarinteen suuntaan. Röykkiöt ovat melko pienikokoisia. Rakenteensa, sijaintinsa ja paikannimen puolesta niitä voisi pitää lapinraunioina.

Kivikkola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kourajärvestä Mouhijärveen laskevan Kourajoen länsirannan niemekkeellä savihiesuisella pellolla.
Paikalta on vuonna 1958 löydetyn kourutaltan lisäksi kvartseja.
Vuoden 2003 tarkastuksessa niemekkeen eteläpuolelta olevalta, etelään ja kaakkoon viettävältä 50 x 50 m laajuiselta alueelta löydettiin kvartsi-iskoksia.

Uusi-Kulku (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kourajärven Vehkalahden rannalla savihiesuisella pellolla, talosta 60 m kaakkoon.
Vuoden 2003 tarkastuksessa löydettiin kvartsi-iskoksia tilan asuinrakennusten itäpuolelta olevalta pellolta noin 50 x 50 m laajuiselta alueelta.
Tilalta on aikaisemmin, 1800-luvulla löydetty kivikirves ja tasataltta.

Kanni (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kourajärven itäpuolella savihiesuisella ja hiekkaisella pellolla, kahden puolen Jalkavalan kylän läpi kulkevaa tietä.
Toinen löytöpaikka on talosta 250 m koilliseen, tiestä 130 m pohjoiseen ja toinen talosta 330 m itään, tien eteläpuolella.
Kannin talon pellosta on löydetty taltta ja kvartsi-iskos. Paikka sopii topografian puolesta kivikautiseksi asuinpaikaksi.

Karimaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkojärven ja pienen Valkijärven välissä savihiesuisella pellolla. Löytöjä on kahdesta paikkaa. Niitä ei ole otettu talteen.
Vuoden 2007 inventoinnissa peltoja ei voitu pintapoimia.

Kukkula (772010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sävijoen länsipuolella olevilla pelloilla.
Löytöjä on useammasta kohtaa. Osa löydöistä on Kukkulan talosta 200 m koilliseen ja osa 300 m pohjoisluoteeseen. Maasto on kumpuilevaa joenrantapeltoa.
Löydöt ovat mm. reikäkiviä ja talttoja.

Pispa (837010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee 200 m pohjoiseen Pyhäjärven rannasta, Uittotunnelin länsipuolella olevalla etelään viettävällä, hiekkapohjaisella entisellä peltoalueella. Kohde on rakentamisen ympäröimää ja osittain tuhoamaa. Löydöt paikalta ovat kourutaltta ja kvartsi-iskoksia.
Kesällä 2010 paikalla suoritettiin koekaivauksia liittyen puiston leikkikentän uudistamiseen. Kivikautisen asutuksen merkkejä – palaneita luita ja iskoksia – tuli esiin lähes jokaisesta koekuopasta.
Vuoden 2022 koekaivauksissa ei havaittu muinaisjäännökseen kuuluvia selkeitä rakenteita tai kulttuurikerrosta. Koekaivauksessa löydetyn palaneen luun perusteella alueella on ollut kivikautista toimintaa, jonka jäänteet on todennäköisesti sekoittuneet nuoremman maankäytön tuloksena peltokerrokseen. Verrattaessa vuoden 2010 ja 2022 kaivaustuloksia huomataan, että kivikauden löydöt keskittyvät alueen itä- ja eteläosaan. Havaintojen perusteella on mahdollista, että asuinpaikasta saattaa olla säilynyt vähäisiä osia alueen itäosassa leikkipuiston alueella entisen peltokerroksen alapuolella. Sen sijaan entisen neuvolan tontin alueella vanhat kerrostumat ovat todennäköisesti pitkälti tuhoutuneet.

Reuharinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lapinrauniot sijaitsevat Lentävänniemen itäosassa olevan Reuharinniemen eteläkärjessä. Röykkiöt ovat kalliopaljastuman pohjoisrannalla noin 30 m päässä Näsijärven rannasta. Itäisempi, kaivauksin tutkittu ja huolellisesti ennallistettu lapinraunio on muodoltaan pyöreä ja kooltaan noin 8 x 8 m. Korkeus on 0,5 m. Sen kivet ovat pääasiassa halkaisijaltaan noin 30 cm, mutta joukossa on suurempiakin. Osa kivistä vaikuttaa lohkotuilta. Röykkiötä on pengottu. Läntisempi röykkiö on muodoltaan pyöreähkö, vaikka myös nelikulmaisuutta hahmottuu, ja kooltaan noin 6 x 6 m ja matala. Sen kivet ovat keskimäärin 20-30 cm halkaisijaltaan. Röykkiöiden ympäristö on koskematon. Erittäin edustava kohde.
Kiinteän muinaisjäännöksen ja sen suoja-alueen rajat on sovittu vuonna 2003 Tampereen kaupungin ja Museoviraston kesken.

Lentävänniemi 1 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kiviröykkiö sijaitsee puistoalueella, lehtometsässä. Se on matala, osittain turpeen peittämä, kooltaan 6 x 4 m. Röykkiö ei erotu selvästi ympäristöstään. Sen lähellä on rivitalokortteli, urheilukenttä ja ulkoilutie. Kohde 3 Reuharinniemi on noin 500 m päässä itäkaakossa.

Tahmelan lähde (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Lähde sijaitsee Pyhäjärven Hyhkynlahden rannasta 150 m koilliseen, Pispalanharjun rinteessä, rehevässä lehdossa. Lähde on sameavetinen, mitoiltaan 50x30 m. Kohde on perimätiedon mukaan uhrilähde, jonka lounaispuolella on myöhemmin sijainnut vesimylly. Lähteen pohjoiskoillisreunalle on rakennettu kevyen liikenteen väylä, ja länsipuolella on yleinen uimaranta.

Kokinpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iidesjärven rannasta 200 m itään, Vuohenojan eteläpuolella, noin 50 m länteen Vuohenojankatu 18:n rivitalosta. Paikka on etelään kaartuvalla hiekkaharjanteella, luonnonsuojelualueella. Löydöt kohteesta ovat nuorakeramiikkaa, kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä sädekiviliuskeisen oikokirveen kappale; lisäksi viikinkiaikainen rannerengas (HM 2764:21).

Pappinen 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Takahuhdin vanhainkodin päärakennuksesta kaakkoon, peltoalueella etelänpuolisella rinteellä, Pappisen tien eteläpuolella. Maaperä paikalla on savea. Löydöt ovat kvartsi-iskoksia ja pii-iskos.

Linna (837010018) (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiöt, 3 kiven- ja maansekaista röykkiötä sijaitsevat entisen Linnan talon maalla, nykyisin kolmen kerrostalon pihassa Takahuhdinkatu 75:ssä.
Paikalla on ollut viisi rakenteeltaan erilaista kiveystä ja röykkiötä. Niistä on kaivettu funktioltaan epäselvät röykkiöt I, IV ja V, jotka ovat ainakin osittain rautakautisia, ja liittyvät asuinpaikkakerrostumaan. Röykkiön I viereen on rakennettu As. Oy Haukkakartanon A-talo, jonka rakennustyöt ovat rikkoneet röykkiön II nurkkaa. Röykkiöistä IV ja V ei ole enää näkynyt merkkejä vuoden 1972 tarkastuksessa.
Vuonna 1994 ovat röykkiöt I ja II olleet hyväkuntoisia, samoin röykkiö III A- ja C- talojen välissä nurmikolla.

Kukkojenkivenmäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee omakotialueella Pappilan kaupunginosassa Huunalankatu 9 a ja 11 a ja b:n tonteilla.
Vuonna 1913 Huunalankatu 9:ssä talon nurkan alta paljastunutta merovingiaikaista kalmistoa on mahdollisesti jäljellä puutarhassa ja talon alla. Tutkitusta röykkiöstä A näkyy kaksi isoa kiveä. Kiviryhmä B on A:n lähellä, ja sen kolmen maakiven keskelle on tuotu täytemultaa niin, että kohde muodostaa kummun. Kiveys C näkyy hieman maan pinnalle Huunalankatu 11:n talon takana. Sen sijaan paikalla aikaisemmin ollut iso "kukkoinkivi" on räjäytetty eikä siitä ole mitään jäljellä.

Pappulanmäki (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee mäkialueella Isonmäenkatu 11:n itäpuolella. Kohde on osittain tuhoutunut polttokenttäkalmisto. Paksun ruohoturpeen alla on tunnistettavissa joitakin isoja kiviä. Mäen päällä olevan kallionpaljastuman kuopat ovat luontaisia ts. kyseessä ei ole rautakautinen kuppikivi.
Paikalla suoritettiin kesällä 2010 koekaivauksia, joissa todettiin rautakautiseen asuinpaikkaan viittaavia merkkejä, saviastianpaloja, palanutta savea, rauta- ja savikuonaa.
Vuoden 2020 alueella sijaitsevan rakennuksen salaojaputkien asennuksen valvonnassa ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Veijankuja (Hautapaikat)
Rautakautinen; Pääasiassa viikinkiaikainen polttokenttäkalmisto sijaitsee piha-alueella Veijankujan, Aitolahdentien ja Veijanmäenkadun ympäristössä. Tutkimusten mukaan ei kalmisto välttämättä ole yhtenäinen, ja siihen kuuluvia osia saattaa löytyä laajemaltakin alueelta. Veijanmäenkadun pohjoispuoliset alueet kuuluvat luokkaan I, eteläpuoliset luokkaan II. Veijanmäenkadun pohjoispuolella on paikoitellen näkyvissä kalmistoon kuuluvia kiviä, samoin Veijanmäenkadun ja Ala-Heikkkilänkadun kulmassa sekä Kässälän talon kaakkoispuolella. Lähialueelle on rakennettu runsaasti.
Ensimmäiset löydöt, mm. kaksi miekkaa, keihäänkärki, miekanlappeen osa, lasihelmi, kaksi rannerengasta, alueelta ovat 1880-90-luvuilta.

Keso I-II (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka-alue sijaitsee Teiskon Kilunpohjan lahden rannalla, Uusi-Keson rakennusten etelä-ja lounaispuolella, savipohjaisilla pelloilla. Paikalta on löydetty sädekiviliuskeinen kivikirves ja kvartsia.
Talvella 2017 suoritetussa vesihuoltohankkeen kaivuutyön valvonnassa ei havaittu merkkejä kulttuurikerroksista.

Paksula 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Pöllölänselän pohjoispuolen hiekkamaassa. Vuoden 1975 inventoinnin jälkeen on asuinpaikaksi merkitylle kohdalle rakennettu huvila, ulkovarasto sekä tenniskenttä. Asuinpaikkaa on kuitenkin jäljellä uuden inventoinnin mukaan pohjoisempana, kauempana rannasta Myyrysniementien ja metsäautotien risteyksen tuntumassa ainakin 20 matkalla 100 m korkeuskäyrän tuntumassa ja alapuolella.
Vuonna 2023 kohteella suoritettiin valokuitukaapelointiin liittyen koekuopitus Myyrysniementien laidalla. Noin 14 metrin matkalta viidestä koekuopasta havaittiin merkkejä asuinpaikasta, mm kivikautinen liesi, palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia.

Lentävänniemi 2 (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Lapinraunio sijaitsee Lentävänniemen koilliskärjen tuntumassa, 20 m rannasta, mäntymetsässä kalliopohjalla. Röykkiö on itä-länsi -suuntainen, kooltaan 7 x 9 m. Röykkiön keskellä on syvennyksiä ja penkomisen jälkiä, ja luoteispuolelle on kasattu röykkiösta kaivettuja kiviä. Keskellä kasvaa puita.

Lentävänniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lentävänniemen kaakkoisrannan tuntumassa kallioisesta rantaniemekkeestä länteen kangasmetsässä. Paikka on siirtokivilohkareiden suojassa, noin 20 m päässä Näsijärven rannasta. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.

Kapeenniemi (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinrauniot sijaitsevat Näsijärven rannalla kivikkoisen niemen kärjessä ja lounaisrannalla. Lapinraunio A on kalliopohjalla (halk. 10 m), sitä on hieman pengottu keskeltä, ilmeisesti kiviä on kannettu niemenkärjen kummeliin sekä rajapyykkiin kahden metrin päähän. Röykkiö B on rinteeseessä kalliolla (halk. 10 ja korkeus 0,5 m), ja siinä on keskellä painaumia, penkomisjälkiä. Lapinraunioilla on reunakehät, jotka on tehty korkeiksi ja muurimaisiksi. Perimätiedon mukaan lapinraunioita olisi penkonut paikallinen opettaja.
Niemen keskellä, harjun korkeinta kohtaa pitkin kulkee hiekkatie, jonka päässä on parkkialue.

Koljonsaari (837010045) (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Lapinraunio sijaitsee Näsijärven saaren lounaisosan korkeimmalla kohdalla, kalliolla. Reunakehällisen, lapinraunion koko on 10 x 11 m, korkeus 0,5 m. Keskiosa on reunaa matalampi. Muinaisjäännöstä on hieman pengottu reunoilta, ja röykkiössä kasvaa mänty. Saaren itäosaan on rakennettu kesämökki.

Kontusaari (837010046) (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Röykkiö sijaitsee Näsijärven saaren lounaisrannan kalliolla, 100 m mökistä lounaaseen. Lapinraunio on kooltaan 5 x 9,5 m, itä-länsi -suuntainen. Rauniossa on kaksi pitkää, peräkkäistä painannetta keskellä. Röykkiötä on pengottu hieman, ja eteläreunalla on paikaltaan valahtaneita kiviä. Röykkiö on sammaloitunut.

Metsisianmäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Vehkajärvestä 300 m lounaaseen, kallioisen mäen länsirinteellä.
Röykkiö on sammaloitunut, muodoltaan pyöreähkö ja sen leikkaus on epämääräinen. Se on kasattu pelkistä kivistä, lohkareista, jotka ovat sekä särmikkäitä että pyöreitä. Röykkiön mitat ovat 4,9 x 4 x 0,6 m

Myyrysniemi (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Röykkiö(t) sijaitsee Näsijärven Myyrysselän itärannalla olevan Myyrysniemen eteläosassa. Tontilla on kaksi kesämökkiä ja röykkiö on lähempänä rantaa olevasta rakennuksesta noin 30 m lounaaseen. Röykkiö on kasattu kalliopohjalle. Siinä on joko kaksi röykkiötä yhdessä tai sitten kysymyksessä on yksi pitkänomainen latomus. Isomman röykkiön koko on 5 x 3 m ja pienemmän kiveyksen halkaisija on noin 1,5 m. Latomuksessa on isompia kiviä yhdellä reunalla muodostaen kehän tapaista. Kivet ovat eri kokoisia. Röykkiö on jäkälöitynyt ja erittäin hyvin säilynyt. Röykkiöstä noin 15 m laiturille päin on purettua ? kiveystä, joka saattaa myös olla peräisin röykkiöstä.

Kirvessaari (837010049) (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Lapinraunio sijaitsee Näsijärven Myyrysselällä olevan saaren keskiosan korkeimmalla kohdalla.
Se on sammaloitunut, 5,5 x 5,5 x 0,4 m kooltaan oleva kiviröykkiö, jonka keskellä on kaksi kuopannetta. Kivien läpimitta on keskimäärin 20-40 cm. Röykkiössä ei näy rakenteita.

Pyhällönpolku (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat puistoalueella, kävelytien varrella, rinteessä. Paikalla on kuusi- ja koivuvaltaista sekametsää. Röykkiö 1 on pyöreä, halkaisijaltaan 3,4 m ja korkeudeltaan 0,4 m. Röykkiö 2 on pyöreä, halkaisiltaan 3 m ja korkeudeltaan 0,5 m. Röykkiö 3 koko on 5 x 4,5 x 0,3 m. Röykkiöt on kasattu 10-50 cm kokoisista kivistä ja ovat osittain sammaleen peitossa.

Rimminlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pohjois-Tampereella, Rimminlahden poukaman itäpuolella ja Rimminnevan suoalueesta pohjoiskoilliseen. Kiinteä muinaisjäännös sijaitsee Rimminlahdentien varrella ja tiellä olevan kääntöpaikan itäpuolella metsikössä. Alueella kulkee oja ja metsäalueen koillisosaan kuljettaessa maanpinta kohoaa loivaksi rinteeksi. Maasto myös muuttuu kivisemmäksi kohti itää ja koillista mentäessä.
Paikalta löydetty keramiikkaa, kuoppaliesi, kvartsia ja palanutta luuta. Vuonna 2023 suoritettiin sähkön maakaapelointiin liittyen tienvarressa arkeologinen koekuopitus. Kohteesta ei saatu havaittu merkkejä tien länsi-lounaispuolella

Hallamäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee pohjoiseteläsuuntaisen mäen eteläpäässä Lontilanjoen lounaisrannalla, pihamaalla. Puolet rautakauden lopulle ajoittuvasta kalmistosta on hävitetty Hallamäki Oy:n rakennuttaessa kerrostalot paikalle. Ent. Järvelän tontilla sijainnut osa on kokonaan hävitetty tai jäänyt täytemaan alle. Paikalta on löydetty mm. putkikeihäänkärki, pyöreä kupurasolki, ketjuja, kaksi rannerengasta, sirppi, miekan säilä, palanutta luuta, kirves. Väreen tontilla sijainnut osa kalmistoa on siinä kunnossa, mihin se on jäänyt Rinteen tutkimusten jälkeen. Väreen tontilla on polttokenttäkalmistoon viittaavaa kiveystä jäljellä. Paikalla on rauhoitustaulu.

Mainiemi (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Toijalan rautatieasemalta 400 m itään, Hämeentien varrella. Paikalla on alun perin ollut mahdollisesti nelisivuinen kivilatomus. Kalmisto on osittain tuhoutunut Mainiemen huvilan pihaa ja puutarhaa raivattaessa.
Osaksi Toijalan Kaidetehtaan alueella on laaja kivikumpare. Nykyisin osa mäestä on puistikkona, ja osa on jaettu omakotitalotonteiksi. Salosen torpan paikalla on omakotitalo Lehtosalontie 3:ssa. Paikalla 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa toimineen olutpanimon iso maakellari on yhä jäljellä.

Hirsikangas (864010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Toivettulan talosta 400 m länsiluoteeseen. Paikka on metsäalueella kallioisten mäkien välisessä notkossa. Maaperä asuinpaikan kohdalla on hiekkaa, muuten savea. Paikalla on myös vanha hiekkakuoppa ja sen lounaispuolelta pintamaa on kuorittu. Alue on entistä peltoa. Paikalta on nuorakeramiikkaa ja kvartsia.

Metsikkö (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Metsikön talosta 20 m lounaaseen ja 100 m Lontilanjoesta koilliseen.
Paikka on viljeltyä aluetta. Kohteesta on useita kiviesineitä ( mm. tasatalttoja, liuskekärjen katkelma, reikäkiven kaltelma). Ne on löydetty matalan törmän päältä pieneltä alueelta.

Matinlahti (864010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Terisjärven länsiosassa, Matinlahden etelärannalla. Lahden eteläpuolella olevan mäen pohjoisrinne laskee jyrkästi nykyiseen rantaan. Törmän päällä on muutamissa kohdissa pieniä tasanteita, joista itäisimmältä todettiin asuinpaikka. Paikalta on saviastian pala ja palanutta savea.

Toivettula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee loivasti pohjoiseen Rätönjärveen eli Toivaslampeen laskevalla rinteellä.
Asuinpaikkaan liittyvät kvartsit on kerätty pellolta noin 25 m läpimittaiselta alueelta. Löytökeskittymä on rinteen alaosassa.

Sitto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muinaisjäännösryhmä käsittää kivi- tai pronssikautisen asuinpaikan sekä kaksi mahdollisesti varhaismetallikautista röykkiötä. Muinaisjäännökset sijaitsevat metsämaastossa Vanajaveden Makkaranselällä olevassa Sittosaaressa. Saari on pieni, itä-länsi-suunnassa noin 100 m pitkä ja 60–80 m leveä. Saaren sisäosa on lähes tasamaata, joka on noin 3 m järven pinnan yläpuolella.
Saaren lounaiskulmassa on noin 30 x 20 m kokoinen, muuta aluetta korkeampi kumpare. Sen laella on kiviröykkiö. Toinen röykkiö on tasamaalla, saaren keskellä. Koekuopista saatujen löytöjen (keramiikkaa, palanutta luuta, kvartsia, piitä) perusteella paikalla on myös asuinpaikka.

Kirjoniemi (864010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vanajaveden Makkaraselän etelärannalla, Kirjoniemen itäosassa. Ranta on paikalla kivinen, jyrkkä ja törmämäinen.
Törmän päällä on tasaista kangasmaata. Asuinpaikkaan liittyvät löydöt (saviastianpalat ja kvartsi-iskokset) saatiin tasanteelta. Koekuoppien perusteella muinaisjäännösalue on 80 m pitkä.

Taivallahti (864010011) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vanajaveden Makkaranselän etelärantaa seuraavalla harjulla, Taivallahden ja Vanajaveden välissä. Harju on asuinpaikan kohdalla 15–25 m leveä ja 2-3 m korkea.
Paikalla on harjun laella ja etelärinteessä painanne, johon kaivetusta koekuopasta on saatu löydöt (saviastianpaloja, kvartsi-iskoksia, palanutta luuta).
Painanne on pyöreä. Sen halkaisija on 5 - 5,5 m. Pohja on 2 m mittaiselta alueelta tasainen. Parin metrin päässä painanteen reunasta luoteeseen, harjun laen pohjoisreunalla on pieni, pyöreä, suppilomainen, kehävallillinen kuoppa. Sen halkaisija on noin 1,5 m ja syvyys 40 cm. Ulkonäkönsä perusteella se voisi pieni pyyntikuoppa.

Pikkusuo (864010012) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat sijaitsevat harjulla, joka seurailee Vanajaveden Makkaranselän eteläreunaa. Taivallahdesta länteen harju kulkee sisämaassa, Pikkusuolla. Harju nousee suosta esiin vain parin sadan metrin pituisina pätkinä, joiden välissä on enemmän tai vähemmän soistunutta tasamaata.
Kuoppia on 11. Kymmenen niistä on länsiluoteesta itäkaakkoon suuntautuvalla 200 m pitkällä harjanteella. Yhdestoista kuoppa on näistä erillään, noin 70 m kaakkoon, seuraavalla harjanteella. Kymmenen läntistä kuoppaa on jonossa pitkin harjua. Kuoppien keskimääräinen välimatka on noin 20 m. Lyhin väli on 7 m ja pisin 35 m. Kuopat ovat yleensä pyöreitä, muutamat itäiset soikeita. Kuoppien halkaisija on 2,5 - 5 m, useimmilla kuopilla 3 - 4 m. Poikkileikkaukseltaan kuopat ovat yleensä suppilomaisia. Kuopilla on yleensä selvä, vaikka usein matala reunavalli.

Nuutajärven linnavuori (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Muinaislinna sijaitsee Nuutajärven etelärannalla. Se on mäki, jonka järvenpuoleinen, läntinen ja lounainen seinämä on hyvin jyrkkä. Etelärinteellä leviää tasainen terassi, jonka lounaisosassa on valli. Se on osittain tehty limittäin ladotuista litteistä kivistä. Pyöreistä kivistä tehty valli kulkee vuorostaan ketjuna loivalla kaakkois- ja itärinteellä järven rantaan asti. Kaakkoisrinteellä on vallin ulkopuolella pitkänomainen 2 x 0,5 m kokoinen kiviröykkiö sekä sen vieressä toinen, vähäisempi kiviröykkiö. Mäeltä kaakkoon johtavan polun varressa on 1 x 2 m kokoinen ja 0,5 m syvä kuoppa. Siitä jatkettaessa on polun eteläpuolella pyöreä maakumpare, jonka halkaisija on 3 ja korkeus 0,2 m. Kumpareen keskellä on matala syvennys. Siitä kaakkoon, polun pohjoispuolella on samankaltainen maakumpu (halk. 2 m). Luoteisen polun eteläpuolella on neliskulmainen (2 x 2 m) kiviröykkiö.

Jokimaa (887010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vasarakirveskulttuuriin kuuluva asuinpaikka tai hauta on talon pihapiirissä, joka on ympäristöstään loivasti nousevalla hiekkakumpareella rajoittuen etelä- ja lounaispuolella pelto- ja suomaihin. Löydöt paikalta ovat vasarakirves, kaksi oikokirvestä, iskukivi ja neljä koristeetonta saviastianpalaa.

Hannu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijatsee Uurtaanjärvestä 900 m etelään loivasti länteen viettävällä pellolla Hannun vanhasta päärakennuksesta 100 m lounaaseen. Paikka on perunamaan vieressä hiekkakuopan laidassa, rakennuksesta 20 luoteeseen sekä Ojapelto -nimisellä pellolla, 100 m etelään perunamaasta.

Ojantausta (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kiven- ja maansekaiset röykkiöt sijaitsevat Valajärvestä noin 1,5 km länteen, Ojantaustan talosta 80 m kaakkoon metsässä, pellon reunassa.
Röykkiö 1 on muodoltaan soikea. Kiviä siinä on 2 - 3 kerrosta ja rakenne on säännöllinen. Röykkiön koko on 2,6 x 1,8 x 0,3 m. Röykkiö 2 on samanlainen kuin edellä mainittu. Sen koko on 2,5 x 2,3 x 0,2 m. Röykkiö 3 on aivan röykkiö 2:n vieressä. Se on 2 x 1,7 x 0,1 m kokoinen ladelma, jonka toista reunaa kehystävät litteät kivet. Nro 4 on isojen maakivien rajoittamalle alalle koottu kiven- ja maansekainen röykkiö, jonka koko on 2,7 x 2,45 x 0,4 m. Vuoden 1983 inventoinnissa röykkiöt 1 ja 4 olivat jääneet vesotun puuston alle, ja röykkiö 3 ei erottunut lainkaan.

Kranni ja Sahala (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiöt sijaitsevat Valajärven länsisivustalla, sahan lähellä, rantaa kiertävän tien molemmin puolin on ollut useita pyöreitä röykkiöitä. Vuonna 1989 on paikalta todettu vain kaksi röykkiötä. Valajärven tien länsipuolella on useita kymmeniä röykkiöitä tai niiden pohjia. Suurimmasta osasta on kivet ajettu pois. Röykkiötä on kolmella alueella, niitä ei ole kartoitettu tarkemmin (ks. karttaluonnos inv. 1989).

Niemumäki (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiöt sijaitsevat Nuutajärven lasitehtaasta 3 km länteen, Niemumäen pohjoisrinteellä. Paikalla on alunperin ollut ainakin 6 röykkiötä, joista vuonna 1886 on ollut jäljellä 4, ja vuonna 1909 enää 3. Röykkiö 1:n koko on ollut 5 x 8 m, röykkiö 2:n 6,5 x 9 m, ja röykkiö 3:n 6 x 6 m. Röykkiö 3 on tutkittu. Vuonna 1954 on jäljellä ollut kaksi huonohkosti
säilynyttä kiven- ja maansekaista röykkiötä, joita ei enää vuonna 1983 voinut paikalla erottaa.

Pajamäki (887010007) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Rutajärven Naurismonlahdesta noin 400 m länteen vanhan Helsinki-Pori tien varressa ja Paasin huvilan luoteispään alla. Hautaröykkiö on osittain huvilan alla, sillä pensasaidan lomassa näkyi vuonna 1989 maan pintaan pistäviä kiviä aina parin metrin etäisyydelle rakennuksen ulkoseinästä. Ilmeisesti paikka on samaa kokonaisuutta Naurismon röykkiöiden kanssa. Löydöt paikalta ovat keihäänkärkiä ja veitsi.

Naurismo 1 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kiven- ja maansekaiset röykkiöt sijaitsevat Paasin huvilan itäpuolella, vanhan Helsingin - Porin -valtatien pohjoispuolella. Raja-aidan takana oleva röykkiö 1 on luode-kaakko -suuntainen, kooltaan 10 x 2 x 0,4 m. Sen vieressä on röykkiö 2, joka on samanlainen ja -suuntainen. Röykkiöstä 3 on jäljellä noin kahden metrin ripe maaleikkauksessa. Röykkiön 3 läheltä tieleikkauksesta on vuoden 2011 inventoinnin yhteydessä havaittu rautakuonaa.
Röykkiöstä 3 itäkaakkoon on maantien vieressä epämääräistä kiveystä, joka voi olla samaa kiveystä em. röykkiöiden kanssa. Röykkiöiden pohjoispuolelta on ajettu pois maata, pohja tasattu, ja paikalle rakennettu vapaa-ajan asunto. Kohde todennäköisesti kuuluu yhteen edellisen muinaisjäännöksen kanssa.

Naurismo 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiö sijaitsee Rutajärven Naurismonlahdesta 300 m luoteeseen, vanhasta Helsinki-Pori tiestä 100 m pohjoiseen ja Naurismon talosta 80-100 m länteen. Vuonna 1954 oli peltojen keskellä kohoavalla koivikkoisella kumpareella säännöllisen pyöreä, reunakivellinen röykkiö. Vuonna 1989 oli röykkiöstä jäljellä enää sekalaisia kiviä. Röykkiöstä on hävitetty vain pintaosat eikä ilmeisesti ole menty maanpintaa syvemmälle. Hävitetystä röykkiöstä 5 m länsiluoteeseen on maa- ja turvepeitteinen kumpu, jonja halkaisija on 1,5 m, korkeus noin 1 m. Lisäksi mäen keskikohdalla on sudenkuoppa. Paikkaa kutsutaankin Sudenkuopanmäeksi.

Sillanpää (887010010) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kiven- ja maansekaiset röykkiöt sijaitsevat Urjalanjoen länsirannalla viljelemättömällä erittäin kivikkoisella laitumella. Vuoden 1954 inventoinnissa todettiin kaksi röykkiötä sekä yksi mahdollisen peltoraunio. Vuoden 1989 inventoinnissa todettiin paikalta 16 erilaista röykkiötä, joiden kunto ja rakenne oli vaihteleva. Paikalla saattaa olla enemmänkin röykkiöitä.

Lauha (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kiven- ja maansekaiset röykkiöt ja kiveykset sijaitsevat Rutajärven pohjoisrannan metsässä, Urjalanjoen suun itäpuolella Pappilanmäen etelärinteellä. Paikka on ollut viljeltynä ennen sotia, ja siellä on tehty rakennustöitä vuoden 1954 inventoinnin jälkeen. Osa röykkiöistä on muodoltaan pyöreitä, halkaisijaltaan 3 - 6 m ja korkeutta niillä on 0,5 - 1 m. Osa röykkiöistä on pitkulaisia kiveyksiä. Osa saattaa olla viljelysröykkiöitä.
Vuoden 2022 tarkastuksen perusteella voitiin täsmentää kohteen aluerajausta. Tarkastuksessa ei voitu paikantaa Pohjakallion röykkiöitä 1 ja 2, sen sijaan niiden oletetulta alueelta kartoitettiin röykkiöt A ja B.

Uusi-Seppälä (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kiviröykkiöt sijaitsevat kuivatun Vanhajärven länsipäässä loivalla kumpareella kylätien ja peltojen välissä.
Röykkiö 1 on välittömästi tien itäpuolella. Se on osittain turpeen peittämä, pyöreä; kiviympyrän sisään on ladottu sisäkkäisiin kehiin pienempiä kiviä. Koko 6,5 x 5,5 x 1,5 m. Röykkiö 2 haan koilliskulmassa on koottu isojen kivien rajaamalle alalle, koko 2,4 x 2,6 x 0,5 m. Röykkiö 3 haan keskustassa on puolipyöreä, sieltä täältä erottuu kiveystä turpeen alta. Röykkiö 4 tien länsipuolella on ladottu kivikarikkoon, koko 15 x 17 m. Rakennetta on vaikea arvioida paksun turpeen vuoksi. Röykkiöiden kunto ei päällisin puolin ole muuttunut inventointien välillä, mutta niiden läheisyyteen on rakennettu viljakuivaamo.
Vuoden 2008 inventoinnissa paikallistettiin röykkiöt 1 ja 4. Röykkiöiden 2 ja 3 kohdalla oli rehevää aluskasvillisuutta, joka on ne todennäköisesti peittänyt.

Ali-Uotila (887010014) (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kiven- ja maansekaiset röykkiöt sijaitsevat kuivatun Vanhajärven pohjoisosan harjun etelärinteessä. Ali-Uotilan röykkiöt ovat osa Vanhajärven luoteispäässä sijainnutta rautakautista kalmistoa, joka on ollut noin 300 m pitkä, järven rantaa noudatteleva vyöhyke.
Vuonna 1954 tutkittiin Kuulaanmäellä hautaröykkiö 1. Vuonna 1960 Ali-Uotilan haasta löydettiin 21 röykkiötä, joista kolme eteläisintä oli hävitetty tilustietä levennettäessä. Vuonna 1960 tutkittiin tuhotun röykkiön 3. pohja, ja röykkiö entisöitiin. Vuonna 1961 tutkittiin hautaröykkiöt 20 ja 21 sekä röykkiö A vuonna 1962 tiehankkeen vuoksi. Röykkiön 21 vierestä löytynyt kuppikivi on siirretty tien pohjoislaitaan. Pylväskatajaa kasvava hautaröykkiö 2 on tutkittu lähes kokonaan ja entisöity vuonna 1989.
Kalmiston pohjoispuoliselle asuntoalueelle vievän tien linjausta on muutettu niin, että tie tulee lähes suoraan etelästä. Tietä on myös levennetty niin, että se rikkoo lähimpien röykkiöiden reunoja. Kohde Kunnalliskoti kuuluu samaan kalmistoon.

Kunnalliskoti (887010015) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiö sijaitsee Kunnalliskodin länsipuolella, pihamaalla.
Kohde on entistetty ja merkitty rauhoitustaululla. Keväällä 1953 kunnalliskodin rakennustöiden yhteydessä löytyi kaksi rautaista keihäänkärkeä, väkipuukko, paimensauvan muotoinen viitanneula, kilvenkupura jne. Esineet ajoitetaan 600 - 700-luvuille jKr. Kohde tutkittiin vuonna 1953. Muuten ympäristö on tasattu pihamaaksi ja teiksi niin, ettei röykkiön vieressä ollutta toista tutkittua röykkiötä enää ole. Samoin on tuhoutunut kunnalliskodin itäpuolinen luontainen kivikko, jossa oli matalahko kiviröykkiö sekä pyöreä kivikehä. Kunnalliskodin röykkiö sijaitsee samassa rinteessä kuin Ali-Uotilan röykkiöt ja kuuluvat ilmeisesti samaan kalmistoon.
Vuoden 2021 inventoinnissa todettiin kohteen olevan ennallaan. Vuonna 2022 tutkimuksessa kohteena oli lounaiskulmauksessa oleva rivitalon ympäristö. Piha-alueilta ei tavattu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Jokinen (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Kuivatun Vanhajärven pohjoisrannalla luode-kaakko -suuntaisella kivisellä kalliolla keskellä peltoa Urjalan asemalle vievän tien eteläpuolella.
Kivikko on noin 27 m pitkä ja 6 m leveä. Sen pohjoispäässä on vuonna 1954 ollut jäljellä kiviröykkiön pohja, jonka alla olevaan kalliosyvennykseen on tehty hautaus, joka on tutkittu vuonna 1954. Kaakkoispäässä on ollut pyöreä kivirakennelma. Jokisen navetasta 50 m etelään on ollut osaksi turpeen peittämä kiven- ja maansekainen röykkiö, jonka pohjoispäässä on erottunut suippo pystykivi. Vuonna 1983 ei muinaisjäännöksiä löytynyt. Kalliolla ja kivikossa on todennäköisesti edelleen jäljellä kalmistoa, joka ei näy maan pinnalle.

Neittenlinna (Hautapaikat)
Rautakautinen; Entisen Vanhajärven eteläpuolella on röykkiökalmisto metsässä ja Tarhamäki-nimisellä hakamaalla. Paikalla on alun perin ollut kahdeksan röykkiötä. Niistä on tutkittu kolme vuonna 1948 ja yhtä voidaan pitää varmuudella hautana. Siitä on löydetty mm. kaarisolki, keihäänkärki, veitsi ja palanutta luuta.
Vuoden1983 inventoinnissa alueelta todettiin vain yksi röykkiö, Neidenlinnan tienhaarasta 30 m länsiluoteeseen, aivan tien reunassa. Ko. röykkiö on mahdollisesti vuoden 1954 inventointikertomuksen röykkiö 1 tai 4. Vuoden 2008 inventoinnissa alueelta löydettiin neljä röykkiötä ja kiviaita.Konesuojan rakennustöiden seurauksena oli tuhoutunut osa muinaisjäännösalueesta ja ainakin yksi röykkiö (nro 3 eli eteläisin v. 2008 inventoitu röykkiö).
Vuoden 2017 koekaivausten yhteydessä kartoitettiin alueen röykkiöt uudelleen koska kohteen röykkiöiden löytymishistorian ja paikannettavuuden oli sekava. Koekaivauksessa tehdyt röykkiöhavainnot kirjaamaan ylös uusilla numeroilla, joka osittain (röykkiöiden 1 ja 4 osalta) vastaa vuoden 2008 havaintoja. Röykkiöt sekä muut aluetta koskevat havainnot on esitetty jäljessä kartalla (kuva 6) sekä sanallisesti. Kohteiden paikannus tehtiin Garmin GPSmap 62stc-gps-laitteella, jonka mittatarkkuus vaihtelee noin 2 – 10 m välillä
riippuen mitattavan alueen peitteisyydestä. Kohteen muinaisjäännösaluerajaus tarkistettiin
havaittujen uusien kohteiden sisällyttämiseksi rajaukseen.

Vesaniemi (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kiviröykkiöt sijaitsevat kuivatun Vanhajärven entisellä rannalla, metsäsaarekkeessa, jonne johtaa tie etelästä.
Röykkiö 1 on pitkulainen, kooltaan 3,6 x 2,7 x 0,35 m. Sen reunoja kehystää säännöllinen kivirivi, ja keskustassa on pystykiviä. Röykkiö 2 on samankaltainen, sijaitsee edellisestä pari metriä pohjoiskoilliseen. Sen koko on 3,6 x 2 x 0,4 m. Molemmat olivat osaksi turpeen ja runsaan aluskasvillisuuden peitossa vuonan 1983.
Vuoden 2008 inventoinnissa röykkiöitä ei pystytty varmasti paikallistamaan. Paikalla oleva lato on mahdollisesti rakenenttu osittain toisen päälle. Tien itäpuolella on mahdollisesti myös jäljellä röykkiön jäänteitä.
Vesaniemen talon pihassa on sijainnut kivi, jonka pinnalla kerrotaan olleen kuoppia. Pirkanmaan maakuntamuseolle tulleen ilmoituksen mukaan kivi on työnnetty 1980-luvulla alkuperäiseltä paikaltaan maantien varteen joutomaalle. Vuoden 2017 tarkastuksen
yhteydessä havaittiin useita kuppikiven kokoisia kiviä, mutta yhdestäkään ei
tehty havaintoja kuopista. Kivet olivat niin isoja, että niitä ei voinut käsivoimin
kääntää, joten on mahdollista, että kuppikivi on yksi tarkastetuista kivistä, jos
sen aikaisempi pinta on nykyisin kiven alapuolella.
Tarkastusraportin yhteyteen on sisällytetty myös lyhyt dokumentaatio
kalliopiirroksesta, joka mainitaan alkuperäisessä tarkastusraportissa. Vesaniemen talon pihassa sijaitsevan kalliopiirroksia (numeroita). Talon nykyinen isäntä oli tietoinen piirroksista, jota tarkastuksen yhteydessä värjättiin valkoisella liidulla. Tarkastuksen yhteydessä kalliopinnassa havaittiin vuosiluku 1886 sekä muita merkintöjä, jotka tulkittiin
mahdollisesti päiväykseksi sekä nimikirjaimiksi tai puumerkeiksi. Vuosiluku
1886 saattaa viitata talon rakentamis- tai perustamisvuoteen.

Toivola (887010020) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Urjalan asemasta 700 m luoteeseen ja kuivatun Vanhajärven koillispuolella piha-alueella.
Paikkaa on tasattu 1970-luvun alussa. Osa asuinpaikasta on hiekkakuopan alueella. Löydöt ajoituvat kampakeraamiseen vaiheeseen. Kohde on samalla muinaisrannalla kuin Palomäen (kohde 21) ja Santamäen (kohde 22) kivikautiset asuinpaikat.

Palomäki (887010021) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee kuivatun Vanhajärven kaakkoispään harjulla ns. ratavartija Valosen puutarhassa/perunamaassa. Rinne viettää etelälounaaseen, ja asuinpaikka sijaitsee sen tasaisella terassilla
Paikalla suoritettiin tutkimuksia vuonna 1913. Tutkimuksissa kohteesta on todettu runsaasti varhaiskampakeramiikkaa ja kivilajiesineitä Suomusjärven kulttuurista alkaen. Paikalta todettiin myös kahden mahdollisen asumuksen jäännökset.
Tarkastuksessa vuonna 2000 voitiin todeta, että talot paikalla ovat autiona ja puutarha umpeenkasvaneena, mutta "perunamaan" paikan voi vielä helposti erottaa maastossa. Paikalle ei ole tullut mitään uutta rakentamista tai muutakaan maankäytöntoimenpiteitä. Kohde rajautuu etelässä sorakuoppaan, jonka reunoilta ei ole todettu muinaisjäännöstä. Pohjoisessa talon takana maasto lähtee nousemaan jyrkästi.

Santamäki (887010022) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kokonjoen koillisella rantatörmällä, heti Härmänkulmalle johtavan tien kaakkoispuolella vanhalla rantaterassilla Peräpelto-nimisellä pellolla.
Nykyisin paikalla on jäähallin parkkipaikka ja osa kohteesta on tuhoutunut.
Löydöt ovat Suomusjärven kulttuurin aikaa.

Hakala (887010023) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kehrosta Kylmäkoskelle johtavasta tiestä 1,1 km lounaaseen, koilliseen viettävässä hiekkapohjaisessa rinteessä Hakalan talon navetan kohdalla ja sen koillispuolella. Asuinpaikan kohta on pihamaalla nurmen peitossa, ja navetan takana vetistä, sotkeutunutta maata. Osa asuinpaikasta on ilmeisesti tuhoutunut raivaus- ja tasaustoimissa. Löydöt paikalta ovat vasarakirveskulttuurin aikaa.

Hiidenkallio (887010024) (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee kuivatun Vanhajärven rannalla, Hiidenkallion länsipuolitse kulkevan tien ja kallion välisellä kivisellä laitumella. Kyseessä on matala maakivi, jonka rapautuneessa pinnassa on mahdollisesti 13 kuppia.
Hiidenkalliolla on kuppikiven takana aikaisemmin todettu matala röykkiömäinen kiveys?, mutta myöhemmin sitä ei ole enää havaittu. Kuppikiven ympärille vuonna 2004 tehdyssä koekaivauksessa todettiin paikoin kulttuurikerrosta, jossa oli noki- ja likamaata sekä yksi kvartsiesineen katkelma.

Kallio (887010025) (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee kuivatusta Vanhajärvestä koilliseen Pertunkulmalla, Hiidenkallion kuppikivestä (kohde 24) 2,1 km itäkoilliseen, kivisellä laitumella. Kivi on 1,5 x 2 x 0,7 m kokoinen maakivi, jossa on yksi kuppi. Kuppikivestä 30 m länteen on kiven- ja maansekaisen röykkiö, jota kuitenkaan ei vuonna 1983 löytynyt aluskasvillisuuden seasta.

Mansikkamäki (887010026) (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee valtatien 9 suuntaisena kulkevan vanhan kylätien luoteispuolella, siitä noin 20 m päässä. Kivessä on kuusi kuppia, niiden halkaisijat vaihtelevat 3 - 7 cm. Kivi on maan tasalla, ja sen läheisyydessä on maatunut tulisija sekä maakivi.
Vuonna 2019 maastotarkastuksessa kohdetta ei pystytty paikantamaan.

Korpisaari (887010027) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kokonjärvestä noin kilometrin itään, Korpisaaren talon länsipuolella olevan pellon loivalla kumpareella.
Maaperä on hiekkaa. Löydöt paikalta ovat oikoteräinen kivikirves ja toisen teelmän katkelma sekä kaksi kivilaji-iskosta. Löydöt ovat vasarakirveskulttuurin ajalta.

Hirvikangas (887010028) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kiviröykkiö sijaitsee Valajärven lounaispuolella, 800 m rannasta, Jääskelän tilalle vievän tien pohjoispuolisella kalliolla. Röykkiö on kallion korkeimmalla kohdalla. Sen halkaisija on 6 m ja se on ladottu kallionpainanteeseen. Kiveystä on revitty ja levitetty, mutta kivet ovat jo ehtineet sammaloitua ja heinittyä uudelleen.

Porttimäki (887010029) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kiviröykkiö sijaitsee Turun - Tampereen -tien itäpuolella, kallioisessa metsämaastossa pienellä kalliokumpareella.
Alunperin paikalla on voinut olla kaksi röykkiötä, joiden rajat ovat käyneet epäselviksi penkomisen vuoksi. Röykkiön halkaisija on 3 m, korkeus on alle 0,5 m.

Mullikkamäki (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kiviröykkiö tai -röykkiöt sijaitsevat kuivatusta Vanhajärvestä kaakoon, Vesaniemen talosta 700 m lounaaseen kosteahkon metsän ympäröimän luodekaakko -suuntaisen kalliokumpareen luoteispäässä.
Vuoden 2008 inventoinnissa paikalta löydettiin 1 selkeä kiviröykkiö. Röykkiö oli pyöreämuotoinen ja täysin sammaleen peitossa. Halkaisijaltaan se on noin 1,5 - 2 m ja noin 0,5 m korkea. Tästä noin 10 m lounaaseen kallioharjanteen matalammalla osalla on epämääräisempi röykkiö, jossa kivet ovat hajallaan.
Tarkastusajankohtana sen päälle oli myös kaatunut puu, joka oli osittain levittänyt kiviä entisestään. Se vaikutti hieman pienemmältä kuin Pohjakallion kuvailema röykkiö, mutta vastaa sitä sijainniltaan koordinaatteja myöten. Alueen kasvillisuus oli varmasti rehevöitynyt vuodesta 1983 ja se vaikutti havainnointimahdollisuuksiin.

Mäntylä (887010031) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kiven- ja maansekaiset röykkiöt sijaitsevat Kortejärven pohjoispuolella, Mäntylän tilalla.
Yksi röykkiö, kooltaan 6,7 x 3,9 x 0,65 m on sijainnut Pappilan navetan länsisivustalta, hakamaalla. Ko. röykkiötä ei löytynyt vuoden 1983 inventoinnissa.
Päärakennuksesta 50 m luoteeseen ladon vieressä on 4 röykkiön ryhmä. Ladosta 10 m länteen on röykkiö 1. Sen koko on 6 x 5 x 1 m. Sitä on kaiveltu aikaa sitten, mutta se vahvan turpeen peitossa. Edellisestä 8 m etelään on röykkiö 2. Sen koko on 7 x 6 x 1 m. Se on rakennettu kallionpaljastuman päälle. Röykkiö on tutkittu kokonaan. Funktio on epäselvä. Löydöt ovat keramiikkaa, eläinten hampaiden kappaleita, palanutta luuta.
Edellisestä röykkiöstä 7 m itäkaakkoon ja 15 m ladosta etelään on röykkiö 3. Se on muodoltaan pyöreähkö ja halkaisijaltaan 4 m. Sen korkeus on 1 m. Edellisestä 4 m kaakkoon on röykkiö 4 isojen maakivien kupeessa. Sen halkaisija on 4 m, ja korkeus alle 1 m. Se on turpeen peittämä.

Huvilamäki (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kiviröykkiöt sijaitsevat Kortejärvestä 100 m pohjoiseen, Honkolasta Tuoreenkulmalle johtavaan tiehen rajoittuvalla, pelloksi kyntämättömällä saarekkeella Huvilamäen länsipuolella.
Röykkiö 1 on ison maakiven kupeessa, halkaisijaltaan 3 m ja hyvin matala. Röykkiö 2 on kokonaan vadelmapensaiden peitossa. Röykkiön pinnalla on kiviä. Sen halkaisija on noin 3 m, matala ja itäreunassa on kuoppa. Röykkiö 3 on kiven- ja maansekainen, halkaisijaltaan 3,5 m. Se erottuu maastossa selvimmin.

Häihälä 1 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Rautakautinen polttokalmisto ja asuinpaikka sijaitsevat Kortejärvestä etelään, Valkeenkallion etelärinteellä kahden talon pihapiirissä, perunamaalla ja pellolla.
Pieni osa merovingiajan kalmistoa on tutkittu Kaukasen talon vieressä perunamaan tuntumassa sekä noin 10 m Liuhtosen talosta (asumaton v. 1989) kaakkoon Häihälän pellolla. Kaukasen perunapellon vieressä, ja talon paikalla on ollut jonkinlainen kiviröykkiö ennen kaivauksia kuten myös Liuhtosen talon koillisnurkalla. Häihälän pellolla on tutkittu mm. hautaröykkiön pohja. Paikalla todennäköisesti ollut myös asuinpaikka, jonka peltotyöt ja Kaukasen asunnon rakentaminen ovat tuhonneet. Vuoden 1989 inventoinnin aikana ei maan pinnalla ollut merkkejä muinaisjäännöksestä. Maat molempien rakennusten ympärillä ovat pitkään saaneet kasvaa vapaasti. Löydöt ajoittuvat pääasiassa merovingiaikaan. Kaukasen talon perunamaasta on 1000 luvun rannerengas. Lähellä on useita kuppikiviä, ks. kohdetta 35 Häihälä 2.

Kukkuramäki (887010034) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Vanhankylän maantiesillasta 240 m kaakkoon, Kukkuramäen länsipäässä, jossa kallioinen rinne laskee jyrkästi pellolle. Kalmisto on osittain tutkittu vuonna 1927. Löydöt ovat pääasiassa meronvingiajalta. Vuoden 1989 inventoinnissa oli paikka niin vatukon peitossa, ettei maaston tilasta voinut päätellä mitään.

Häihälä 2 (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Paikalta on tunnettu aiemmin kuusi kuppikiveä, mutta vuoden 2011 inventoinnissa niitä todettiin yhteensä 9 kpl. Ne sijaitsevat Urjalan keskiaikaisesta kappelista noin 300 - 400 m länteen, Häihälän kalmiston läheisyydessä.
Kuppikivi 1 on Peltolan (ent. Kaukasen) asuinrakennuksesta 30 m eteläkaakkoon, pellon reunassa. Se on maakivi, jossa on 1 kuppi. Kuppikivi 2 on pellon reunassa, 50 m edellisestä länteen. Se on iso, matala maakivi, jonka rautapitoisessa pinnassa on 25 varmaa, ja 10 epävarmaa kuppia. Kuppikivi 3 on peltojen keskellä olevalla viljelemättömällä saarekkeella 45 m kaakkoon kuppikivestä 1. Kivessä on 4 kuppia, kuppien halkaisija on 5 cm. Kiven 3 länsipuolella on toinen kuppikivi, nro 6. Siinä on 6-7 matalaa kuoppaa tasaisella pinnalla. Yksi kuopista on toisia isompi. Sen koko on 6 x 5 cm ja syvyys on noin1 cm. Kuppikivi 4 on kivestä 3 noin 25 m itään. Siinä on 1 kuppi. Kivi 5 on umpeenkasvaneen hiekkakuopan pohjalla. Kivessä on kaksi selvää kuppia ja muutama mahdollisesti keskeneräinen.

Rutajärvi (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Linnavuori sijaitsee Rutajärven itärannalla, luonnonsuojelualueella. Vuoren laki suuntautuu luoteesta kaakkoon ja noin 30 x 15 m laaja. Vuoren itä- ja pohjoispuolet ovat jyrkät. Kaakkoispää ei ole jyrkkä, mutta sen sulkee kokonaan päänkokoisista ja suuremmista kivistä tehty noin 15 m pitkä, kolmisen metriä leveä ja 0,5-1 m korkea valli.

Rekunen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kortejärven luoteisrannalla, Honkola-Vahonen maantien eteläpuolella, savipohjaisella pellolla.
Laajuus tuntematon. Löydöt paikalta ovat oikokirves ja saviastianpaloja.

Jokinen 2 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Asuinpaikka sijaitsee kuivatun Vanhajärven pohjoisrannalla, noin 150 m Jokisen talosta etelä-lounaaseen. Asuinpaikkalöytöjä on yli sadan metrin pituisella ja muutaman kymmenen metrin levyisellä kaistaleella, jota rajoittavat lännessä tilan 8:112 raja, idässä Härmänkulmalle menevä tie ja etelässä vanha rantatörmä. Keramiikkaa on saatu koko alueelta, mutta enimmäkseen pieninä ja kuluneina paloina.
Keramiikka näyttää lähinnä rautakautiselta, mutta joukossa voisi olla nuorakeramiikkaakin. Kvartsia oli varsinkin lähellä rantatörmää ja se ainakin viitannee siihen, että paikalla on asuttu ennen rautakautta. Maastollisesti se on hyvin sopiva pyyntipaikaksi. Maaperä paikalla on hienoa hiekkaa. Alue on peltona.
Jokisen rautakautinen kalmisto on asuinpaikalta noin 200 m pohjoiseen.

Menonen Ristikallio (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Maunulan talon takana Ristikalliossa on kämmenen kokoinen kolo "Kristuksen jalanjälki", jossa on vettä. Perimätiedon mukaan "jos heittää veteen kahta metallia (mieluummin rahaa) ja valelee vedellä kipeää kohtaa, niin se paranee".

Löyttynkallio (Kivirakenteet)
Historiallinen; Mahdollisesti venevalkamaan liittyvä kivilatomus sijaitsee Vanajaveteen työntyvän Kärjenniemen Löyttynkallio -nimisellä kukkulalla. Latomus on 15,5 m pitkä ja se kulkee rantaan nähden itä-länsi -suuntaisesti. Latomuksen muodostama seinä jatkuu molemmissa päissä luonnonkalliona.

Rapola (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Rapolan muinaisjäännösalueella, johon Voipaalan alue olennaisesti liittyy, on parin neliökilometrin alueella useita muinaisjäännöksiä: linnamäki ja sen länsi- ja lounaisrinteillä yli 100 röykkiöitä, Rupakallion, Voipaalan, Hirvikallion ja Matomäen kalmistot, muinaispelto sekä asuinpaikkoja ja kolme kuppikiveä. Siirtymisestä esihistoriallisesta ajasta keskiaikaan kertoo 1500-luvun alussa rakennettu harmaakivikirkko. Rapola ja Voipaala mainitaan kylän niminä jo 1300-luvun kirjallisissa lähteissä, tiloina ne tunnettiin 1500-luvulta lähtien.
Alueella on myös kaksi luonnonsuojelualuetta. Toinen on osa jääkauden aikana syntynyttä selänneharjua, jota luonnehtivat monipuolinen kasvillisuus ja kaksi jääkauden aikana syntynyttä harjuhautaa, suppaa. Toinen on Vanajaveden rannassa oleva tervalepikkö.
Osa Rapolan muinaisjäännösalueesta siirtyi valtion omistukseen vuonna 1993. Vuodesta 2014 lähtien sitä hallinnoi Metsähallitus.

Kiiliä (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Kelhivuoren etelärinteessä, Sääksmäki-Ritavala tien kohdalla, pihalla ja viljelemättömällä kentällä.
Ensimmäiset kalmistolöydöt paikalta ovat vuodelta 1908, kun talon perustusta tehtiin. Nykyisen tien alta on vuonna 1913 tutkittu polttokalmistoa ja ruumiskalmistoa vuonna 1935. Kalmiston ajoitus on 500-1100 jKr.

Toppolanmäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Vanajaveden ja Vähäjärven välisellä kannaksella, pohjoiseen viettävässä rinteessä.
Osa ristiretkiaikaisesta kalmistosta, ehkä kymmenkunta hautaa, on tuhotunut soranotossa vuonna 1937. Vuonna 1937 paikalta kartoitettiin 23 hautasyvennystä, joista tutkittiin kaivauksin 8. Haudoista on löytöinä mm. hopeakoristeinen tappara, hopeasolki, kuparisormus, hevosenkenkäsolkia.
Osa haudoista osoittautui luonnonmuodostumiksi. Vuonna 1951 kaivettiin 5 löydötöntä hautaa. Vuonna 2017 tutkittiin uudelleen Sakari Pälsin vuonna 1937 tutkima hauta nro 3 ja vuonna 2018 Jorma Leppäahon vuonna 1936 kaivama hauta nro 2.

Moijanen (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Ritvalassa, Vähäjärven eteläpäästä 480 m itään, mäellä Moijasen eli Kaistin talon puutarhassa, parin metrin korkuisen kallioisen mäen eteläpuolella hiekkaisessa maaperässä.
Kalmisto todettiin vuonna 1933, kun puutarhasta oli edellisvuonna löydetty keihäs, kirves ja pääkallo. Ristiretkiaisesta kalmistosta ei ole näkyvissä maanpäällisiä merkkejä. Vuonna 1945 oli Esko Sarasmolle kerrottu, että kasvitarhasta oli Nils Cleven tarkastuksen jälkeen löydetty 2 - 3 keihäänkärkeä ja kivinen vasarakirves, jotka olivat sittemmin joutuneet hukkaan.
Noin 55 m länteen tuolloin todetun kalmiston paikasta tehtiin vuonna 2016 konehallin rakennuspaikalla koekaivaus. Tutkitulla rakennuspaikalla tai sen välittömässä läheisyydessä ei ole kiinteää muinaisjäännöstä eikä niin ollen enää tutkimustarvetta. Sen sijaan kalmiston toteaminen Moijasen päärakennuksen eteläpuolella puutarhassa vaatii koekaivauksia.

Limppusaari-Kalliosaari (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Lapinraunio sijaitsee Sääksmäen sillalta 360 m länteen, Rauttunselän Kalliosaaren kaakkoispään korkeimmalla kohdalla, kalliolla.
Röykkiö on sammaloitunut. Sen koko on 15 x 11,5 m? ja korkeus noin 0,5 m. Maatäytettä ei ole. Keskiosaa on kaiveltu.

Jylhänkärki (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Lapinraunio sijaitsee Sääksmäen sillalta noin kilometrin kaakkoon, metsäisellä Jylhänniemekkeellä 170 m päässä sen koillisrannasta, kalliopohjalla.
Röykkiön koko on 5 x 5 m, korkeus 0,4 m. Siinä on neljä kivikerrosta, keskellä isompia kiviä. Keskelle on kaivettu kuoppa.

Visavuori (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Lapinrauniot sijaitsevat Vanajaveden Rautunselän rannalla, Saarioisjärven lasku-uoman suulla Lovenkärjen luoteeseen viettävällä kalliolla ateljeerakennuksen läheisyydessä.
Röykkiö 1 on ateljeerakennuksen ja asuinrakennuksen välissä tasaisella kallion laella. Röykkiön koko on 10 x 11 m, ja siitä 18 m luoteeseen on hajanainen röykkiö 2, jossa on vain yksi kivikerros. Sen koko on 5 x 5 m.

Hiittiänmäki (Hautapaikat)
Tuntematon ajoitus; Kalmisto sijaitsee Rautunselän etelärannalla, Uittamon virran länsipuolella, Toijalan-tien pohjoispuolella, Hiittiänmäen lounais- ja etelärinteellä, rantaan johtavan mökkitien molemmin puolin.
Paikalla on ollut 42 röykkiötä, joista osa on rakennettu kivistä, osa on kiven- ja maansekaisia. Kohteesta on tutkittu vuonna 1960 röykkiöt 1-4 ja 6-10 ja vuonna 1980 röykkiö 15 ja sen yhteydestä löydettyä polttokenttä(?)kalmistoa. Vuonna 1989 on paikalla tehty koekuopitusta. Tässä yhteydessä otettiin koekuopassa olleesta tulisijasta hiilinäyte(Hel-2883), jonka ajoitus on 1750 +- 100 BP.
Tutkimusten mukaan paikka on ollut käytössä 200-luvun lopulta viikinkiajalle.
Vuonna 2006 suoritettiin muinaisjäännösalueen pohjoispuolella koekaivauksia tienparannustöiden ja puutarhasuunnitelmien vuoksi. Alueelta ei löydetty kiinteitä muinaisjäännöksiä.
Vuonna 2020 alueella suoritettiin tarkistuskartoitus, jossa todettiin alueelta 56 erilaista kiviröykkiötä sekä yksi maarakenne, joka tulkittiin mahdolliseksi hiilihaudaksi. Osa röykkiöistä on helposti havaittavissa (34 kpl) ja selkeitä, osa puolestaan hyvin epämääräisiä ja vaikeasti havaittavia (22 kpl).

Taka-Saari (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Saarioisjärven länsipuolella, noin 400 m tieltä 303 etelään, peltojen keskellä kohoavalla kumpareella. Mäki on nimensä mukaiseti ennen ollut saari. Kalmistossa on ollut noin 24 kiven- ja maansekaista röykkiötä ja 6 kuppikiveä.

Etu-Saari (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee tiestä 303 noin 300 m etelään, korkeahkolla mäellä erilaisten talousrakennusten seassa, ja siihen kuuluu 17 kiven- ja maansekaista, osittain silmäkivellistä röykkiötä ja yksi kuppikivi.
Paikalla on suoritettu useita tutkimuksia. Vuoden 1945 inventoinnissa röykkiöön 35 tehtiin koekuoppa, ja tämän kaksiosaisen röykkiön tutkimista jatkettiin vuonna 1947. Röykkiö ajoittuu esineistön perusteella merovingi- ja viikinkiaikaan. Vuonna 1950 tutkittiin röykkiö 39 ja vuonna 1973 jo osittain tuhoutunut röykkiö 40 sekä vuonna 1975 röykkiö 41, vuonna 1977 tutkitun röykkiön numero ei ole tiedossa. Viimeksi mainituissa tutkimuksissa löydöt olivat pääasissa keramiikkaa ja palanutta luuta sekä kuonaa.

Päivölä (908010011) (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee Saarioisjärven länsipuolella, Päivölän kansanopiston päärakennuksesta 50 m koilliseen, pihamaalla, mäenrinteessä.
Maakivi on 3 x 3,3 m kokoinen, harjava, pinta rapautunut. Kupit, joita 9 ovat erikokoisia. Osa niistä on keskusharjanteella.

Päivölän puutarha (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee Saarioisjärven länsipuolella, Päivölän kansanopistosta 140 m kaakkoon, kivikkoisella kumpareella.
Se on 3x4 m kokoinen maakivi, jossa on 17 kuppia.

Itko (Hautapaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuurilan asemalta noin 2 km koilliseen, siellä olevan Itkontien itäpuolella olevassa osittain säilyneestä hiekkakummussa. Aikaisemmin löydetty vasarakirveskulttuurin hauta on ollut tien länsipuolella olevan talon pihalla, tämä kohta on tuhoutunut. Nykyisin tien itäpuolella on jäljellä samaa hiekkakumpua josta tuhoutunut hauta on löydetty. Hiekkakummun ympärillä on savisia peltoja. Hiekkakummussa on useita painanteita, jotka ovat todennäköisesti historiallisen ajalta.
Vuoden 2007 inventoinnissa säilyneelle hiekkakummulle tehtiin neljä koekuoppaa, josta korkeimmalla kohdalla olevasta löytyi saviastianpala, se on koristelematon, mutta todennäköisesti nuorakeraaminen. Koekuopassa ei ollut huuhtoutumiskerrosta, pala tuli turpeen/mullan ja hiekkakerroksen välistä. Säilyneessä hiekkakummussa on kohdetta vielä jäljellä, mahdollisesti asuinpaikkaa.

Linnosaari (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Kohde käsittää keskiaikaisia puolustusvarustuksia Mallasveteen kuuluvassa Apianlahdessa Valkeakosken keskustan tuntumassa sekä kolme kiven- ja maansekaista röykkiötä korkealla, kivikkoisella koivikkosaarella. Muinaislinna sijaitsee järven kapeikossa, jossa on runsaasti virtauksia. Röykkiöt ovat saaren korkeimmalla kohdalla. Röykkiö 1 on pengottu pohjia myöten.
Muiinaislinnan laella havaitut röykkiöt osoittautuivat uunirakenteiksi, jotka ovat liittyneet hirsirakennukseen (koko 3,5 x 8,5 m). Kaivausalueet on aikoinaan jätetty auki, ja ne olivat vuonna 1987 osittain peittyneet sammaleeseen koeojia lukuunottamatta. Alueella on tehty metsänhoitoa vuonna 1987 tarkastuksen jälkeen, ja pystytetty rauhoitustaulu eteläisen vallikaivannon pohjoispuoliselle tutkitulle alueelle sekä toinen taulu saaren pohjoispuolelle yhteen koekuopista.

Heritynniemi (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kaksi kiven- ja maansekaista röykkiötä sijaitseva Heritynniemen pienessä etelään työntyvässä kivikkoisessa ja metsäisessä niemekkeessä, Herittyn talosta 600 m koilliseen.
Toinen röykkiö sijaitsee niemen koillispuolella, rannasta noin 10 m päässä mäen rinteessä. Röykkiö on osittain hajotettu. Sen koko on 9,7 x 9,1 m. Keskellä on silmäkivi, jonka ympärillä on pienempiä kiviä kuin reunoilla.
Toinen röykkiö sijaitsee edellisestä noin 60 m lounaaseen, niemen eteläkärjessä, noin 5 m päässä rannasta. Röykkiön koko on 9 x 9,1 m. Kivet ovat maakerroksen peittämiä, isoimmat näkyvissä.

Illaankivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kivi sijaitsee Vanajaveden Uskilanlahden suulla, noin 30 m vesirajasta, rantalehdossa. Mantereen puolella on vanhoja, umpeenkasvaneita peltoja ja ketoalueita.
Illaankiveksi ja Näkkäkiveksi kutsutun suuren (noin 6 x 9 x 3 m) kiintolohkareen pinnassa on 16 kuppia.

Peltomaa (908010017) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Painonjärven rannalla luonnontilassa olevalla niityllä Suvannon talosta 100 m lounaaseen. Paikalla on aiemmin todettu kaksi löytöaluetta, toinen niityn, entisen pellon lounaisreunasta ja toinen lännempää kumpareelta. Alueelta on löydetty lähinnä kvartsi-iskoksia. Maaperä on savea. Tarkka laajuus ja sijainti on tuntematon.

Paino Jarmunen (Kivirakenteet)
Historiallinen; Valkeakoski-Kangasala -tien ja Painojärvelle vievän tien risteyksestä noin 30 m luoteeseen on 22 m pitkä lounas-koillinen -suuntainen kivirivi. Kivet ovat enimmäkseen maan sisään painuneita, vaikeasti havaittavia, mutta rivissä on 5-10 välein isompia kiviä, jotka erottuvat hyvin. Kivet ovat sammalen peitossa. Rakenteen korkeus on n. 40-60 cm. Perimätiedon mukaan paikalla on kirkonraunio.

Ruotsinkallion lähde (Kultti- ja tarinapaikat)
Keskiaikainen; Sammaslähteenä pidetty lähde sijaitsee Ritvalassa Vanajanselän rannalla, Helkavuoresta lounaaseen, järven rantakalliossa.
Lähde on 25 x 10 cm läpimittainen soikeahko kallionkolo.

Linnaistenkallio (Kultti- ja tarinapaikat)
Keskiaikainen; Linnaistenkallio sijaitsee Saarioisjärvestä noin 2,5 km etelälounaaseen, Oikolanjoen länsipuolella. Kallion koillis- ja pohjoissivut ovat pystyjyrkkiä, kaakkoispuolella on louhikkoista, muut rinteet ovat loivia. Paikkaa on joskus arveltu myös linnavuoreksi, mutta mitään todisteita siitä ei ole. Vuoden 1945 Sääksmäen inventointikertomuksen mukaan "mäki on huonosti soveltunut linnaksi".
Kallion korkeimmalla kohdalla on sammaslähteenä pidetty lähde pohjoiseen viettävän laen kolossa.

Sampaankallio (Kultti- ja tarinapaikat)
Keskiaikainen; Sammaslähteenä pidetty lähde sijaitsee 3:s tien itäpuolella, Annilanlahdesta pohjoiskoilliseen ja Lähteenmäen talosta 400 m kaakkoon.
Paikka on tasaisessa kalliossa. Lähde on 10 x 12 cm kokoinen kolo.

Sillantaka (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee tien 303 pohjoispuolella, Sillantaan talosta kaakkoon, tasaisella laidunmaalla. Paikalla on 23 kiven- ja maansekaista röykkiötä sekä keskiaikainen asuinpaikka. Vuoden 1960 tarkemmin paikantamattomien tutkimusten mukaan sieltä oli löydetty keskiaikaisen rakennuksen pohja.

Saviniemi (908010027) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kiven- ja maansekaiset röykkiöt sijaitsevat Rapolanlahdesta 1,1 km länteen, Savilahden rannalla kumpuilevalla laidunmaalla.
Kolmeen röykkiöön tehdyn koekuopan perusteella röykkiöt ovat rautakautisia hautoja.

Kantala (908010028) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiven- ja maansekaista röykkiöt sijaitsevat valtatie 3:n länsipuolella laidunmaalla, Íso-Kantalan talosta 400 m itään.
Itäisimmät röykkiöt ovat tien laidassa, läntisimmät 200 m Saarioisjärven rannasta. Röykkiöt ovat tarkemmin ajoittamattomia, joukossa on mahdollisesti uuni sekä peltoraunioita. Röykkiöihin on kaivettu koekuopat. Lisäksi Iso-Kantalan tilasta 220 m länsilounaaseen on mäenkumpare, joka koekuopituksen perusteella on ilmeisesti palaneen, tällä vuosisadalla käytössä olleen rakennuksen pohja.

Muuntajamäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmiston läntisin osa sijaitsee valtatie 3:n länsipuolella, Jutikkalan kartanon päärakennuksesta 300 m itään, viljelemättömällä katajaisella peltosaarekkeella. Paikalla on ollut muuntaja, ja sitä ennen Jutikkalan mylly. Kumpareen laella on näkyvissä isoja irtokiviä. Koekuopituksessa osoittautui, että mäen laella on koskematon polttokenttäkalmisto.
Muinaisjäännösalueen itäosa on myös katajainen peltosaareke, jossa on vuoden 1990 tutkimusten mukaan polttokenttäkalmisto. Alueella on myös röykkiöitä, ja mahdollisesti rautakautinen asuinpaikka.

Jutikkala (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiven- ja maansekaiset röykkiöt siajitsevat valtatie 3:sta 100 m itään, ja Jutikkalan kartanosta 500 m itäkoilliseen, sorapohjaisen mäen etelärinteellä metsän ja pellon tuntumassa. Röykkiö 1 on idempänä. Se on kekomainen, turpeen peittämä, ja koekuopan perusteella saattaa olla kiuas. Röykkiö 2 on 11,5 m päässä, ja edellisen kaltainen.

Viidennumero (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Lapinrauniot sijaitsevat valtatie 3:n itäpuolella, Silta-kahvilasta 400 m itäkoilliseen, Sääksmäen sillan koillispuolella olevalla rantakalliolla, noin 60 metrin päässä toisistaan.
Niiden koot ovat 5,5x5,5 m ja 7x5 m.

Kylä-Seppälä (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee Mälkiäisissä, peltoalueella, noin 70 m lounaaseen Kylä-Seppälän tilan päärakennuksesta.
Kivi on kooltaan 2,5 x 2 x 0,7 m ja sen päällä on yksi kuppi, jonka halkaisija on 5 cm ja syvyys 3-4 cm.

Nerooniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Mälkiäisten koillispäässä, Vanajaveden Kuhanselkään pistävällä pohjoisluode-eteläkaakko -suuntaisessa Nerooniemessä on 59 kiviröykkiötä. Röykkiöt sijaitsevat osaksi metsämaalla, osaksi kesämökkien pihoilla. Niemen halki kulkee yksityiskäytössä oleva mökkitie.
Röykkiöt 1, 3-25 ja 27-31 sijaitsevat tilan RN:o 2:34 alueella, röykkiöt 2, 26 ja 45-59 tilan RN:o 2:33 alueella ja röykkiöt 32-44 Sjelvgrenin omistamalla tontilla. Röykkiöt 45-59 sijaitsevat niemen kärjessä Voipion kesämökin itä- ja kaakkoispuolella, röykkiöt 26-31 tien lounaispuolella, muut tien koillispuolella. Tien koillispuolella on röykkiöiden lisäksi NE-SW- ja NW-SE -suuntaisia, n. 25-40 x 2-5 x 0,5-1 m kokoisia, paikoin hyvin maatuneita vallimaisia kiveyksiä, mahdollisesti rauenneiden kiviaitojen jäännöksiä. Tien lounaispuolisen n. 1 m leveän ja 0,5 m korkean kiviaidan päät ovat samoin rauenneet.
Röykkiöalueen reuna-alueella tehtiin kesällä 2003 koekaivauksia. Niissä ei todettu esihistorialliseen aikaan liittyviä löytöjä tai muita merkkejä.
Röykkiöiden pohjoispuolelta sähköpylväiden kuoppien kaivamisen yhteydessä löydettiin kesällä 2004 yhden pylväspaikan kohdalta merkkejä mahdollisesta rautakautisesta asuinpaikasta. Koekuopasta löydettiin kiveystä, keramiikkaa ja palanutta savea.
Vuosina 2020 ja -21 valvottiin uuden kesäasunnon kesämökin perustuskaivannon kaivutyöt sekä koekuopitettiin kesämökin piha- ja tiealueita ja vesiputkilinjauksia. Tutkimuksissa ei havaittu merkkejä kiinteistä muinaisjäännöksistä tai kulttuurikerrosta nokimaata lukuunottamatta, jonka tulkittiin liittyvän alueen kaskeamiseen.

Annilanniemi (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiö sijaitsee Annilan Niemenkärjessä. Se on ladottu ison, halkaisijaltaan 6,3 m olevan maakiven varaan.
Röykkiöön tehdystä koekuopasta on löydetty rautakautista keramiikkaa.

Annilanniemi 2 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Röykkiö sijaitsee Annilan Niemenkärjessä. Se on ladottu ison olevan maakiven varaan.
Röykkiöön tehdystä koekuopasta on löydetty rautakautista keramiikkaa.

Vanha-Annila (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Muinaisjäännösryhmä sijaitsee Rapolanharjusta kaksi kilometriä länteen, Rapolanlahden ja Vaissinlahden väliin jäävässä Annilan Niemenkärjessä peltojen keskellä olevassa laidunsaarekkeessa.
Kohde käsittää kiven-ja maasekaisia röykkiöitä ja vanhan kylänpaikan. Paikalla on erotettavissa ruoho- ja katajakasvuston peittämiä kumpareita, jotka koepistoissa on todettu kiven- ja maansekaisiksi röykkiöiksi. Löydöt ovat mm. palanutta savea.
Kumpareista osa on historiallisen ajan uunikumpuja ja peltoraunioita, osa mahdollisesti rautakautisia röykkiöitä. Schroderuksen vuoden 1640 kartassa on paikalle merkitty "gamla tomtställe". Kylässä on maakirjatietojen mukaan ollut 1560-luvulla kaksi taloa. Kohde on hyvin säilynyt.

Tiihala Lumikuninkaan kivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajakivi sijaitsee moottoritiestä 200 m itään, nykyisen Kalvolan kunnan rajalla, Pyhäsuon reunalla, metsässä, lounaaseen viettävässä rinteessä. Kivi on 3,4 x 2 m suuruinen. Siihen on kaiverrettu teksti " 2, WR, 1610". Kivi tunnetaan myös nimellä "Lumikuninkaan kivi".

Kokkomäki (908010038) (Hautapaikat)
Tuntematon ajoitus; Kalmisto sijaitsee vanhan kolmostien länsipuolella ja Saarioisjärven kaakkoispuolella, Jutikkalan kartanon päärakennuksesta 200 m luoteeseen. Jutikkalan tonttimaan luoteispuolella ns. Niemipellon luoteislaidalla, lähellä Saarioisjärven rantaa sijaitsee itä-länsisuuntainen tasalakinen harjanne. Tämä noin 3 m vieressä olevaa peltoa korkeammalle ulottuva harjanne hallitsee ympäristönsä maisemaa. Nimensä mäki on saanut siitä , että sillä on perinteisesti pidetty juhannuskokkoa.
Harjanteelle tehdyistä koekuopista löydettiin palanutta luuta ja keramiikkaa. Hiilensekainen kiveys kattaa koko Kokkomäen laen eli noin 35 x 7 m suuruisen alueen. Karttamateriaalin ja muistitiedon mukaan harjanteella ei ole sijainnut rakennuksia. Kysymyksessä on todennäköisesti lähes koskematon kalmisto. Kohteella on myös huomattava maisemallinen arvo.
Kesällä 2014 havaittiin kalmistossa ja sen välittömässä läheisyydessä kaivelun merkkejä (ks. tarkemmin seurantakohta).

Tiilisalinmäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiö sijaitsee vanhan kolmostien länsipuolella, Jutikkalan päärakennuksesta 200 m pohjoiseen peltoaukeaa rajaavalla itä-länsisuuntaisella harjulla. Samalla harjulla röykkiöstä itään on 1900-luvun alussa sijainnut tiiliuuni.
Röykkiön koko on 2,3 x 2,8 m ja se nousee noin 50 cm ympäröivän maanpinnan yläpuolelle. Röykkiössä on isommis´ta kivistä tehty reunakiveys. Röykkiö on maan- ja kivensekainen.
Röykkiö sijaitsee harjanteen länsipäässä paikassa, jossa Kanganrinnan peltoon kuuluva nyttemmin umpeenkasvanut pieni kieleke on aikaisemmin ulottunut harjanteen pohjoispuolelle. Umpeenkasvaneen peltokielekkeen länsipuolella harjanne jatkuu kohti Saarioisjärveä, jonne se työntyy Lapinnokaksi kutsuttuna niemenä.

Jutikkalan kartano (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Jutikkalan kartanon pihamaalla on näkyvissä vuoden 1838 tulipalossa tuhoutuneiden rakennusten jäänteitä. Nykyinen heti kyseisen tulipalon jälkeen rakennettu päärakennus on pystytetty samoille perustuksille kuin edeltäjänsäkin. Pihamaan koekaivauksissa selvisi, että paikalla on asuttu rautakauden lopulta läpi keskiajan ja sen jälkeisten vuosisatojen aina nytkypäivään asti. Merkittävimpiä löytöjä olivat rautakauden loppuun ajoittuvat saviastianpalat, sisämaassa harvinaiset saksalaiset 1300-1400-luvuille ajoittuvien keramiikka-astioiden palaset, 1500-1600-luvun ikkunalasien palaset sekä vuoteen 1573/1574 ajoittuva ruotasalainen raha. Jutikkalasta on verrattuna muihin sisämaan maaseutuasuinpaikkoihin 1500-1600-lukujen punasavikeramiikkaa paljon. Niistä vanhimmat ajoittuvat mahdollisesti jopa 1400-luvulle.
Kartanon pihapiirin Syytinkirakennuksen länsipuolisen kasvitarhan vadelmapensaikosta on 1970-luvulla löydetty ristiretkiaikainen ortodoksiristiriipus (KM 31580). Risti on Suomessa ainoalaatuaan ja ajoittuu lähinnä 1200-luvulle ja on todennäköisesti peräisin nykyisen Latvian alueelta.
Vuoden 2000 tutkimuksissa varmistui, että Jutikkalan kartanon mäellä on sijainnut rautakauden asuinpaikka. Se on kuitenkin pahoin tuhoutunut, säilynyttä kulttuurikerrosta ei löytynyt kuin pieneltä alueelta. Lisäksi selvisi, että kartanonmäki on ollut alkujaan nykyistä pienempi. 1790-luvulla uuden päärakennuksen rakentamisen yhteydessä laajennettiin mäkeä tuomalla paikalle uutta maata. Osa tarvitusta täyttömaasta saatiin myös mäen lakea tasaamalla.
Vuoden 2018 pihamaalle asennetun sähkömaakaapelin valvonnassa havaittiin linjalla merkkejä sekoittuneesta ja melko nuorista kulttuurikerroksista. .

Venevalkama (908010041) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Liuttulahden rannalla, Kärjenniemen eteläpuolella, kesämökkitontilla. Kohde on osittain veden alla. Niemen kaakkoispuolella on vedessä havaittu kvartsi-iskoksia. Maaperä rannalla on punertavaa hiekkaa ja siitä on myös todettu kvartsi-iskoksia. Asuinpaikka sijaitsee noin 5 m rannasta maalle, jossa se rajautuu kivikkoon.

Juusonranta 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee veden alla Lotilanjärven luoteispäässä, Juusonrannan asuinalueen eteläpuolella. Asuinpaikan kohdalla Lotilanjärvi kapenee luoteeseen työntyväksi kärjeksi, johon Korentioja laskee. Asuinpaikalla on ohut hiekkakerros saven päällä. Tältä alueelta poimittiin kvartsi-iskoksia rantavedestä. Rannalle tehdyistä koekuopista ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä, joten kohde on kokonaan veden alla.

Juusonranta 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pellolla noin 340 m etelään Patruunantien ja Lempääläntien risteyksestä.
Paikka sijaitsee Patruunantien länsipuolella kohdassa, jossa pelto laskee luoteeseen kohti Korentiojan tekemää mutkaa. Löytöjä, kvartsi-iskoksia on todettu 20 x 60 m laajuiselta alueelta luoteeseen laskevalta rinteeltä. Paikka on melko korkealla ja kyseessä saattaakin olla mesoliittisen ajan asuinpaikka, jolloin se olisi sijainnut rannalla.
Asuinpaikasta noin 80 m kaakkoon on peltosaarekkeessa useita viljelysröykkiöitä.

Kirjaslampi (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Asuinpaikka sijaitsee lähellä Valkeakosken keskustaa, Kirjaslammen ulkoilualueella, lammen pohjoisrannalla, vastapäätä Kirjaslammen uimalaa, luoteeseen viettävän rinteen tasanteella.
Tasanteen keskivaiheilta koekuopasta löytyi epineoliittista keramiikkaa ja palanutta luuta. Asuinpaikka on aikanaan sijainnut mahdollisesti saaressa. Asuinpaikan ympäristössä on havaittavissa matalia painanteita, jotka saattavat liittyä asumuksenpohjiin.

Kirsikkamäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Jutikkalan kartanon päärakennuksesta 140 m pohjoiseen, navetan länsipuolella Kirsikkamäeksi eli Lampolanmäeksi kutsutulla mäennyppylällä. Mäki on lounais-koillissuuntainen ja sen harjalla on 10 m pitkä ja 4 m leveä tasanne. Tasanteen lounaispäässä maan pintaan pilkottaa peruskallio tai suuri maakivi. Paikalle on kaivettu koekuoppia, joista mäen lounaispäähän tehdystä todettiin mm. tiivistä kiveystä ja rautakauden keramiikkaa ja palanutta luuta sekä pieni pronssihelan katkelma ja veitsenterä. Koekuoppien, yhteensä 6 perusteella voidaan todeta, että polttokenttäkalmisto kattaa koko mäen laen ja on suuruudeltaan 10 x 4 m.
Kirsikkamäki on sijainnut vanhan Niemipellon keskellä. Saman pellon luoteispuolella on Kokkomäen kalmisto ja kaakkoispuolella Jutikkalan kartanon tonttimaa.

Porila (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Kuurilantien koillispuolella, hevoslaitumella, tilan päärakennuksen itä- ja kaakkoispuolella olevan matalan mäen kaakkoisrinteellä.
Paikalla on neljä kiven- ja maansekaista pyöreää/soikeaa röykkiötä ja kulmikas kiven- ja maasekainen rakenne. Osasta röykkiöitä on löydetty rautakauden keramiikkaa ja hieman palanutta luuta. Joukossa on myös historiallisen ajan materiaalia.

Tyrvään vanha kirkko (Hautapaikat)
Historiallinen; Pyhän Olavin kirkko on rakennettu noin vuosien 1490-1550 välillä. Arkkitehtuuriltaan se kuuluu keskiajan satakuntalaiseen kirkkotyyppiin, jonka luonnonkivestä rakennetut seinät on päätykolmioissa korotettu tiilimuurauksella koristekomeroineen. Kirkko paloi syksyllä 1997, minkä jälkeen sen sisätilat ja katto on uusittu.
Kirkkomaan itäpuoleisen kalliopohjaisen mäen laella sijainnut kellotapuli purettiin jo 1800-luvulla, samoin ovat kirkkotarhassa sijainneet hautakappelit hävinneet. Kellotapulin paikka on todettu v. 2011 tarkkuusinventoinnissa ja erottuu maastosta. Sen kaakkosipuolella, Vanhankirkonniemeen kulkevan mökkitien pohjoispuolella on kaksi raunioitunutta kivikellaria, joiden seinät oli kylmämuurattu luonnon- ja lohkokivistä ilman porauksen jälkiä (inv. 1995 ja 2019).
Vanhan kirkon lattian alta on löydetty merkkejä myöhäisen rautakauden kalmistosta ja muutamia esineitä 1200-luvulta. Palanutta luuta on löydetty v. 1995 sekä kirkkomaan lounais- että koillispuolelta. Kirkon kiviaidan etelä- ja kaakkoispuolelta sekä kirkkomaan itäpuoleisen kalliopohjaisen mäen pohjois- ja itärinteiltä on tehty löytöjä mahdollisesti rautakautisesta tai varhaiskeskiaikaisesta asuinpaikasta (palanutta savea, vähän keramiikkaa, kuonaa). Tapulinpaikan ja kellariraunioiden välissä, kalliolla on v. 2011 inventoinnissa todettu lisäksi matala kiven- ja maansakeinen röykkiö, mahdollisesti rautakautinen hauta.
Keväällä 2010 kaivettiin kirkotarhassa kaapeliojaa kirkon koillis- ja itäpäässä. Täytettyjen kaapelilinjojen täytemaasta löydettiin jonkin verran palanutta savea, tiilenpaloja, muutamia putkiluiden katkelmia sekä kaksi rautanaulaa.
Kirkon ja ympäristön muinaisjäännösalue on rajattu VARK-inventoinnissa (2019).

Tuomisto (912010001) (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Turuntien/Itsenäisyydentien länsipuolella, Liekoveden Roismalanlahdesta 300 m kaakkoon olevalla Vainionmäellä. Paikka on aikaisemmin kuulunut Tuomiston taloon.
Paikka on sekametsää ja katajia kasvava kivikkoinen mäki. Röykkiöt ovat kiven- ja maansekaisia. Kohde on hoidettu muinaisjäännös.

Roismalan Ristimäki (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Ristimäki sijaitsee Liekoveden Roismalanlahden etelärannalla. Röykkiöt sijaitsevat kahdessa ryhmässä kylätien molemmin puolin asuinrakennusten ja peltojen ympäröimässä, nykyisin jo metsittyneessä haassa. Itäisessä ryhmässä on noin 60 ja läntisessä noin 10-15 kiven- ja maansekaista röykkiötä.
Vuonna 1903 on tutkittu osittain tuhoutunut kansainvaellusajan röykkiö ja vuonna 1904 on alue kartoitettu. Vuonna 1980 on tutkittu ja entistetty Nuutilan tilan (kalmiston pohjoisosan) röykkiö, joka sisälsi 400-luvulle ajoittuvan ruumishautauksen sekä kansainvaellusajan löytöjä. Vuosina 1987-88 on tutkittu ja ennallistettu tarkemmin ajoittamaton, kylätien teossa vaurioitunut rautakautinen hautaröykkiö. Röykkiökartoitusta päivitettiin v. 2005 inventoinnissa.

Torra-Maijala (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Liekoveteen pistävällä Torranniemellä, Roismalan vanhalla kylätontilla. Paikka on edelleen asuttu.
Kalmiston jäljellä oleva osa sijaitsee alueen itäosassa, entisellä Maijalan puolella, kivikkoisella harjanteella, joka kasvaa sekametsää ja katajaa. Paikalta todettiin vuoden 2005 inventoinnissa kaksi röykkiötä. Lisäksi harjanteen pohjoispäästä, kesämökin edessä olevasta leikkauksesta on löydetty palanutta luuta.
Torran alueella muinaisjäännös on ollut pihamaalla, ja tuhoutunut täysin. Vuoden 2005 inventoinnissa löydettiin päärakennuksen koillis- ja luoteispuolelta koekuopista rautakautisia löytöjä, mutta ei kiinteitä rakenteita tai kulttuurikerroksia. Torran pihamaalla ja ympäristössä on tehty koekuopitusta myös jo 1980-luvulla.
Löydöt paikalta ovat viisi keihäänkärkeä, pronssi- ja rautaesineiden katkelmia, palanutta savea, keramiikkaa, kuonaa ja palanutta luuta.

Rautajoki (912010004) (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Polttokenttäkalmisto sijaitsee kartanon kaakkoispuolella olevan mäen korkeimmalla kohdalla ja kaakkoonlaskevalla rinteellä, noin 60 m päärakennuksesta kaakkoon.
Löydöt paikalta ovat pronssisolkien katkelmia, lasimassahelmiä ja palanutta luuta. Kalmistomäen luoteispäässä on löytöjen perusteella rautakautista asuinpaikka-aluetta. Kalmistomäen länsipuolella, noin 60 m kartanon päärakennuksesta etelään, pelto-saarekkeella sijaitsee osin hajotettu kiven- ja maansekainen hautaröykkiö.
Inventoinnissa 1995 todettiin lisäksi, että Rautajoen kartanon länsipuolella peltosaarekkeissa sijaitsevat muinaishautoina aikaisemman inventoinnin perusteella pidetyt kumpareet eivät ole muinaisjäännöksiä vaan luonnonmuodostumia.
2020 tehdyssä tarkastuksessa kohteessa ei todettu muutoksia.

Alanen (912010005) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Rautaveden pohjoisrannalla, kaakkois-luode -suuntaisen kallion ja sikalan välillä, pellolla. Kohteen itäpuolella, pihapiirissä tutkittua paikkaa on arveltu mahdolliseksi rautakautiseksi kalmistoksi, mutta tutkimuksissa ei ole tavattu mitään rautakauteen viittaavaa. Vanhastaan tunnettu röykkiö liittynee kyläasutukseen. Tilakeskuksen piha-alueella on sijainnut isojakokartan aikaan toinen Hätilän kylän talotonteista. Sitä ei kuitenkaan ole vielä merkitty 1600-luvun maakirjakarttaan, vaan talo sijaitsi nykyisen Ylisen talon alueella. Vuoden 1999 inventoinnin yhteydessä muinaisjäännösalueelta, sikalasta noin 100 m länsiluoteeseen olevalta pellolta, sen eteläosasta löydettiin kvartsi- ja pii-iskoksia, kvartsiydin, isompi piin kappale, kivihioin, veitsenterä (KM 31531:1-6), palanutta savea/tiiltä, liitupiipun paloja.

Vehmaanniemi (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Rautaveteen sen etelärannalta pistävällä kapealla, lähes kilometrin pituisella Vehmaanniemellä on useissa kohdissa kiven- ja maansekaisia röykkiöitä sekä kiviröykkiöitä, joista osa on selvästi peltoraunioita. Röykkiö 1 sijaitsee tilan RN:o 1:74 alueella, muut Maailman luonnonsäätiön (WWF) Suomen rahaston omistamalla suojelualueella (tila RN:o 1:65). Niemen rantaa pitkin kulkee vuonna 1982 valmistunut luontopolku.

Rantavainionmäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Rautaveden itärannalla noin 150 m rannasta, uimarantaan vievän tien molemmin puolin osaksi kalliopohjaisessa haassa.
Paikalla todetuista 15 kiven- ja maansekaisesta röykkiöstä sijaitsevat nrot 3 - 5 tien pohjoispuolella, muut sen eteläpuolella. Polttokenttäkalmisto, josta ei näy merkkejä maanpinnalle, sijaitsee tien pohjoispuolella.
Vuonna 1981 on tutkittu röykkiö 5 ja osa siihen liittynyttä polttokenttäkalmistoa. Kalmistosta on löydetty mm. keihäänkärkiä, runsaasti erilaisia korujen kalkelmia sekä erittäin paljon palanutta luuta.
Vuoden 2009 inventoinnissa paikalla ei ollut havaittavissa kuin yksi röykkiö, jonka kupeessa on muinaisjäännöskyltti. Siitä lounaaseen, kallioharjanteen länsipäässä on pieni ja epämääräinen raunio, joka vaikuttaa historialliseslta. Kauempana lounaassa, vanhan pellon tai hakamaan alueella on nelisivuisen rakennuksen perusta ja pieni kiviraunio sen koillispuolella.

Pulkki-Maijan kallio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rautaveden Riihilahden itärannalla, pääosin lieterannalla ja rantavedessä.
Ylin osa asuinpaikkaa on pohjoisen kallion vieressä huuhtoutumattomalla hiekkamaalla. Asuinpaikka on pitkään ollut veden kulutukselle alttiina, sillä Rautaveden pinta on noussut kivikauden asutusvaiheen jälkeen nykyistä normaaliveden rajaa korkeammalle, ja laskenut taas 1700-luvun lopulla Vammaskosken perkauksen seurauksena.
Paikalta on löydetty mm. sädekiviliuskeesta valmistettu tasataltta, useita sädekiviliuskeisia hiottujen kiviesineiden kappaleita ja -iskoksia, piikaavin, hioimen kappaleita ja kvartsi-iskoksia.
Vastapäätä olevassa Ekosaaressa on kivikautinen asuinpaikka kohde 9 Ekosaari.

Ekosaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rautaveden itäosassa sijaitsevan Ekosaaren kaakkoislaidalla. Paikka on käytöstä poistetun pellon etelä- ja lounaisnurkassa sen korkeimmalla kohdalla.
Löydöt ovat kvartsi-iskoksia. Alue on savimaata. Pellon eteläpuolella rannassa on runsaasti kesämökkejä. Vastapäätä mantereella sijaitsee kohde 8 Pulkki-Maijan kallio.

Kalliala (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kiven- ja maansekaiset röykkiöt sijaitsevat Rautavedestä 80-130 m länsiluoteeseen, Hämeentien vieressä ja hakamaalla. Röykkiöiltä avautuu upea näköala Tyrvään vanhalle kirkolle.
Röykkiöiden koko, muoto ja rakenne vaihtelevat. Yksi röykkiöistä on Hämeentien pohjoispuolella, muut tien eteläpuolella. Tien eteläpuoliset röykkiöt ovat kahtena omana ryhmänään. Osaan röykkiöistä tehdyistä koekuopista on rautakautista keramiikkaa ja palanutta savea. Yksi tarkemmin ajoittamaton röykkiö on tutkittu vuonna 1974. Löydöt olivat keramiikkaa, palanutta luuta, palanutta savea ja rautakuonaa. Röykkiön eteläpuolella on tehty koekaivauksia vuonna 2006. Paikalta todettiin mahdollisesti asuinpaikkaan liittyvää kulttuurikerrosta. Löydöt olivat palanutta luuta, kuonaa, keramiikkaa ja savitiivistettä. Röykkiön pohjoispuolelta löydettiin rautakautista keramiikkaa, mutta ei kiinteää muinaisjäännöstä.
Hämeentien eteläpuoliselta alueelta on löydetty vuonna 1920-luvulla keihäänkärkiä, joista ainakin yksi on tallella (HM 1197:9).
Syksyllä 2014 muinaisjäännösalueelta löytyi kaksi miekankatkelmaa ja muitakin pieniä kaivelun jälkiä havaittiin. Myöhemmässä tarkastuksessa jälkiä ei enää voitu havaita.

Kaukola (912010016) (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Muinaisjäännösalue sijaitsee Kokemäenjoen Hartolankosken ja Liekoveden rannoilla. Röykkiöt ovat joko jokeen tai järveen viettävillä rannoilla. Joen pohjoispuolella, Kaukolan kylässä röykkiöitä on 800 m pitkällä ja 400 m leveällä alueella, Kaukolan vanhasta koulusta Hartolankoskelle. Joen eteläpuolella Tyrväänkylässä röykkiöitä on 600 m pitkällä ja 650 m leveällä matkalla, Hiidenmäeltä Pukin talon takaisille rinteille. Röykkiöt sijaitsevat ryhmittäin. Kylien vanhat talot sijaitsevat röykkiöiden keskellä. Röykkiötä on kaikkiaan yhteensä liki 400. Ne muodostavat Kokemäenjoen vesistöalueen laajimman rautakautisen kalmiston. Vanhimmat röykkiöt ajoittuvat nuoremmalle roomalaisajalle ja nuorimmat löydöt Tyrväänkylässä ovat viikinkiajalta ja Kaukolassa 1000-luvulta. Liekosaaren (erillinen muinaisjäännös) tutkitut röykkiöt ovat kansainvaellusaikaa. Röykkiöitä on tutkittu yli viisikymmentä, ja ne on rakennettu maasta ja kivestä tai lähes yksinomaan kivestä.
Röykkiöistä vain osa voidaan ajoittaa löytöjen perusteella. Kaukolassa vanhin hauta on ns. kuningatarhauta nuoremmalta roomalaisajalta. Siitä on viisi solkea, kaksi kaularengasta, spiraalisormus, veitsi, luukampa ja tuluskivi. Nuorimmat haudat ovat viikinki- ja ristiretkiajan hautoja. Haudat muodostavat Myllyvainion, Juvelan, Ala-Knaapin ja Kaukolan vanhan koulun ryhmittymät, jotka merkinnevät neljää samanaikaista taloa.
Tyrväänkylän vanhimmat haudat ovat nuoremmalta roomalaisajalta. Kansainvaellusaikaan ajoittuvia hautoja on Hiidenmäen alueelta ja merovingiajan hautauksia Hiidenmäestä ja voimalaitoksen alueen röykkiöistä. Hautaröykkiöiden ryhmityksen perusteella Tyrväänkylässä olisi ollut rautakaudella kolme, neljä taloa.
Kalmisto löydettiin 1900-luvun alkupuolella, ja paikalla on suoritettu useita tutkimuksia, erityisesti vuosina 1946 - 1948 voimalaitoksen alueella sekä 2000-luvulla.
Kesällä 2007 tehtiin vesijohtohankkeen yhteydessä havaintoja muinaisjäännöksistä 14 kohteessa, jotka sijaitsevat Tyrväänkylän vanhalla tonttimaalla. Rautakautinen polttohauta löydettiin Pakilantien risteyksen alta, muut havainnot olivat keskiajalta historialliselle ajalle, niidenkin joukossa myös jonkin verran esihistorillisia löytöjä. Vuoden 2016 koekaivausalueella on viitteitä rautakautisesta asuinpaikkasta. Tutkittavan kiinteistön yhdeksästä röykkiöstä kaksi jää osittain suunnitellun pihatien alle.
2018-9 tutkittiin maakaapeloinnin yhteydessä 4 aluetta koetutkimuksin ja kaksi inventoimalla. Merkkejä muinaisjäännöksistä todettiin Vänniän ja Ala-Knaapin tilan pihapiireissä. Em. paikalla todettiin todennäköinen hautaröykkiö sekä rautakautista kulttuurikerrosta ja siihen liittyvää kivirakennetta – mahdollisesti hautaröykkiön jäännöksiä. Vm. vierestä tuli esiin myös historiallisen ajan rakennukseen viittaavaa kivirakennetta.
Tieteellisessä mielessä työn huomattavimpana tuloksena voidaan pitää Kaukolan kylätonttiin liittyvien kulttuurikerrosten ja rakenteiden löytymistä Ala-Knaapin tilan pihapiiristä

Hiukkasaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee kohdassa, jossa Liekovesi kapenee Kokemäenjoeksi ja on aikaisemmin ollut koski, noin 500 m voimalan yläpuolella. Kohde käsittää röykkiöitä, mahdollisesti polttokenttäkalmiston kiveystä sekä matalan, vallimaisen kivirakenteen, joka kiertää saaren pohjois-, itä- ja eteläpuoliskoa rannassa. Vallimaisen rakenteen ikää tai funktiota ei ole pystytty varmuudella selvittämään. Sitä on pidetty ainakin osittain ihmisen tekemänä, mahdollisena puolustusvarustuksena, mutta myös koskien perkauksen tuloksena syntyneenä kivivallina. 1700-luvun isojakokartan mukaan saaressa on lisäksi sijainnut rakennus, mahdollisesti torppa. Tutkimuksissa on löytöjä neoliittiselta kivikaudelta rautakaudelle ja historialliselle ajalle.

Liekosaari (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiöt sijaitsevat Liekosaaren länsiosassa, sorapohjaisella kumpareella, joka on heinikoitunutta entistä hakamaata. Paikalla on vuonna 1946 tehdyn kartoituksen mukaan 21 kivi- sekä kiven- ja maansekaista röykkiötä.
Röykkiöt erottuvat selvästi, vaikka niissä kasvaa koivuja ja ympärillä katajaa. Korkeimmalla kohdalla olevaa suurinta röykkiötä on hieman kaiveltu, ja sen päällä on poltettu nuotiota. Röykkiöt 1, 2, 4, 5, 11 ja 20 on tutkittu. Rakenteensa puolesta röykkiöt kuuluvat samaan yhteyteen Kaukolan kalmiston kanssa (Mj.nro 16).
Löydöt, joista mainittakoon mm. pronssinen kaularengas, kaarisoljen yläosa, keihäänkärkiä, palanutta luuta, palamatonta luuta, eläinten hampaita ja saviastianpaloja, ajoittavat kalmiston vanhemmalle rautakaudelle. Hautojen samankaltaisuuden perusteella Liekosaari näyttää saaneen asutuksensa Tyrväänkylästä. Kansainvaellusaikaan ajoittuvat röykkiöt kuulunevat vain yhdelle talolle. Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti 2001).

Vallinmaa (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kolme kiven- ja maansekaista röykkiötä sijaitsevat Kotajärvelle johtavan tien länsipuolella, Kuusirannan talosta 200 m kaakkoon Vallinmaa-nimisellä pelto- ja laidunmaalla, laidunmaan puolella.
Laitumen pohjoisnurkassa on pyöreä röykkiö 1, jonka halkaisija on 9 m, korkeus 0,8 m. Laitumen keskiosassa on soikea röykkiö 2, jonka halkaisija on 9 m, korkeus 1,2 m. Lähellä metsää on soikea, silmäkivellinen röykkiö 3. Sen koko on 14x12 m, korkeus 1,6 m.

Pyhäniemi (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiöt sijaitsevat Ylistenjärven pohjoisrannalla, metsämaastossa.
Eteläisempi röykkiö 1 on Pyhäniemen kärjessä, 11 m itään kesämökistä. Röykkiö on kumparemainen, kasvaa sammalta ja mäntyä, sen halkaisija on 4 m.
Röykkiö 2 sijaitsee 560 m luoteeseen edellisestä. Se on saman kaltainen, paitsi että siinä on kaksi kaivantoa.
Koordinaatit pohjoinen röykkiö p= 6801 430 i=3281 175, z=92,5

Houhajärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Houhajärven koillisrannalla, rannasta noin 10 m päässä ja storminkyläläisten metsästysmajasta 80 m pohjoiseen.
Lähellä on kaksi soranottokuoppaa.

Seppä (912010023) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Suunnilleen 7 kiviröykkiötä on metsäisessä mäenrinteessä. Röykkiöiden halkaisijat vaihtelevat 2 - 5 m, ja röykkiöt ovat matalia. Niitä kaikkia ei löydetty vuoden 2011 inventoinnissa.
Paikan itäpuolella on sijainnut Liuhalan vanha kylätontti.
Kohde tarkastettiin vain pikaisesti 2018 inventoinnissa. Muinaisjäännökseksi rajatun alueen eteläosassa on havaittavissa rakennuksen kivijalkaa, siirreltyjä kiviä ja purkujätettä. Alueen itälaidalla on kiviaita. Röykkiöitä paikalla ei havaittu, mutta muinaisjäännösalueen pohjoisinta reunaa ei tarkasti käyty läpi.

Vinkkilän saha (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Vinkkilän myllyn länsipuolella ja sahan eteläpuolella olevassa havumetsikössä, mäenkukkulalla on viisi kiven- ja maansekaista röykkiötä.
Vuoden 2011 inventoinnissa todettiin paikan olevan ennallaan.

Sastamalan vanha kirkko I (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Rautavettä kohti viettävän pellon keskellä, kivikkoisella ja kuusia kasvavalla Kirkkovainionmäellä ja sen ympärillä pellolla. Asuinpaikaksi tulkitun muinaisjäännösalueen keskellä, peltosaarekkeen länsiosassa oleva röykkiö on matala, laajuudeltaan 6 x 7 m. Se on rakennettu kallion ja maakivien varaan ilman säännöllisiä rakenteita. Tarkemmin ajoittamatton röykkiö liittyy asuinpaikan tai pajan toimintaan. Kohde on kokonaan tutkittu ja ennallistettu. Kaivaustutkimuksisa löytyi mm. keramiikkaa, paljon kuonaa ja palanutta savea, palanutta ja palamatonta luuta, savikiekon katkelmia ja kvartsi-iskoksia. Röykkiön radiohiiliajoitukseksi on saatu 1400±90 BP (Hel-1883), minkä mukaan se olisi rakennettu kansainvaellusajalla tai merovingiajalla. Luut on todettu vuohen tai lampaan luiksi.
Vuoden 1997 inventoinnissa tehtiin pintapoimintaa Kirkkovainionmäen peltosaarekkeen ympäristössä ja löydettiin rautakautiseen asuinpaikkaan liittyviä löytöjä, kuten palanutta savea, kuonaa, keramiikkaa sekä kvartsi-iskoksia.

Sastamalan vanha kirkko II (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kiven- ja maansekainen röykkiö sijaitsee tapulista 40 m koilliseen rantaterassilla, vanhan pellon reunassa, Rautaveden rannasta 20 m, kalliopaljastuman vieressä.
Kumpu on muodoltaan soikeahko. Kiviä on näkyvissä länsirinteessä. Kalliopaljastuma on lähellä maanpintaa. Röykkiön koko on 12,2 x 9,7 m ja korkeus on 0,5 m. Vuoden 1997 inventoinnin yhteydessä tehtiin röykkiöön kaksi koekuoppaa. Toisesta kuopasta löydettiin mm. palanutta luuta ja keramiikkaa.

Kirkkovainio (912010027) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiöt ovat sijainneet Viekkalanselän pohjoisrannalla, peltojen saartamilla, viljelemättömillä kaistaleilla. Polttokenttäkalmistoa on todettu ns. Kirkkovainiolla Arven päärakennuksesta 50 m lounaaseen, ja röykkiöitä sekä riihen länsi- että luoteispuolella, ja naapuritilan Huikarin mailla.
Arven tilan kahdeksan röykkiötä on kaikki tutkittu. Ne olivat rakenteettomia ja maansekaisia. Löydöt olivat lähinnä viikinkiaikaisia, mm. hevosenkenkäsolki, eläinkoristeinen pyöreä kupurasolki jne. Lisäksi paikalta on tehty havaintoja mahdollisesta asuinpaikasta.
Kesällä 1998 tutkittiin vanhaa peltoaluetta Viekkalan selälle viettävässä rinteessä. Tältä kohdalta ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä. Tarkempaa tutkimusta alueella kaipaa puretun riihen ympäristö ja sen ajoramppi, johon on ilmeisestikin kasattu maata juuri röykkiöiden kohdalta riiheä rakennettaessa vuonna 1902.
Kesällä 2017 alueella suoritettiin sähkön maakaapeloinnin konekaivuun valvontaa.

Karkun Ristimäki (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Viekkalanselältä 330 m pohjoiseen olevalla vanhalla niityllä, jota lännen ja pohjoisen puolelta ympäröi kivikkoinen metsä. Itäpuolella on uudehko omakotitalo. Vuoden 1905 tarkastuksen mukaan (J. Rinne) paikalla on neljä matalaa, noin 0,2-0,3 m korkeaa kiven- ja maansekaisia röykkiötä. Rinteen kartoittama röykkiöalue paikantuu melko tarkasti v. 1905 kartan, v. 1925 Hulkarin tiluskartan ja vanhojen peruskarttojen avulla. Vuoden 1999 inventoinnissa kohdetta ei pystytty paikantamaan. Alueesta noin 60 m itään haivaittiin yksi mahdollinen, epämääräinen röykkiö, johon kaivetusta koekuopasta ei kuitenkaan havaittu muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä.

Vannelan lato (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohteesen on kuulunut alunperin kaksi kiven- ja maansekaista röykkiötä Rautaveden länsirannalla, Aarikanvuoren itärinteessä, tien molemmin puolin.
Toinen röykkiö on Vannelan ladon koillispuolella. Sen halkaisija on 4,8 m, ja korkeus 0,5 m. Lounaispuoli on tuhotunut tietä rakennettaessa. Ladosta 8 m luoteeseen on ollut toinen vastaavanlainen röykkiö. Sitä ei löydetty vuoden 1999 inventoinnissa.

Jokipohja (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lammentaustanlahdesta noin 0,6 km koilliseen, Jokipohjan talosta n. 180 m koilliseen, kuusimetsässä, länteen loivasti viettävän rinteen juurella. Rakenteen luoteispäästä n. 2 m NW ja eteläpäästä n. 6 m länteen kulkee pieni polku.
Muinaisjäännökseen kuuluvat L-kirjaimen muotoinen, sammaloitunut kivivalli, sen länsireunaa pitkin kulkeva matala oja ja ojan toisella puolella oleva epämääräinen, matala maavalli. Kivivallin sisäseinät ovat suhteellisen suorat, ulkolaita (itäreuna) liittyy loivasti maastoon. Rakenne on n. 30 m pitkä, n. 2 m leveä ja noin 0,5-1 m korkea (sisäpuolelta mitattuna). Se koostuu 2-3 kerroksesta 0,3-0,6 m halkaisijaltaan olevista kivistä. Vallin S-osan pituus on n. 15-18 m, NW-osa on n. 11-15 m pitkä. Kivirakenteen pinta nousee maaston mukaisesti luoteissuunnassa. Rakenteen päällä kasvaa sammalta, mustikkaa ja vesakkoa.
Kivivallin sisä- eli länsipuolella kulkee 0,5-0,7 m leveä ja 0,2-0,3 m syvä ojanne, jonka toisella puolella on epämääräinen, matala (n. 0,3 m korkea) ja 1,5-3 m leveä maavalli. Maavalli on ilmeisesti muodostunut ojaa kaivettaessa. Eteläsuunnassa ojanne ja maavalli jatkuvat vähän pidemmälle kuin kivivalli.
V. 1999 inventoinnissa alueelle tehtiin neljä koekuoppaa, joista ei tullut löytöjä.

Tulonen (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Karkun asemalta 250 m lounaaseen, Alituskadun itäpuolella, pihamaalla.
Kohde on runsaslöytöinen viikinkiajan polttokenttäkalmisto. Lounaispuolella, viereisellä entisen sahatyömiesten asunnon alueella, noin 50 m Tulosesta etelään on 3 kiven- ja maansekaista röykkiötä. Niihin on kaikkiin aikanaan kaivettu kellarit. Röykkiö a on mahdollisesti kokonaan tuhoutunut siihen rakennetun kellarin vuoksi.
Röykkiöihin b ja c kaivettiin vuoden 1995 inventoinnissa koekuoppia. Niissä todettiin olevan kulttuurikerrosta jäljellä. Lisäksi löydettiin röykkiöiden yhteydestä merkkejä asuinpaikasta.
Vuoden 2018 koekaivauksissa suunnitellulta viemärilinjalta ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Louhilinna-Kotiranta (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Rautakautinen polttokalmisto ja asuinpaikka Rautaveden Palvianlahden ja Seikunlammen äärellä sorapohjaisella mäentöyräällä, Louhilinnan pihassa sekä haassa. Vanhat rakennukset ja tiet (v. 1909 kartalla) ovat maastossa nähtävissä. Pihapiirin muinaisjäännöksistä on vähän jäljellä, kun taas peltoalueen röykkiöt ovat säilyneet lähes koskemattomina. Hackmanin ja Europaeuksen karttaan merkitty hautaraunio on katajaa ja heinää kasvava kiven- ja maansekainen röykkiö. Röykkiö d on ennallaan ketokasvillisuuden peitossa. Röykkiö h Väinölän pohjoispuolella todettiin v. 1993 koekuopituksessa kiven- ja maansekaiseksi rautakautiseksi röykkiöksi. Sen sijaan röykkiö f on tuhoutunut 1950-luvulla Väinölän rakentamisen yhteydessä, samoin todennäköisesti röykkiöt c ja g. Pihapiirien pohjoispuolella, pohjoisen röykkiöalueen lounais- ja koillispuolella on lisäksi todettu kaksi löytöaluetta peltojen pintapoiminnassa (1996).

Ikossaari (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Röykkiöt sijaitsevat Rautaveden pohjoisosassa olevalla pienellä, 100 m halkaisijaltaan oleva Ikossaaren kallioilla.
Röykkiöt ovat rakenteeltaan soikeita ja pitkänomaisia ja kooltaan erilaisia. Saaren keskellä on kaksi pitkää vallimaista röykkiötä.

Kuutin Selkäsaari 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rautaveden Selkäsaaren pohjoisrannan hietikolla kahden pienen niemen väliin jäävässä lahdessa.
Vuoden 1949 inventoinnissa on paikalta löydetty saviastinpaloja ja kvartsi-iskoksia. Vesi on kuluttanut alavalla sijaitsevaa asuinpaikkaa. Asuinpaikkaa on voinut jäädä myös veden alle. Ranta-alue on savimaata. 1800-luvulla saarelta on löydetty vasarakirveen teelmä KM2525:273.
Noin 100 m lounaaseen on kohde 47 Kuutin Selkäsaari 2.

Parisaaret (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Parisaariksi nimitetään kahta pientä saarta noin 300 metriä Kiuralan Isosaaren luoteispuolella. Saariryhmän nimi on nykyään Vähät Selkäsaaret. Saaret ovat kivikkoisia ja niissä kasvaa pääosin havupuita. Saaret erottaa toistaan kaislikoitunut salmi, joka inventoinnin aikaan oli lähes kuivaa maata. Esihistoriallisen aikana tässä on ollut maakannas.
Parisaarten länsiosassa asuinpaikka (kvartsilöytöpaikka) on kahden kallion välissä savisella maalla, ja osittain veden kuluttama. Kaakkoisosan paikka on samankaltainen, muttei yhtä suojaisa. Kvartsit ovat löytyneet veden ollessa alhaalla. Löytöinä yhdeksän kvartsi-iskosta, alueen laajuus tuntematon.

Palosen hiekkakuoppa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee kylätien vieressä, pellolla loivassa itärinteessä. Paikka rajautuu pohjoisessa avokallioon ja etelässä savimaahan. Kohde on todennäköisesti lähes kokonaan tuhoutunut hiekanotossa ja viljelyssä. Vuoden 1998 inventoinnissa ei alueelta todettu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Kohteesta on aikaisemmin (1949) löydetty tulisijasta muutamia pieniä saviastianpaloja ja palaneen luun siruja.

Hiilennokka (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiö sijaitsee Kiuralan kylässä, Iiposen talosta 200 m länsiluoteeseen, Kylälahden eteläpuolella olevan niemen kallioisessa kärjessä, rannasta 20 m päässä. Röykkiö on ollut kiven- ja maansekainen.
Paikalle on rakennettu useita kesämökkejä ja vuoden 1998 inventoinnin mukaan on paikkaa tasoitettu, mutta Hiilenkallion reunassa on teräväsärmäisten kivien alue, jonka keskellä kasvaa mänty. Kysymyksessä saattaa olla röykkiön jäännös.

Koirakallio (912010038) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee tai on sijainnut Kiuralan kylässä, Kylälahdesta 350 m pohjoisluoteeseen, kallion alarinteessä ja tien reunassa, lohkareisella nurmikaistaleella. Tien levennystöissä ja arkeologisissa kaivauksissa on löydetty rautakautisia kalmistolöytöjä sekä hiotun kiviesineenkatkelma. Kohde on siis osittain tutkittu (1901) ja myöhemmin mahdollisesti kokonaan tietöissä tuhoutunut.
Vuonna 2014 alue vaikutti olleen ennallaan. Tuolloin kalmiston eteläpuoliselta pellolta löydettiin pintapoiminnalla mm. tuluspiitä, punasavikeramiikkaa, posliinia, lasia ja hevosenkenkä, mutta mitään keskittymiä löydöt eivät muodostaneet. Pellolla ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Vuoden 2015 tutkimuksissa Kutalantien länsireunasta ei löydetty mitään merkkejä kalmistosta.

Hulttisen lossi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kutalansaaressa Hulttisenvuolteen itärannalla, tien eteläpuolella olevalla savipohjaisella pellolla, mäen loivassa lounaisrinteessä.
Löydöt paikalta ovat kvartseja.

Hiidenvainio (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikka on kivikkoinen viljelemätön saareke Kutalansaaren itäpuolella, Kutalanvuolteesta lounaaseen. Mäelle on kaivettu koekuoppia, mutta niistä ei ole todettu kiinteää muinaisjäännöstä tai esihistoriallisia löytöjä. Maan pinnalle näkyy isoja, puoliksi maahan hautautuneita kiviä.

Levonlahti (Hautapaikat)
Rautakautinen; Mahdollinen hautakumpu sijaitsee Kärppälänlahden länsipuolella sijaitsevassa niemekkeessä.
Paikka on pellon korkeimmalla kohdalla oleva, ilmeisesti sorasta koostuva kumpare. Sen halkaisija on noin 10 m, ja korkeus 1,5 m.
Kummun päälle kaivetuista koekuopista on löydetty saviastianpaloja, palanutta savea, kuonaa, palanutta luuta. Maa-aines koekuopissa oli nokista mullan ja hiekan sekaista maata, jossa oli seassa erikokoisia kiviä.

Karkun Hiidenmäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Hauta sijaitsee Kuloveden Rikastenselän pohjoisrannnalla, noin 70 m rannasta sijaitsevan mäen keskellä.
Kumpu koostuu osittain näkyvien matalien kivien muodostamasta kehästä ja siitä itään lähtevästä kahdesta kivirivistä. Kehä sisäpuoli on kiven- ja maaansekainen ja saman korkuinen kuin reunakivet. Ehjä kivikehä on halkaisijaltaan noin 4 m ja korkeudeltaan noin 30 cm.
Vuoden 1999 inventoinnissa kehän keskelle kaivetusta koekuopasta löydettiin palanutta luuta ja nokimaata. Luusta tehdyn analyysin mukaan osa niistä on ihmisen kallosta.

Pentti (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Muinaislinna on kalliopohjainen mäki Kuloveden Kojolanselän itärannalla.
Linnavuoren pohjois-, ja länsisivut ovat äkkijyrkkiä ja kulkukelvottomia. Sen sijaan loivemmilla itä- ja eteläsivuilla on havaittavissa muinaisten vallitusten tukikiveyksiä, joiden pituudet ovat 30 ja 16 metriä, leveys 1-3 m ja korkeus noin 1 m. Linnavuoren valleissa on nykyisin nähtävissä kaksi porttia, joista toisen l. lounaanpuoleisen on Appelgrenin mukaan raivannut Pentin tilan vanha torppari eläinten kulkutieksi. Idänpuoleinen portti on todennäköisesti alkuperäinen. Kiveykset rajaavat noin 4500 m2 laajuisen alueen, jonka sisäpuolella on Appelgrenin mukaan "linnapiha", jossa on puolestaan havaittavissa neljä suorakulmaista, kooltaan noin 3x9 metriä olevaa kivilatomusta. Näiden lisäksi lännenpuoleisissa kalliokoloissa on kaksi tarhaa.

Runkka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tyrisevän kylässä, noin 400 m Muurassaaren länsikärjestä pohjoiseen. Alue on ensistä peltoa, joka on metsitetty koivulle 1990-luvulla.
Alueelle on rakennettu kesämökki. Maaperä paikalla on savea.

Kuutin Selkäsaari 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rautaveden Selkäsaaren lounaisosassa on viisi tarkemmin ajoittamatonta, pyöreätä, matalaa kiviröykkiötä.
Röykkiö 1 sijaitsee kesämökin eteläkulmasta 40 m lounaasen, aivan rannassa. Se on kivikasa isomman kiven juuressa. Kysymyksessä on todennäköisesti luonnon muodostuma. Röykkiö 2 sijaitsee mökin eteläkulman vieressä. Se on puhdistettu sammalista. Sen halkaisija on 2 m ja korkeus noin 50 cm. Röykkiö 3 on edellisen vieressä. Se on sammalista puhdistettu. Halkaisija on 2 m ja korkeus 50 cm. Röykkiöt 4 ja 5 sijaitsevat mökin itäkulmasta noin 20 m itäkoilliseen. Ne ovat suurien maakivien päällä. Niiden halkaisijat ovat 2 m.
Noin 100 m koilliseen sijaitsee kohde 34 Kuutin Selkäsaari 1.

Ohriniemi (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kiven- ja maansekaiset röykkiöt sijaitsevat Kuloveden Kutalan saaren itärannalla, Pipon talosta koilliseen, kivikkoisessa Ohriniemessä.
Röykkiöt ovat matalilla kallionpaljastumilla, ja röykkiöiden 1 ja 2 välissä on pelto. Vuonna 1953 tutkittu ja tuhoutunut kansainvaellusajan röykkiö on sijainnut noin 60 m itään. Röykkiöt 1, 2 ja 3 sekä niihin liittyneet kiveykset on tutkittu ja ennallistettu. Hautaröykkiöt 1 ja 3 ajoittuvat kansainvaellus- ja merovingiajalle. Röykkiö 2 on tarkemmin ajoittamaton ja funktioltaan epäselvä. Kiveyksissä oli merovingi- ja viikinkiaikaisia hautauksia.
Noin 800 m lounaaseen on kohde 40 Vanhamoisio.

Tyrvään vanha kirkko 2 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Esihistoriallinen (rautakautinen?) asuinpaikka sijaitsee kirkon kiviaidan etelä- ja kaakkoispuolelta. Alue on etelään ja lounaaseen avautuvalla kalliopohjaisella terassilla.
Paikalta todettiin vuoden 1995 inventoinnissa kulttuurikerrosta, josta talteen saadut löydöt viittaavat lähinnä asuinpaikkaan. Löydöt koekuopista ovat mm. rautaniitti, saviastianpaloja, palanutta savea, kvartsi-iskoksia, palanutta luuta.

Tuomisto 2 (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiö sijaitsee Rautaveteen työntyvän niemen tyvessä. Samalla niemellä on aikaisemmin sijainnut Karkun höyrysaha.
Kumpare on soikeahko kooltaan noin 18,5 x 10-11 x 1 m. Luoteessa kumpareessa on uloke. Kyseessä on luontainen moreenikumpare, jonka päälle on kasattu kiven- ja maansekainen röykkiö. Kumpareeseen kaivetuista koekuopista mahdolliset rautakautiset löydöt ovat raudan kappaleita, saviastianpaloja, palanutta savea, kuonaa ja kvartsi-iskoksia.

Lautatarha (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Pori rautatien kaakkoispuolella olevalla savipohjaisella pellolla, joka rajautuu kaakossa Rautaveteen laskevaan puroon ja lounaassa Lasitehtaantiehen.
Asuinpaikan arvioitu koko on noin 30-40 x 20 m. Asuinpaikka ilmeisesti on tuhoutunut suurimmaksi osaksi pellonmuokkauksessa.

Rautatiealue 1 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Mahdollinen kalmisto sijaitsee Karkun asemasta 60 m lounaaseen, ja radasta noin 15-20 m pohjoisluoteeseen kalliopohjaisen mäen lounaisrinteellä.
Paikalle kaivetuista koekuopista on löydetty mm. kiveystä ja nokimaata ja rautakautisia saviastianpaloja, palanutta savea, palanutta luuta sekä kvartsia.

Rautatiealue 2 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Mahdollinen kalmisto/asuinpaikka sijaitsee Karkun asemasta 140 m koilliseen. Kohde sijaitsee kalliopohjalla, mäen korkeimmalla kohdalla.
Paikalle kaivetuista koekuopista on löydetty kulttuurimaata ja rautakautisia saviastianpaloja, palanutta savea, kuonaa ja kvartsi-iskoksia.

Rautatiealue 3 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Karkun asemasta 220 m koilliseen, kalliopohjaisella mäellä noin 20x14 m suuruisella alueella.
Paikalle kaivetuista koekuopista on vähän keramiikan muruja, palanutta savea, kvartsia ja kuonaa.

Parisaaret E (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Röykkiö sijaitsee Rautaveden koillisosassa saaressa, joka on itäisempi Vähistä Selkäsaarista. Kohde on saaren kapeassa luoteispäässä. Röykkiön koko on 4 x 4 m ja korkeutta sillä on 70 cm. Röykkiö on kasattu kivistä. Sen keskellä on maanpinnan tasoon kaivettu kuoppa. Röykkiö on sammaloitunut ja heinittynyt. Lähistöllä (nykyisin veden alla) on kivikautinen asuinpaikka (kvartsien löytöpaikka) kohde no 35.

Sastamalan vanha kirkko III (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kiven ja maansekainen röykkiö sijaitsee kirkon kirkkoaidan ja tien välissä, aidasta noin 4 m itään. Paikka on suuri kalliopohjainen kiven- ja maansekainen kumpare, joka on muodoltaan soikeahko. Sen koko on 18,1 x 13,8 m ja korkeus on 1,7 m. Itä- ja pohjoisreunassa on näkyvissä peruskallio, joka laskeutuu jyrkästi tielle. Röykkiön pinnalla näkyy erikokoisia kiviä ja tiiliä.
Inventoinnin yhteydessä vuonna 1997 kohteeseen tehtiin kolme koekuoppaa. Kuopissa oli näkyvissä kiveystä, kuonaa, palanutta savea ja rautakautista keramiikkaa. Kumpareen pinnalla olleet tiilet kuuluvat todennäköisesti viljamakasiiniin, joka on sijainnut kummun päällä tai sen pohjoisreunalla vanhojen karttojen mukaan.

Tapulinmäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Polttokalmisto sijaitsee tapulimäen rinteissä, Rautaveden rannasta noin 45 m, pellon ja tien välisellä alueella. Paikka on kalliopohjainen, halkaisijaltaan noin 35 m, ja korkeudeltaan noin 2,5 m mäki. Sen laella, avokalliolla sijaitsee kellotapuli. Inventoinnin yhteydessä vuonna 1997 mäelle tehtiin koekuoppia, joista tuli kalmistoon viittaavia löytöjä (palanutta luuta ja keramiikkaa). Koekuopassa tapulin pohjoispuolella oli havaittavissa kiveystä ja nokimaakerros, joka oli osittain koskematonta.

Kankaanmäki (912010058) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kankaanmäen peltosaarekkeen etelä- ja kaakkoispuolella, etelään viettävällä rinteellä.
Löytöalue on savi-/hiesupeltoa. Maasto viettää etelään, notkoon, joka on ilmeisesti entinen Rautaveden lahti. Löytöalueen laajuus on 250 x 40 m. Pintapoiminnassa löytyi tasataltta, kvartsiesineitä ja -iskoksia.

Karila (912010059) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kiven- ja maansekainen röykkiö sijaitsee Karilan tilan pohjoislaidalla, tilusrajalta noin kymmenen metriä, 20 x 10 m kokoisen peltosaarekkeen länsiosassa, Rautaveden rannalta noin 170 m luoteeseen. Röykkiö on kalliopohjalla. Sen koko on 11,4 x 9,1 m. Vuoden 1997 inventoinnin yhteydessä röykkiöön tehtiin koekuoppa. Nokipitoisesta kiven- ja maansekaisesta kulttuurikerroksesta saatiin palanuta luuta, palanutta savea ja kvartsi-iskoksia.
Röykkiön koillispuolella, kiinteistönrajan ja Luonsuuntien välissä sijaitsee n. 70 x 25 m laaja kivikko, joka kasvaa katajia ja on muodostunut osaksi todennäköisesti pellonraivauskivistä, osaksi ehkä rakennusten perustuksista. Kivikosta n. 50 m SE sijaitsivat v. 1644 kartan mukaan Luonsin kylän talot (3 kpl). Suullisen tiedon mukaan talojen paikalla oli vielä 1900-luvulla isoja kiviä, jotka on raivattu pois). Kivikkoon v. 1997 tehdyistä koekuopista tuli palanutta savea, kvartsi-iskoksia, tiilenpaloja ja kupariesine sekä 30 cm paksu tiilenpaloja ja hiiltä sisältänyt kivikerros, mahdollisesti uunin pohja.

Kuutinlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kuutinlahden pohjukassa, Vähistä Selkäsaarista noin 1,5 km koilliseen. Paikka on etelään viettävä suojainen rinne, joka on osaksi peltoa ja osaksi metsää. Maaperä on savikkoa. Paikka löytyi vuoden 1998 inventoinnissa, jolloin paikalle tehdyistä koekuopista löydettiin kvartsi-iskoksia. Voimalaitoksen rakentamisen yhteydessä vedenpinta on noussut jopa 1,5 m 1950-luvulla.

Vohtiniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Haukkavuoren Rautaveteen viettävässä lounaisrinteessä Vatilansaaresta 600 m itään.
Paikalle on rakennettu paljon kesämökkejä. Rakentaminen on todennäköisesti tuhonnut suurimman osan asuinpaikasta.
Paikalta on kvartsi-iskoksia.

Katajisto (912010063) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiven- ja maansekainen röykkiö sijaitsee noin 650 m Toronsaaresta itään. Paikka on katajaa ja mäntyä kasvava kumpareinen peltosaareke. Röykkiön koko on 5 x 5 m ja korkeus 70 cm. Röykkiöön kaivetuista koekuopista saatiin palanutta savea, rautakuonaa ja mahdollisesti keramiikan pala.

Uuramo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Salonsaaren etelärannalla Rautaveden ja Kuloveden välisen kapean salmen rannalla savisella rantapellolla Uuramontien pohjoispuolella.
Asuinpaikkaan liittyviä kvartsi-iskoksia ja palaneita luita poimittiin mm. pellon itäreunalta. Kohteen laajuudeksi on arveltu noin 0,4 hehtaaria.

Koivula (912010065) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Salonsaaren etelärannalla Rautaveden ja Kuloveden välisen salmen Rautaveden puolella savipellolla. Pellot ovat rantatasanteen päällä.
Asuinpaikkaan viittaavat kvartsi-iskokset ovat tien eteläpuoleisilta pelloilta. Kohteen laajuus on noin 1 hehtaari.

Myllyvainio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rautaveden itärannalla, Toijalanniemestä koilliseen rantapellolla.
Pellon eteläkulmalta, noin 175 m päässä rannasta, korkeuskäyrän 64 m mpy tuntumasta ja yläpuolelta löydettiin kvartsi- ja pii-iskoksia, kiviä, joissa on hionnon jälkiä, palanutta luuta ja palaneen saven kappale. Maaperä on pääasiassa savea, mutta siellä täällä on näkyvissä hiekkaisempia kohtia. Kohteen laajuus on noin 1300 neliömetriä.

Rauhala (912010067) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kärppälänlahden pohjukasta 550 m kaakkoon metsäisen mäen pohjoisrinteellä olevalla pellolla.
Savipellon hiekkaisesta kohdasta löydettiin kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja kuonaa sekä piitä. Kohteen laajuus on noin 0,4 ha. Pellon etelä- ja länsipuolella olevalla mäellä havaittiin joitakin painanteita, joide halkaisijat vaihtelivat kahdesta neljään metriin.
Vuoden 2009 inventoinnin aikaan alue oli nurmella ollutta peltoa, josta ei voinut tehdä havaintoja. Sen sijaan tien itäpuolinen pelto ole kynnetty, ja siellä havaintomahdollisuudet olivat hyvät, mutta merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta ei löydetty, ei myöskään tien länsilaidalta.

Hikimoisio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sammaljoen eli Illonjoen etelärannalla olevan pellon laidalla, Hietalahden talosta 150 m kaakkoon. Paikalta on löydetty poikkikirves sekä pelto-ojassa havaittu merkkejä kahdesta kuoppaliedestä ja kulttuurikerrosta n. 30 m matkalla joesta ylöspäin 15-25 cm humuskerroksen alla. Laserkeilausaineiston mukaan paikalla on pieni, n. 60 x 20 m kokoinen rannan suuntainen harjanne, jonka läpi kulkee jokeen laskeva oja.

Jokela (912010069) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; ent. Äetsä 11
Asuinpaikka sijaitsee Sammaljoen eli Illonjoen pohjoisrannalla Jokelan talon pohjoispuolella pihamaalla pienellä hiekkakumpareella. Paikalla on suoritettu arkeologinen koekaivaus ja kohde kuuluu nuorakeraamiseen kulttuuriin. Paikalta on löydetty kaksi oikokirvestä.

Torstinmäentie (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Rautaveden itäpuolella Nohkuanlammin itäpuolella Kutalan ja Karkun välisen maantientuntumassa nykyisen päärakennuksen eteläpuolella olevassa peltosaarekkeessa. Sammaloituneiden röykkiöiden muoto ja sijainti vanhassa kuusimetsässä viittaa kaskiraunioihin. 1600-luvun maakirjakartassa alueella ei ole mitään merkintöjä.
Röykkiöiden koot:
1) 3,9 x 3,4 m ja korkeus noin 40 cm
2) 4,2 x 2,5 m, korkeus 50 cm

Narvan maalinnoitus (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Narvan kylän lähellä on venäläisten v. 1914-15 rakennuttama puolustusvarustus. Venäjän pääkaupungin Pietarin suojavarustuksiin kuuluva linnoitus on rakennettu louhimalla kallioon taistelu- ja yhdyshautoja miehistö- ja kalustosuojineen. Narvan kylän lähellä olevien Poukan tilan (Narvajoen suu), Hurskasvuoren ja Ihkamäki-Hakahuhdanvuoren maalinnoitusten tarkoituksena oli kontrolloida Pyhäjärven eteläpuoleista maaliikennettä. Vuoden 1918 kansalaissodassa linnoitus toimi punaisten tukikohtana. Vuonna 1985 pioneerikomppania rekonstruoi osia Hurskasvuoren linnoitusrakenteista.

Suonola (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Muutamia pienehköäjä kivikasoja kuusikossa. Röykkiöt ovat syntyneet siten, että metsätietä tehtäessä suuria kiviä on kammettu metsätien puolelle, jo ennestään paikalla sijainneiden maakivien päälle. Havaitun perusteella tältä alueelta ei löydetty mitään esihistoriaan viittaavaa. Alue on kallioista kuusikkoa Suonojärven keskiosan länsirannalla. Kivikasat, jotka havaittiin eivät sijaitse kalliolla, vaan notkossa.

Karholannokka (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Röykkiökalmisto sijaitsee Karholannokan itäisessä kärjessä, koilliseen viettävässä rinteessä, pääasiassa niemen halki länsi-itä -suunnassa kulkevan tien pohjoispuolella. Paikalta on kartoitettu 29 röykkiöitä vuonna 1930. Kohteesta on tutkittu 600- ja 300-luvuille jKr. ajoittuvat hautaröykkiöt 1 ja 2.
Vuoden 1995 inventoinnissa voitiin todeta ainakin röykkiöt 4-8, 10-17, 22-29. Tarkastusta haittasi erittäin voimakas kasvillisuus.

Peruskoulu (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiökalmisto on sijainnut Narvan kylän keskustassa, itä-länsisuuntaisen, 1,5 km pitkän harjanteen kaakkoisrinteessä, Aihonselän lahden itärannalla, koulun vieressä. Röykkiöt ovat olleet kiven- ja maansekaisia. Ne on hävitetty rakennustöissä. Yhdestä tuhotusta röykkiöstä on löydetty neljä meronvingi- ja viikinkiaikaan ajoittuvaa keihäänkärkeä. Paikkaan liittyy kansantarinoita. Vuoden 1995 inventoinnissa alueelta löytyi pari epävarmaa röykkiötä. Nykyisen kartan mukaan paikalle on rakennettu uusi rakennus.

Hiidennokka (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiöt sijaitsevat Alhonselän lahdessa, kapeassa ja korkeassa niemessä, joutomaalla. Niemen halki kulkee mökkitie, jonka lounaispuolella loivassa rinteessä, katajikossa röykkiöt ovat. Ne ovat kiven- ja maansekaisia. Niiden halkaisijat on 6-7 m.
Kohteesta on tutkittu suorakaiteenmuotoiset röykkiöt I ja II. Löydöt ovat mm. kuolainrengas, veitsi ja keihäänkärki.
Paikkaan liittyy kansantarinoita. Vuoden 1995 inventoinnissa voitiin todeta alueella ainakin 3 röykkiötä, joista yksi on epävarma.

Suomela (922010005) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Alhonselän itä-kaakkoispäässä Suomelanlahden pohjoisrannalla Suomelan talon pihamaalla. Talo on poltettu vuonna 1918 ja rakennettu uuteen paikkaan. Löytöjä, mm. keihäänkärkiä, kirveitä, jalustin, luukamman kappale, miekan kappaleita ja hevosenkenkäsolki sekä palanutta luuta on tehty 1800-luvun lopulla silloisen päärakennuksen eteläpuolelta tietä raivattaessa ja maitohuoneen luoteiskulmasta. Kalmisto on ajoitettu viikinki- ja ristiretkiaikaan. Alueella on tehty koekaivauksia 2012 maakaapelin takia. Kaapelilinjauksella ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Rautiala (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Alhonselän rannasta 300 m itään, peltojen ympäröimällä moreenisaarekkeella, osittain ent. kappalaisen virkatalon puutarhassa.
Paikalla on ollut kymmenen matalaa röykkiötä ja kivikehää, jotka kartoitettiin vuonna 1910. Vuonna 1909 oli virkatalon pääportaiden edustalta löydetty yhdestä kasasta joukko muinaisesineitä, mm. piiskanvarsi, miekan katkelma, keihäänkärki, putkikirves.
Vuonna 1916 kaivettiin röykkiöt 5, 8 ja 10. Kaivaja piti niitä myöhäisaikuisina rakennuksenpohjina. Puutarhaa on muokattu voimakkaasti kaivausten jälkeen eikä vuoden 1939 inventoinnin aikana röykkiöistä näkynyt mitään. Nurmikon alla saattaa olla muinaisjäännöstä jäljellä. Vuoden 1995 inventoinnin yhteydessä löydettiin päärakennuksen takaa pururadan vieressä olevasta suuresta kivestä yksi mahdollinen kuppi. Alueella on tehty 2012 koekaivauksia maakaapelin takia. Kaapeliuralla ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.
Tarkemmin tuntemattomasta paikasta, mutta todennäköisesti Vesilahden Rautialan alueelta ovat löytyneet myös merovingiaikaiset löydöt KM 42914:1-17.

Linnamäki (922010007) (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Muinaislinna sijaitsee Lamminjärvestä eli Linnalammesta 200 m itään ja Hirvijärvestä 500 m etelään. Kalliopohjaisella, loivarinteisellä mäellä on vallituksia. Erityisesti portin suojalaitteet ovat selvästi havaittavissa. Laella on ainakin 9 röykkiötä, joista suurimman halkaisija on 2-3 m ja korkeus 0,5 m. Röykkiöiden funktio on epäselvä.
Muinaislinna löydettiin vuonna 1935 tai 1936, jolloin paikka kartoitettiin. Vuonna 1951 aluetta kartoitettiin ja mäen laella suoritettiin kaivauksia.
Kaivauksissa löydettiin nuoremman rautakauden esineitä (nuolenkärki ja katkelma, veisti, arabialainen raha, saviastianpaloja, rautakuonaa ja palanutta luuta). Lisäksi paikalla todettiin kaksi mahdollista asunnonpohjaa.
Vuoden 1995 inventoinnissa havaittiin vallien olevan melko rauenneita, mutta laen röykkiöt olivat selvästi näkyvissä.

Isohaka (922010008) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Sakoistenlahdesta 400 m etelään, Vesilahden kirkolle vievän tien eteläpuolella, havumetsässä lounaaseen viettävällä rinteellä.
Röykkiöt ovat kiven- ja maansekaisia. Niiden halkaisijat ovat 6 - 11 m, ja jotkut niistä ovat silmäkivellisiä. Kahteen röykkiöön on kaivettu koekuopat, joista havaittiin ladottua kiveystä ja nokea. Osa röykkiöistä on vaurioitunut tienteossa, ja muutamia on pengottu useaan eri otteeseen. Alueella on tehty arkeologista valvontaa maakaapelin rakentamisen takia. Kaapelin kohdalla ei todettu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Pajalahdenranta ja Riihimäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Vesilahti-Tottijärvi tien, ns. Klaus Kurjen tien itäpuolella ja Laukonselän pohjoisrannalla, Laukon kartanon päärakennuksesta länteen.
Riihimäen kiven- ja maansekaiset röykkiöt sijaitsevat noin 600 m länsilounaaseen kartanosta, pienillä kivikkoisilla kumapareilla Pajalahden etelärannalla. Röykkiöiden koot ovat 2,5 x 2,5 m-11 x 11 m. Paikalla on ollut 30 röykkiötä, joista suurin osa on tuhoutunut 1800-luvun lopun pellonraivauksessa.
Vuoden 1995 inventoinnissa paikalla todettiin viisi varmaa röykkiötä ja kaksi epämääräistä kiveystä, jotka voivat olla röykkiön jäännöksiä. Paikalla on suoritettu kaivauksia jo 1850-luvulla, jolloin silloinen Laukon isäntä kaivautti kaksi-kolme kumpua. Löydöt ovat pääasiassa merovingiajalta.
Edellä mainituista röykkiöistä 250 m länteen, lähellä Pajalahden rantaa mäenkumpareella on kolmen kiven- ja maansekaisen röykkiönryhmä. Röykkiöihin tehdyistä koekuoppista saatujen löytöjen perusteella ainakin osaa röykkiöistä voi pitää hautoina. Röykkiöiden koot vaihtelevat 5-8 m x 10-12 m x 0,5-1m. Niiden lisäksi kumpareella on muitakin kiveyksiä/kivikasoja - mahdollisesti pellolta raivattuja kiviä tai asutusjäänteitä.

Laukon puisto (Hautapaikat)
Rautakautinen; Mahdollinen kalmisto sijaitsee Laukon kartanon päärakennuksesta 100 m lounaaseen, puistossa loivasti kaakkoon kallistuvalla rinteellä. Paikalta on löydetty vuonna 1938 ojankaivussa keihäänkärki ja palanutta luuta noensekaisesta maasta isojen kivien välistä. Myöhemmin samalta paikalta löydettiin raudanpalasia ja palanutta luuta lisää. Kyseessä voi olla polttokenttäkalmisto tai matalat, kiven- ja maansekaiset röykkiöt. Ainakin osa kalmistosta on tuhoutunut nurmikon tasoituksessa sekä kaapeleita kaivettaessa. Löytöjä säilytetään Laukon kartanossa.
Vuoden 2014 inventoinnin yhteydessä tarkastettiin puutarhatöiden yhteydessä talteen otettuja esineitä, joista voitiin tunnistaa myöhäisrautakaudelle ajoittuvan rannerenkaan ja kaulakorun katkelmat. Niiden löytöpaikka sijaitsi aiemmin tunnetun kalmistoalueen pohjoispuolella, jonne kalmiston rajausta laajennettiin.
Puistotien eteläpuolella sijaitseva löytöpaikka ympäristöineen on todennäköisesti suurelta osin rakennettu 1800- ja 1900-lukujen aikana. Tällä alueella mahdollisesti sijainneesta osasta kalmistoa ei todennäköisesti ole säilynyt kuin katkelmallisia osia tai irtolöytöjä. Sen sijaan puistotien pohjoispuolella puistossa on ollut melko vähän rakentamista ja nurmikerroksen alla voidaan olettaa säilyneen kalmiston osia.
Puistotien pohjoispuolelta olevalta nurmirinteeltä on (v. 2015?) löytynyt metallinetsinnässä rautakautista esineistöä (KM 40912: 1-6): mm. pronssipunnus, silmäkirves, rengaskuolaimet, veitsi ja tulusrautoja. Esineet löytyivät pienen kivirykelmän laidalta noin 15 cm syvyydestä.
Kesän 2015 tutkimuksissa kalmistoalueen eteläosassa havaittiin merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Paikalta saatiin talteen rautakautisia saviastian paloja, palanutta savea ja luuta. Lisäksi yhdessä koekuopassa oli kulttuurimaata ja kiveys noin 35 cm syvyydessä.

Laukonhaka (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinrauniot sijaitsevat päärakennuksesta 800 m itään ns. Laukon haassa, etelään laskeutuvalla kalliopohjaisella jyrkällä törmällä Laukonselän partaalla vuoden 1939 inventointikertomuksen mukaan. Kysymyksessä on pieni, suppea-alainen ryhmä. Röykkiöiden halkaisijat olivat 3-5 m:iin. Ainakin kahta röykkiöitä oli kaiveltu. Paikkaan liittyy uskomuksia lappalaisista.
Vuoden 1995 inventoinnissa ja tarkastuksessa ei röykkiöitä löydetty vuoden 1939 inventointikertomuksen mukaiselta paikalta, eikä myöskään muilta tarkastetuilta ympäristön alueilta.
Vuoden 2017 maastotarkastuksessa havaittiin viisi matalaa kiveystä joista yksi on epävarma. Maasto on vaikeakulkuista joten röykkiötä voi olla enemmänkin. Röykkiöt ovat selvästi ihmisen tekemiä, mahdollisesti hautaröykkiöitä. Näistä noin 150 metriä länteen on myös matalia röykkiöitä, jotka on sisällýtetty muinaisjäännösalueeseen.
Vuoden 2023 maastotarkastuksessa varmistettiin jo aiemmin havaittujen kiviröykkiöiden sijainti ja lukumäärä sekä tutkittiin myös muinaisjäännösaluerajauksen itäpuolta. Muinaisjäännösalueen keskiosista havaittiin yhteensä kymmenen kiviröykkiötä, joista viisi oli jo entuudestaan tunnettuja. Muinaisjäännösalueen itäpuolella ei havaittu tarkastuksen aikana rakenteita.
Vuoden 2023 tarkastuksessa havaitut röykkiöt:
Röykkiö 1
Röykkiö 2
Röykkiö 3

Haihulannokka (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiöt sijaitsevat Hinsalansaaren lounaiskulmassa, Laukonselän partaalla sijaitsevassa niemessä. Osa röykkiöistä on rannan tuntumassa kesämökin pihassa, osa harjanteella laidun alueella ja sekametsässä, etelään viettävällä rinteellä ja mäen laella.
Röykkiöiden halkaisijat ovat 3-8 m, ja osa on silmäkivellisiä.

Harmaa (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiöt sijaitsevat Hinsalansaaren kaakkoispäässä metsäisellä, loivasti itään Sakaselälle viettävällä moreenirinteellä, 100-200 m rannasta.
Röykkiöt ovat matalia, halkaisijaltaan 2-12 m. Vuonna 1984 tutkittiin yksi röykkiöistä (nro IX), joka sisälsi yhden kansainvaellusaikaisen hautauksen. Röykkiöiden läheisyydessä on nykyisin kesämökkejä. Paikkaan liittyy uskomuksia lappalaisista ja jättiläisistä. Röykkiöitä tunnettiin vuoden 1939 inventointikertomuksen mukaan yhdeksän , mutta hoitotöiden yhteydessä alueelta on löydetty yksi röykkiö lisää (röykkiö X).

Sauvalanniemi (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kiven- ja maansekaiset röykkiöt sijaitsevat Laukonselän itärannalla, kesämökin pihapiirissä ja joutomaalla.
Palaneiden luunsirujen perusteella niistä ainakin osaa voidaan pitää hautoina. Neljä röykkiöistä sijaitsee niemen kärjessä ja 5 niemen tyvessä. Röykkiöiden halkaisijat ovat 3- 16 m. Kesämökki on ilmeisesti rakennettu röykkiön I päälle ja röykkiö II on mökin pihassa. Mökille vievä tie on raivattu röykkiöiden VII ja VIII kaakkoispuolelta. Paikkaan liittyy uskomuksia lappalaisista.

Tonttimäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kiven- ja maansekaiset röykkiöt sijaitsevat Sakaselän pohjoisrannalla, Hinsalansalmen itäpuolella, Riihimäki-nimisen metsäisen harjanteen kaakkois-eteläpäässä, osittain myös pellonpientareella, Hopun talosta koilliseen.
Röykkiöiden halkaisijat ovat 6-10 m, korkeudet 0,5-1,5 m. Vuonna 1986-87 tutkittiin kansainvaellus- ja merovinkiaikainen röykkiö (nro III).
Vuoden 1995 inventoinnissa havaittiin, että röykkiö VII oli ilmeisesti peitetty isoilla kivillä tai sitten se on tuhottu.
Vuonna 2018 tonttimäen muinaisjäännösalueen koekaivausten yhteydessä saatiin viitteitä, muttei varmoja merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Kaksiosaisen muinaisjäännösalueen läntisemmän osan kaakkoisosaan tehdyistä koekuopista havaittiin kuonan ja palaneen saven paloja. Lisäksi paikalta löydettiin mahdollisesti rautakauteen ajoittuva tulusrauta.

Siikosaari (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Röykkiöt sijaitsevat Säijänselällä, isomman Salonsaaren luoteispuolella olevalla saarella. Kaksi röykkiöistä on kapeassa länsikärjessä ja kolmas sijaitsee itäpään korkealla kalliolla. Röykkiöiden halkaisijat ovat 8-15 m. Röykkiöitä on pengottu. Ranoilla on kesämökkejä.
Paikkaan liittyy uskomuksia lappalaisista.

Hukari-Rantavainio (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiöt sijaitsevat Sakaveden etelärannalla, Sakoistenlahden rantatörmällä, noin 50 m rannasta olevalla kivikkoisella maalla. Röykkiöt ovat rannansuuntaisena jonona.
Osa röykkiöistä on silmäkivellisiä ja osa reunakehällisiä. Röykkiöiden halkaisijat ovat 3-11,5 m. Kaksi maan- ja kivensekaisista röykkiöistä on tutkittu osittain. Ainakin toista röykkiötä (nro I) voidaan pitää hautana palaneen luun ja löytöjen perusteella.
Rantavainiolta on löydetty runsaasti rautakautisia, viikinki-ristiretkiaikaisia irtolöytöjä, mm. kaksi kirvestä, miekka, kolme keihäänkärkeä, kupurasolki, vaa´an osia, hevosenkenkäsolki, bysanttilainen raha.
Vuoden 1995 inventoinnissa havaittiin tietojen yhdistämisen aikaisempiin kartoituksiin melko vaikeaksi. Aikaisemmin alueelta tunnettiin 7 röykkiötä, vuoden 1995 inventoinnissa löydettiin 6 röykkiötä.

Rahoinen (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kiviröykkiöt sijaitsevat Alhonselän Suomelanlahden itärannalla, palaneen päärakennuksen, nyttemmin kesämökin pihamaalla.
Röykkiö 1 on osittain vaurioitunut länsireunastaan. Röykkiön koko on 5x5x0,6 m. Röykkiö 2 on tien vieressä, sen koko on 6x5x1m. Röykkiöt ovat nurmettuneet.
Vuoiden 1995 inventoinnissa poimittiin talon pellolta pari hioimen? palaa ja palanutta savea. Vuoden 2011 inventoinnissa röykkiöitä ei havaittu muinaisjäännösrekisteriin merkityllä alueella. Sijaintitieto on mahdollisesti virheellinen.

Kirmukarmu (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto on sijannut Kirkkolahden rannasta 300 m itään, peltojen ympäröimällä mäellä nykyisen Seurojentalon pihamaalla.
Polttokenttäkalmistoa on käytetty merovingi- ja viikinkiaikana, mutta sieltä löydetty raha viittaa nuorempaankin käyttöön. Löydöistä mainittakoon mm. kullattu eläimenmuotoinen miekanponsi, lukuisia erityyppisiä keihäänkärkiä, angoja, permiläisiä vyönheloja, rannerenkaita, tasavartisia solkia, ketjuja jne.
Kalmisto on todennäköisesti kokonaan tutkittu tai hävitetty.

Peltosaari (922010021) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mantereenjärveen pistävän pohjois-eteläsuuntaisen niemen pohjoisrannalla. A.O. Heikelin kertomuksen (1882) mukaan Peltosaaressa oli ennen ollut kiviraunioita, joita pois raivattaessa oli löytynyt useita muinaisesineitä. Näistä hän sai talteen yhden keihäänkärjen (KM 1006:78). Vuoden 1939 inventoinnin aikaan röykkiöitä ei enää löytynyt. Vuoden 1995 inventoinnissa alueelta todettiin kaksi mahdollisesti pellonraivaukseen liittyvää röykkiötä. Niiden vierestä pellolta on löydetty palanutta savea ja kuonanpala.

Köpinsaari (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiökalmisto sijaitsee Mantereenjärven ja Sauvonselän välisessä niemessä, loivalla itärinteellä metsässä. Röykkiöt ovat kiven- ja maansekaisia ja halkaisijaltaan 2,5 - 12 m. Vuonna 1939 kartoitettiin seitsemän varmaa röykkiötä. Osa epävarmoiksi merkityistä röykkiöistä ehti tuhoutua tienteossa lähes kokonaan. Niistä ehdittiin kuitenkin tutkia yksi röykkiö vuosina 1964 - 1966, joka osoittautui haudaksi. Löydöt olivat mm. miekan terä, keramiikkaa, palanutta luuta ja palanutta savea. Vuonna 1992 kartoitettin 19 röykkiötä, ja seuraavan vuoden inventoinnissa niitä todettiin olevan 33 kpl. Aikaisemmin tiedoissa ollutta Lapinkaivo -nimistä, kalmiston lounaisosassa vallin ympäröimää, mahdollista uhrilähdettä ei löydetty. Paikkaan liittyy uskomuksia lappalaisista.
Vuoden 2014 koekaivauksessa maakaapelilinjalle ja uuden muuntajan paikalle kaivetuista koekuopista ei paljastunut mitään selviä merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä, rakenteesta tai kulttuurikerroksesta. Viitteitä kulttuuriperäisistä anomalioista alueelta kuitenkin havaittiin. Tutkimusalueen ympäristöä tarkastettaessa löydettiin kuppikivi röykkiöalueen pohjoislaidalta, kun aukkohakkuun jäljiltä kiven reuna oli paljastunut ja siinä näkyi mahdollinen kaksoiskuppi. Kun kiven pinta paljastettiin kokonaan, siinä näkyi useita selviä kuppeja. Kuppikiven kivilaji on liuskeista ja siinä oli havaittavissa selviä rapautumisen merkkejä. Kivessä on 14 varmaa kuppia, jotka keskittyvät kiven tasaisen pinnan keskiosaan. Varmoista kupeista muodostuu kaksi kaksoiskuppia, joista toinen on joko rapautunut matalaksi tai jäänyt valmistushetkellä aihioksi. Suurimman kupin leveys on noin 8 cm ja syvyys hieman yli 2 cm. Vuoden 2015 valvonnassa ei itse muinaisjäännösalueella tehty havaintoja kiinteästä muinaisjäännöksestä. Valvotun alueen lounaispuolelta havaittiin kuitenkin "Lappalaisten kaivo" (ks. Lapinkaivo yllä) sekä mahdollinen hautaröykkiö.

Sassinsaari (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Mantereenjärven etelärannasta 200-300 m pohjoiseen olevalla kivikkoisella harjanteella ja pellolla. Alue on soiden ja vetisten peltojen ympäröimä alue, joka lienne aikanaan ollut saari.
Sassinsaaren 1930-luvulla pelloksi raivatulta itäsivulta löydettiin useita viikinki- ja ristiretkiaikaisia löytöjä, mm. kuusi miekkaa ja yhden katkelma. Esineet löydettiin heti turpeen alta, saven päältä.
Paikalla suoritettiin pieni kaivaus vuonna 1936. Kaivauksissa ei havaittu kiinteää muinaisjäännöstä. Paikkaa on pidetty joko kätkönä tai kalmistona. Paikkaan liittyy tarinoita lappalaisista.
Toukokuussa 2020 ilmoitettiin metallinetsintälöytöjä kohteen läheisyydestä (ks. alakohteet).

Linnankallio (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Linnavuori sijaitsee Pyhäjärveen pistävällä niemellä Toutosenselän rannalla. Rannansuuntainen koillispuoli on äkkijyrkkää, kielekkeistä kalliota, samoin kaakkoispää. Lounaissivu on verraten loivaa. Laki on kooltaan noin 190 x 20 m. Lounaissivulta alkaa katkeileva ja kaartuva kivivalli, jonka pituus on 90 m. Luoteispäässä ei sen loivuudesta huolimatta ole vallia.
Linnavuoren pohjois- ja luoteispuolelle on rakennettu kesämökkejä 1970-luvulla.

Kieliö (922010025) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Koskenkylästä luoteeseen olevalla Valkkisten alueella, Koskenjoen kaakkoispuolella, kuivatun järven rannalla, Kieliön peltolohkon lounaispuolella. Alue on luoteeseen viettävää, kumpuilevaa peltomaata.
Paikalta on vuonna 1948 löydetty kourutaltta. Vuoden 1995 inventoinnissa alueelta löydettiin kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä pii-iskos.
Vuoden 2011 inventoinnissa tunnetun löytöalueen pohjoisosassa lähempänä jokea havaittiin pellon pinnalla suhteellisen runsaasti kvartsi-iskoksia. Niiden ja aiempien havaintojen perusteella kyseessä on selvä kivikautinen asuinpaikka. Asuinpaikan laajuuteen ei tarkastuksen perusteella kuitenkaan tullut muutoksia.

Mustiainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laaja-alainen asuinpaikka, jossa on useita keskittymiä. Alkuperäinen löytöalue sijaitsee Kehrontien molemmilla puolilla, pellolla, loivasti lounaaseen viettävällä rinteellä. Paikalla on todennäköisesti ollut järvi, jonka pohjoisrannalla kohde on sijainnut. Maaperä paikalla on savea. Paikalta on löydetty pohjalainen taltta sekä kartsi-iskoksia ja palanutta savea. Vuonna 2011 löydettiin tästä löytöalueesta noin 100 metriä kaakkoon tien eteläpuolella Kvartsi-iskoksia suhteellisen runsaasti ja suhteellisen laajalta alueelta, jotka muodostavat kaksi keskittymää.

Kallioinen (922010029) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiöt sijaitsevat Kirkkolahden pohjoisrannasta 150-200 m pohjoiseen sijaitsen kallion loivalla kaakkoisrinteellä noin neljän metrin päässä toisistaan maapohjalla.
Pienempi röykkiöistä on suorakaiteen muotoinen ja sen mitat ovat 3x2 m. Suuremman koko on 4x2 m. Jälkimmäisen muoto on epämääräisempi. Röykkiöissä on 1-2 kivikerrosta.

Honkiniemi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiöt sijaitsevat Suonojärveen pistävällä niemellä, noin 150-200 m rannasta, loivasti etelään viettävällä kuusikkorinteellä. Paikalla on todennäköisesti ollut pelto.
Röykkiöiden halkaisijat ovat 3-3,5 m ja korkeudet 20-65 cm. Ne voisivat olla peltoröykkiöitä.
Honkiniemen alueelta on löydetty tasataltta ns. Saunapallosta. Vuoden 1995 inventoinnissa löydettiin kolme epävarmaa kvartsi-iskosta ( ei otettu talteen) talon Rantapellosta, jossa röykkiötkin sijaitsevat. Koekuopissa ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Vuollesaari (928010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuollesaari sijaitsee Vanajaveden Konhonselän ja Jumusen välisessä Jumusensalmessa. Asuinpaikan etäisyys Kohnonselän rannasta on noin 20–25 m. Saaren luoteisosassa on kaksi huvilaa ja useita talousrakennuksia. Asuinpaikan etäisyys vanhemmasta asuinrakennuksesta on noin 25 m. Paikka on vanhaa huvilan puutarhaa Vuollesaaren keskiosassa. Maasto viettää loivasti kohti Kohnonselkää. Asuinpaikan koko on noin 30 x 30 m. Sen läpi kulkee kahden tilan raja.
Paikalta on löydetty 1920- ja 1930 -luvuilla tasa- ja kourutaltta. Alueella suoritettiin rakennushankeen vuoksi koekaivaus vuonna 2006. Tutkimuksessa paikalta löydettiin varhaismetallikauteen ajoittuvaa keramiikkaa, kivilaji- ja kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja palanutta savea.
Kiinteän muinaisjäännöksen alueelle suunnitellun maakaapelin kohdalle 2023 tehdyn
koekaivauksen aikana ei saatu havaintoja muinaisjäännöksestä. Paikalla vuonna 2006 tehdyn koekaivauksen ja alueen topografian perusteella vaikuttaisi siltä, että nykyinen muinaisjäännösalue sijoittuu liiaksi itään. Todennäköisemmin esihistoriallinen asuinpaikka sijoittuu niemen korkeammalle alueelle, osaksi nykyisen mj-alueen pohjois-, luoteis- ja länsipuolille.

Pyhältö Ristikivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Pohjois-etelä -suuntaisesta Etuhaantiestä noin 75 m länteen, pellon eteläreunassa, metsän rajassa on 2 x 1 m kokoinen maakivi, johon on hakattu 2 - 3 cm syvä ja noin 25 x 25 cm kokoinen risti. Perimätiedon mukaan Pyhällön kylä on saanut nimensä kiveen hakatusta rististä. Läheisestä pellosta on löydetty piilukirves, joka on kadoksissa.

Mustila 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jumusen Siukonlahden rannasta noin 120 m eteläkaakkoon. Paikka on noin 90 x 25-40 m laajuinen peltoniemeke suon koillisreunalla, loivalla etelälounaisrinteellä.
Maaperä on savea (alueen eteläosa) ja hietaa (pohjoisosa). Löydöt paikalta ovat tasataltta, kvartsikaavin ja kvartsi-iskoksia sekä palanutta savea ?

Siukola 2 (928010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jumusen Siukonlahden lounaisrannasta noin 180 m lounaaseen ja Tarpianjoen Haihunkoskesta 120 m itään. Lännessä löytöaluetta rajoittaa pohjois-etelä -suuntainen Keskuskatu, etelässä Siukolan talon asuinrakennus ja piha-alue, pohjoisessa Rantakujan omakotitaloalue. Kohde on savi-hiesupohjaisella pellolla, terassilla. Löytöalueen koko on 100 x 50 m. Löydöt ovat pääasiassa kvartsia.

Haihunkoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tarpianjokeen sen itärannasta pistävällä nimekkeellä Haihunkoskesta noin 90 m pohjoiseen, joen suussa sijaitsevan Ripasaaren eteläpäästä noin 20 m kaakkoon, Kanavatien ja rannan välisellä puistoalueella. Asuinpaikan koko on noin 40 x 20 m. Maasto viettää loivasti jokeen. Löydöt ovat kvartsia.

Vakkistenmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jumusen rannasta noin 220 m lounaaseen. Peltotie on noin 80 m asuinpaikasta etelään. Asuinpaikka on tasaista peltoa Vakkistenmäen itäpuolella. Maaperä on ruskeanmustaa multaa (todennäköisesti entistä rantasuota). Löytöalueen koko on noin 130 x 40-50 m ja se on keskellä peltoa. Löydöt ovat kvartsia.

Hinkka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alkkulanlammesta noin 400 m pohjoiseen. Paikka on savista peltoa Tolvilantien kaakkoispuolella, suon pohjoisrannalla, Hinkan talosta noin 220 m koilliseen. Pellon keskellä on iso maakivi, jonka lähiympäristöstä on pintapoimittu asuinpaikkaan viittaavat kvartsit.

Kuussalo (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kiviröykkiöt sijaitsevat Kyröskoskelle johtavan tien länsipuolella, Kuussalon talosta noin 200 m lounaaseen, matalalla kalliolla pellon reunassa. Röykkiöt ovat pyöreitä, toinen on matala ja toinen kupera muodoltaan. Kysymyksessä voivat olla peltoröykkiöt.

Grönlund (Hautapaikat)
Rautakautinen; Mahdollinen kalmisto sijaitsee Kyrösjärven Viljakkalanselän pohjoispuolella, Inkulansalmesta 600 m koilliseen etelään viettävässä rinteessä ent. Mäki-Heiskalan palstalla. Paikka on maantien ja talon välinen alue, joka on osittain peltoa osittain pihamaata. Kalmistosta ei näy maan pinnalle mitään. Paikalta on löydetty kupurasolki. Kohteessa on suoritettu pienialaisia kaivaustutkimuksia. Paikalta on todettu nauloja, palanutta kiveystä ja tulisijan paikka.

Marttila (932010003) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiöt sijaitsevat Parkanoon johtavan tien länsipuolella, Inkulansalmesta 2 km koilliseen.
Röykkiöt ovat kahtena ryhmäna. Röykkiö a sijaitsee kalliopohjalla, rinteessä. Toinen ryhmä b käsittää 4 kiviröykkiötä, jotka sijaitsevat lähekkäin toisiaan metsässä pienen pellon läheisyydessä.

Manninsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven Kyröskosken länsipuolella, lähellä rantaa sijaitsevan saaren kaakkoisrannalla, noin 2-4 m nykyisen vedenpinnan yläpuolella. Paikalta on löydetty kvartsi-iskoksia, liuskekeihäänkärjen katkelma sekä kvartsikaavin ja keramiikkaa. Vuoden 2013 inventointihavaintojen perusteella mj-alueen rajausta tarkennettiin.

Mäkelä (932010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven Humalahiedanlahden pohjukasta 250 m kaakkoon, Mäkelän talosta 600 m itäkoilliseen terassimaisella peltorinteellä. Maaperä paikalla on savea.
Löydöt paikalta ovat kaksi kvartsi-iskosta.

Särkkä (932010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven Pohjaslahdesta lounaaseen ja Hietaniemen (Särkän?) talosta 200 m länteen olevalla pellolla.
Paikalta on löydetty kvartsikaavin ja -iskoksia.

Ahrikkala (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Kyrösjärven Kirkkojärven eteläpuolella, Ahrikkalan talosta 400 m itään, länteen viettävällä peltorinteellä.
Paikalta on mm. kirkkomaata laajennettaessa löytynyt pronssinen ketjunkantaja. Alueella on suoritettu kaivaustutkimus vuonna 1914. Palaneiden kivien ja hiilen lisäksi löydettiin mm. saviastianpaloja, poltettu luu ja palamatonta luuta sekä jäännöksiä mahdollisesta puuarkusta, jossa oli päissä ja eteläreunalla "kivilaidat".
Alakohteeksi merkitty noin 100 metriä muinaisjäännösalueen rajauksesta luoteeseen löytynyt ns. massiivisen rannerenkaan katkelma (metallinetsintälöytö, huhtikuu 2020).

Hirvikoski (932010008) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ylöjärvelle johtavasta tiestä 400 m itään, Hirvikosken talosta 200 m kaakkoon itään, Hirvijärveen viettävän pellon terassilla. Löydöt paikalta ovat kouru- ja tasataltat, vasarakirves ja kvartsia.

Ihantola (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Kiviröykkiöt sijaitsevat Kyrösjärven Humalahiedanlahdesta 200 m koilliseen sekametsässä.
Röykkiöistä ei ole muuta kuvausta kuin, että ne ovat hautaröykkiöitä.

Riihikoski (932010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Lopenkulmalla, Kolmiloppijärvestä lounaaseen, Riihikosken talon etelä-, kaakkoispuolella olevan pellon lounaisrinteellä. Paikalta on löydetty reikäkiven teelmä ja monisärmäisen hioimen teelmä. Maaperä on hiekansekaista multaa.

Vilpeenharju (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiö sijaitsee Kyrösjärven rannasta 450 m itään, ja Hämeenkyrön - Viljakkalan -tiestä 60 m länteen, Kyrösjärveen laskeutuvalla sorapohjaisella mäntykankaalla. Lapinrauniota muistuttava röykkiö on pyöreä, halkaisijaltaan 5 m. Se on matala ja täysin ehjä.

Ahvenusjärvi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Kyröskoskelta Lavajärvelle vievästä tiestä 1 km etelään, Ahvenusjärvestä 150 m itään, soiden keskellä, kangasmaalla. Ajoitukseltaan epämääräinen röykkiö on kekomainen, pyöreä ja halkaisijaltaan 3 m. Korkeutta sillä on 1 m. Se on sammaloitunut ja jäkälöitynyt.

Uittosalmi (933010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ukonselän eteläpuolella Uittosalmi-Kolho -tien pohjoispuolella, Uittosalmen sillasta noin 120 m itään.
Etäisyys rannasta on 50-90 m. Kohteen itäpuolella kulkee Ruokosenniementie. Asuinpaikan kaakkoispuolella on omakotiasutusta.
Niemi, jolla asuinpaikka sijaitsee on ehkä ollut esihistoriallisena aikana saarena. Paikalta löydetyt kiviesineet, kourutaltta ja tasataltta ovat tien pohjoispuolelta, tienojan kohdalta. Lisäksi alueelta on kaksi kvartsi-iskosta. Kohteen laajuudeksi on arvioitu noin 180 x 40 m.

Nuijanniemi (Hautapaikat)
Rautakautinen; Lapinraunio sijaitsee Tarjanneveden itärannalta pistävän Nuijanniemen luoteisniemekkeessä, Makkoskyläntieltä 1,4 km länteen. Niemekkeelle vie Nuijaniementie.
Röykkiö on kalliolla noin 30 m rannasta. Röykkiö on sammaloitunut, kooltaan 5 x 3 m. Röykkiö on tutkittu ja entisöity vuonna 1970. Röykkiöstä on löytöinä rannerengas ja kierresormus, nuolenkärjen ruoto ?, rautaesineen muruja, saviastianmuruja, hiiltä ja palanutta luuta.

Sirola (933010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pohjaslahden länsirannalla, nyk. aution Sirolan talon umpeenkasvaneella peltorinteellä.
Pellon lounaisosa on melko tasaista. Pellon keskiosassa maasto alkaa laskea koilliseen. Löydöt paikalta ovat kivitaltta, hiottu liuskeenpala ja 2 kvartsi-iskosta.
Vanhan pellon luoteisreunaa pitkin kulkee sammaloitunut kiviaita. Se on noin metrin levyinen ja 60-70 cm korkea. Pellon itäpuolella on kolme peltoröykkiöitä.

Niemelä (933010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Majajärven ja Taivaljärven välisellä kannaksella hiekkapellolla Niemelän talon pohjoispuolella. Löydöt paikalta ovat kiviesineen kantakappale ja 4 kvartsi-iskosta. Vuoden 1999 inventoinnissa kaivettiin koekuoppia ja löydettiin yksi kvartsin siru.

Kirkkosalmi (933010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee ns. Vilppulanreitin varrella, Kirkkosalmen pohjoisrannalla.
Kohteeseen kuuluu itäinen ja läntinen alue. Itäinen alue on salmeen työtyvällä niemellä rantatasanteen päällä. Kirkko sijaitsee niemen keskiosassa. Kirkosta noin 100 m luoteeseen on huoltorakennus. Sen pohjois-luoteispuoleiselta terassilta on läntinen löytöalue. Siitä löydettiin vuoden 1999 inventoinnissa kvartsiesine, -iskoksia ja palanutta luuta.
Vuoden 2010 inventoinnissa löydettiin kaksi kvartsin kappaletta itäisen ja läntisen alueen välistä, jyrkästä törmästä valuneesta hiekasta.

Poukantie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ajosjärven ja Huutoselän välisellä kannaksella, pienen ojan itärannalla, Poukanniemen molemmin puolin. Maasto on tasaista ja laskee loivasti lounaaseen. Perunamaa, josta on löydetty tasataltta sijaitsee Tukian talon kaakkoispuolella. Perunamaalta ja talon lounaispuolelta löydettiin vuoden 1999 inventoinnissa kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Myös tien kaakkoispuoen pellolta löydettiin kvartsi-iskoksia. Asuinpaikan kulttuurikerros on osittain tuhotunut peltotöissä.

Lampisenniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lampisenniemen lounaisrannalla, Konisalmen luoteispuolella.
Asuinpaikkaan liittyvät löydöt, kvartsi-iskokset löytyivät rantahietikolta, kahden pienen, kivikkoisen niemekkeen välistä, vedenrajasta ja veden alta. Asuinpaikkaa on myös rantaterassilla ja -rinteellä noin 70 m pituisella alueella, jonka yläraja on 20 m etäisyydella rannasta. Maaperä paikalla on hietaa/hiesua.

Lampisenniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lampisenniemen etelärannan keskiosassa, pienellä niemekkeellä sen molemmin puolin, Konisalmen koillispuolella.
Inventoinnissa poimittiin noin 200 m matkalta kvartsi-iskoksia vedenrajasta ja veden alta. Asuinpaikka jatkuu rantaterassilla ja -rinteellä, noin 30 m etäisyydellä rannasta. Maasto laskee loivasti järveen muodostaen paikoin rantatörmän. Asuinpaikan länsirajana on melko korkea ja jyrkkä järveen viettävä rinne.

Keskikoski (933010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kotaselän pohjoisrannalla, Keskikosken alapuolella, Koskenahon talosta 220 m etelälounaaseen . Asuinpaikkalöytöjä, kvartsikaavin ja -iskoksia poimittiin vedenrajasta ja veden alta, mutta asuinpaikka jatkuu rantaterassilla ja -rinteellä. Sen laajuus on 130 x 25-30 m. Alue kasvaa sekametsää.

Kiviniemi (933010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivilahden ja Heposelän välissä, Kiviniemen talon lounaispuolella olevalla etelään niemenä työntyvällä harjanteella ja toisella pienemmällä, talon kaakkoispuolella olevalla niemekkeellä. Kohteiden laajuus on 220 x 60 m ja 120 x 40-60 m. Pintapoiminnassa alueelta löydettiin kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Löytöjä tuli koko niemen alueelta.Samalta alueelta on aikaisemmin löydetty kaksi kivitalttaa.

Valkama (933010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ajosjärven länsirannalla, Valkaman talosta 400 m kaakkoon pellolla sekä pellon ja rannan välisellä alueella. Kohteen laajuus on 100 x 50 m. Inventoinnissa pellon itäreunalta poimittiin kvartsi-iskoksia. Löytöalueen eteläpuolella on jyrkähkö etelärinne. Maaperä on hiesua, paikoin savea ja löytöalueen eteläosassa hiekkaa. Paikalta on aikaisemmin löydetty reikäkivi, joka on joutunut hukkaan.

Uustalo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pellolla, loivasti etelään ja lounaaseen viettävällä hiekkarinteellä, Uustalosta 100 m kaakkoon ja Koivujärventiestä 150 m kaakkoon. Kvartsi-iskoksia on löydetty 100 x 20 m laajuiselta alueelta. Samalta alueelta on mahdollisesti löydetty aikaisemmin reikäkivi (KM 10764).

Toivila (933010014) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Soilunvuolteen länsirannalla, Toivilan talon itä-kaakkoispuolella olevalla pellolla.
Talosta noin 160 m itään rantasaunan eteläpuolella olevalta pellolta on löydetty poikkikirves (KM 13188). Asuinpaikkaan liittyvät kvartsi-iskokset löytyivät 20-50 m leveältä rantaviivaa pitkin kulkevalta vyöhykkeeltä 270 m matkalta. Asuinpaikan eteläosassa on korkea mäki, josta myös löydettiin asuinpaikkaan liittyviä kvartsi-iskoksia.

Ruissaari (933010015) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muinaisjäännökset sijaitsevat Hongonselän ja Kasilanselän välisen salmen itäpuolella olevan Ruissaaren lounaisrannalla.
Asuinpaikka sijaitsee saaren lounaisrannalla, kalliopohjaisella mäellä. Sen laajuus on 55 x 15 m. Alue kasvaa harvaa mäntymetsää. Löydöt paikalta olivat kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.
Lapinraunio sijaitsee asuinpaikan länsireunalla. Röykkiön koko on 6 x 5 x 0,3 m. Se on muodoltaan soikeahko ja sammaloitunut.

Vanhakylä (933010016) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pellolla, Hongonniemen länsirannalla, pitkällä pohjoisetelä-suuntaisella harjanteella, niemen kapeimmalla kohdalla, Huopionlahden ja Kasilanselän välisellä noin 300 m leveällä kannaksella. Maasto viettää länteen ja itään.
Kvartsi-iskoksia löydettiin noin 340 x 80 m laajuiselta alueelta. Asuinpaikan länsirajana on tie ja itärajana oja.

Routtusaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiön jäännökset sijaitsevat Vaskiveden Oikanselän itäosassa Oraniemen länsipuolalla pienen korkean kallioluodon huipulla. Paikalla on jäljellä röykkiön pohja.

Oraniemi (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Röykkiöt sijaitsevat Vaskiveden itärannalla, yhtenä rivinä Oraniemen pohjoisosasta kohti etelää.
Suurin röykkiöistä näkyy Oikanselälle. Se on rannasta noin 50 m, avoimella paikalla. Röykkiö on pyöreähkö halkaisijaltaan 10 m ka korkeudeltaan noin metrin. Keskellä röykkiötä on suuri silmäkivi sekä pari muuta kiveä, joiden ympärille se on rakennettu. "Hiidenkiuasmaista" röykkiötä on hajotettu useista paikoista. Edellisen röykkiön pohjoispuolella on noin 4 m pitkä ja 1,4-1,7 m leveä kehämäinen latomus, jonka keskus on kivetön. Kehäkivet ovat kookkaita. Kehän suunta on pohjois-etelä. Etelän puolelta latomus on avoin. Oraniemen kallion päässä, edellisestä noin 20 m pohjoiseen on hiukan epämääräinen kehänmuotoinen kiveys. Sen halkaisija on 5 m. Kiveys on koottu erikokoisista kivistä. Ensin mainitusta, isoimmasta röykkiöstä noin 40 m etelään on alempana matala kehämäinen kiveys. Se on muodoltaan pyöreä. Sen halkaisija on 5 m ja korkeus 30-40 cm. Edellisen viressä hiukan ylempänä on matala röykkiö. Sen rajat ovat epämääräiset, mutta halkaisija on noin 4 m. Kaikkia on pengottu jonkin verran. Edellisestä 10 m etelään on epämääräistä kiveystä, jonka tarkkaa luonnetta ei voi sanoa.

Haapasalmi (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Hautaröykkiö sijaitsee Vaskiveden Saviselän itärannalla tasaisella kalliolla jyrkänteen yläpuolella, lähellä rantaa.
Röykkiön halkaisija on 8 m ja korkeus 0,70 m. Keskellä on laaja kuoppa, joka ulottuu pohjaan asti.

Hakala (936010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vaskiveden Härkäselän Härkösenlahdesta 600 m lounaaseen ja Hakalan talosta 200 m kaakkoon loivalla lounaisrinteellä, osittain pellolla, ja osittain metsässä. Vuoden 2009 inventoinnin mukaan paikka on metsittynyttä peltoa.

Yli-Tulijoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Toisveden Liedenpohjan Syvälahden länsirannalla loivalla etelärinteellä metsässä.
Paikka on Yli-Tulijoen talosta 300 - 400 m kaakkoon. Löydöt paikalta ovat keramiikan pala ja 6 kvartsi-iskosta.

Pöykkysaari (936010007) (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Hautarauniot sijaitsevat Tarjanteessa olevassa pienessä, eteläpäästään jyrkkärantaisessa kalliosaaressa Ruoveden ja Virtain rajalla. Saarta Topelius nimittää Maamme-kirjassa Munkholmaksi.
Röykkiö a on saaren korkeimmalla kohdalla, ja sen pohjoisosaan on pystytetty pitäjien rajapyykki. Röykkiön koko on 10 x 15 m. Edellisestä 5 m pohjoiseen on ollut osittain hävitetty röykkiö b, halkaisijaltaan 10 m. Sen kivet on tutkimusten jälkeen jätetty kehäksi entisen röykkiön paikalle. Röykkiö c on saaren luoteispäässä alemmalla kalliolla, 150 m luoteeseen rajapyykistä. Röykkiötä c on kaiveltu useista kohdin kuopalle, halkaisija on nykyisin 15 m. Röykkiöt b ja c sijaitsevat Virtain puolella. Kohde a on Ruoveden puolella, nro 32.

Majakallio (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Röykkiö sijaitsee Tarjanneveden Monoslahden suun itärannalla, Majakalliolla, 30 m rannasta.
Röykkiön halkaisija on 3,5 m ja siinä on reunakehä.

Mämminsaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiven- ja maansekaiset röykkiöt sijaitsevat Tarjanteen pohjoisrannalla sijaitsevan metsäisen luodon etelärinteellä, kivikkoisella maalla. Suurin röykkiöistä on kumpumainen, pyöreä. Sen halkaisija on 4-5 m ja korkeus 50-80 cm. Muut röykkiöt ovat lähellä rantaa, pieniä, lähes nelikulmaisia, mahdollisesti kiukaita. Röykkiöiden lähellä on vielä vuonna 1930 erottunut kalasaunan pohja. Mämminsaari, tunnettu myös nimellä Ruununkari, on vielä 1600-luvulla ollut Laukon kartanoon kuuluva kalastuspaikka (Kärki, Hist. Aikakauskirja 1920, s. 90).

Heinäaho (936010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Toisveden lounaisrannalla, Herraskosken kanavasta 800 m kaakkoon, Heinäahon talosta kaakkoon lounaaseen viettävällä hiekkamoreenipellolla.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia. Inventoinneissa 2003, 2009 ja 2011 ei ole havaittu uusia löytöjä.

Niemi (936010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Toisveden Liedenpohjan Syvälahden koillispuoella, Niemen talosta 200 m länteen hiekkakuopan reunoilla ja osin naapuritontilla.
Löydöt paikalta ovat luun siruja ja kvartseja.

Syvälahti (936010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Toisveden Liedenpohjan Killinniemen pohjoisosassa, Syvälahdesta länteen. Kohde on laaja-alainen asuinpaikka kaakkoon viettävällä, hiekkapohjaisella rantatörmällä. Paikalla syksyllä 2004 suoritetussa koekaivauksessa todettiin asuinpaikkaa kolmella eri tasolla: 108 m korkeudella olevalla tasanteella, sen alapuolella olevalla 105 m terassilla sekä 103 m terassilla.
Löydöt paikalta ovat saviastianpaloja, palanutta luuta, kvartsiesineitä ja -iskoksia.

Keskinen A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Toisveden Liedenpohjan lahden itärannalla Keskisen talon hiekkapohjaisen pellon terassilla.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Keskinen B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Toisveden Liedenpohjan itärannalla Keskisen tilan itään viettävän hiekkapohjaisen pellon terassilla.
Löydöt paikalta ovat kvartseja ja luun siruja.

Keskinen C (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Toisveden Liedenpohjan lahden länsirannalla Keskisen talon itään viettävän pellon terassilla, hiekkamaalla. Kohde 14 Keskinen B sijaitsee 80 m etelään.

Ala-Purra (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vaskiveden Antianlahdesta länteen Ala-Purran talosta koilliseen olevalla itään viettävällä moreeni- ja hiekkamaalla.

Telasto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vaskiveden Riihiniemessä Telaston talon itäpuolella olevalla lounaaseen viettävällä hiekkapohjaisella pellolla.

Kangas-Heikkilä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Orivedeltä Virroille johtavan tien länsipuolella Majajärvestä itään entisellä viljelysmaalla, metsittyneessä hiekkapohjaisessa rinteessä. Kangas-Heikkilä 1 on sijainnut tästä paikasta 100 m pohjoiseen. Esineet paikalta ovat 2 kvartsikaavinta, pii-iskos ja kvartsi-iskoksia.
Kohteen rajaus on arvio.

Majaniemi (936010019) (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Röykkiöt sijaitsevat Tarjanneveden Joutsenselän luoteisosassa lähellä niemenkärkeä, kalliopohjalla.
Lapinraunio 1 on pyöreä, halkaisijaltaan 4 m. Sen keskeltä on kaatunut kaksi puuta, mikä on nostanut kiveystä paikaltaan. Raunion 2 halkaisija on 5 m, keskellä on pyöreä, halkaisijaltaan 2 m oleva kuoppa. Osa niemestä on kaavoitettu loma-asunnoille.

Herraskylä (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Toisveden Harmaanlahdessa, kallion päällä.
Röykkiö on muodoltaan soikea ja kooltaan 6 x 10 m. Sitä on joskus purettu, ja kiviä levitelty ympärille. Röykkiön pohjoispää on matalampi kuin eteläpää, jossa on korkeampi kivikasa. Röykkiön reunakivet ovat näkyvissä. Kysymyksessä voisi olla myös rakennuksen perusta.

Uurainen Ruokosjärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviröykkiöt sijaitsevat Kotalasta Kuusijärvenperälle johtavasta tiestä 150 m itä- koilliseen, Ruokosjärvestä 400 m itään tiuhassa kuusimetsässä ja heinittyneellä hakkuualueella. Röykkiöt ovat hyvin erikokoisia ja -muotoisia. Joukossa on kaksi pitkulaista kivikehää. Osa jäännöksistä voi olla peräisin historiallisen ajan rakennuksista, osa voi olla peltoraunioita.

Majasaari 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Vaskiveden Oikanselän kaakkoisosassa Majasaaren rehevässä länsiosassa, 20 m Vaskiveden rannasta. Röykkiö on kekomainen, halkaisijaltaan 3 m ja korkeudeltaan 1,5 m. Röykkiön kivet ovat hieman irtonaisia sammaleen alla. Röykkiö sijaitsee ympäristöään hieman tasaisemmalla ja vähäkivisemmällä, osin hiekkapeitteisellä kalliopohjalla. Ympäristöön tehdyistä koekuopista ei havaittu kulttuurikerrosta.
Röykkiön koillispuolella noin 2 metriä on iso kivi jossa on tulenpidon aiheuttamaa rapautumista.
Tarkemmin ajoittamaton röykkiö on todennäköisesti eräpirtin kiuas.

Majasaari 2 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kiviröykkiö sijaitsee Vaskiveden Oikanselän kaakkoisosassa olevan Majasaaren länsiosassa, 20 m Vaskiveden rannasta, ja 160 m kaakkoon kesämökistä, veteen viettävässä rinteessä. Kyseessä on ns. kraateriröykkiö. Sen halkaisija on 4,5 m. Kohteesta 50 m kaakkoon on kivistä koottu vanha rajakivi.

Majasaari 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Vaskiveden Oikanselän kaakkoisosassa Majasaaren lounaisosassa, kaakkoon viettävän rinteen laella, 60 m rannasta. Röykkiöt sijaitsevat samassa linjassa noin 5 m etäisyydellä toisistaan. Röykkiöiden 1 ja 2 halkaisija on 3,5 m ja korkeus 0,5 m. Kolmas röykkiö on epämääräisempi. Röykkiöitä peittää paksu turve. Ne ovat tarkemmin ajoittamattomia, ja liittyvät mahdollisesti rakennuksiin.

Majasaari 4 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiö sijaitsee Vaskiveden Oikanselän kaakkoisosassa olevan Majasaaren länsiosassa, peruskallion päällä. röykkiön halkaisija on 4 m ja korkeus 0,3 m. Röykkiö on tehty halkaisijoiltaan 20 - 80 cm kokoisista kivistä. Jäkälöityneen röykkiön pohjoisreunassa kasvaa läpimitaltaan 40 cm. mänty.
Sijainnin ja rakenteensa perusteella kyseessä on esihistoriallinen, todennäköisesti keskisen ja nuoremman rautakauden hautaröykkiö, lapinraunio.

Riistaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vermasjärveen pistävän niemen länsiosassa, Riistaniemen talosta 175 m luoteeseen rantaa kohti myöntyvällä tasanteella.
Löydöt paikalta ovat palanutta luuta ja kvartsia.

Haaparanta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Pengonpohjan lahden pohjoisrannalla, Myllylahden perukassa, siihen laskevan puron itäpuolella, kesämökkialueella. Paikka on Kyrönlahti-Länsi-Teisko -tien eteläpuolella, vanhalla kasvimaalla, joka on aikaisemmin ollut peltona. Kohteesta on löydetty kvartsi-iskoksia ja isketty kvartsinkappale. Vuoden 2000 inventoinnissa todettiin alueella kasvavan heinää ja marjapensaita. Muinaisjäännöksen laajuudeksi on arvioitu 25 x 20 m löytöjen levinnän ja topografian perusteella.

Jokelantörmä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Pengonpohjan lahden pohjoisrannalla, Mikkolan talon luoteispuolella. Paikka on Kyrönlahti-Länsi-Teisko -tien luoteispuolella lounaaseen viettävän hiekkarinteen yläosassa, viljelysmaalla. Kohteen pohjois- ja koillispuolella on kalloinen mäki. Paikalta on löydetty kvartsiesineitä ja -iskoksia.

Kankaantörmä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Pengonpohjan lahden etelärannalla, Kyrönlahdesta Kuljulle vievän Parmaniementien pohjoispuolella olevalla viljelysmaalla, Tyrkön talon pohjois- ja koillispuolella.
Asuinpaikka on kolmena pesäkkeenä. Laajin, keskimmäinen löytöalue on pellolla Tyrkön talosta noin 350 m koilliseen rannalle vievän Salmentien molemmin puolin. Paikalta on kvartseja ja palanutta luuta.
Itäinen löytöalue sijaitsee Salmentien eteläpuolella olevalla metsäniemekkeellä ja sen lounaispuoleisella pellolla. Paikalla on havaittavissa vanhaa rantatörmää. Kohteesta on kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.
Läntinen löytöalue sijaitsee Salmentien luoteispuolella peltorinteellä ja -saarekkeessa, Tyrkön talosta noin 220 m pohjoiskoilliseen. Löytöinä paikalta on kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja kivilajiesineitä. Koekaivauksessa kohteessa on myös havaittu nokimaaläikkä ja punaokraläikkiä. Hiekanotto on tuhonnut muinaisjäännöstä.

Kaskilahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Kaskilahden etelärannalla, noin 50 m rannasta ja Kuruntieltä noin 200 m koilliseen entisellä viljelysmaalla. Paikka on nykyisin kesämökkialuetta.
Maasto viettää jyrkästi Kaskilahteen päin. Asuinpaikan pohjoisosa on tasaista ja matalaa. Maaperä on savea/hiesua. Kivikautiseen asuinpaikkaan liittyvät löydöt, kvartsikaapimet ja -iskokset sekä pii- ja liuskeiskokset on poimittu noin 130 x 50 m laajuiselta alueelta mökkitieltä lähtien luoteisen suuntaan lähelle peltoniemekkeen kärkeä. Vuoden 2000 inventoinnissa ei havaittu uusia löytöjä.
Vuoden 2023 valvonnassa kiinteän muinaisjäännöksen koillispuolelle kaivettiin koneellisesti tielinja ja pienehkö parkkialue. Valvonnan aikana ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Jokipohja (980010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Vahantalahden rannalta ja Kuruntieltä 1,7 km länteen Vahantajokeen laskevan puron pohjoisrannalla viljelysmaalla. Paikka on muinaisen lahden luoteisrannalla.
Kohde on Jokipohjan talosta 80 m kaakkoon olevalla hiesu/savipellolla, vanhan peltotien itäpuolella. Asuinpaikkaan liittyviä löytöjä, kvartsiesineitä ja -iskoksia on kerätty peltotieltä alkaen metsänreunaan asti.

Pikkulampi (980010008) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Vahantalahden luoteisperukassa olevan Pikkulahden pohjoisrannalla viljelysmaalla, Kuruntien itäpuolella. Paikka on pienen mäen järvenn viettävällä etelärinteellä. Asuinpaikkaan liittyvät löydöt, kvartsi-iskokset on poimittu noin 75 x 30 m laajuiselta alueelta rinteestä.

Kuusela (980010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Vahantalahden länsirannasta noin 80 m olevalla hiesu-savipellolla ja metsäniemekkeen reunalla Kuruntien länsipuolella. Paikka on muinaisen lahden pohjoisrannalla.
Peltoon on paikoin istutettu lehtipuuntaimia. Asuinpaikkaan liittyvät löydöt on poimittu 50 x 50 m laajuiselta alueelta pellolta ja metsänreunasta. Vuoden 2000 inventoinnin yhteydessä kaivettiin metsänreunaan koekuoppia, joissa todettiin säilynyttä kulttuurikerrosta.

Simola Rantavainio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Mutalanlahden luoteisrannalla, rannasta noin 50 - 60 m:n päässä ja Simolan talosta 60 m koilliseen pellolla Kuruntien koillispuolella.
Asuinpaikkaan liittyvät löydöt, kvartsiesineet ja -iskokset on poimittu savipeltorinteeltä, pohjoi-etelä-suuntaisen peltotien itäpuolelta 100 x 15 - 20 m:n laajuiselta alueelta.

Marttilanperä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Lempiäniemen kaakkoisrannalla, Runsaan talosta noin 600 m itäkoilliseen pellon kaakkoiskulmassa eteläkaakkoon viettävällä savi/hiesupellolla. Rantavyöhykkeeellä on kesämökkejä. Asuinpaikka rajoittuu idässä Hannanhaantiehen, etelässä kohteen rajana on pellonreuna. Asuinpaikkaan liittyvät löydökset, kvartsi-ja kivilaji-iskokset sekä kvartsiesineet on löydetty 60 x 25 m:n laajuiselta alueelta.
Vuoden 2018 viemärilinjan konekaivuun valvonnanyhteydessä ei havaittu merkkejä kiinteistä rakenteista.

Petäjäniementörmä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Vahantalahteen laskevan ojan pohjoisrannalla, järvenrannasta 50 m loivalla. Paikka on pellon lounaisrinteellä Lahtelan talosta noin 500 m lounaaseen. Asuinpaikkaan liittyvät löydöt, kvartsi-iskokset on poimittu noin 50 x 30 m:n laajuiselta alueelta. Länsirajana on pellonreuna ja itärajana tie.

Ollila Kotivainio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keijärven itärannalla, pienen lahden pohjukassa, peltotien ja Eerolaan vievän tien välisellä pellon etelälounaisrinteellä, Ollilan talosta 350 m länsiluoteeseen. Paikka on talosta rantaan vievän peltotien pohjoispuolella. Maaperä on hietaa. Asuinpaikan laajuus on 90 x 30 m. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia, liusketaltan katkelma sekä keramiikan pala, joka saattaa olla nuorempi (rautakautinen). Jostakin Ollilan talon pellosta on löydetty myös poikkikirves.

Törmävainio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Vahantalahteen laskevan ojan itärannalla, Kuruntiestä 0,7 km itään. Paikka on terassilla, muinaisen lahden itärannalla vanhalla pellolla, nykyisestä rantaviivasta noin 80 m kaakkoon. Asuinpaikkaan liittyvät löydöt on poimittu melko jyrkän rinteen läpi pituussuunnassa kulkevan tien itäpuolelta metsitetyllä pellolla, jossa maasto viettää loivasti länteen. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja 2 tasatalttaa.

Lamminpelto (980010022) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näsijärven Vahantalahden luoteispohjukan koillisrannalla, Kuruntiestä Lempiäniemeen vievästä tiestä 200 m lounaaseen. Paikka on rannasta noin 30 m päässä lounaaseen viettävällä rinteellä ja peltoalueella. Asuinpaikkaan liittyvät löydöt, kvartsiesineet ja -iskokset ovat noin 30 x 30 m laajuiselta alueelta. Maaperä paikalla on hiesu/savea.
Asuinpaikasta noin 100 m kaakkoon on järven rannalla historiallisen ajan talon jäännöksiä.

Vyhtyläisenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Laakonselän koillisrannalla, Vyhtyläisenniemen keskiosassa vanhalla viljelysmaalla, joka on suurimmaksi osaksi metsitetty.
Asuinpaikan koko on 120 x 50 m. Sen eteläpuolella on jyrkkä rinne. Paikka on aikoinaan sijainnut niemen eteläkärjessä, kapean salmen rannalla. Nykyään alue on omakotitalon ja huvilan pihapiirissä. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja palaneita luita.

Mikkola (980010024) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Ylöjärven keskustassa, Tampere-Vaasa tiestä noin 50 m kaakkoon ja Keijärven rannasta 170 m lounaaseen, Mikkolantien varrella puutarhassa ja tiealueella. Kalmistosta ei ole maanpäällisiä merkkejä näkyvissä, ja siellä on ruumis- ja polttohautauksia. Ne ajoittuvat viikinki- ja ristiretkiaikaan. Kalmisto on suurimmaksi osaksi tutkittu, mutta muinaisjäännöstä on mahdollisesti vielä jäljellä Mikkolan talon pihapiirissä ja lähiympäristössä Vaasantien ja Mikkolantien välisellä alueella.

Pirunvuori (980010025) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Näsijärven Perttulanlahden luoteisperukasta noin 350 m luoteeseen ja Perttulan talosta noin 400 m pohjoiseen, jyrkkärinteisen Pirunvuoren länsijuurella. Röykkiöt ovat loivalla lounaisrinteellä metsäpolun molemmin puolin. Paikalla on erikokoisia ja -muotoisia kiviröykkiöitä. Osa röykkiöistä on mahdollisesti viljelysröykkiöitä ja yksi saattaa olla soranoton yhteydessä syntynyt kiveys. Röykkiöiden ajoitus on epävarma.
Inventointi 2009: isojakokartat eivät anna mitään viitettä jäänteiden funktiosta – röykkiöt sijaitsevat kahden kylän rajalla.

Intti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Pengonpohjan lahden luoteisrannalla, kaakkoon pistävässä niemessä. Paikka on Kyrönlahti-Länsi-Teisko-tiestä ja Intin talosta noin 300 m kaakkoon. Asuinpaikan eteläpuolella on itä-länsi-suuntainen mökkitie ja koillispuolella on sekametsää kasvava mäki. Kohde on savi/hiesupellolla. Paikan laajuus on 150 x 70 m. Löydöt kohteesta ovat tasataltta, kvartsikaapimia ja -iskoksia.

Hempura (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Pengonpohjan Kyrönlahden itärannalla hiesupellolla, kaakkoon viettävällä rinteellä, Hempuran talosta 300 m länsilounaaseen. Paikka on aikoinaan sijainnut pienen lahden pohjoisrannalla. Asuinpaikkaan liittyviä löytöjä, kvartsi-iskoksia tuli 70 x 60 m:n laajuiselta alueelta vesijätömaan ja hiesumaan rajalta etelässä ja kaakossa.

Haapasaari (980010028) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Pengonpohjan etelärannan vieressä olevan Haapasaaren etelärannalla, Väinölän talosta 50 m kaakkoon sekametsää kasvavalla rantaterassilla.
Kohteen laajuus on 50 x 20 m. Maasto paikalla on tasaista hiekkamaata. Alueella on vanhojen pelto-ojien jälkiä ja muutamia mahdollisia viljelysröykkiöitä. Asuinpaikan etelä- ja itärajana on terassinreuna, itäpuolella on vanha lato. Löydöt paikalta ovat saviastianpaloja, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Anttila (980010029) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Taivalpohjan Anttilanlahteen laskevan puron koillispuolella hiesupellolla suonotkoon viettävällä rinteellä. Paikka on rantaa pitkin kulkevan Ansaniementien länsipuolella, Anttilan talosta 230 m lounaaseen. Asuinpaikkaan liittyviä löytöjä, kvartsiesineitä ja -iskoksia on pellon alareunan ja 103 m korkeuskäyrän väliseltä alueelta. Asuinpaikan pohjoisosan laajuus on 250 m x 60 m ja kaakkoisosan 150 m x noin 50 m.

Pohjankylä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Mutalanlahden rannalla, luoteis-kaakkois-suuntaisen harjanteen loivalla lounaisrinteellä olevalla hiesupellolla, Vesan ja Pietilän taloista ja kylätiestä noin 500 m etelään.
Löytörikkain, läntinen alue, josta on kvartsi-iskoksia, piitä ja palanutta luuta on laajuudeltaan 180 x 50 m. Sen lounais-luoteis-puolella kulkee mökkitie. Alueen itäreunasta noin noin 50 m itäkaakkoon olevalta pellolta on kvartsi-iskos ja -ydin. Ensin mainitulta alueelta 100 m itään pellon lounaisreunalta on kaksi kvartsi-iskosta.

Kotikallio (980010031) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Vahantalahden ja Hämeenkyrön Lavajärven välisellä ojannotkoon viettävällä etelä- ja eteläkaakkoisrinteellä, hiesupellolla. Paikka on Viljakkalan tiestä ja Tampere-Parkano -radasta 0,8 km koilliseen.
Asuinpaikkaan liittyvät löydöt, kvartsi-iskokset ja -kappaleet, ovat noin 70 x 50 m laajalta alueelta peltokielekkeen itäpuolelta, lännessä aina talolta asti.

Veittijärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Veittijärven pohjoisrannalla, rantaa pitkin kulkevasta tiestä noin 15-20 m luoteeseen ja Veittolan talosta 140 m kaakkoon hiesupellolla, metsän laidassa loivalla kaakkoisrinteellä.
Asuinpaikkaan liityvät löydöt, kvartsikaavin ja -iskoksia tulivat peltosaarekkeen ja pellon koillisreunan väliseltä alueelta. Aikaisemmin paikalta on liuskekeihäänkärki. Asuinpaikan laajuus on noin 40 x 20 m.

Otavanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärveen pistävän Otavanniemen etelärannalla, Otavannokanpolusta 50 m kaakkoon sekametsää kasvavalla rantaterassilla. Maaperä on hiekkaa. Terassin päälle on kaivettu mahdollisesti vesijohto. Suurin osa muinaisjäännöksestä on tässä yhteydessä tuhoutunut. Löydöt paikalta ovat keramiikkaa, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Kohteen laajuus on 40 x 20 m.

Runsas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Laakonselän pohjoisrannalla, Lempiäniemen eteläpuolella talosta noin 200 m lounaaseen hiesupellolla, rantaterassilla.
Asuinpaikan länsipuolella rantavyöhykkeellä on kesämökkitontteja.
Löydöt paikalta ovat kvartsiesine ja -iskoksia. Kohteen laajuus on 120 x 40 m.

Harvassalo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Harvassalon saaren koillisosassa, loivalla etelärinteellä ja tasaisella maalla.
Alueella on mäntymetsää. Kohteen alaraja on terassinreuna. Paikan läpi kulkee polku. Asuinpaikan laajuus on 50 x 50 m. Löydöt paikalta ovat keramiikkaa, kvartsi-iskoksia, palanutta luuta.
Saaren itäkärjessä, asuinpaikasta noin 80 m itään on navigointimerkki, joka on samalla Ylöjärven kunnan ja Tampereen kaupungin välinen rajamerkki.

Teerimäki (980010036) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven länsirannan rantaterassilla, kesämökin pihapiirissä ja vanhalla kasvimaalla, Sovelontiestä noin 15 m. Kohteen laajuus on 45 x 25 m. Sen etelä- ja kaakkoisrajana on jyrkkä rantarinne. Osa muinaisjäännöksestä on jäänyt talon alle. Kohteen itäpuolella on rantasauna. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.
Asuinpaikan vieressä on historiallisen ajan viljelysröykkiö ja kiviaita.

Tanikarinjärvi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Näsijärveen laskevasta pienestä Tanikarinjärvestä 110 m itään metsässä, korkealla paikalla.
Röykkiö on soikeahko, kooltaan 4,5 x 3,4 x 0,4 m. Röykkiön keskellä on maakivi. Osa kivistä on siiretty alkuperäisiltä paikoiltaan. Röykkiö on sammaleen peitossa.

Vasama (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Näsijärven rannasta noin 360 m eteläkaakkoon omakotitalon Hiekkalantie 44 pihapiirissä, kalliolla. Röykkiö on osittain tuhoutunut. Sen koko on 3,7 x 3,3 x 0,5 m. Röykkiö on sammaloitunut. Sen keskellä on kuopanne. Kuopan ympärillä olevat isot kivet moudostavat kehän, jonka halkaisija on 2 metriä. Röykkiöön tehtiin vuoden 2000 inventoinnin yhteydessä koekuoppa. Mitään löytöjä ei saatu.

Isonojan pelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 400 m Kokemäenjoesta kaakkoon ja vanhasta Kiikka-Keikyä -tiestä 100 m kaakkoon, länteen laskevalla peltorinteellä, joka on istutettu metsälle, koivulle. Paikalta on runsaasti kiviesineitä mm. kaksi liuskekirvestä, talttoja, kvartisesineitä ja -iskoksia.
Kohteessa suoritetun koekaivauksen perusteella asuinpaikka sijoittuisi pellon pohjoispuolen kaakkoisosaan. Kulttuurikerrosta, joka oli paksuudeltaan 2-10 cm todettiin paikoin kyntökerroksen alla. Paikalta ei ole löydetty keramiikkaa. Suomusjärven kulttuurin esinemuotoihin voitaisiin lukea yksi alkeellinen kives.

Rukkonkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kokemäenjoen etelärannalla, matalalla hiekkaharjulla, joka on hiekkakuoppa- ja peltoaluetta. Paikka on muinaisen saaren eteläranta.
Löydöt paikalta ovat kvartsia, saviastian reunapala, palanutta luuta ja palanutta savea sekä mahdollisesti myös tasataltta.

Koskenhaka (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiöt sijaitsevat Kokemäenjoen itärannalla Jaamalan talosta 500 m luoteeseen viljelemättömällä, pusikoituneella hakamaalla joen rannassa. Röykkiöiden rannan puolella on kesämökki.
Paikalla on kaksi kumpumaista röykkiöitä. Niiden halkaisijat ovat 6-8 m ja korkeutta niillä on 1-1,2 m. Toisen kummun laelle kaivetusta koekuopasta ilmeni, että röykkiö on kiven- ja maansekainen. Kohteesta ei ole löytöjä.

Riihimäki (988010004) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Röykkiöt, joita on jäljellä 10, sijaitsevat Kiikan läpi Kaankaanpäähän johtavan kantatien eteläpuolella ja Kokemäenjoen pohjoisrannalla vanhalla hakamaalla. Kalmiston koillispuolelle kantatien viereen on rakennettu vuonna 1999 kevyen liikenteen väylä.
Vanhimmat löydöt (miekka ja keihäänkärki) ovat kiviröykkiöstä vuodelta 1881 kohdasta, jossa nykyisin on liike- ja uimahallirakennus. Tämän kaakkoispuolella puistikossa on kymmenkunta kumpumaista röykkiötä. Röykkiöt ovat kiven- ja maansekaisia ja niiden halkaisijat ovat 3 - 5 m.
Vuosina 1984 - 1985 Turun yliopisto kaivoi yhden silmäkivellisen röykkiön ja sen ympäristöä. Röykkiöstä todettiin hautaukseen viittaavia merkkejä, mm. palanutta luuta. Paikalta on myös lähinnä asuinpaikkaan liittyviä merkkejä ja keskiaikaan ajoittuvia löytöjä, mm. brakteaatti ja lukon osa. Röykkiön hiilestä saatu radiohiiliajoitus 760+/-110 BP (Hel-2134) ulottuu kalibroituna 1000-luvulta 1300-ja 1400-luvun vaihteeseen.
1600-luvun maakirjakartan mukaan paikalla on sijannut myös Kiikan kylätontti. Osa kiveyksistä voi liittyä siihen.

Koppalainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiimajärven koillisosassa, uuden Pohjanmaantien länsipuolella, Koppalaisen talosta 100 m etelään, vanhalla hiekanottoalueella. Kuopan pohja on nykyisin peltona. On mahdollista, että kohde on kokonaan tuhoutunut hiekanotossa.
Vuoden 1950 inventointikertomuksen mukaan hiekkakuopan reunoissa oli kulttuurikerrosta tulisijoineen näkyvissä. Vuoden 2004 inventoinnissa ei paikalta löydetty mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. On kuitenkin mahdollista, että asuinpaikkaa on jäljellä ladon kohdalla. Paikalta on aikaisemmin löydetty pari saviastianpalaa ja kvartsia. Talon alueelta on löydetty useita kiviesineitä, kirveitä ja talttoja.

Teukkulan vuori (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kokemäenjoesta 400 m itään Teukkulan vuoren (peruskartassa Kukkulavuori) etelärinteellä piha-alueella ja perunamaassa. Viimeksi mainitusta on löydetty useita kiviesineitä, erityisesti hioimia, mutta myös esimerkiksi kivikirveen kappale.

Mottinen (988010008) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Huittinen-Tampere -tiestä 400 m luoteeseen, Kokemäenjoesta etelään Haukkavuoren itäkaakkoispuolella olevalla pellolla, Ala-Pappilan talosta 400 m etelään. Maaperä rinteellä on kivikkoista savea.
Paikalta on löydetty mm. hiottujen kiviesineiden kappaleita ja hioimia sekä palanutta savea. Paikalla vuonna 1933 suoritetuissa tutkimuksissa kohdetta pidettiin esineiden valmistuspaikkana.

Tervaportti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kokemäenjoen pohjoisrannalla, Toperin talosta 150 m länteen olevan kallioisen mäen peltorinteellä. Paikka on mäen ja peltoteiden välisellä alueella. Maaperä on savea.
Paikalta on löydetty kvartsia ja tasataltta sekä reikäkivi.
Asuinpaikan itäpuolella on kallioisen kedon laella autioitunut Villilän/Aarikkalan kylätontti, jossa on ollut 1600-luvun maakirjakartan mukaan kolme taloa.
Mäen luoteiskulmassa on vanha kivilouhos.

Voimalaitos 5 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kokemäenjoesta 100 m itään ja länteen ja voimalaitoksesta 125 m etelään olevalla vanhalla joentöyräspellolla, joen mutkassa.
Paikan luoteispuolella on kallio, josta maasto laskee länteen. Paikalta on löydetty kvartsiesine ja -iskoksia.

Markkula (988010016) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kokemäenjoen eteläpuolella, joen poukamasta lähtevän puron itäpuolisella penkereella, pellolla. Kohteen itäpuolella on Pajamäki.
Maaperä paikalla on savea. Paikalta on löydetty kvartsi-iskoksia ja taltta, joka on joutunut hukkaan.

Järä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kokemäenjoesta 700 m länteen Järän talon itä- ja kaakkoispuolella olevalla pusikoituneella pellolla ja metsässä.
Paikalta on löydetty muutamia kvartsi-iskoksia. Jostain tilan pelloilta on myös tasataltta.

Korpinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee lähellä Huittisten rajaa, Tampereen rautatiestä 1,6 km pohjoiseen, Korpisen talon etelä/länsipuolella olevalla pellolla, korvessa. Lähellä ei ole mitään vesistöjä.
Paikalta on löydetty kvartsi-iskoksia. Jostain talon alueelta on myös kaksi tasatalttaa.

Kikkelänmäki Selven (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Kikkelänjoen itäpuolella, rautatiestä hieman pohjoiseen, talon pihamaalla. Sen reunoilla on suuria kiviä, jotka muodostavat jonkinlaisen terassin. Pihamaan etelä-kaakkoispuolella maa viettää melko jyrkästi etelä-kaakkoon.
Alueelta on löydetty useita keihäänkärkiä ja miekanväistin. Paikalla vuonna 1986 suoritetussa tutkimuksessa löydetyt esineet, palaneet luut, pronssin kappaleet ja keramiikka viittaavat siihen, että pihamaalla olisi vielä jäljellä polttokalmistoa.
Vuoden 1644 maakirjakartan mukaan Kikkerlän kylätontti olisi sijainnut tämän paikan tuntumassa.

Niemelä (988010020) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kokemäenjoen pohjoisrannalla, 800 m Keikyän sillasta lounaaseen talon pihamaalla.
Paikalle kaivetuista koekuopista on löydetty rautakautiseen muinaisjäännökseen, asuinpaikkaan tai kalmistoon liittyviä löytöjä, savaistianpaloja, palanutta luuta ja palanutta savea (löytöjä ei ole luetteloitu).
Vuoden 1646 maakirjakartan mukaan paikalla on ollut kahden talon kylätontti.

Aittolahti (1000000327) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Salonsaaren pohjoisrannalla, lahden pohjukassa, rannasta noin 250 m etelään. Paikka on kallioiden välissä olevan jyrkän rinteen loivassa alaosassa, joka muodostaa tasanteen. Paikalta on löydetty metsänlaikutusvaoista kvartsi-iskoksia.

Putaja/Vähä-Lähteenmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee lähellä Kiikoisten rajaa, Pori-Tampere tiestä pohjoiseen ja Kiikois- eli Mouhijoesta 400 m pohjoiseen, Vähä-Lähteenmäen talosta 140 m kaakkoon pellolla olevalla terassimuodostelmalla. Sen molemmin puolin pellon reunoista on löydetty kvartsi-iskoksia.
Vähä-Lähteenmäen talon maalta on löydetty 1880-luvulla kivikirves. Talon suopellosta on löydetty vuonna 1913 poikkirves.

Pälä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kourajärven lounaisrannalla Pälän talosta noin 500 luoteeseen pellon reunassa olevalla terassimaisella muodostumalla (osa-alue A). Paikalta on kvartsi-iskoksia. Pälän talon maalta on aiemmin löydetty myös tasataltta (ks. kohde 1000007420). Itämeren rannansiirtymiskronologian perusteella asuinpaikka ajoittuu todennäköisesti mesoliittisen kauden keskivaiheelle.

Kierikkala Sikomäki (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Paikalla on avoneliön muotoinen, yhdeltä sivulta avoin matala kivivalli, yhteensä 88 m mittainen. Kivivallin leveys vaihtelee 1-2 m ja korkeus 20-30 cm. Vallin sisään jäävä alue on n. 35 x 25 m. Kivirakenteen alta otetut radiohiilinäytteet (Su-3661: 570+-50 BP, Su-3662 760+-50 BP) ajoittavat rakennelman 1300-luvulle. Rakenne muistuttaa aitausta, mutta ilmeisesti se on syntynyt kiviä aukiolta raivatessa.
Viime vuosisadoilla Sikomäki on ollut kylän yhteinen sikopiiri, jossa kotieläimiä on laidunnettu. Mäkeä on myös käytetty helavalkeiden polttopaikkana ja mäellä on leikitty piirileikkejä. Perimätiedon mukaan piru seisoi mäellä katselemassa kun Hämeenkyrön kirkkoa rakennettiin, jolloin sen sorkkien jäljet painuivat kallioon.

Kilvakkala Tapiainen 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kivikautisen asuinpaikan lomassa ja osin sen pohjoispuolella on pellossa vanha kylän paikka. Alueen kivikkoisilla peltosaarekkeilla on talojen perus- ja kiuaskiviä. Pellosta on löydetty mm. liitupiippuja ja tiiltä.

Vartiavuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde mainitaan v. 1781 Vääksyn ja Kerppolan maitten rajamerkkinä. Paikalla on pyöreähkö särmikkäistä kivistä kasattu kiviröykkiö, joka on halkaisijaltaan noin 5 m ja korkeudeltaan noin 1,5 metriä.

Liuksialan kartano (Asuinpaikat)
Historiallinen; Liuksialan nykyisen kartanokeskuksen ja Roineen välisellä alueella ovat sijainneet 1556 muodostetun kuninkaankartanon, sitä seuranneen lääninkartanon, ja myöhemmin säteriratsutilan rakennukset aina 1800-luvun alkuun asti. Niiden sijaintia ei tarkasti tunneta.
Ensimmäinen varma maininta Liuksialan kylästä on vuodelta 1508, jolloin kylässä pidettiin käräjät. Kuitenkin jo vuoden 1427 asiakirjassa mainittu Olavi Raro lienee Liuksialan Raruja. Vuonna 1541 taloja oli kylässä kuusi. Liuksiala muodostettiin vuonna 1556 kuninkaankartanoksi. Vuonna 1577 se läänitettiin leskikuningatar Kaarina Maununtyttärelle, joka ylläpiti kartanossa hoviaan. Kartanon myöhempiä omistajia olivat hänen tyttärensä Sigrid Vasa, tämän poika Åke Tott, Klaus Tott ja amiraali Lorenz Creutz vanhempi. Myöhemmin kartanosta muodostettiin lääninkartano ja säteriratsutila. Vuodesta 1821 tila on ollut Meurman-suvun hallinnassa.
Liuksialan puinen päärakennus on rungoltaan vuodelta 1804. Nykyiseen asuunsa se
muutettiin 1902 (B. Blom). Rakennuksen alla sijaitsevan kivikellarin on arveltu olevan peräisin 1500-luvulta. Muinaisjäännösalueella sijaitsee myös 1800-luvun lopusta/1900-luvun alusta peräisin oleva aitta. Muinaisjäännösalueeksi rajattu alue on muutoin pääasiassa puutarhaa ja puistoa, jossa on omenapuita sekä muita istutuksia. Päärakennuksen takana, Roineen puolella, noin 27 metriä lounaaseen, on 1930-luvulla rakennettu puutarhaan kuuluva levähdyspaikka (koko 6 x 7 metriä). Niin ikään muinaisjäännösalueella, päärakennuksesta noin 90 metriä kaakkoon sijaitsee puolestaan harmaakivistä rakennettu, 1900-luvulta peräisin oleva kellarillinen kasvihuoneenperustus (koko 12 x 14 metriä).
Tilustien varrella, muinaisjäännösalueen välittömässä läheisyydessä sijaitsevat väentupa ja punatiilinen navetta, jotka ovat peräisin 1890-luvulta.
Muinaisjäännösalueen ulkopuolella, mutta sen välittömässä läheisyydessä, alueen länsipuolella sijaitsee kartanon elinkeinotoimintaan liittyviä rakennuksia (konesuojia, siiloja), jotka ovat betoniperustaisia.
Kartano kulttuuriympäristöineen on avoin ja herkästi haavoittuva.

Kaitalahti (Kaitala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Niemen talon pohjoispuolella olevalla mäellä, mäen metsäisellä lakitasanteella on täysin ehjä ja kajoamaton 1700-luvun autioitunut kylätontti, jossa on näkyvissä talon perustuksia, kiukaiden raunioita ja kuoppia. Paikka on arkeologisesti ehjä kokonaisuus.

Lastunen (Vatsoila) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Ahtialanjärven kaakkoispuolella, rannasta noin 400 m, Lastuseen menevän tien molemmin puolin.
Autioitunut kylätontti on pellossa ja osin teiden runtelema. Myöhempi asutus ei ole kuitenkaan sekoittanut paikkaa. Paikka on täysin tasattu, mitään maan päälle havaittavia jälkiä kylätontista ei alueella ole. Kylä mainitaan Suomen asutuksen kyläluettelossa 1560-luvulla (8 taloa) ja se esiintyy vielä 1780-luvun isojakokartassa.

Vaihmala (Vaihmala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1780-luvun isojakokarttaan merkityt Vaihmalan kylän talot sijaitsevat nykyisen asutuksen alla ja pihamailla. Yksi autioitunut talon paikka on kuitenkin säilynyt myöhemmän asutuksen ulkopuolella. Koordinaattien ilmoittamassa kohdassa on ollut talo. Nykyään paikka on keskellä peltoa, eikä talonpaikasta ole jäänyt mitään maan päälle näkyviä merkkejä. Uusi tie, joka ei näy kartassa kulkee n. 100 m päässä koillisessa. Suomen asutuksen kyläluettelo 1560-luvulta mainitsee Vaihmalan kylässä olleen 5 taloa.

Rikalan kanava (Kulkuväylät)
Historiallinen; Paikka sijaitsee valtatien 9 molemmin puolin, heti Saarikunnan - Rikalan teiden risteyksen eteläpuolella.
Vuonna 1778 aloitettiin kanavan rakentaminen Rikalanjärven ja Kortesselän välille. Hitaasti edenneestä hankkeesta luovuttiin 1790-luvulla. Kanavahankkeella on erityistä merkitystä maamme kanavahistorialle, siilä se on ainoa ja myös ensimmäinen sulkukanavasuunnitelma, jonka valtiovalta yritti toteuttaa Ruotsin vallan aikana.
Kanava ulottuu idässä Kortesselän puolelta vetisenä uomana Mattilan koulun kohdalle, jossa rautatiesillalle asti se on selkeästi näkyvissä (länsiosa: X=6795 153, Y=2487 224, itäosa: X=6795 184, Y= 2487 437) ja edustavimmillaan maavallien ympäröimänä avokanavana. Rikalanjärven puoleisessa päässä vt:n 9 länsipuolella on kanavakaivanto myös selvästi näkyvissä, mutta kuivana ja ojamaisena rakenteena. Alueella on myös 1700-luvun autioitunut kylätontti (2 taloa) pellossa, heti kanavan läntisen suun eteläpuolella.
Vuonna 2013 Lempäälän Rikalan kanavan kunnostuksen yhteydessä suoritettiin arkeologista valvontaa kanavan sulkualueen eteläpuolelle kaivettavan ja veden virtausta tehostavan putken kaivutöiden yhteydessä ja kanava-alueen pohjoispuolella kohdassa, jossa sijaitsee historiallinen tielinja. Valvonnan yhteydessä tarkennettiin havaintoja koskien historiallista sillanpaikkaa sekä dokumentoitiin historialliseen tiehen liittyvä profiilileikkaus, jossa oli nähtävissä eri ikäisiä tiekerroksia. Kanavan länsiosasta löydettiin massiivinen kivirakenne, joka mahdollisesti on osa kanavan rakennusaikaisen padon perustusta.

Rikala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rikalan kanavan länsipään eteläpuolella rantapellossa on kaksi 1780-luvun talonpaikkaa. Vuoden 1560-luvun kyläluettelossa Rikala oli seitsemän talon kylä, ja taloluku vaihteli 5 - 6 välillä aina 1700-luvun alkuun asti. Kylätontilla oli 1730-luvulla kolme taloa yhden talon siirryttyä noin 500 m etelään Rikalanjärven yhteen niemeen.
Kylätontti on nykyisin peltona lukuun ottamatta uudehkoa saunarakennusta, jonka molemmin puolin on karttojen mukaan kylän tonttimaa sijainnut ainakin 100 m matkalla. Joitakin runsaskivisiä kohtia savisella pellolla on, pienehkön kalliopaljastuman ympäristössä laajalla alueella palanutta savea, tiiltä, hiiltä sekä punasavikeramiikkaa. Kylätontille rantaan läheisen Ketomäen halki kulkeva tie oli samalla paikalla jo 1700-luvun alun kartoissa.

Nokian kappelinpaikka (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Nokian kartanon puistossa on todennäköisesti 1500-luvun alussa rakennetun kivikappelin kiviperustus ja osittain tuhoutunut keskiaikainen hautakivi, jossa hakkauksia - ns. Nokiankivi. Perustuksen ulkomitat ovat 8,4 x 6,3 m. "Nokiankiven" mitat ovat 140 x 70 x 7 cm. Kivikappelin perustuksen alta ja ympäriltä on kaivauksissa löytynyt jäännöksiä varhaiskeskiaikaisesta puurakennuksesta, varhaisrautakautisesta kuoppaliedestä ym. rakenteista.

Lukkila Ylinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lukkilansalmen etelärannalla, korkean ja jyrkän rinteen yläreunassa on havaittu n. 0,5 m vahva kulttuurikerros, joka sisältää runsaasti hiiltä, kuonaa, tiiltä ja rautaesineitä. Maanpinnalla erottuu 1,5 x 1,5 x 0,5 m kokoinen kumpare, joka sisältää tiilenpaloja ja kiviä, sekä kaksi kuoppaa. Jäännöksen laajuus on n. 6 x 6 m.

Vettenrannan vahakivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kulovedestä kaakkoon pistävän Sarkolanlahden itärannalla, Sarkolantiestä n. 25 m lounaaseen, rantapellon itäkulman vieressä, mökkitien lounaisreunalla, omakotitalon pihapiirissä. Rajakivi (ns. "vahakivi") sijaitsee Sarkolan ja Vahalahden kylien välisellä rajalla. Kiven mitat ovat 3,3 m x 2,2 m, korkeus 1,5 m. Sen kaakkoissivun yläosaan on hakattu: "1782". Kiven laella lukee: "678" ja lakiosan lounasisivulla lukee: "N x 4". Lakiosan länsisivuun on hakattu: viiva ja "PB". Hakkaukset ovat 4-10 mm syviä.

Kauniainen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kauniaisen kartanon itäpuolisella rantapellolla on 1700-luvun autioitunut kylätontti, joka sijaitsee kokonaisuudessaan pellossa. Paikan rajaus on epätarkka.

Niemi (1000001966) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kirkkojärven lounaisrannalla, koillissuuntaisessa Kirkkojärveen pistävässä niemessä, pienellä peltosaarekkeella on kahden siirtolohkareen ympärille koottu n. 7 m x 10 m kokoinen kiviröykkiö. Suurimman kiven päälle on kaiverrettu 0,5 cm syvä ja leveä sekä 10 cm halkaisijaltaan oleva rengas, ilmeisesti rajamerkiksi. Röykkiöön kaivetussa koekuopassa syvemmällä oli nokimaata. Pinnasta tulleet löydöt olivat resenttejä.
Vuoden 2012 inventoinnin mukaan paikalla ei ole mitään röykkiöön viittavaa. Metsäsaarekkeessa on kivikkoa, joka selvästikin on osin raivauskivikkoa, osin kivisen maaperän kivikkoa. Saarekkessa on haljennut maakivi, kooltaan 3 x 2 m. Suuremmassa ja lännenpuoleisessa lohkareessa on sen laella kiveen hakattu ympyrä. Kyseessä voi olla rajamerkki tai kartoittajan merkki. Kiven tienoilla ei ole mitään merkittäviä rajoja 1840-luvun pitäjänkartan mukaan.

Vahojärvi Salmenharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vahojärven luoteispuolella, sen ja Vähäjärven välisen niemen lounaisosassa on useita sammalpeitteisiä, pieniä pyöreitä ja soikeita kiviröykkiöitä, jotka sijaintinsa ja alueen kasvillisuuden perusteella vaikuttavat kaski- tai peltoraunioilta.

Koitoniemi/Kataisto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Autioitunut kylätontti sijaitsee Katajiston talon pohjoispuolisella pellolla. Kohde näyttää Kuninkaankartaston perusteella olevan nykyään kokonaisuudessaan peltona. Isojakokartassa paikalla on vain yksi talo nykyisen Katajiston talon tienoilla. 1560-luvun kyläluettelossa Kataistossa mainitaan olevan kaksi taloa.
Kylätontin kohdalla on myös kivikautinen asuinpaikka (Pirkkala 9 Katajisto) ja lähellä toinen kivikautinen asuinpaikka (Pirkkala 7 Rajapelto). Alueen rajaus on epätarkka.

Ania (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Anian kylässä, Heikkilän ja Äijälän talojen välisellä alueella, rannassa puron suun molemmin puolin. Isojaossa autioituneella kylätontilla on puron eteläpuolella, pellon ja rannan välissä näkyvissä kahden talon perustukset kiukaineen. Talojen paikat käyvät yksiin 1765 isojakokartan talojen kanssa. Kuninkaankartaston perusteella pääosa kylän rakennuksista on ollut puron pohjoispuolella, nykyisellä pellolla, kun taas isojakokartassa siellä on vain yksi talo.
1560-luvulla Aniassa oli kuusi taloa. Paikka on osin erittäin hyvin säilynyt, osin pellossa. Anian Heikkilän taloon (joka on nykyään paikan kaakkoispuolella) liittyy poikkeuksellista historiatietoa: talon isäntä on ollut 1440-luvun ns. Daavidin kapinan johtajia.

Äimälä Huhdanniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mallasveteen pistävällä niemellä, vanhassa kuusimetsässä sijaitsee useita kymmeniä matalia kaskiröykkiöitä (Huhdanniemi, huhta = kaski), jotka ovat halkaisijaltaan enimmäkseen alle 1 m. Ne on koottu pienistä, noin 20-30 cm läpimittaisista kivistä, useissa kohdin ison silmäkiven ympärille. Röykkiöitä on myös aivan niemen rannassa, louhikkoisen rantaterassin ja rannan välissä.
Ks. myös kohde Pälkäne Äimälä Umpitarha (1000 00 1999).

Oksala Kylänniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Kaivannonvuoren alarinteellä metsikössä, 50 m nykyisestä rannasta on kymmenen koillis- lounaissuuntaisia, matalaa, puolen metrin levyistä, ojamaista painannetta. Kaksi painannetta on poikittain muihin nähden. Perimätiedon mukaan paikkaan on liitetty "hauta"-nimitys. Oletettavasti kyseessä on kesähautapaikka tai esim. isonvihan aikainen joukkohauta.

Oksala Lintumäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hasialahden lounaispuolella, kuusikkoisessa metsäsaarekkeessa, mäen päällä on halkaisijaltaan 4 m suuruinen ja n. 2,5 m syvyinen pyöreä "susikuoppa", jota reunustaa matala maavalli. Valli on n. 20 cm korkea ja n. 2 m leveä. Perimätiedon mukaan kuopasta on saatu viimeksi susi v. 1903-04.

Hinsala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hinsalan keskiaikainen kylätontti sijaitsee Pyhäjärven Vakkalanselän ja Laukonlahden toisistaan erottavan niemen itäosan etelärannalla Hinsalansalmen pohjoispuolella. Alueella on nykyisin Hoppu-niminen tila ja kesäasuntoja aivan Hinsalansalmen rannassa. Muuten alue on peltona. Kuninkaankartastossa (kartta 250) nimeämätön kylä on merkitty kylätontin itäpuolella sijaitsevaan Lemmenniemeen, jossa Olof Mörtin 1701 kartan mukaan on vain peltoja.
Suomen asutus 1560-luvulla kyläluettelossa Vesilahdella on 12-16 talon Hintsalan kylä, joka tarkoittanee Hinsalan kylää. Mörtin kartassa Hinsala on esitetty kymmenen talon tiiviinä rivikylänä.

Historiallinen; Kirkkojärveen pistävässä niemessä on 1700-luvun autioitunut kylätontti Sillanlahden lounauspuolella ja Söyringin tilan itäpuolella pellossa. Pienellä peltosaarekkeella on lisäksi kahden siirtolohkareen ympärille koottu kiviröykkiö. Suurimman kiven päälle on kaiverrettu 0,5 cm syvä ja leveä sekä 10 cm halkaisijaltaan oleva rengas, ilmeisesti rajamerkiksi.

Laukon kartano (Asuinpaikat)
Historiallinen; Perimätiedon mukaan Laukko oli aikoinaan lappalaisten heimolinnoitus. Tarunhohtoisen pirkkalaispäällikkö Matti Kurjen kerrotaan saaneen Laukon lahjaksi Ruotsin kuninkaalta joskus 1200-luvun alussa. Tarinoiden mukaan Kurki taisteli Turussa urhoollisesti Tanskaa, Ruotsin vihollista vastaan. Toisen tarinan mukaan Laukko oli palkkio siitä, että Matti Kurki luopui lappalaisten verotuksesta. Vanhin asiakirjoista tunnettu Kurki on Jaakko Kurki, joka mainitaan vuonna 1362 Satakunnan laamannina. Tämän tyttärenpojanpoika, nimeltään samoin Jaakko Kurki, peri Laukon vaimonsa isältä Klaus Djäkniltä joskus 1400-luvun alussa. Jaakko Kurjen poika Klaus Kurki tunnetaan Ylisen Satakunnan tuomarina 1463 - 1477 ja Elinan Surma -runon päähenkilönä.
Keskiajan lopulla Laukossa oli kivilinna ja kartanokappeli, joiden rakennuttajaksi arvellaan Arvid Kurkea. Kartanon pihassa oleva ns. pirunkellari on ollut osa suurehkoa kivilinnaa.
Laukon kartanon piha-alueella on tehty 1990-luvulla kellarin arkeologisia tutkimuksia, joide yhteydessä on tutkittu myös pihamaata kellarin ympäristössä. Kartanossa säilytetään useita piha-alueelta löytyneitä rautakautisia metalliesineitä, mm. keihäänkärkiä. Kari Uotilan mukaan rautakautinen löytöaineisto keskittyy kartanon pihalla sijaitsevan, jo keskiajalle periytyvän kivikellarin pohjoispuolelle. Kartanon piha-aluetta on vuosisatojen rakennustoiminnan johdosta voimakkaasti tasattu ja paikalla on runsaasti täytemaamassoja. Kivikellarin lisäksi ei kartanon piha-alueelta ole todettu varmoja muinaisjäännöksenä pidettäviä rakenteita. Historiallisten karttojen perusteella kartanon pihapiiri on sijainnut nykyisen vuonna 1931 rakennetun päärakennuksen länsi, etelä- ja itäpuolella. Historiallisen kartanon tonttimaa on nykyisin puutarhaa, jossa ei ole havaittavissa selkeitä 1900-lukua vanhempia elementtejä. Maastossa 1700-luvun pihapiirin alue voidaan havaita hieman ympäristöään korkeampana alueena.
Vuoden 2015 tutkimuksissa ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä. Todennäköisesti puutarhatöissä, pihatien rakentamisen yhteydessä sekä aiemmissa viemäritöissä on alueen maakerrokset ovat sekoittuneet. Lisäksi on todennäköistä, että alueelle on tuotu muualta täyttömaata. On kuitenkin mahdollista, että kartanon pihapiirissä on säilynyt esihistoriallisia tai keskiaikaisia rakenteita.

Perälä (Tolvila) (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1700-luvulla autioitunut kylätontti sijaitsee Mahlajanmäellä, joka on männiköistä hakamaata Viialan keskustan pohjoispuolla. Mahlajanmäellä on kiukaiden ja rakennusten perustuksia. Tontin kaakkoisnurkassa on kallion päällä myös nuorempi, betonista valettu laatta.

Alkkula (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1700-luvulla autioitunut kylätontti on hyvin säilynyt. Sankassa kuusivaltaisessa sekametsässä, pellon länsipuolella olevan mäenrinteen juurella ja laella on 14 rakennuksenperustaa tai kiuasta, kellarikuoppia sekä rinteeseen pengerretyn tien jäännökset.

Haverin kaivos (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Alueella on kuusi vanhaa, 1700- ja 1800-luvuilta peräisin olevaa pienempää kaivoskuilua sekä yksi uudempi kuilu, joka sijaitsee mäen korkeimmalla lakialueella. Mäen eteläpuolellla on suuri, kooltaan noin 125 leveä ja noin 100 metriä syvä avolouhos. Vanhat kaivoskuilut ovat veden täyttämiä. Alueella sijaitsee myös useita puurakenteisia kaivosrakenneksia kuten kaivostorni ja varastorakennuksia sekä malmin erottamiseen liittyneitä rakennuksia. Osa rakennuksista on hyvinkin huonokuntoisia, osa on edelleen käytössä. Vanhassa kaivostuvassa on toiminut myös kaivosmuseo. Kaivosmäen lakialue on yleisilmeeltään puustoinen, pääpuulajeina on kuusi sekä koivu. Alueella on myös lukuisia jätekivikasoja sekä erilaisia kaivostoimintaan liittyneitä kuoppia.
Viljakkalan Haverin kaivostoiminta alkoi 1700-luvun alussa: ensimmäiset asiakirjamerkinnät löytyvät vuodelta 1726. V. 1773 alkanut kaivostoiminta jäi lyhytaikaiseksi kun malmi osoittautui huonolaatuiseksi. Varsinainen malmin (rauta)louhinta Kruuvanmäellä alkoi 1790-luvulla ja kaivostoimintaa on jatkettiin aina vuoteen 1999, jolloin suoritettiin viimeisimmät koeporaukset. Tiedot 1840-luvun louhinnasta ovat puutteellisia, mutta tietojen mukaan louhijoita oli 6-4, ja malmia saatiin n. 170 tonnia. Tampereen masuunissa ei voitu käyttää epäpuhdasta Haverin malmia kuin 10% malmimäärästä, ja louhintamäärä jäi parhaimmillaan n. 30 tonnin vuositasolle. Vuosina 1851-1855 Haverista louhittiin malmia n. 30 tonnia vuodessa, ja siellä työskenteli kaksikymmentä miestä. Raudan avolouhinta oli kiivainta vuonna 1859, mutta päättyi jälleen kannattamattomana vuonna 1866. Muistoksi kaivostoiminnasta jäljelle jäivät kuitenkin kaivoskuilut.
Kaivostoiminta Haverissa jatkui seuraavan kerran v. 1935. Heti alkuun todettiin, että rautaa oli niukasti, mutta kuparia esiintyi runsaasti ja yllättäen löytyi myös kultaa ja hopeaa louhittavia määriä. Uuden kaivosjakson kiivain toiminta-aika sijoittuu vuosiin 1935-1960, jolloin Oy Vuoksenniska Ab Haverin kultakaivoksella työskenteli noin 150 henkeä ja kaivokselta toimitettiin markkinoille puhdasta kultaa 350 kg/vuosi, mikä tyydytti koko Suomen vuotuisen kultatarpeen. Vuonna 1960 tämäkin louhinta päättyi kannattamattomana. Kaivos lopetti toimintansa 30.12.1960. Kaivostoiminnan loputtua osa rakennuksista pysyi edelleen käytössä ja alueelle saatiin myös jonkin verran kurssi- ja yritystoimintaa. 1990-luvulla avolouhos tutkittiin kanadalaisen pääoman turvin, ja siellä tehtiin koeporauksia v. 2004 - toiveena kaivostoiminnan käynnistäminen uudelleen. Aluetta kunnostetaan ja kehitetään matkailulliseen ja kulttuurihistorialliseen käyttöön kesällä 2003 alkaneen Haverin kaivosmäki -hankkeen kautta.

Karjasalmi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vanha sillanpaikka sijaitsee Ruissaaren ja mantereen välisen Karjasalmen kapeimmassa kohdassa, saaren itäpuolella. Veden alla ja mantereen puoleisella rantakaistaleella on havaittavissa yhteensä neljä kivikasaa tai -ladelmaa. Perimätiedon mukaan Ruissaaren silta oli olemassa vielä 1900-luvun alussa. Kyseessä oli puuarkkusilta, joka johti mantereen laidunerämailta saareen, jossa oli Hongon kesäkäyttöinen navetta. Paimen kuljetti karjan illalla kapeahkoa siltaa pitkin saareen.

Ruohosalmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kasilansaaren ja Verkkosaaren välisen salmen lounaisosassa, salmen pohjassa noin 10 x 10 m kokoisella alueella on kymmenkunta pystyasennossa olevaa puupaalua. Ruohosalmen vedenalaisia puupaalurakenteita on kutsuttu nimellä "lapinkatiska" ja niissä on voitu havaita pyöreä muoto. Niiden on "tiedetty aina siinä olleen ja tekijää ei tunneta". Moottoriveneiden potkurit ovat rikkoneet osan paalutuksesta, varsinkin salmen keskiosan tuntumassa.

Marttisensaaren varustukset (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde käsittää yhteensä viisi linnoitusaluetta, joissa on Ensimmäisen maailmansodan aikaisia juoksuhautoja ja varustuksia. Varustukset rakennettiin v. 1916-17. Ne kuuluivat pääkaupunkiseudulta Virroille ja siitä edelleen Kuopion suuntaan kulkevaan linnoitusketjuun, jonka Venäjän armeija rakensi suojatakseen Pietarin oletetulta Saksalaisten hyökkäykseltä.
Vuoden 2015 inventointi: Marttisensaaren puolustusvarustukset alue 4. on ensimmäiseen maailmansotaan liittyvä puolustusvarustus. Alueella on taisteltu myös vuonna 1808, mutta taistelupaikasta ei löydetty jälkiä. Alueella on kulkenut vanha merkittävä tie, jonka linjaus on Marttisensaaressa muuttunut - tien vanhaa, kartoilta paikannettua linjausta ei maastossa havaittu. Myöskään em. tiehen liittyvän vanhan sillan paikasta ei saatu havaintoja.

Soppeenmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ylöjärven keskustan lounaispuolella, Soppeenmäen harjun laella ja koillisrinteellä sijaitsee ensimmäisen maailmansodan aikaisia puolustusvarustuksia ja juoksuhautoja. Varustuksien pituus on yhteensä n. 200 m. Varustuksia alettiin tehdä marraskuussa 1916 Tampereen suojaksi. Työt jatkuivat syksyyn 1917 asti. Alueella käytiin lyhyt taistelu maaliskuussa 1918, kun kansalaissodan rintama siirtyi Kurun ja Hämeenkyrön suunnalta Ylöjärvelle. Ylöjärven punakaartilaiset olivat silloin asemissa juoksuhaudoissa.
Inventointi 2011: Paikalla on huonokuntoinen taisteluhauta. Sen pohjoispää on Mastontien varressa, sen eteläpuolella (6828310, 318938), josta hauta nousee rivitalojen itäpäätyjä viistäen etelään harjun laelle (6828175, 318849). Tuovintien pään tasalla haudasta erkanee haarauma länteen (6828242, 318890). Haarauman alkupää on kohtalaisessa kunnossa, mutta sen loppupää, Tuovintien lounaispuolella olevalla tasanteella on hyvin huonokuntoinen (6828266, 318766). Toinen, erillinen taisteluhaudanpätkä on harjun laella, vesitornin länsipuolella olevan supan itäreunalla. Kyseessä huonokuntoinen taisteluhauta. Harjulle tasattu väylä katkaisee haudan. Haudan pohjoispää: 6828262, 318703 ja eteläpää 6828199, 318696.

Ahvenisto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ylöjärven kirkosta 2,3 km lounaaseen, Pikku-Ahveniston järven itäpäässä olevassa notkossa, Ahveniston talosta n. 135 m koilliseen. Tervahauta on halkaisijaltaan 5 m, sen syvyys on 0,9 m. Kuopan reunassa on matala maavalli. Laskukuopan itäseinä on kivetty.

Mallasvesi Niusalo 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Niusalon luoteiskärjen rannassa, kahden rantakallion välisessä notkelmassa on kolme suorakaiteen muotoista kiviaitausta tai tarhaa. Tarhat muodostavat rannan suuntaisen 12,5 m pituisen rivin. Tarhojen rakentamisessa on käytetty hyväksi kivien lisäksi kallioiden muodostamia porrastuksia. Kivet aitauksissa ovat halkaisijaltaan noin 20-40 cm. Tarha (1) on sisämitoiltaan 2,1 x 1,6 m, ja sen syvyys on 0,7 m. Tarha (2) on kooltaan 2,5 x 1,5 m, ja sen syvyys on 0,6 m. Tarha (3) on kooltaan 4,2 x 1-1,5 m, ja sen syvyys on 0,6 m.
Ks. myös kohde Pälkäne Niusalo (635 01 0025).

Mallasvesi Karhunsalo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Karhunsalon Hirvonselän puoleisella rinteellä, 30-90 m päässä rannasta on piilopaikkoja, jotka ovat perimätiedon mukaan isonvihan aikaisia. Siirtolohkareiden välissä sekä maanpinnan ja kivien väliin jäävissä onkaloissa on havaittavissa kohtia, joissa onkaloiden pohjia on tasoitettu ja raivattu kivistä. Onkalot muodostuvat isojen siirtolohkareiden ja niihin nojaavien pienempien siirtolohkareiden väliin. Onkaloiden syvyys on 100-180 cm ja suuaukkojen leveys 40-100 cm.

Sappee Vuorinen (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pälkäneveden koillispuolella, Sappeen kyläkeskuksen tuntumassa, kylän läpi kulkevan tien nro. 3233 varressa, 260 m Hiukonlahden rannasta on nelikulmainen uunirakenne -"mäkiuuni", joka on rakennettu luonnonkivistä loivaan rinteeseen, paikallisia maaston muotoja ja elementtejä hyväksi käyttäen. Rakennetta tukee sen eteläreunassa suuri maakivi.
Suorakaiteen muotoisen varsinaisen uunirakenteen ulkomitat ovat: 1,95 x 1,5 m ja korkeus 0.7-1 m. Uunin luoteispäädyssä sijaitsevaa suuaukkoa reunustavat sen ylä- ja alapuolella pitkänomaiset kivipaadet. Tilan omistajan mukaan uuni on kuulunut tien toisella puolella olleeseen taloon, joka on jäänyt tyhjilleen 1950-luvulla ja sittemmin purettu. Sappeen kylän vanhimpien asukkaiden mukaan Vuorisen talon vanhaemäntä käytti vielä uunia leivän paistamiseen.

Rauksamanojan mäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pakkalanjärveen liittyvän Rauksamanojan koillispuolella, kalliomäen laella sijaitsee lakea kiertävä n. 15 x 30 m laajuinen kiviaitaus. Rakennelmassa on pääasiassa kaksi kivikerrosta, ja se on suorakaiteen muotoinen. Aidan korkeus on noin 80 cm. Aidan sisällä oleva alue on tasainen ja paikoin esillä on avokalliota.

Teisko Nujunlantie (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Teiskon Kämmenniemessä Kääniemen tyvessä, sen eteläpuolisella talousmetsämaalla, loivan mäen itärinteessä sijaitsee selvässä rivissä kahdeksan pitkulaista hautaa, joiden mitat ovat 4 x 1,5 x 0,6 m. Haudat ovat sammaloituneet ja täyttyneet osittain maalla, mutta erottuvat hyvin selkeästi maastossa. Haudat ovat väljässä etelä-pohjoissuuntaisessa rivissä muodostaen kaaren. Hautojen välit ovat noin 1,5 m. Perimätiedon mukaan vanha talvitie on kulkenut notkossa. Todennäköisimmin ampumahaudat liittyvät vuoden 1918 sisällissotaan.

Niihama Soukko (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Soukon tilan laiturista 250 m länteen, ja 20 m rannasta, havumetsässä kangasmaalla. Rakenteen koko on 2 x 1,9 x 0,3 m. Kohde on alunperin (1971 tulkittu ns. ryssänuuniksi, myös v. 1993 tarkastuksen mukaan ko. tulkinta on mahdollinen. Kyseessä saattaa kuitenkin olla vanha rajapyykki, koska peruskartan mukaan alueen läpi kulkee N-S-suuntainen tilanraja. Rakenteen N-puolella v. 2010 tarkastuksen aikana näkyi isohko, kulmikas/pitkänomainen kivi - mahdollisesti pystyssä ollut, kaadettu ja siirretty rajapyykin keskuskivi. KTJ:n tietojen mukaan raja oli olemassa jo 1800-luvun alkupuolella (molempia tiloja pilkottiin v:sta 1840 alkaen), joten rajamerkki saattaa olla isonjaon ajoilta, 1700-luvun loppupuolelta. Kivien alta Räty on löytänyt 2 kvartsi-iskosta, jotka kertovat paikalla mahdollisesti olevasta kivi- tai varhaismetallikautisesta asuinpaikasta.

Teisko (Kuusniemi) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Autioitunut 1700-luvun kylätontti on täysin ehjä, mäntymetsäinen ja kallioinen mäen laki. Alueella on maan päälle näkyvissä yksi kiviraunio, mahdollisen kiukaan jäännökset. Kylätontin alueen rajaus on epätarkka.
Sijaintipiste ympäristöineen on koko niemen kärkialueella ainoa paikka, jossa on näkyvissä merkkejä rakennuksista: kalliopaljastuman laidalla on kiukaan jäänteet. Se on myös muutoin "tyypillinen" kylänpaikka niemen alueella. Niemen kärki, oletetusta kylätontista itään on kivetöntä hienoaineksista maata, johon olisi kyllä jälkiä jäänyt, mikäli siellä olisi rakennuksia ollut. Kun taas oletettu tontin alue on karkeampaa maata, paikoin melko ohuena kerroksena kallion päällä. Kylätontin alue on ehjä ja ilmeisesti myöhemmän toiminnan häiritsemätön.

Teisko (Mustaniemi) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mustaniemi mainitaan 1560-luvun Suomen asutuksen kyläluettelossa, ja isojaossa autioitunut kylätontti on nykyisin peltona. Maanpäälle näkyviä merkkejä asutuksesta ei ole havaittavissa. Myöhempi asutus ei kuitenkaan liene paikkaa sotkenut. Alueen rajaus on epätarkka.

Teisko Taulaniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuninkaankartaston perusteella 1700-luvulla kylänpaikka on todennäköisesti sijainnut nykyisten kartanorakennusten kohdalla tai niiden pohjoispuolella. Taulaniemen talon pohjoispuolella olevassa metsikössä, taloon menevän tien varrella, heti sen länsipuolella on näkyvissä useita kiviraunioita ja rakennuksen perustuksilta vaikuttavia rakenteita. Kyseessä onkin ilmeisesti vanha autioitunut kylätontti. Taulaniemi mainitaan 1560-luvun kyläluettelossa kahden talon kylänä.
2023 selvityksen mukaan kylätontin rajaus olisi syytä tarkastaa maastossa. Isojakokartan perusteella kylätontti on sijainnut noin 150 metriä itään Jussilan 2002 kuvaamasta paikasta.

Harjun hautausmaa (Hautapaikat)
Tuntematon ajoitus; Alueella on sijainnut Harjun kirkko vuosina 1639-1858. Paikalla on hautausmaa, jolla sijaitsee myös Gadd-suvun hautakappeli (1785). Alueella on myös suvun muistomerkki. Lisäksi kirkon edustalla järjestettiin markkinoita. Gaddin suvun 1700-luvun jälkipuoliskolla valmistunut kappeli on ainoa jäljellä oleva muistomerkki vanhasta hautausmaasta. Kappelin rakensi 1700-luvun lopulla Kaarilan ja Raholan tilat omistanut Gaddin suku. Kappeliin on haudattu kaikkiaan 28 vainajaa, joista viimeinen vuonna 1854.
Kirkosta muistuttamaan on paikalle pystytetty kivi, johon on hakattu vuosiluvut 1639-1858 ja sanat ”Pyhä, Pyhä, Pyhä on Herra Jumala Zebaot.” Kappelikirkko on purettu vuonna 1859 ja sen paikkaa on tutkittu 1950-luvun lopulla.
Harjun markkinapaikka (käytössä noin 1708 - 1750) on sijainnut kirkon ja hautausmaan välittömässä läheisyydessä, mutta tarkkaa paikkaa ei tiedetä (Saarenheimo 1974: 427). Yksi mahdollisuus on, että markkinapaikka olisi sijainnut maantien varrella, jossain nykyisen Nokiantien eteläpuolella sijaitsevan nurmikkoalueen (vanhaa peltoa) liepeillä.

Hervannan torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lempäälän puolella, noin 700 m etelään Tampereen ja Lempäälän väliseltä rajalta. Paikalla on Hervannan vanhimman torpan asuinrakennuksen kiviperusta. Torppa on perustettu vuonna 1791 ja se on merkitty samalta vuodelta olevaan isojakokarttaan.
Torpan vanha rakennus on paikannettu nykyisen päärakennuksen eteläpuolelle, peltoaukean reunaan. Torpasta on jäljellä osia kivijalasta. Peruskiviä on jäljellä suorassa linjassa viidessä kohtaa noin 16 metrin matkalla. Oletettavasti ainakin kolme itäisintä kiveystä kuuluivat torppaan. Kiveykset koostuivat vain muutamista kivistä eikä rakenteessa ole käytetty sideainetta.

Kalkku Mustavuori (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Mustavuoren alueen linnoitukset kuuluvat yhtenäiseen puolustusjärjestelmään, jonka tarkoituksena oli estää vihollisen eteneminen lännestä, alue sijaitsee Tampereen länsilaidalla, Nokian rajan tuntumassa. Mustavuoren alueen linnoitukset on rakennettu vuosina 1915-1917, samanaikaisesti Pitkäniemen ja Pispalanharjun varustusten kanssa.
Ensimmäisen maailmansodan aikaiset puolustusvarustukset sijaitsevat nykyisin asutuksen ympäröimässä metsässä noin 800 x 500 m laajuisella alueella pääosin Tampere-Pori rautatien eteläpuolella. Alueen lounaispuolella on nykyisin laskettelurinne. Muinaisjäännösalueeseen kuuluu neljä linnoitusta (ks. erilliskohteet), jotka sisältävät n. 2,5 kilometriä taistelu- ja yhdyshautoja ja lähes 90 niihin liittyvää linnoituslaitteiden jäännöstä sekä tykkitietä alueen pohjoispuolella.
Linnoitukset kuuluvat pääkaupunkiseudulta Viroille ja Ähtäriin ja siitä edelleen Kuopioon ja Nurmekseen kulkevaan linnoitusketjuun, jonka Venäjän armeija rakensi tai rakennutti ensimmäisen maailmansodan aikana suojatakseen Pietarin ja Helsingin oletetulta saksalaisten hyökkäykseltä Pohjanlahden suunnalta. Linnoituksia ei jouduttu käyttämään ensimmäisen maailmansodan aikana, mutta osa linnoituksista oli käytössä kansalaissodan aikana. Sodan jälkeen linnoituslaitteiden rauta- ja puuosia purettiin.

Tampellan masuuni (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Tampellan tehdasalueen teollinen historia alkoi vuonna 1842 perustetusta masuunista. Masuuni on sijainnut Näsijärvestä Pyhäjärveen laskevan Tammerkosken ylimmän kosken itärannalla. Paikalla on kaivauksissa havaittu vanhan masuunin ja voimakanavan jäännöksiä. Alue on nyt peitetty.
Masuunin rakentaminen Tammerkosken rannalle aloitettiin vuonna 1843. Perustamisprivilegio masuunille ja valimolle oli myönnetty edellisenä vuonna. Tampereen ruukin perustamisen taustalla oli osin halu parantaa lähipitäjien huonoa taloudellista tilaa ja osin toive Viljakkalan Haverin rautakaivoksen kannattavuudesta. Hyvin pian kuitenkin osoittautui, että toiveet Haverin kaivoksen samoin kuin Näsi- ja Kyrösjärvien malmipitoisuuksien suhteen olivat olleet liian optimistiset. Toiminta-aikansa loppuvuosikymmeninä masuunin sulattamista malmeista noin 50 % oli järvimalmeja, 40 % suomalmeja ja 10 % Haverin vuorimalmeja.
Vuonna 1856 ruukinpatruuna Gustaf August Wasastjern osti Tampereen masuunin ja rakennutti sen yhteyteen suurehkon konepajan. Vuonna 1861 Tampereen masuuni yhdistettiin pellavatehtaan kanssa Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Osakeyhtiöksi. Masuunin tuotanto pysyi vähäisenä, ja vuonna 1884 masuuni purettiin uusien pajarakennusten tieltä.

Mulkue Järvelä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pasin taloa vastapäätä, kylätien toisella puolella on kaksi kiukaan rauniota sekä rakennusten perustuksia.
Röykkiöt sijaitsevat parin kymmenen metrin päässä toisistaan. Molemmat ovat pyöreähköjä ja kekomaisia. Röykkiöiden halkaisija on noin 4 m ja korkeus 1-1,5 m. Pääaineksena ovat kivet, joista suurin osa on 20-30 cm läpimittaisia, muut pienempiä. Osa kivistä on selvästi palaneita. Kivien välissä on runsaasti hienoa hiekkamaata, joka on melko tummaa ja osittain ehkä nokista. Lisäksi hiekassa on paljon palanutta savea (ei kuitenkaan tiiltä) pieninä paloina. Röykkiöiden juurella, niiden ulkoreunalla näkyy paikoin vähän maan pinnan yläpuolelle ulottuva, ladotun näköinen kiveys, joka koostuu noin 30 cm läpimittaisista kivistä. Röykkiöt näyttävät sijaitsevan näiden kiveysten päällä. Näiden rakennepiirteiden perusteella röykkiöt näyttävät selvästi olevan suurehkojen kiuasuunien jäännöksiä. Röykkiöiden ympärille voi maan pinnan muotojen ja muutamien kulmakiviksi sopivien kivien perusteella hahmotella myös rakennukset, mutta selviä kivijalkoja paikalla ei ole. Läntisemmästä röykkiöstä noin 10 m etelään sen sijaan on kivirivejä, jotka mitä ilmeisimmin ovat rakennusten perustuksia. Röykkiöt saattavat liittyä Mulkuen kylän entlsiin taloihin.

Pätsiniemi Jäkäläkallio (Maarakenteet)
Historiallinen; Jäkäläkallion etelä- ja lounaisrinteellä on seitsemän kiviröykkiötä. Röykkiöt ovat epämääräisen muotoisia, alle metrin korkuisia viljelysröykkiöitä. Röykkiöiden yläpuolella rinteessä on kolme kuoppaa, joista kaksi läntisintä ovat pyöreähköjä, halkaisijaltaan noin 3 m, syvyydeltään noin 1,5 m. Rakenteet ovat ilmeisesti säilytyskuoppia. Niiden itäpuolella on suurempi pyöreähkö kuoppa, jonka halkaisija on noin 7 m ja syvyys noin 2 m. Isoin kuoppa saattaa olla korsumaisen, osittain maanalaisen rakennelman jäännös. Näiden länsipuolella sijaitsee neljä ojaa, ja kolme kaivantoa. Perimätiedon mukaan alueella on asunut metsänvartija. Toisen perimätiedon mukaan kyseessä olisi isonvihan aikainen piilopirtti.

Akaan kivisakasti (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Kirjallisissa lähteissä mainintaan Akaan kirkolliset vaiheet ensi kerran vuonna 1483, ja kivisakasti rakennettiin myöhäiskeskiajalla (1500-luvun alussa). Sen yhteydessä oli puukirkko 1800-luvun alkupuolelle saakka, ja uusi kirkko valmistui vuonna 1817 vajaan parin sadan metrin päähän.
Vanhalle hautausmaalle, kivisakastin ympärille jatkettiin hautaamista vuoteen 1890 asti, jolloin uusi hautausmaa valmistui. Muinaisjäännösalue on siihen kuuluvan kiviaidan ympäröimä. Alueella on myös kaksi hautakappelia (SR-merkintä kaavassa).

Urjalankylän maalinnoitteet (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Urjalankylässä on I maailmansodan aikainen linnoitusalue, johon kuuluu 10 osa-aluetta. Kymmenessä eri kohteessa on maa-, kivi- ja betonirakenteisia linnoituslaitteita.

Koskenoja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Vammalan kirkosta 9,9 km koilliseen, Rautaveden itärannalla Kosken kylässä, entisen Kosken kartanon maalla, noin 200 m etelään kartanosta. Myllyn kivijalka on matalan mäen itäpuolella virtaavan Koskenojan länsireunalla ja pato siitä noin 40 m pohjoiseen. Mylly on merkitty paikalle (tosin ojan itärannalle) jo v. 1644 maakirjakarttaan. Sen mukaan n. 130 m pohjoiseen ojassa (lähinnä länsirannalla) on sijainnut toinen vesimylly ja suunnilleen samalla etäisyydellä etelässä, ojan suussa, itärannalla kolmas.

Tapiola (1000002024) (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1560-luvulla Tapiola oli viiden talon kylä. Tapiolanjärven itärannalla on 1700-luvulla autioitunut, ehjänä säilynyt kylätontti pellon itäpuolisessa metsässä. Sähkölinjan länsipuolella on kaksi kivirauniota sekä maapengerrys. 1800-luvun pitäjänkartan mukaan tonttimaa on mahdollisesti sijainnut hieman etelämpänä, tilusrajan molemmin puolin rantapellolla. Muinaisjäännöksen tarkan laajuuden selvittäminen vaati lisätutkimuksia.
15.8.2024 merkittiin kylätontilla sijaitsevat kivirauniot maastoon tulevan metsänhakkuun takia. Paikalla havaittiin tuolloin kolmas kiviröykkiö.

Koliskangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 400 m Kiuralan Koliskankaasta koilliseen on miilun jäännös. Miilun halkaisija on n. 5 x 5 m, ja syvimmältä kohdaltaan se on n. 70 cm syvä.

Vanhankirkonniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rautaveteen pistävässä Vanhankirkonniemessä, Vanhankirkonniementien lounaispuolella, mökkitien länsipuolella on pajan jäännöksiä. Pajan perustus on neliömäinen, kooltaan n. 4,5 x 4,5 m. Pajassa on ollut kivistä ladottu lattia. Mökkitien länsipuolella on useita röykkiöitä, joista osa on luontaisia, osa liittyy mökkitien tekoon. Kaksi röykkiöistä on kuitenkin pajan käyttöön liittyviä kuonakasoja.

Vihattula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rautaveden länsipuolella, Vihattulanniemen kaakkoispäässä on eheä 1700-luvun jälkeen autioitunut kylätontti. 1560-luvulla Vihattulan kylään kuului yhdeksän taloa. Paikka on nyt katajaa kasvavana kallioisena ketona, jossa on näkyvissä useita kiviraunioita ja rakennusten pohjia. Kohde on hieno ja arkeologisesti täysin ehjä.

Koski (1000002034) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Noin 400 m Karkun kirkosta itään on 1600- ja 1700-luvun autioitunut kylätontti, joka on nykyisin osin peltoa, osin pusikkoista metsää. Tontin alueella, sen länsilaidalla on pellon reunassa vanha lato ja sen kupeessa komea kiviaita. Kylänpaikan tarkkaa laajuutta ei tunneta. Erillisenä muinaisjäännöksenä rekisterissä esiintyvä työ- ja valmistuspaikka Koskenoja kuuluu samaan kokonaisuuteen. Vuoden 1999 inventoinnissa kohde Koski [numero 68] kattaa molempien kohteiden alueet pohjoisemman pellon länsiosassa sijaitsevaa kiviaitaa myöten.
Kosken kylä on muodostunut todennäköisesti myöhäiskeskiajalla. Taloja on vuosien 1540 ja 1571 veroluetteloiden mukaan kaksi. Ensimmäiset tunnetut isännät ovat olleet Heikki Äijäri ja Tuomas Teukku vuoden 1546 maakirjan mukaan. Teukun talon nimeksi vakiintui myöhemmin Seppä, sillä Lauri Tuomaanpoika Teukku toimi kylän seppänä. Vanhin kartta on peräisin vuodelta 1644. Maakirjakarttaan on merkitty viisi rakennusta - kaksi numeroitua taloa ja kolme muuta (ilmeisesti vesimyllyjä). Karttaan merkityt peltoalueet ovat yhä tunnistettavissa nykyisistä kartoista.
V. 1999 Rautaveden osainventoinnin yhteydessä alueella havaittiin historiallisen ajan asutukseen liittyviä jäännöksiä. Maastossa oli havaittavissa pajan paikka kivijalkoineen (kooltaan noin 4 x 4 m) ja kaksi vierekkäistä maan- ja kivensekaista kumpua lähellä pellon reunassa kulkevaa peltotietä (kumpujen halk. n. 2 m kork. 1 m). Kumpujen väliin kaivetusta koekuopasta löytyi tiiltä, lasia, liitupiipun pala ja punasavikeramiikan pala sekä tiivis kivikerros. Paikka sijoittuu suunnilleen 1800-luvun alkupuolen pitäjänkarttaan mekitylle kylätontille, 1600-luvun tonttimaan länsipuolelle. Idempänä, ojan varrella/uomassa havaittiin myllyn kivijalka ja pohjoisempana padon jäännökset. Lisäksi maanomistaja kertoi löytäneensä pelloista metallinilmaisimella lähes 50 kolikkoa, joista vanhimmat ajoittuvat 1600-luvulle. Lisäksi oli löytynyt suuri määrä rautaesineitä ja niiden katkelmia ja kengänsolkia.
V. 2015 tutkimuksen mukaan alueen pohjoisosassa, tien pohjoispuolelle jatkuneen ilmajohtolinjan alla, Koskenojan länsipuolella on havaittavissa vanhan asutuksen jäännöksiä, mm. kivijalka tai muu vastaava rakenne. Mahdollisesti alueella on useita kivijalkoja, pengerryksiä ja muita historiallisen ajan jäännöksiä. Heti tämän alueen itäpuolella on v. 1644 kartan mukaan sijainnut toinen vesimylly. Lisäksi välittömästi muinaisjäännösalueen länsiopuolella, tutkitun sähkökaapelilinjan vieressä havaittiin hiilimiilu (tai tervahauta).
V. 2023 valvonnassa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Karttatarkastelun ja maastohavaintojen pohjalta kävi ilmi, että jotkin alueen rakenteet liittyvät 1900-luvun toimintaan.

Kärppälä (Kärppälä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1560-luvulla Kärppälässä mainitaan olevan viisi taloa. 1700-luvulla autioitunut kylätontti on suurimmilta osin pellossa, mutta myös pellon pohjoispuolisella kedolla, jossa ladon ympärillä on kiven ja maan sekaisia kumpuja. Kiviröykkiöt saattavat olla rakennusten kiukaita. Kylätontilla, peltosaarekkeessa on ennestään tunnettu kiven ja maan sekainen röykkiö, joka liittynee kyseiseen kyläasutukseen. Paikan rajaus on epätarkka.

Houhajärvi (Hannula) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Houhajärven eli Hannulan kylä on muotoutunut omaksi kyläkseen keskiajan lopulla. Kylässä oli vuonna 1540 kaksi taloa, myöhemmät Kuukka ja Apiainen. Kyseiset tilat on merkitty vuonna 1786 laaditulle isojakokartalle.
Kylän tonttimaa on autioitunut 1800-luvun loppuun mennessä ja paikka on nykyään peltoa.

Vakkala Rajaharju (Kivirakenteet)
Historiallinen; Metsässä, kivikkoisessa etelärinteessä on vinosti pystyssä kivi, joka on tuettu kasaamalla sen juureen pikkukiviä. Kiven leveys on n. 35 cm ja korkeus tukikiveyksestä mitattuna n. 160 cm. Tukikiveyksen korkeus on 40 cm. Kivi on poikkileikkaukseltaan kolmiomainen ja se on vinossa asennossa. Kyseessä on mahdollisesti rajamerkki.

Junnila (Junnila/Kaakila) (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1560-luvun kyläluettelossa Junnilassa ja Kaakilassa oli yhteensä kuusi taloa. Kaakilanniemen tyvessä, Toutosen selän lounaisrannalla on 1700-luvulla autioitunut kylätontti, joka on nyt suureksi osaksi peltona. Heinittyneissä peltosaarekkeissa alueen keskellä on rakennusten perustuksia, mm. lähes ehjä holvikellari. Paikan rajaus on epätarkka.

Palho (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1560-luvulla Palhossa oli neljän talon kylä. 1700-luvulla autioitunut kylätontti on täysin ehjä ja hyvin säilynyt. Sankkametsäisen mäen laella ja sen lounais-pohjoisrinteellä on useita kiviröykkiöitä, talonperustuksia, sekä kuoppia. Pohjoisrinteellä on kapea tasanne ennen jyrkkää veteen laskevaa rinnettä. Tällä tasanteella on pari laakeaa yli 4 m halkaisijaltaan olevaa kiven ja maan sekaista röykkiötä, jotka voisivat olla hautaraunioita. Alueella kasvaa arkeofyyttinä pidettyä tummaa tulikukkaa. Tuulenkaadoissa on havaittu runsaasti palanutta luuta ja savea, nokimaata ym. asutuksen merkkejä.

Vanha Pappila (1000002042) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsäsaarekkeessa on ainakin kahden rakennuksen hyvin säilyneet perustat, joista toisessa on jäljellä myös holvikellari. Kyseessä on Vesilahden vanha pappila, joka sijannut kohteella luultavasti 1500-luvun lopulta vuonna 1868 tapahtuneeseen tulipaloon saakka. Alueelta on löydetty myös uuni, kaksi kumparetta, kolme kuopannetta, kaivo, kivirivi ja pengerkiveys.

Pöyhölä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pöhilän 1700-luvulla autioitunut kylätontti on sijainnut Narvajärvestä Alhonselkään laskevan Narvajoen pohjosipuolella. Alue on nyt laakeana peltona ja rannassa osin muokkaamattomana niittynä. Paikan rajaus on epätarkka. Suomen asutuksen kyläluettelossa 1560-l. on mainittu Pöyhölä, jossa on 4 taloa. Kylä lienee Kuninkaankartastossa mainittu Pöhilä.
Vuoden 2018 valvonnan yhteydessä kylänpaikka tarkentui vuoden 1783 isojakokartan perusteella. Maakaapelilinjan koneellisen kaivutyön arkeologisessa valvonnassa Pöyhölä (Pöhilä) historiallisen ajan kylätontin kohdalla todettiin kaivannoissa vähäisessä määrin nuoremman historiallisen ajan asuinrakennuksiin liittyvää aineistoa, kuten tiiltä ja lasia. Maakaapelikaivannossa todettiin mahdollisia rakennuksen perustuskiviä, samassa yhteydessä ei kuitenkaan todettu kulttuurikerrosta tai löytöjä. Arkeologin valvonnassa kaivetulla osalla Pöyhölä kylätontilla ei todettu säilynyttä kiinteää muinaisjäännöstä.

Sappee Sappeenvuori (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sappeenvuoren lounaisrinteessä, kylän itäpuolella. Alue on osittain kallioista havumetsää, jossa on runsaasti pienehköjä siirtolohkareita. Tilan omistajan suvussa kulkeneen perimätiedon mukaan Sappeenvuoren rinteestä on vielä vuonna 1912 haettu kiveä rakentamistarkoituksiin. Useissa alueella sijaitsevissa siirtolohkareissa on matalia pyöreitä uria reunapinnoissa, joka viittaa kiviaineksen lohkomiseen kiilaamalla. Kohteella on myös yksi ehjä myllynkivi ja yksi aihio, joiden perusteella paikka ei ole ainoastaan raaka-aineen hankintapaikka vaan myös myllynkivien valmistuspaikka.

Uurainen Saukkolampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Saukkolammen eteläpuolella, metsätien pohjoispuolella mäntyvaltaisessa metsässä on pyöreähkö, kraatterinmuotoinen tervahauta, jonka halkaisija on 20 m. Hautaa reunustaa n. 5 m leveä ja 0,7-1,5 m korkea maavalli. Haudan pohjassa, sen keskellä on turpeen alla tervan valumisaukko. Juoksutuskanavan toinen pää on vallin luoteisosassa olevan pitkänomaisen aukon kohdalla.

Likastenlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asunpaikka sijaitsee Toisveden länsirannalla, Alavudelle menevästä tiestä itään, Mattilan talosta 350 m kaakkoon, Likastenlahdesta 60 m länteen, jyrkän törmän juurella. Maaperä on kivistä ja savista.
Paikalla on tehty metsänhakkuu ja laikutus. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.

Likanen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Toisveden länsirannalla, Alavudelle menevästä tiestä 250 m itään, Likastenkallioista 300 m etelälounaaseen mäennyppylän juurella. Maaperä on kivikkoista.
Metsälaikutusvaoista on löydetty palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia sekä kivilaji-iskos. Paikan laajuus on löytöjen levinnän perusteella 25 x 15 m.

Haukkasalmi N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Toisveden läntisenhaaran itärannalla Haukkasalmesta noin 700 m pohjoiseen ja Rajalahdesta noin 800 etelään, Sillanpään talosta 600 m länteen pienen jyrkkärinteisen kukkulan laella noin 130 m päässä rannasta.
Maaperä on kivistä hiekkamoreenia. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia metsänlaikutusvaoista.

Sorvanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven Sorvanniemestä 150 m luoteeseen pienellä niemekkeellä rantaterassilla kesämökin ympäristössä.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Pajulahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven Pajulahden puolella, Laurinlahteen laskevasta ojasta noin 90 koilliseen olevalla savipellolla.

Luikko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tottijärven pohjoispäässä, Luikon talosta 140 m lounaaseen, hiesupeltorinteellä. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja piikaavin.
Kohteella tehtiin koekaivaus Tolpantien eteläpuolisella alueella, suunnitellulla maakaapelilinjalla. Linjalle tehdyistä koekuopista ei havaittu kulttuurikerrosta, mutta yhdestä koekuopasta löydettiin kvartsi-iskos (KM 42797). Asuinpaikka ei tutkimusten perusteella jatku Tolpantien eteläpuolelle.

Tottijärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tottijärven kaakkoispuolella, Kartanomäen etelärinteellä pellolla Vesilahteen vievän tien luoteispuolella etelään viettävällä savipeltorinteellä.
Löydöt, kvartsi-iskokset ja palaneen luun kappale ovat tasanteelta, omakotitalon länsi, etelä- ja itäpuolelta.

Gränstolppa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuloveteen laskevasta Lanajoesta 800 m koilliseen, Gränstolpan talosta 90 m koilliseen peltoalueen pohjoislaidalla, loivalla hiesupeltorinteellä.
Paikalta on löydetty kaksoistaltta ja kvartsi-iskoksia.

Lana 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuloveteen laskevan Lanajoen länsirannalla, rantaterassilla olevalla pienellä hiekkapellolla, Lanan talosta noin 35 m kaakkoon.
Löydöt paikalta ovat kvartsi- ja pii-iskoksia.

Lana 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuloveteen laskevan Lanajoesta 110-170 m länteen, Lanan talosta 170 m pohjoiseen olevalla rantaterassilla hiekkapellolla.
Löydöt paikalta ovat kvartsiesineitä ja -iskoksia.

Aho (1000002247) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven Maivalahdesta 250 m etelään, Ahon talosta 140 m lounaaseen, Otonkorventien eteläpuolella. Paikka on hiesupellolla, pienellä mäellä.
Löydöt paikalta ovat oikokirves, kvartsiesine ja -iskoksia.

Koivu (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiö sijaitsee Pyhäjärven Vakkalanselän länsipohjukasta 600 m länteen, Koivun talosta 110 m länsiluoteeseen ja tiestä 20 m koilliseen, kivikkoisen mäen rinteessä.
Röykkiö on kiven- ja maansekainen, muodoltaan soikea. Sen koko on 4,3 x 3,8 m ja korkeus 0,5 m. Röykkiön etelä ja länsireunoilla on muita isompia kiviä muodostaen reunakehän? Kiveystä on kahdessa kerroksessa.

Nivuniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mouhijärven Pitkänokan Nivuniemessä tasainen peltoalueen lounaiskulmassa rantaterassilla. Maaperä paikalla on hiesua/hietaa.
Löydöt paikalta ovat pohjalainen kirves, kvartsiytimiä ja -iskoksia.

Impivaara (1000002281) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mouhijärven Koivuniemenlahdesta 300 m luoteeseen , Karintien lounaispuolella hieta-/hiesupeltorinteellä.
Löydöt paikalta ovat pohjalainen tasataltta, kvartsiydin ja -iskoksia.

Peltomäki (1000002294) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Irriäistentiestä 110 m etelään, Peltomäen talosta 260 m pohjoiseen metsäisen mäen alaosassa olevalla hiesupellolla.
Löydöt paikalta ovat lehtimäinen liuskekeihäänkärki ja kvartsi-iskoksia.

Kuusela (1000002295) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Nokia-tiestä 800 m pohjoiseen, Ruohostontien eteläpuolella, Kuuselan talosta 80 m luoteeseen, ojaa pitkin kulkevalla kapealla hiekkapelotrinteellä.
Löydöt paikalta ovat tuura ja liuskepuikko sekä kvartsiesineitä ja -iskoksia.

Kallio (1000002296) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Pori-tiestä 500 m etelään Hakamaantiestä 75 m ja Kallion talosta 35 m lounaaseen hiekka-/hiesupellolla.
Löydöt paikalta ovat eteläsuomalainen tasataltta, kvartsiesine ja -iskoksia sekä palanutta luuta.

Hanhilahti (1000002297) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkojärvein Hanhilahdesta 70 m koilliseen, pienen kalliomäen juurella Niemen talosta 220 m kaakkoon olevalla, etelään viettävällä hiesupeltorinteellä.

Härkihaka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkojärven ja Mätikön järven välisellä peltoalueella, Vanhankirkontiestä 500 m kaakkoon, etelään vietävällä rinteellä.
Löydöt paikalta ovat kvartsiesineitä ja -iskoksia.

Heinäkoski (1000002325) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mouhijärvi-Suodenniemi-tiestä 300 m koilliseen, Hiusjoen pohjoispuolella ja Heinäkosken luoteispuolella hieta-/hiesupellolla. Löydöt paikalta ovat reikäkivi, kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä pii-iskos.

Valkoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hahmajärven ja Valkijärven välisellä alueella, Tomulantiestä 90 m luoteeseen hiesupellolla.
Löydöt paikalta ovat kvartsiesine ja -iskoksia.

Iso-Hustu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hahmajärventiestä 400 m kaakkoon, Hutsujärventiestä 70 m lounaaseen olevalla rantapellolla. Asuinpaikkatasanne on vanhalla rantatörmällä.
Löydöt paikalta ovat reikäkiven teelmä, reikäkiven katkelma, liuskekärjen katkelma ja kvartsi-iskoksia.

Alasarkki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Pori -tiestä 600 m etelään, Tupurlanjärvestä 550 m luoteeseen olevan rantatörmän päällä hiesupellolla.
Löydöt paikalta ovat pohjalainen kirves, veneenmuotoinen vasarakirves, kvartsi-iskoksia ja pii-iskos.

Halla (1000002352) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rieniläntien lounaispuolella, Hallan taloa vastapäätä, Tupurlanjärvestä 340 m lounaaseen olevalla hiesupellolla.
Löydöt paikalta ovat tasataltta, kvartsiesineitä ja -iskoksia.

Ala-Valkama (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tupurlanjärven Lelahden etelärannalla, Ala-Valkaman talosta 180 m pohjoiseen olevalla hiesupellolla kesämökistä itään.
Löydöt paikalta ovat pohjalainen tasataltta, kourutaltta, kvartsiesine ja -iskoksia.

Pyynnokka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tupurlanjärvestä itärannalla, niemellä, Reiniläntiestä 330 m itään ja Ollilan talosta 220 m itään olevalla hieta-/hiesupellolla. Kohteen eteläpuolella on kesämökki.

Tiainen 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tupurlanjärven luoteisrannalla, Saikkalanjoen suussa, Tupurlantiestä 290 m etelälounaaseen olevalla hiekkapellolla.
Löydöt paikalta ovat kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä pari palaa palanutta luuta.

Pohjola (1000002356) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Pori -tiestä 250 m etelään, Tupurlanjärvestä 320 m koilliseen ja Pohjolan talosta 180 m itään olevalla hiesupellolla.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja -ydin.

Ristivuori (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tupurlanjärvestä Piikkilänjärveen laskevan Otamusjoen korkealla koillisrannalla, Otamussillantiestä 60 m luoteeseen pellolla ja mäntykankaalla.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia, palaneen luun kappale ja pii-iskos. Asuinpaikan eteläosassa, jyrkänteen lähellä on v. 2021 inventoinnissa todettu lisäksi ajoittamaton (historiallinen? rautakautinen?) kivilatomus. Kohteen luoteisosaan liittyy myös historiallista perimätietoa.

Piikkilänlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Piikkilänjärven Piikkilänlahden pohjoisrannalla Horolan talosta 280 m itään olevalla savisella peltorinteellä.
Löydöt paikalta ovat kvartsiesine ja -iskoksia.

Siitinjärvi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Siitinjärven kaakkoisrannalla olevalla melko kivettömällä tasanteella.
Koekuopista on todettu mm. likamaata ja palaneita kiviä. Pieni lohkottu kvartsin pala on ainoa löytö.

Pehuniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Orijärven pohjoisrannalla etelään viettävän harjanteen laella, pellolla.
Kvartseja on löydetty noin 20 x 60 m laajuiselta alueelta.

Nihuanjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee peltoalueella Tampere-Jyväskylä -tien molemmilla puolilla, Nihuanjoen ja Saunalammin koillisrannalla. Kohde on todennäköisesti tuhoutunut peltotöissä. Maaperä paikalla on savista hietaa.
Löytöjä alueelta on kolmesta eri kohtaa useita satoja metriä pitkältä vyöhykkeeltä. Löydöt ovat kiviesineitä ja -iskoksia.

Laahusjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Jyväskylä -tien eteläpuolella, Saunalammin ja Laahusjärven koillisrannalla olevalla peltoalueella. Kohde on todennäköisesti lähes tuhoutunut peltotöissä.
Maaperä paikalla on hietaa.
Löydöt ovat kolmesta eri kohdasta, jotka ovat noin 130-200 m päässä toisistaan, välillä on löydöttymiä kohtia. Paikalta on otettu ainoastaan kiviesineet ja niiden katkelmat talteen, iskokset on jätetty peltoon.
Asuinpaikan itäisimpään osaan tehtiin koekuoppia vuonna 2004 salaojituksen vuoksi. Koekuopissa todettiin nokimaakerroksia, mutta ei löytöjä.
Vuoden 2006 koekaivausten perusteella voidaan todeta, että esihistoriallisesta asuinpaikasta ei ole säilynyt jäännöksiä kyntökerroksen alapuolella. Kaivauksessa talteen saadut löydöt ovat neljä kvartsikaavinta ja -iskoksia sekä -ydin. Uudempi matariaali oli vähäistä, pari liitupiipun varren kappaletta, tuluspii sekä dreijatun saviastian palanen.
Tutkimusten perusteella löytöpaikkoja Laahus 1-2 ei koske enää muinaismuistolain rauhoitus.

Saarenmäki (1000002398) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Jyväskylä -tiestä 200 m kaakkoon ja Saunalammin itäpäästä 450 m itään olevalla pellolla korkean peltosaarekkeen länsirinteellä. Maaperä paikalla on hietaa. Kohde on lähes kokonaan tuhoutunut peltotöissä.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia, -ydin, pikkutaltta ja piinpala.

Vanha-Joensuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Uiherlanjoen ja Omenajärven puolivälissä, Vanha-Joensuun talosta 250 m etelään viljelyksessä olevalla pellolla. Maaperä paikalla on savea.
Löydöt paikalta ovat kivikirves, kvartsi-iskoksia ja -ytimiä.

Riekkola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hietalahteen laskevan ojan pohjoispuolella, Riekkolan talosta 350 m lounaaseen viljelyksessä olevalla pellolla vanhan rantatörmän päällä ja rinteessä. Maaperä paikalla on hiesusavea.
Kivikauteen liittyvät löydöt ovat pieni kourutaltta, liuskekeihäänkärjen katkelma ja kvartsi-iskokset. Lisäksi alueelta, autioituneelta kylätontilta on rautakautinen paimensauvaneula.
Asuinpaikan pohjoispuolella metsäalueen rajalla on historialliseen aikaan liittyviä, huolellisesti ladottua kiviröykkiöitä yhdeksän kappaletta.

Vanhankylänlahti (1000002403) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Vesijärven pohjoispäässä olevan Vanhankylänlahden itärannalla olevalla peltorinteellä. Maaperä paikalla on hiesusavea.
Löydöt paikalta ovat kvartsiesine, -iskoksia ja kivilaji-iskos.
Paikalla on myös historiallisen ajan kylätontti.

Kelotorppa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Kukkian Kortteenpohjan lahden itärannalla kallioisen ja metsäisen rantarinteen päällä. Se on nykyisin jäänyt ympärille kasvaneiden puiden väliin. Paikalla on kesämökkejä, mutta röykkiö ei ole aivan niiden pihapiirissä.
Röykkiö on rakennettu parin pään kokoisista kivistä ja on halkaisijaltaan noin 3 m ja korkeudeltaan noin 0,8 metriä. Röykkiön eteläpuolella on isompia kiviä. Maakairalla tehtyjen pistojen tuloksena röykkiö vaikuttaa kasatun pääosin kivestä. Sen ympärillä maa on kivistä hiekkamaata, jonka hiekka vaikuttaa puhtaalta. Ympäristön puolesta röykkiö ei vaikuta kaski- tai viljelyröykkiöltä, mutta sitä ei voi varmuudella väittää hautaröykkiöksikään.
Röykkiön läheltä kulkee kiinteistöraja, mutta lähellä ei ole kiinteistöjen nurkkaa, joten röykkiö ei liene rajamerkki.

Sääsniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Visuveden itäpäässä Sääsniemen itärannan lahdenpohjukasta 140 m länteen. Paikka on kalliokumpare, jonka päällä on hiekkamoreenia. Alueella on kivikkoista, asuinpaikan kohdalla kiviä on vähemmän. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia, -ytimiä ja -esineen katkelma. Alue on hakattu ja laikutettu.

Maalikallio (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Röykkiö sijaitsee Vaskiveden eteläosan itärannalla, Syrjäniemen luoteisosassa oleva kallion jyrkänteellä.
Röykkiö on 3 m halkaisijaltaan, pyöreä ja matala. Siinä on kuopanne keskellä.

Ilmarisenhauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Alavudelle menevän tien itäpuolella, Kukkolammen eteläpuolella olevalla laajalla kankaalla sekä supan pohjois- ja itäpuolella. Lännessä alue rajautuu Räätälinnevan suoalueeseen. Noin 600 x 200 m laajan Alueen topografia
on pääosin melko loivapiirteistä ja maaperä on hiekkaa, alueen korkeus on 122–139 m mpy ja siellä erottuu eri korkeuksilla olevia muinaisia rantatörmiä. Alueella on lisäksi useita erikokoisia ja eri-ikäisiä hiekanottokuoppia sekä luontaisia suppakuoppia. Osa nykyisistä metsäautoteistä ja ajopoluista näkyy jo vuodelta 1829 olevassa kartassa, alueen halki kulkee kevyesti perustettu metsäautotie sivuhaaroineen. Ilmarisenhaudan itäpuolella ja alueen keskiosassa kasvaa nuorta ja tiheäkasvuista mäntymetsää ja muualla varttuneempaa mäntymetsää.
Alueella on vuoden 2018 kartoituksen perusteella 69 hyvin säilynyttä pyyntikuoppaa kahdessa erillisessä ryhmässä, joista laajempi ja runsaslukuisempi sijaitsee Kukkolammen eteläpuolella olevalla mäntykankaalla. Toinen, alaltaan suppeampi ja lukumäärältään huomattavasti pienempi pyyntikuopparyhmä sijaitsee Ilmarisenhauta-nimisen suppakoipan pohjoispuolella. Kuopat ovat vallillisia ja halkaisijaltaan 3-4 m. Kuoppia voi olla alueella enemmänkin, sillä osa Ilmarisenhaudan itäpuolinen alue, jossa Jussilan inventointitietojen perusteella saattaa myös sijaita pyyntikuoppia, jäi vuoden 2018 kartoituksen ulkopuolelle.
Vuonna 2003 löytyneet palaneen luun ja palaneiden kivien löytöpaikoilla kasvoi vuonna 2018 nuorta ja tiheäkasvuista mäntymetsää eikä alueella ollut paljasta mineraalimaapintaa, josta olisi voinut tehdä uusia havaintoja. Löytöpaikoille tehtiin yksi 0,5 x 0,5 m kokoinen koekuoppa, joissa molemmissa oli 5 cm paksu huuhtoutumiskerros, ja sen alla puhdas hietamaa. Molemmat koekuopat olivat löydöttömiä. Löytöpaikat merkittiin maastoon paaluilla.

Valli (1000003195) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Linnajärven pohjoisrannalla, Vallin tilan etelään viettävällä pellolla.
Noin 20 m päässä rannasta on löydetty kvartisesineitä ja -iskoksia sekä palanutta luuta. Pellon pinnalta, punertavaksi palaneen hiekan läheisyydestä on myös todettu palaneita kiviä. Ne saattavat ólla peräisin hajonneesta tulisijasta. Tilan alueelta on löydetty kolme hiottua kiviesinettä, mm. eteläsuomalainen tasataltta.
Vuoden 2019 inventoinnissa tarkennettiin koekuopituksella kohteen länsirajaa, samalla kartoitettiin alueelta neljä viljelyyn liittyvää historiallisen ajan raivausröykkiötä, jotka eivät ole kiinteitä muinaisjäännöksiä (alakohteet A-D) .

Keijärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Autioitunut kylänpaikka sijaitsee kylätien reunustamalla mäenkumpareella, peltojen ja järvenrantarinteen ympäröimänä. Mäellä kasvaa iäkästä sekametsää. Paikalla erottuu useita pienikokoisten rakennusten kiviperustojen katkelmia sekä röykkiöitä, jotka vaikuttavat tulisijojen jäännöksiltä.
Kirjallisissa lähteissä Keijärvi mainitaan mm. Suomen asutuksen yleisluettelossa vuodelta 1560 yhdeksän talon kylänä. Kylätontti sijaitsi mahdollisesti jo tuolloin nykyisellä paikalla; vuoden 1560 asutusluettelon suhteellisen suurpiirteisen kartan mukaan näin voisi olla. Isojakokartassa ja Kuninkaan kartastossa kylänpaikka sijaitsi ko, mäellä, järven tuntumassa. Isonjaon aikaan kylässä oli kolmen talon tontit rakennuksineen: Eerolan tila (nro 1), Ollila (nro 2) ja Siukola (nro 3). Tontit olivat etelä-pohjois -suuntaisesti järven rannassa ja mäellä.
Hekki Ylikankaan mukaan nuijamiesten pääjoukko eteni pohjoissuunnasta ja majoittui joulukuun lopussa 1596 Keijärven kylään, mistä se siirtyi joulupäivänä Nokian kartanoon (Ylikangas 1978:158-159). On mahdollista, että kylän tonttimaa sijaitsi tuolloin samalla paikalla, kuin 1700-luvun isojakokartassa. Tästä vaiheesta on säilynyt Pirkkalan kirkkoherralle osoitettu kirje, joka on päivätty jouluaattona 1596 Keijärvellä.
Vuoden 2018 koekaivauksissa kylätontin rajausta pystyttiin tarkentamaan.

Pappila (1000003215) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Muinaisjäännösalue sijoittuu Pappilan piha-alueelle, nykyistä päärakennusta ympäröivälle tasoitetulle nurmialueelle. Alueelle tehdyn koekuopituksen perusteella on todettu, että Pappilan alueella on säilynyt historialliseen aikaan ajoittuvien rakenteiden jäännöksiä ja mahdollisesti myös vanhempia, rautakautisia rakenteita. Historiallisen ajan rakenteet liittyvät todennäköisesti Pappilan moniin rakennusvaiheisiin. Koekuopituksen yhteydessä löytyi tyypillistä historiallisen ajan asuinpaikkamateriaalia kuten punasavikeramiikkaa ja vihreää ikkunalasia, mutta myös rautakaudentyypin keramiikkaa. Pappilan päärakennuksen lounaispuolelta on vuoden 2006 tutkimuksissa löydetty kaksi historiallisen ajan perustusta ja tulisija.
Vanhimmat pappilaa koskevat kirjalliset lähteet ajoittuvat 1600-luvun ensimmäiselle puoliskolle. Vuonna 1787 alueelta löytyi rautakauden lopulle ajoittuva hopea-aarre vanhan ja uuden pappilan purku- ja rakennustöissä.
Vuoden 2017 koekaivauksissa havaittiin muinaisjäännöstä Karhunkallion peltoaukealta joka ulottuu karttaan merkityn kaava-alueen mukaisen rajauksen lounais- ja luoteispuolelle.

Onkkaala (Onkkaala) Tiililä (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Onkkaalan kylän itäosassa, Alikartanontien ja Vanhankirkontien risteyksen kaakkoispuolella ja Pappilan pihapiirin luoteispuolella sijaitsevalta terassimaiselta peltoalueelta löytyi vuonna 2004 tehdyssä inventoinnin pintapoiminnassa historiallisen ajan asuinpaikkalöytöjä: punasavikeramiikkaa, pullo- ja ikkunalasia, fajanssia ja liitupiipun katkelmia sekä mahdollisesti keskiaikaiseen tai rautakautiseen asutukseen viittaavia löytöjä: rautakaudentyypin keramiikkaa, palanutta savea ja piitä.
Kohdetta ympäröivistä pelloista on löytynyt useita rautakautisia ja historiallisen ajan metalliesineitä vuosien 2008-2012 aikana.

Kuuliala (Kuuliala) Heikkilä (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Heikkilän muinaisjäännösalue muodostuu kahdesta selkeästä terassimaisesta tasanteesta Heikkilän päärakennuksen lounais- ja länsipuolella olevalla peltoalueella. Heikkilän pihapiiri sijaitsee maisemasta erottuvalla kumpareella, jolta on suora näkyvyys rauniokirkolle. Ennen 1600-lukua alue on ollut Pälkäneveteen pistävä niemi.
Vuoden 1673 kartan mukaan alue on ollut jo tuolloin viljelykäytössä ja Kuulialan kylä on sijainnut nykyisten asuinrakennusten kohdalla Ylikartanontien itäpuolella. Kirjallisissa lähteissä Kuulialan kylä mainitaan ensi kerran 1400-luvulla, mutta kylän synty on ajoitettu 1200-1300 -luvuille. Alueella suoritetun pintapoiminnan tulosten perusteella asuinpaikka saattaa ajoittua jo rautakauden lopulle. Nykyisen asuinalueen ympäristö on pääosin rakentamisen ja tasoitustöiden tuhoama, eikä merkkejä kiinteistä muinaisjännöksistä ole havaittu. Alueelta on kuitenkin löytynyt rautakauteen viittaavia irtolöytöjä: savinen värttinänkehrä sekä pyöreä pronssisolki.
Heikkilän talon lounais- ja länsipuolella sijaitsevalta sokerijuurikaspellolta, n. 1000 m2:n alalta on löytynyt vuoden 2004 inventoinnissa rautakaudentyypin keramiikkaa, punasavikeramiikkaa, savitiivistettä, hioinkivien ja liitupiippujen katkelmia, taso- ja pullolasia, runsaasti savi- ja rautakuonaa, tuluspiitä sekä retusoitu piiesine. Löytöjä ovat keskittyneet alueen lounaisosan terassille, jolla on havaittu myös muuta ympäristöä hieman tummempi maannos ja joitakin palaneita kiviä.
Lähistöltä on myös rautakautisia metallinilmaisinlöytöjä vuosilta 2008-2012.
Vuonna 2020 sähkömaakaapelin kaivun valvonnassa ei tullut esille linjoilta merkkejä muinaisjäännöksestä

Epaala Hylli 2 (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kolme lähekkäistä, epämääräistä kivikehää sijaitsevat kahden kalliokumpareen välissä pienellä heinää kasvavalla tasanteella. Alue nousee jyrkästi muutamalla metrillä vuotta 1603 edeltävästä 90 m mpy sijaitsevasta rantaviivasta.
Rakenteet on koottu halkaisijaltaan 0,5-1 m kokoisista kivistä. Kiveysten sisäpuolella on niittykasvillisuutta kasvavaa turvetta, johon tehdyissä koekuopissa on havaittu likamaakerroksia. Kairaustutkimuksen perusteella nokimaa-alueet eivät näyttäisi ulottuvan röykkiöitä ympäröivälle alueelle. Löytöinä on saatu talteen hieman palanutta luuta ja muutama palanut savifragmentti. Noin 230 m röykkiöistä etelälounaaseen on Hyllin muinaisjäännösryhmä, joka käsittää useita rautakautisiksi ajoitettuja kiven- ja maansekaisia röykkiöitä sekä asuinpaikan (ks. Pälkäne Hylli 635 01 0007).

Epaala (Epaala) Kansikas (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Muinaisjäännösalue sijaitsee Vanhankirkontien, Kansikantien ja Epaalantien rajaamalla peltoalueella. Vuoden 1635 tiluskartassa kyseiselle paikalle on merkitty kaksi pientä peltoaluetta sekä niiden itäpuolella sijaitseva moreenikumpu. Peltojen välissä on tyhjä alue, johon johtaa Epaalantieltä pellon läpi kulkeva mutkainen tie. Peltoalueilta ja erityisesti niiden väliin jäävältä alueelta, n. 1000 m2:n alalta on pintapoimittu historialliselle ajalle ja mahdollisesti jo nuoremmalle rautakaudelle ajoittuvia löytöjä: rautakaudentyypin keramiikkaa, punasavikeramiikkaa, savitiivistettä, vihreää tasolasia, liitupiippujen katkelmia, rauta- ja savikuonaa sekä tuluspiitä.
Rautakauteen ajoittuva Hyllin muinaisjäännösryhmä sijaitsee kohteesta 400-500 m eteläkaakkoon (ks. Pälkäne Hylli 635 01 0007).

Epaala Ylinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vanhankirkkotien, Kansikantien ja Epaalantien välisellä alueella, peltoterassilla.
Samalla alueelta on myös rautakautisia ja historiallisen ajan löytöjä. Kivikautiseen asuinpaikkaan liittyvät löydöt ovat kvartsi- ja pii-iskoksia?
Kesän 2006 tarkastuksessa asuinpaikkaan liittyviä löytöjä, kivikauden keramiikkaa, pii- ja kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta löydettiin aikaisempaa laajemmalta alueelta.

Ylönoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Turku-Vammala-tiestä 50 m pohjoiseen, Kokemäenjoesta 960 m lounaaseen Nurminmäen lounaispuolella, kylätien varressa. Paikka on peltoa ja maaperältään hienoaineksista moreenia.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia. Ne ovat löytyneet pienen törmän päältä.

Karausvuori 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kokemäenjoesta 100 m kaakkoon, Kanalanojan suun pohjoispuolella ja Karkausvuoren eteläpuolella olevassa peltorinteessä.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia noin 30 x 25 m alalta.

Karausvuori 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kokemäenjoesta 400 m itään, Kanalanojan suusta 300 m pohjoiseen, Karausvuoren eteläpuolella olevan Vuohenmaan pellon länsilaidalla.
Löydöt paikalta ovat kvartseja ja yksi kivilaji-iskos noin 30x20 m alalta.
Maaperä on savista moreenia.

Hossa 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kokemäenjoen itäkaakkoisrannalla, Äetsänmäen pohjoispäässä, Hossan talosta noin 100 m pohjoiseen. Paikka on ladon ja peltotien länsipuolella ja osittain ladon pohjoispuolella oleva, pohjoiseen viettävän peltorinteen lakiosa.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia. Maaperä on savista moreenia.

Rajakallio (1000003486) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiimajärven Haapaniemenlahdesta 1,7 km kaakkoon, Kortejärvenmaahan menevän tien eteläpuolella, harjun rinteellä, metsätien ja vanhan hiekkakuopan välisen törmän päällä.
Paikka on hiekkamoreenimaastoa. Osa alueesta on laikutettua metsää. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.
Inventoijan mukaan asuinpaikka on sijainnut korkeutensa perusteella Ancylusjärven rannalla, 7600-8000 eKr. välisenä aikana.

Kankaanpää (1000003645) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kikkelänjoesta noin 100 m koilliseen, Kankaanpäänmäen länsi-lounaisreunalla olevalla pellolla. Löydöt, kvartsit ovat peltorinteen yläosasta. Maaperä paikalla on savensekaista moreenia.

Santanummi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kikkelänharjun etelärinteellä. Kikkelänjoesta 700 m koilliseen. Pellolla olevan metsäsaarekkeen länsi- ja itäpuolelta löytyi vuoden 2004 inventoinnissa kvartsiesineitä. Maaperä paikalla on savesekaista moreenia. Vuoden 2011 inventoinissa paikka tarkastettiin, ja se oli ennallaan.

Yli-Tuina (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kikkelänjoesta 100 m länteen olevan peltoharjanteen laella. Löydöt, kvartsit ovat 140 m matkalta. Maaperä paikalla on savista silttiä.

Äetsänkylä W (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kokemäenjoen etelärannalta noin 50 m itään, Äetsänmäen luoteisreunalla, loivasti jokeen laskevalla pellolla, kylätiestä 30 m pohjoiseen. Löydöt, kvartsit ovat noin 35 x 15 m alueelta. Maaperä paikalla on savea.

Karausvuori 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kokemäenjoesta 550 m itään, Karausvuoresta 300 m etelään olevalla pellolla. Sen itäpuolella on lato. Löydöt, kvartsit ovat matalan peltoharjanteen rinteiltä, eteläosasta ja laelta. Maaperä on savista moreenia.

Kiimajärvi E 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiimajärven itärannalla, järven keskivaiheilla, Tiinansaaresta pohjoiseen olevassa niemessä. Paikalla on rannan suuntainen harjanne. Maaperä in kivistä moreenia. Löydöt, saviastian pala, palanut luu ja kvartsi-iskokset ovat harjanteen laelle tehdyistä koekuopista. Asuinpaikka käsittää harjanteen laen.

Kiimajärvi E 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kiimajärven itärannalla, järven keskivaiheilla, Tiinansaaresta pohjoiseen olevan lahdekkeen rannalla, noin 50 m rannasta itään. Paikka on rinteen yläosassa oleva tasanne. Maaperä on vähäkivistä moreenia. Löydöt ovat kvartsi-iskoksia.

Mäkelä 1 (1000003671) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kiimajärven kaakkoisrannalla, Rukkosaaresta pohjoiseen, peltokumpareen juurella olevalla tasanteella. Maaperä paikalla on moreenia.
Löydöt ovat kvartsi-iskoksia.

Mäkelä 2 (1000003672) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiimajärven kaakkoisrannalla, Rukkosaaresta koilliseen olevan peltorinteen yläosassa. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia. Pellon alarinteestä on kvartsikaavin.

Kiimajärven kaakkoispää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiimajärvestä 170 m kaakkoon, Äetsä-Kiikoinen-tien länsi-eteläpuolella olevalla tasaisella pellolla. Paikalla on matala muinainen rantatörmä. Maaperä paikalla on savensekaista moreenia. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.

Hartolankoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee kohdassa, jossa Liekovesi kapenee Kokemäenjoeksi, joenniskassa olevan Hartolankosken luoteisrannalla, voimalan luoteispuolella, Hohkon talolle vievän soratien kaakkoispuolella, Myllyvainio-nimisellä hietapellolla. Löydöt paikalta ovat kvartsiesine ja -iskoksia. Myllyvainion röykkiöiden tutkimusten yhteydessä vuonna 1946 löydettiin niistä rautakautisten löytöjen lisäksi myös kivikautisia asuinpaikkalöytöjä, esimerkiksi keramiikkaa ja hiottujen kiviesineiden kappaleita.
Vuoden 2011 inventoinnin yhteydessä paikalta löytyi muutamia kvartsi-iskoksia, joiden perusteella asuinpaikka jatkuu sähkölinjan paikkeilta jonkin verran lounaaseen päin, kauempaa lännestä löytyi myös iskos. Tarkka rajaus länteen ja koilliseen on epäselvä, arvioitu rajaus perustuu löytöpaikkoihin ja topografiaan.

Heittola 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven pohjoispäässä olevan Heittolanlahden luoteisrannalla, pohjoisesta laskevan Vääräjoen suun luoteispuolella, vanhasta joenuomasta noin 800 m länsilounaaseen, kaakkoon viettävällä muinaisella rantaterassilla, Viljakan talon koillispuolella. Alue on hevoslaitumena.
Paikalta on useita erityyppisiä muinaisjäännöshavaintoja pääasiassa historialliselta ajalta (mahdollisesti keskiajalta lähtien), mutta mahdollisesti myös rautakaudelta. Muinaiselta rantaterassilta on löydetty koekuopista palanutta luuta ja kvartsi-iskos. Paikalla saattaa siten olla myös kivikautinen asuinpaikka.

Heittola 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven pohjoispäässä olevan Heittolahden pohjoispuolella, Vääräjoen vanhasta joensuusta 600 m länsilounaaseen, Vileniuksen talon lounaispuolella olevan muinaisen rantaterassin loivalla kaakkoisrinteellä. Alue on hevoslaitumena.
Löydöt paikalta ovat pieni keramiikan pala, kvartsiesine ja kaksi kvartsi-iskosta.
Vuoden 2021 tarkastuksessa kohde oli ennallaan.

Heittola 3 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyröjärven pohjoispäässä olevan Heittolanlahden luoteisrannasta 120 m, Vääräjoen vanhasta joensuusta 1,2 km länsilounaaseen olevalla muinaisella rantaterassilla, heinää kasvavalla pellolla. Paikka on Viljakan talon lounaispuolella.
Löydöt paikalta ovat kaksi pientä keramiikan palaa, palaneen luun kappale, palanutta savea ja kuonaa.
Vuoden 2021 inventoinnin aikana alue oli inventoinnin aikana peitteinen. Kohde vaikutti olevan ennallaan. Alkuperäiset maakerrokset ovat oletettavasti tuhoutuneet tien reunoilla.

Vääräjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven pohjoispäässä olevaan Heittolahteen pohjoisesta laskevan Vääräojan länsirannalla, jokilaaksoon lännestä pistävällä muinaisniemellä, mäen itärinteellä, Lähteensivun talosta 80 m itään. Paikka on joen länsirantaa kulkevan pienen soratien länsipuolella. Paikalla on kaksi hiekkakuoppaa.
Löydöt paikalta ovat kvartsiesineitä mm. kaapimia, -iskoksia ja palanutta luuta.

Nokala NW (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Karhejärven sillasta 2 km etelään, järven länsipuolella olevalla harjulla. Kuopan laajuus on 4 x 3 m ja syvyys noin 30 cm. Kysymyksessä voi olla pyyntikuoppa.
Inventointi 2009: Paikalla on hiilimiilun jäänne, koko noin 2 x 4 m ja syvyys noin
80 cm. Vallit ovat pitkällä sivulla. Koordinaatit: x 6845061 y 2471012, p 6850056 i 3312391 ±5 m. Edellisen pohjois-luoteispuolella noin 30 m päässä on rännihauta (tervanpolttoa). Koko on 5 x 1 m ja syvyys noin 80 cm. Koordinaatit: x 6845084 y 2470992, p 6850080 i 3312372 ±5 m.

Kautunharju 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kautunvuolteesta 1,5 km pohjoiseen, valtatieltä 60 m koilliseen, mäntyvaltaisessa metsässä Kautunharjun lounaisrinteellä olevalla tasanteella.
Asuinpaikka on tasanteen pohjoispäässä. Tienleikkauksesta on löydetty kvartsia ja palanutta luuta (löytöjä ei ole otettu talteen). Tiellä on näkyvissä mahdollinen tulisijan jäännös. Kohde on edellä mainittua tietä lukuunottamatta ehjä. Rannansiirtymiskronologian mukaan se ajoittuisi noin 7200-7000 eKr.

Iluksen aitta (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi on Iluksen aitan porraskivenä. Aitta sijaitsee valtatien 9 itäpuolella, sen välittömässä läheisyydessä. Tien toisella puolella on Nesteen huoltamo. Aitan itäpuolella on Lempoisten vanha kylämäki ja välittömässä läheisyydessä nuorisoseuran talo.
Tasaisen laakeassa kivessä on neljä varmaa ja 13 epävarmempaa kuppia. Varmojen kuppien halkaisijat ovat 4 - 5 cm. Kiven koko on 1,75-2 x 1,3 x 0,15-0,20 m.

Paasto 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven Roikanselästä itään pitävän Vinskanlahden itärannalla, Paaston talosta 360 m lounaaseen, muinaisella rantaterassilla.
Paikka on metsittynyttä vanhaa peltoa, joka laskee loivasti lounaaseen. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.
Inventointikertomus 2016:
Vadim Adel löysi vuonna 2005 tekemässään arkeologisessa inventoinnissa metsittyneen pellon alueelta kivikautisen aseuinpaikan Paasto 1. Asuinpaikka sijaitsee Kyrösjärven Roikanselästä itään pitävän Vinskanlahden itärannalla, Paaston talosta 360 m lounaaseen, muinaisella ran-taterassilla. Paikka on metsittynyttä vanhaa peltoa, joka laskee loivasti lounaaseen. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Aikaisemmin tunnistettu asuinpaikka sijaitsee metsittyneellä entisellä pellolla, jossa oli hiljattain raivattu metsää. Kohde on säilynyt Vadim Adelin 2005 kuvaamassa asussa. Paaston tilan alueelta on löydetty 1800-luvun lopulla kivikautinen tasa-taltta (KM 2192:608), mutta sen tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.

Hekkaperä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muroleenkoskesta 630 m pohjoiseen, Hekkaperän lahden pohjoispuolella, lahtea kiertävän tien pohjoispuolella olevan törmän päällä, tasanteella. Asuinpaikka rajautuu topografian ja löytöjen perusteella muinaisen niemen suppealle alueelle. Maaperä paikalla on hienoaineksista moreenia ja melko kivistä.
Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja -ytimiä.

Hekkaperä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muroleenkoskesta 600 m pohjoisluoteeseen, Hekkaperän lahdesta 60 m luoteeseen, teiden risteyksen pohjoispuolella jyrkän rinteen päällä olevalla tasanteella.
Maaperä paikalla on hienoaineksista moreenia ja kivistä.
Kohde rajautuu topografian perusteella tasanteelle - muinaiselle niemennokalle. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.

Muroleenkoski 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muroleenkoskesta 650 m itäkaakkoon, rannasta nousevan rinteen päällä olevalla tasanteella.
Maaperä paikalla on kivistä hiekkamoreenia. Paikka rajautuu topografiansa perusteella niemen länsipuolelle. Paikalta on löydetty kvartsiesine ja koekuopasta kulttuurimaata.

Murronvainio 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muroleen kylätaajaman luoteispuolella, Murolelahdesta 110 m pohjoiseen, Tokosen talosta 400 m luoteeseen pellon länsireunalla.
Paikalla on kumpare, muinainen matala rantatörmä, jonka alalta löydöt, kvartsiydin ja -iskokset poimittiin. Maaperä alueella on hiekkaista moreenia.

Murronvainio 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muroleen kylätaajaman luoteispuolella, Murolelahdesta 180 m pohjoiseen, Tokosen talosta 320 m luoteeseen, peltoalueen itäreunalla, muinaisen matalan rantatörmän päällä ja sen etelärinteellä.
Löydöt paikalta ovat kvartsikaavin ja -iskoksia.
Murronvainio 1 asuinpaikka on tästä 100 m länteen. Kohteiden väliltä ei löydetty mitään muinaisjäännökseen viittaavaa ja siksi ne on laitettu kahdeksi erilliseksi kohteeksi.

Pakilansuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Liekoveden Roismalanlahden eteläpuolella, Pakilansuon eteläpuolella, Tampere - Rauma tiestä 330 m pohjoiskoilliseen olevan korkean mäen juurella.
Paikka on sekämetsää kasvavalla terassilla. Sen laajuus on 35 x 30 m. Löydöt paikalta ovat keramiikkaa ja kvartsi-iskos.

Visuvesi Ylä-Jarkko (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Visuveden keskustasta noin 2 km luoteeseen sijoittuvalla, Ylä-Jarkon tilan eteläpuolisella niemekkeellä. Taistelukaivannot on kaivettu niemen etelärannan puoleiseen rinteeseen. Kaivannon syvyys on noin metrin ja leveyttä sillä on reilut puolitoista metriä. Polveilevan kaivannon yhteenlaskettu pituus on noin 160 metriä. Kaivannon keskivaiheilla on tulipesäke, joka on vuonna 1919 laaditussa kartassa merkitty konekivääripesäkkeeksi.

Lappi Rauhaniemi (Taide)
Historiallinen; Rauhaniemen kansankylpylän pohjoispuolella olevan uimarannan silokalliossa on noin 20 kalliokaiverrusta. Niissä esiintyvät mm. vuosiluvut 1873 ja 1920.

Viikin kartano 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Viikin kartanon luoteispuolisella peltoaukealla sijaitsevan metsäsaarekkeen lounaisosassa on suurista kivistä rakennettu kivirivi, jonka itäpuolella sijaitsee matalahko kiviröykkiö. Sen keskellä on pystykivi. Kyseessä lienee historiallisen ajan rajamerkki.

Kaisti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Liekoveteen etelästä pistävällä niemellä, Liekosaarta vastapäätä, Kotolan talosta 350 m luoteeseen.
Paikka on rantamökin pihapiirissä, rantaterassilla mäntyvaltaisessa sekametsässä. Löydöt paikalta ovat keramiikkaa, kiviesineen kappaleita, kivilaji- ja kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Asuinpaikan laajuus noin 40x25 m.
Rantamökistä 35-50 m eteläkaakkoon ja itäkaakkoon on kolme röykkiötä. Kysymyksessä voivat olla peltoröykkiöt.

Liekosaari 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Liekosaaressa, saaren keskiosassa olevan mäen juurella.
Paikka on mänty- ja kuusimetsää kasvava terassi.
Löydöt paikalta ovat keramiikkaa ja kvartsi-iskoksia. Asuinpaikan laajuus 45x20 m.

Papumäki (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Asuinpaikka sijaitsee Liekovedestä kaakkoon pistävän Roismalanlahden eteläpuolella, 300 m rannasta, Pesurunkadun eteläpuolella olevalla mäellä.
Paikka on peltosaarekkeena oleva mäki. Siellä on tervahauta ja peltoröykkiö ja erilaisia kuoppia. Mahdolliseksi rautakautiseksi tai historiallisen ajan asuinpaikaksi tulkittu alue on tasaista peltoa mäen länsi- ja eteläpuolella. Löydöt paikalta ovat hevosenkengännauloja, liuskehioin, kvartsi- ja pii-iskos, savikuonaa, palanutta savea.
Vuoden 2019 maakaapelin valvonnassa ei kaivuulinjalta tehty merkkejä muinaisjäännöksistä

Tättälä (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee Heinijärven kylässä, Heinijärven rannasta 250 m kaakkoon, Tättälän talosta 90 m lounaaseen.
Paikka on katajaa, koivuja, heinää ja vesakkoa kasvava peltosaareke tien eteläpuolella. Kumpareen laki on tasainen ja pintaturpeen alla on tiivistä kiveystä. Kumpareen tiepuoleisessa reunassa on epämääräisiä kaivantoja.
Löydöt paikalta ovat pronssispiraali ja palanutta luuta (inv. 2005).
1800-luvun lopulla Tättälän talon läheltä pellon raivauksessa on löytynyt viikinkiaikainen keihäänkärki KM 2223 (Matti Huurre, inv. 1969, s. 270-274).
Vuoden 2022 tarkastuksessa selvitettiin kohteen rajausta, koekuopasta havaittiin mahdollinen kiveys tai kivirakenteen osa sekä havaittiin ennestään tuntematon kiviröykkiö.

Heinijärven koulu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Laitilansalmelta Heinijärvelle tulevan tien eteläpuolella, Töllimäen eteläosassa, koulun vanhassa puutarhassa.
Paikka on tasaisella maalla, muinaisella niemekkeellä. Löydöt paikalta ovat alkeellinen kirves ja tasataltta, liuskeriipus, kvartsia ja palanutta luuta.
Inventointi 2013: Puutarhaa oli muokattu vuosikymmenten aikaan paljon eikä uusia havaintoja voitu tehdä. Nykyisin puutarha on hieman metsittynyt. Alueella on havaittavissa merkkejä aiemmasta maanmuokkauksesta.

Tilonvainio (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Sirkkalan kylässä, Heinoonjoen suusta 270 m etelään, Arostensalmen korkealla länsirannalla.
Kiven- ja maansekainen röykkiö sijaitsee luontaisen kummun kaakkoisosassa. Se on muodoltaan pyöreähkö, pinnaltaan kupera ja halkaisijaltaan 10 m. Korkeutta sillä on toisella reunalla 1,5 m ja toisella yli 2 m. Se on vesakon ja pensaikon peitossa. Muutama iso kivi on näkyvissä. Edellä mainitun kummun luoteispuolella on samankokoinen ja -muotoinen luontainen kumpare.
Kumpujen ja tien eteläpuoliselta pellolta löydettiin merkkejä mahdollisesta rautakautisesta ja varhaishistoriallisesta asuinpaikasta.
Löydöt paikalta ovat mm. keramiikkaa, palanutta savea, palanutta luuta, kuonaa ja kvartsia.

Purimonsalmi (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kumpu sijaitsee Sirkkalan kylässä, Enonselkään pistävällä niemellä, Purimonsalmen länsirannalla, kesämökin pihapiirin korkeimmalla kohdalla.
Iso kiven- ja maansekainen kumpu on pyöreä ja kupera ja kooltaan 15 x 12 m. Korkeutta sillä on 1,5 m koillisreunalla ja 1 m länsireunalla. Muutamia isoja kiviä on näkyvissä. Kummusta on löytetty palanutta luuta ja hiiltä sekä palaneita kiviä.

Lehtiniemenlahti (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiöt sijaitsevat Sirkkalan kylässä, Enonselkään luoteesta pistävällä niemellä, Lehtiniemenlahden pohjoisrannalla.
Röykkiö 1 sijaitsee kesämökin pihapiirissä, noin 5 m mökistä pohjoiseen. Röykkiön halkaisija on 5 m ja korkeutta sillä on noin 0,7 m. Röykkiön päälle on istutettu pensaita. Röykkiö 2 sijaitsee edellisestä 5 m itään, tontin rajalla. Röykkiö 3 on mökistä 45 m pohjoisluoteeseen, ulkorakennuksen itäkulman alla. Röykkiön reunoja on näkyvissä rakennuksen luoteis- ja kaakkoispuolella.
Alueella voi olla muitakin röykkiöitä. Röykkiöiden 2 ja 3 välissä on mahdollisesti lisää pieniä röykkiöitä. Lisäksi pihatien lounaispuolella on epämääräinen kumpare, jonka keskellä kasvaa iso kataja.
Löydöt paikalta ovat keramiikkaa, kuonaa, palanutta luuta.

Lietsaari 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vankaveden selällä olevan Lietsaaren keskiosassa, korkeimman harjanteen itäsivulla olevalla hiekka-/hietapohjaisella tasanteella 80 m rannasta. Paikka on mäntymetsässä ja kohde on hyvin säilynyt.
Tuulenkaadoista on löydetty kampakeramiikkaa. Paikalle kaivetusta koekuopasta on todettu mahdollista kulttuurikerrosta.
Edellisestä löytöpaikasta noin 70 m luoteeseen terassimaisella tasanteella on koekuopasta noin 15 cm syvyydestä hiiltynyt, ihmisen "laudoista tai lankuista" tekemä taso. Rakennetta ei pystytty tarkemmin ajoittamaan.

Uniniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vankaveden selän pohjoisrannalla olevan Uniniemen eteläkärjessä, tasanteella noin 60 m rannasta.
Paikalle kaivetuista koekuopista on löydetty kvartsi-iskoksia noin 150 x 30 m laajuiselta alueelta. Kohde on osittain tie- ja ojaleikkausten tuhoama. Vuoden 2021 tarkastuksessa kohteen pohjoisosaan tehdyistä koepistoista löydettiin kvartsi-iskosten lisäksi palanutta luuta.
Vuoden 2021 koekuopituksessa muinaisjäännösalue saatiin rajattua tarkemmin.

Pispan koulu (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Konekivääriasemat sijaitsevat Pispalanharjun yläosassa, Pispan koulun lounaispuolella. Jyrkän rinteen ylätasanteella, osittain rinteessä on kaksi luonnonkivistä ja betonista rakennettua, nelikulmaista, n. 4 x 5 x 0,7 m kokoista tulipesäkettä. Pesäkkeet ovat osa venäläisten I maailmansodan aikana Suomeen rakentamaa laajaa puolustusjärjestelmää, jolla pyrittiin varautumaan Saksan mahdollista hyökkäystä vastaan. Varustuksiin on kuulunut mm. taisteluhautoja, ampumapesäkkeitä ja konekivääriasemia. Varustuksia on käytetty vuonna 1918 Tampereen piirityksen aikana.

Päärynämäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kierakkalan kylän Päärynämäessä on kolme ajoittamatonta mutta todennäköisimmin historialliseen aikaan ajoittuvaa uunirakennetta. Ensimmäinen niistä, joka on tuhoutunut osittain metsätöissä, sijaitsee Päärynämäen etelälounaisrinteellä, vesakoituneella vanhalla avohakkuualueella. Toinen uuni, johon on äskettäin kajottu, sijaitsee tästä noin 30 m koilliseen, korkeammalla rinteellä. Kolmas uuneista sijaitsee noin 200 m päässä koilliseen Päärynämäen keskiosassa, pienen kosteikon reunalla mäen lakitasanteen eteläreunalla. Rakenteen koko on 2,5 x 1,5 x 0,9 m.

Kierikkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kallioistenselän länsirannalla, noin 200 m päässä nykyisestä rannasta. V. 1540 - 1768 kylässä oli kuusi taloa: 1 - Pylsy, 2 - Huoppo (Huuppo), 3 - Huoppo (Huuppo), 4 - Jutela (Jutila), 5 - Ollila, 6 - Heikkilä. Vuoden 1763 kartassa Kierikkalan kylään on merkitty kuusi taloa, joista neljä sijoittuu Aromaantien länsipuolelle ja kaksi itäpuolelle. Muut tontit ovat vielä nykyisin käytössä, vain kallioisella mäellä Kierikkalantien/Aromaantien itäpuolella sijainnut Heikkilä on autioitunut. Heikkilän tontin itäosassa sijaitsevat Huupon röykkiöt (mj.rek.nro 108010025).
V. 2010 inventoinnissa kylätonttiin liittyviä rakenteita todettiin sekä risteyksen kakkois- että pohjoispuolella:
1) lohkotuista kivistä tehty kiviperustus 16 x 7 m, osin tasatun pihanurmikon alla. Perustan sisällä muistokivi Niilo Pylsyn muistolle. N 6834067 E 300083.
2) kiukaan jäännös 4 x 4m, kork. 0.5 m. Kiviä + hiiltä. N 6833991 E300077. Ks. kohde 108 01 0025.
3) kiukaan jäännös, halk. 3.5 m, kork. 1 m. Kiviä, tiiltä, hiiltä. Tasatun pihanurmikon reunalla, aivan tien länsilaidalla. Talon perustuskiviä ei näkyvissä. N 6834053 N 300060
V. 2011 tarkastuksessa Heikkilän talotontin N-puolella, vanhan Pylsyn talotontin eteläreunalla, rantaan vievän tien pohjoisreunan leikkauksessa todettiin vajan kohdalla ja siitä kaakkoon merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä: palanutta savea, tiilimurskaa, palaneita kiviä ja noensekaista maata.

Sirkkala Myllyniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Myllynpaikat sijaitsevat melko syvässä ryteikköisessä notkossa, koilliseen virtaavan pienen Kivistojan koskessa. Myllyt on merkitty v. 1767-68 karttaan. Ylempi myllynpaikoista sijaitsee noin 70 metrin päässä Harjakulmalle vievästä tiestä. Alempi myllynpaikka sijaitsee tästä noin 100 metriä koilliseen alavirtaan, ojan mutkassa. Paikalla on pieni saari.

Kaidatvedet Ratapaanantie (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee Parkanon aseman luoteispuolella, metsässä kulkevan Ratapaanantien kaakkoispuolella noin 10 metrin päässä tiestä. Rajamerkki koostuu pystyyn nostetusta kivipadesta ja sen juurelle kasatusta kiviröykkiöstä. Rakenne on kokonaisuudessaan n. 80 cm korkea ja sen halkaisija on n. 1,4 m. Päällimmäisessä kivessä on numerokaiverrus (ilmeisesti 8).

Kairokoski (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kairokosken sahalaitos on sijainnut noin kaksi kilometriä Parkanosta pohjoiseen, Kairo- eli Pitkäkosken länsirannalla Ylikoskenkadun laidassa. Länsirannalla oli porilaisten liikemiesten (Björnberg, Björkman ja Rosenlew) kaksiraaminen vesisaha, jolle saatiin lupa vuonna 1837.
Laitoksesta oli vain rippeitä jäljellä vuonna 1942. Nykyisin sahan raunio sijaitsee maantiesillan lounaispuolella joen rannassa. Sahan rauniota on vaikea erottaa kesäaikaan runsaan kasvillisuuden seasta. Raunion pohjoispuolelle tienlaitaan on myös pystytetty kyltti ”Yksityisalue pääsy kielletty”. Rakenteen sijainti käy ilmi Tampereen vesi- ja ympäristöpiirin alueen vanhat vesirakenteet, vesimyllyt ja vesisahat -julkaisusta (1993).
2023 inventoinnissa sahan kiviraunion pituuden olevan on noin 7 metriä ja korkeuden rannan puolelta tarkasteltuna noin 2,5 metriä. Leveyttä on hankala määrittää, koska raunion päällä ja länsiosassa on isoja kiviä ja runsaasti kasvillisuutta. Todennäköisesti sillan tai tien rakennustyön aikana on rakenteen päälle kasattu kiviä ja maata. Arviolta rakenteen leveys on noin 3–4 metriä. Rakenteen päälle on tuotu täyttömaata ainakin muutamia kymmeniä senttejä.

Roismala Hyrkki (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Liekoveteen pistävällä Torranniemellä, Torran tilan eteläpuolella, mäen tasanteella ja loivassa etelärinteessä Roismalan vanhalla kylätontilla. Hyrkin talotontti on autioitunut jo vuoteen 1778 mennessä. Tontilla on nykysin 7 x 7 m ja noin 0,7 m korkea kumpare, joka sijaitsee aidatulla laitumella. Koekuopituksessa aluelta löytyi tiilirakenne ja hiilipitoinen kulttuurikerros. Kumpareen itäpuolelta, pieneltä pellolta, on löydetty palanutta savea. Löytöjen perusteella asutus on voinut jatkua rautakaudelta asti. Kohteen pohjoispuolella noin 60 metrin päässä on Torran-Maijalan polttokenttäkalmisto ja sen eteläpuolella on tuhoutunut Rantapellon esihistoriallinen asuinpaikka.

Roismala Vilppala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Liekoveteen pistävän Torranniemen itäosassa, pienen mäen laella, 25 metrin päässä rannasta. Vilppalan talon vanha tontti on merkitty vuoden 1778 isojakokarttaan, mutta Juhani Rinteen kartan mukaan tontti oli autio vuonna 1904. Alueella on 2 tai 3 rakennuksen pohjaa ja kiukauden raunioita.
Sähkön maakaapelointiin liittyen alueella on tehty kaapelikaivannon valvontaa vuosina 2018 ja 2019. Niissä ei tullut esille mitään muinaisjäännöksiin tai muihin kulttuuriperintökohteisiin viittaavaa.

Nuutila (1000006434) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiukaan raunio sijaitsee Liekovedestä kaakkoon pistävän Roismalanlahden eteläpuolella, pienellä mutta korkealla moreenimäellä Nuutilan talon luoteispuolella. Kiukaan mitat ovat 4,5 x 3 x 0,8 m.

Veneslinna (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kasittulan kylässä Vääräjoen länsirannalla hiekanoton tuhoaman harjun juurella. Historiallisen ajan kivi- ja maarakenteita, joista osa saattaa liittyä puolustusvarustuksiin, on havaittavissa noin 240 metrin matkalla hiekkakuopan kaakkoispuolella noin 20 metriä levellä kaistaleella Kukkurantien ja jyrkän rantatörmän välissä. Alueella on erilaisia kiviperustuksia, kaivantoja, valleja ja kivikasoja.
Vääräjokea pitkin kulki aikoinaan tärkeä reitti Etelä-Suomesta Pohjanmaalle. Reittiä ovat käyttäneet mm. Jaakko Ilkan ja Klaus Flemingin joukot nuijasodan aikana. Perimätiedon mukaan isonvihan aikana alueella olisi käyty taisteluja. Alueella on myös ollut kihniöläisten ja parkanolaisten venevalkama, josta paikka on saanut nimensä.

Finninmäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Finninmäen koillisosassa, omakoti- ja rivitaloalueen välisellä mäellä Vihiojan eteläpuolella on kalliopaljastuma, jonka korkeimmalla kohdalla on kookkaista lohkotuista kivistä kylmämuurattu nelikulmainsen rakenteen jäännös. Kohde on merkitty asemakaavaan sm-merkinnällä. Pellon reunassa on myös matala ja osittain hajonnut kiviaita, jolta johtaa kivetty kivetty polku em. rakenteelle.

Niemenmäki Hellilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Niemenmäki sijaitsee Keikyän kylässä Äetsän eteläosassa, Kokemäenjoen kaakkoisrannalla, luoteeseen pistävällä niemellä, jonka keskellä kulkee harju. Harjulla on Keikyän kirkko ja hautausmaa. Harjun laella, tontin rn:o 3:32 lounaiskulmassa on havaittavissa kiukaan raunio, kiviperustus ja kellarin jäännökset.
Jonas Strengin vuonna 1646 tekemän maakirjan sivun 199 kartassa Helilä-nimisen kylän talot ja pellot sijoittuvat niemen lounaisrannalle, harjun lounaispuolelle. Kuninkaan kartaston (1776-1805) mukaan tontilla 3:32 on kuitenkin sijainnut Hellilän talo. Ilmeisesti isonjaon yhteydessä yksi Hellilän kylän taloista on siirretty sinne. Tontti kuitenkin autioitui ennen 1900-lukua, sillä Hiuttisten pitäjän karttaan (1895) taloa ei ole merkitty.

Puntanen (1000006456) (Maarakenteet)
Historiallinen; Puntasjärven itäpuolella sijaitsevan Myllymoision mäen lounaisreunalla on neljä soikeaa maakuoppaa (alue A). Kuopat ovat syviä ja selvärajaisia, hieman sammaloituneita ja hyvin säilyneitä. Kuoppien pituus vaihtelee 2,3 metristä 6 metriin ja leveys 1,7 metristä 2,9 metriin. Kahteen läntisimpään kuoppaan tehdystä koepistoista havaittiin voimakkaasti värjäytynyttä nokimaata ja hiiltä.
Myllymoision mäen pohjoisreunassa on useita matalia kuopanteita (alue B).

Haviseva (Haviseva) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylätontti sijaitsee Vesijärven Havisevanlahden pohjoisrannalla Suinulan ja Siitaman välisen tien molemmin puolin osin talojen pihoilla, osin pelloilla ja joutomaalla.
Vuoden 1560 kyläluettelon mukaan Havisevan kylässä on ollut kuusi taloa. Isojakoa edeltävällä kylänpaikalla sijaitsee yhä mm. Antilan tila talousrakennuksineen. Tilan eteläpuolella on autioituneilla tonteilla näkyvissä merkkejä aikaisemmasta asutuksesta.

Sarsan mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sarsansuon eteläpuolella, muinaisen Sarsanuoman paikalle laskevassa metsärinteessä on kookas myllynkiven teelmä. Sarsankosken vesivoimaa on hyödynnetty keskiajalta lähtien. Sarsan myllyt mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran 1427. Koskessa oli niin kangasalalaisille talonpojille kuin maakunnan mahtimiehille ja kirkonmiehille kuuluneita myllyjä. Sarsankoskessa sijaitsi myös vanhin Pirkanmaalta tunnettu ratasmylly, josta on maininta vuodelta 1533. 1500-luvun lopulla Sarsassa oli yhteensä 12 myllyä. Myllytoiminta lakkasi äkisti 10.6.1604, kun Sarsanuoma kuivui Längelmäveden murrettua uuden lasku-uoman Ihariin.

Lappi (1000006459) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Tammelan kaupunginosan pohjoispuolella sijaitsevalla metsäisellä kalliomäellä Lapin asuinalueen eteläpuolella on useita kivenlouhinta-alueita. Vuoden 1899 karttaan Kaupin sairaalan länsipuolella sijaitseville kallioille on merkitty kivilouhoksia, joten louhintaa on toteutettu ainakin 1800-luvulta lähtien.

Kuokkalankosken pohjoisranta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuokkalankosken Majauslahden ja Kirkkojärven Jaranlahden väliin jäävän osuuden pohjoisrannalla on 20 historialliselta ajalta peräisin olevaa kohdetta. Kivipenkerereet, kivirakenteet, kivivallit, rakennusten perustukset, kellarit ja siltapilarit liittyvät kosken vesivoiman hyödyntämiseen, kosken ylittäneeseen siltaan, kalastukseen sekä mahdollisesti kosken perkaamiseen. Kuokkalan keskiaikainen kylätontti on sijainnut Jaranlahteen pistävässä niemessä kosken partaalla. Kylä mainitaan asiakirjalähteissä 1400-luvulta lähtien. Sen läpi on kulkenut vanha Hiidentie. Ensimmäinen maininta Kuokkalankosken myllyistä on vuodelta 1586. Kuokkalankosken rautakautinen röykkiökalmisto, joka tutkittiin vuonna 2002, sijaitsee 1,3 km kylätontista koilliseen.

Kuokkalankosken eteläranta (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kuokkalankosken Majauslahden ja Kirkkojärven Jaranlahden väliin jäävän osuuden etelärannalla 11 historialliselta ajalta peräisin olevaa kohdetta. Kivipenkerereet, kivirakenteet, kivivallit, rakennusten perustukset, kellarit ja siltapilarit liittyvät kosken vesivoiman hyödyntämiseen, kosken ylittäneeseen siltaan, kalastukseen sekä mahdollisesti kosken perkaamiseen. Kuokkalan keskiaikainen kylätontti on sijainnut Jaranlahteen pistävässä niemessä kosken pohjoispuolella. Kylä mainitaan asiakirjalähteissä 1400-luvulta lähtien. Sen läpi on kulkenut vanha Hiidentie. Ensimmäinen maininta Kuokkalankosken myllyistä on vuodelta 1586.

Kuokkalankoski Pappila (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kuokkalankosken itärannalla Majauslahden pohjoispuolella on vesirajalla kivivallia, joka on noin 60 metriä pitkä ja noin puoli metriä korkea ja tehty suurista lohkokivistä. Lohkokivissä on porausreikien jälkiä. Rakenne on merkitty vuoden 1875 karttaan.

Majasuo (1000006584) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Majasuon eteläpuolella Majaniemen itäpuolella on 2,5 m halkaisijaltaan oleva kiven ja maan sekainen röykkiö, jolla on korkeutta noin 40 cm. Paikannimien perusteella rakenteen voisi liittää eräsijaan.

Siukolanjärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee pienen Siukolanjärven pohjoisrannalla, jossa ovat sijainneet 1750-luvulla perustetun Gränstolpan torpan pellot. Pellot on merkitty vuoden 1773 tiluskarttaan. Nykyisin istutettua kuusimetsää kasvavien entisten peltojen keskellä olevan pienen mäen kaakkoisrinteellä on lähes täysin sammaleen peittämä viljelyröykkiö, joka on kooltaan 5 x 2,5 x 0,7 m. Toinen röykkiö sijaitsee vanhan pellon pohjoisreunalla (p = 6814280, i = 3301850). Sen koko on 5 x 3 x 0,4 m.

Tottijärven kartano (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vesilahden Laukon sivukartanona ollut Tottijärvi mainitaan ensimmäisen kerran lähteissä 1416. Kartano on sijainnut Tottijärveen kaakosta pistävän laajan niemen keskellä. Vuoden 1773 tiluskartan mukaan kartanon tontilla oli useita rakennuksia. Tulipalossa 18.1.1919 (toisen lähteen mukaan keväällä 1918) tuhoutuneen kartanon päärakennus ja pihapiiri sijaitsivat Kartanomäen laella. Paikalla on säilynyt useita rakennuksenpohjia/kivijalkoja, uunin ja 2 kellarin jäännökset sekä kiviröykkiö.
Vuoden 2022 sähkömaakaapeloinnin tarkkuusinventoinnissa ei linjalle kaivetuista koekuopista havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Kotaniemi (1000006700) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Tuulosjärven kaakkoisrannalla sijaitsevan Kotaniemen korkeimmalla kohdalla on 3,0 x 2,5 x 0,4 m kokoinen reunakehällinen kiviröykkiö. Röykkiön keskellä on 0,7 m korkuinen pystykivi. Kyseessä voi olla rajamerkki, sillä Kotaniemi sijaitsee Nokian ja Vesilahden rajalla. Sijaintinsa puolesta röykkiö muistuttaa lapinraunioita. Röykkiöstä 15 metriä kaakkkoon on kaarenmuotoinen kiviaitamainen rakenne. Pituutta rakenteella on 20 metriä, leveyttä 1-1,5 metriä ja korkeutta hieman yli puoli metriä.

Pärrä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ennen 1740-lukua perustetun Pärrän rälssitorpan paikka sijaitsee pienellä heinää kasvavalla mäkitasanteella Joenpohjan kylässä Vassijoen varrella. Alueella on mahdollinen rakennuksen kivijalka ja kivikumpu.

Tohka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ennen 1740-lukua perustetun Tohkan rälssitorpan paikka sijaitsee istuttua koivua ja heinää kasvavalla kivikkoisella peltosaarekkeella Joenpohjan kylässä Vassinjoen eteläpuolella. Peltosaarekkeella on kaksi kivikasaa, jotka voivat liittyä torpan rakennuksiin.

Kallaskoski 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Joenpohjan kylässä, Hahlonvuoren itäpuolella virtaavassa Vassinjokeen laskevassa ojassa on pienen kosken alapuolella keinotekoinen saari, jolle on vuoden 1773 tiluskartassa merkitty vesimylly.

Kallaskoski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Joenpohjan kylässä, Hahlonvuoren kaakkoispuolella virtaavassa Vassinjokeen laskevassa ojassa on noin 20 x 5 metrin kokoinen saari, jossa Kallaskosken toinen vuoden 1773 tiluskarttaan merkityistä vesimyllyistä on sijainnut. Saaren kohdalta kivikkoisissa uomissa on puurakenteiden jäänteitä. Toinen myllynkivistä on siirretty Kallaan talon pihaan, toinen Pakinan talon viereen.

Selkeen kartano (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta Selkeen kylästä on v. 1450. Kylä on varhaiskeskiaikainen. Vuonna 1540 kylässä oli 19 taloa, 1571 taloja 15 ja 1644 taloja 12. Koko kylä on vähitellen 1600-luvulla yhdistetty säteriksi, josta reduktiossa tuli everstin palkkatila. Vuonna 1613 perustetun kartanon päärakennus ja piharakennukset ovat vuosien 1759 ja 1791 karttojen mukaan sijainneet Selkeentien länsipuolella. Isojakokartalla 1791 talot hajaantuneet laajalle alueelle torppina.
Kaikkiaan 16 torppaa ja kartanon tontti A. Se sijaitsee ilmeisesti alkuperäisellä kylätontilla. Isojakokartalla 1791 kartanon tonttia a ja a2 tien molemmin puolin. Tontti A, tien länsipuolella on autio. Itäpuolella olevan tontin a kohdalla on navetta. V. 1862 kartalla kartanon päärakennus on tien ja navetan itäpuolella, nykyisellä sijallaan. Isojakokartalla 1791 18 torppaa.
Nykyisin kartanon tontin alue on pääosin niittyä ja joutomaata, jossa kivikeskittymiä ja kuopanteita. Alueen NW-osassa, ok-talon pihapiirin laidalla on kanalintujen häkkejä. VARK-inventoinnissa mj-alueen SE-osassa, melko lähellä tietä, on havaittu yksi matala kiven- ja maansekainen röykkiö, mahdollisesti tulisijan raunio.

Hangaslahti (1000006714) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Tupurlanjärven itärannalla Ryömälän kylässä on kolme soikeaa ampumahautaa tai poteroa rivissä noin kahden metrin päässä toisistaan. Ne ovat todennäköisesti sisällissodan aikaisia, melko hyvin säilyneitä taisteluvarustuksia lähes alkuperäisessä miljöössä. Hautojen pituus on 2 - 2,5 m ja leveys 1 - 1,5 m ja syvyys 0,5 - 0,7 m.

Hietalahti (Hietalahti) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Suomen asutus 1560-luvulla kyläluettelon mukaan (s. 110) Kangasalan Hietalahdessa on ollut kolmen talon kylä. Kylätontti sijaitsee Längelmäveden Enonselän itärannalla Hietalahden kylässä peltojen ympäröimällä heinittyneellä joutomaa-alueella Jullisen ja Riekkosen tilojen välissä. Alueella olevat kumpareet voivat liittyä paikalla olleisiin rakennuksiin. Kylätontille johtanut tie on yhä näkyvissä mäelle johtavana urana.
Vuoden 2009 tutkimusten perusteella, jotka liittyivät tien parantamiseen oletetun kylätontin kohdalla, tien länsipuolen heinittyneellä palstalla oli isohkon uunin jäännökset ja kivijalan rakenteita. Vanhojen karttojen ja 1900-luvun alussa otettujen valokuvien perusteella vanhempia kylän rakennusten paikkoja
voitiin selvittää. Voidaan myös olettaa, että kylän asuinrakennukset olisi rakennettu hiekkaisemmalle mäenrinteelle eikä kosteammalle hiesumaalle. Tutkimusten perusteella keskiaikainen kylätontti olisi sijainnut ylempänä mäenrinteessä, jossa oli kivipenkereitä ja muita nuorempia rakenteita. Kylätien itäpuolisen pellon pohjoisreunasta löytyi aikaisemmin tuntematon kuoppa-alue.
Kartoituksen yhteydessä löydettiin pellon pohjoisreunasta muutamia kvartsi-iskoksia, jonka perusteella saatiin paikannettua myös kivikautinen asuinpaikka.

Leväslahti (Leualax/Lieveslaksi) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Leväslahden kylä on sijainnut Längelmäveden Koljonselän Mustansuunlahden rannalla mäen harjanteella. Peltojen ympäröimällä mäellä on säilynyt rakennusten kivijalkoja.
Kylä mainitaan maakirjoissa vuodesta 1543 lähtien, jolloin siihen kuului neljä taloa.

Karvaanmaanlahti (Kivirakenteet)
Historiallinen; Karvaanmaanlahden koillisrannalla kalliopohjalla on halkaisijaltaan noin 8 metrinen ja noin 1,5 metriä korkea sälpäkivikasa. Raunio on pyöreä ja säännöllinen. Kyseessä lienee kivenlouhinnassa syntynyt louhoskivikasa.

Matomäki (1000006721) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kallioisella ja louhikkoisella Matomäellä on matala kivilatomus, josta 50 m etelään olevassa muinaisessa rantakivikossa on kuoppa.

Teininniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Linnajärven pohjoisosassa sijaitsevassa Teininniemessä on yhdeksän kaskirauniota, maakuoppia (mahdollisia nauriskuoppia) sekä rakennuksen pohja.

Muroleenkoski 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Linnoitusalue sijaitsee Muroleenkosken itä- ja kaakkoispuolella. Alueen laajuus on noin 500 x 300 m. Taisteluhaudat ovat linnoitusalueen pohjoisosassa pellon itälaidassa sekä linnoitusalueen eteläosassa metsässä. Taisteluhautojen syvyys on 0,4 - 1,5 m ja niiden leveys vaihtelee puolesta metristä kahteen metriin. Taistelukaivantojen yhteispituus on noin 600 m. Tuliasemien lisäksi alueella havaittiin neljän suojahuoneen tai korsun jäännökset (ks. erilliskohteet).

Kauttu (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kautun talo on sijainnut Ruoveden Pöytäselkään työntyvällä niemellä. Talo on perustettu aikavälillä 1547-1561 ja talo on ollut samalla paikalla vielä 1790-luvulla. Nykyisin alue on peltona Ylä-Kautun ja Ala-Kautun tilojen välissä. Koekuopitus paljasti vuonna 2003 kyntökerroksen alta vanhan talon paikalta vahvasti hiilensekaisen kerroksen, minkä lisäksi kyntökerroksesta löytyi mm. piin paloja, liitupiipun kappaleita, palanutta savea ja kangassinetin kappale.

Ruhala 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ruhalanselän itärannalla ja Kautun kanavan eteläpuolella on osittain maantien tuhoama, mutta inventointien 2003 ja 2012 perusteella muutoin hyvin säilynyt taisteluhautakokonaisuus.

Kivivuori E (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Salonsaaren Kivivuori-nimisellä mäellä on halkaisijaltaan noin 12 metrinen tervahauta, joka on pääosin ehjä.

Syvinkisalmi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Syvinkisalmen itärannalla, jyrkässä rinteessä on ensimmäisen maailmansodan aikainen juoksuhauta.

Syvinkisalmi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Syvinkisalmen koillispuolella ja Hopeavuoren länsipuolella on kokonaan ehjä hiilimiilu, jonka koko on 10 x 10 m.

Kautunharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kautunharjun itärinteellä, muinaisrantatörmän reunalla on ehjä soikea 5 x 6 m tervahauta. laskuoja on kaivettu törmän reunan läpi alarinteeseen. Hautaa kiertää matala maavalli.

Koskenkylän seurantalo (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Koskenkylän seurantalon pohjoispuolisella mäellä on taisteluhautasysteemi, jossa on pesäkkeitä, bunkkereita ja yksi suojakaivanto. Kokonaisuus on suurelta osin ehjä, pieniä osia siitä on kuitenkin tuhoutunut etelässä tien alle ja luoteessa maa-aineksen otossa. Varustukset ovat kauttaaltaan varsin rapistuneita ja sortuneita vaikkakin itse systeemi on jokseenkin eheä kokonaisuus.

Ristikivi (1000006744) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivessä on ympyrän sisälle hakattu ristikuvio. Pystykiven perustus on kasattu kylmämuuraamalla luonnonkivistä.Kivessä on ympyrän sisälle hakattu ristikuvio. Se on rakennettu v. 1879 osana toimitusta, jossa Keuruun pitäjän Kolhon jakokunnassa erotettiin talojen maista liikamaita valtiolle. Toimitus on arkistoituna maanmittausarkistoon tunnuksella Vilppula 5:121.

Aukonmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Toisveden itärannalla Aukonmäki-nimisen tilan louteispuolella sijaitsee ehjänä säilynyt ja halkaisijaltaan noin 20 metrinen tervahauta. Tervahaudan halssi on kohti lounasta.

Tärmättä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Toisveteen pohjoisesta työntyvän Tärmättä-nimisen niemen länsirannalla on komea ja ehjä tervahauta rantakallion takana kuusikossa.

Hiedanoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Toisveden länsirannalla, Hiedanojan uoman törmällä kuusikossa on ehjä ja komea tervahauta.

Killinkoski-Kaunela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Toisveden koillispuolella, Ähtäriin vievän vesireitin varrella.
Paikka sijoittuu Tatimonjoen ja Soininjoen väliselle peltoalueelle.
Pellon yläosasta, kahdelta tasolta on löytynyt runsaasti kvartsi-iskoksia ja kaapimia.

Välivesi (1000006815) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Väliveden eteläpuolella, lähellä rantaa ja soistunutta aluetta on juoksuhautoja ja taistelukaivantoja 200 metrin matkalla.

Mäkelä 3 (1000006845) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kiimajärven kaakkoispäässä sijaitsevan Mäkelän tilan luoteispuolella peltojen välisellä kedolla on talonpohja sekä sen sisällä erottuva kiukaan raunio.

Jännimäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kittilänmäessä Nainaanojan itäpuolella, jyrkässä kivisessä rinteessä olevilla tasanteilla on kaksi talonpohjaa kiukaineen, kellarikuoppa ja kiviaidan jäännökset. Selkeästi näkyvissä, mutta täysin arkeologisoituneita jäännöksiä. Säilyneisyydestä päätellen vähintäänkin 1800-luvulta, elleivät vanhempia. Hyvin säilynyt komea kokonaisuus. Alue täysin pusikoitunut ja vesakkoa (2011). 1775 isojakokartalla paikalle ei ole merkitty asutusta. Senaatin kartastossa (1907) paikalla on talo (torppa).

Gudmundila (Kulmuntila) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Gudmundilan kylästä on mainintoja lähteissä vuodesta 1478 lähtien. 1540-luvulla kylässä oli 7 taloa. Vuoden 1644 maakirjakarttaan merkitty viiden talon kylä sijaitsee Kokemäenjoen mutkan eteläpuolella peltojen ympäröimällä metsäsaarekkeella ja ketoalueella Äijälän tilan länsipuolella sekä siitä kaakkoon, pääosin edelleen rakennetulla alueella. Muinaisjäännökseksi v. 2004 rajatulla keto- ja saarekealueella on hyvin säilyneitä kiukaan raunioita ja rakennuksen pohjia. Erikseen etelämpänä on paikkakuntalaisten ”susikuopaksi” nimittämä kuopanne. Kyseessä on kuitenkin rakennuksen pohja, ja sen vieressä kiuas. Edelleen rakennettua kylätontin osaa ei ole tutkittu. Kaksi isojakokarttaan merkittyä talotonttia on autioitunut. Niistä pienempi, tien itäpuolella, kylätontin kaakkoiskulmassa sijainnut on tarkastuksessa (2022) todettu tuhoutuneeksi.

Mielaanniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mielaanniemen kylätontti sijaitsee Meskalankosken itärannalla ja Mielaanniemen koulun pohjoispuolella pääosin peltokumpareella ja sen länsipuolella olevalla metsäalueella.

Villilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Äetsän taajaman eteläpuolella, Kokemäenjoen länsirannalla Toperin tilan lounais- ja länsipuolisella kallioisella kedolla sijaitsee Aarikkalan keskiaikainen kylätontti. 1600-luvun maakirjakartassa paikalla on sijainnut kolmen talon kylä. Paikalla on säilynyt useita kiukaiden raunioita sekä rakennusten pohjia. Kalliomäen luoteiskulmassa on myös vanha kivilouhos.

Ruotsilan Kallioketo 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ruotsilassa rautatien pohjoispuolella sijaitsevalla peltosaarekkeella on säilynyt useita heikosti erottuvia rakennuksen pohjia.
Paikka tarkastettiin vuoden 2011 inventoinnissa, ja todettiin sen olevan ennallaan.
Sen viereiseltä pellolta, saarekkeen ja radan väliseltä alueelta, löydettiin kaksi piii-iskosta.

Ruotsulan Ketokallio 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pienikokoinen kiven- ja maansekainen röykkiö Ruotsulan Ketokallio 1:n pohjoispuolella. Röykkiöstä on inventoinnissa havaittu kuonaantunutta savea, nokimaata ja palaneita kiviä.
Paikka tarkastettiin vuoden 2011 inventoinnissa, ja todettiin sen olevan ennallaan.
Sen viereiseltä pellolta, saarekkeen ja radan väliseltä alueelta, löydettiin kaksi piii-iskosta.

Mäkelän haka (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiimajärven kaakkoispäässä sijaitsevan Mäkelän tilan luoteispuolisella haka-alueella on useita kiviraunioita, jotka voivat olla peräsin rakennusten kiukaista. Kiukaiden lukumäärä ei käy ilmi käytettävissä olevasta raportista.
Kohteen sijainti on tarkistettava.

Lehtivuori (1000007098) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Höytämöjärven Helininlahden länsirannalla Lehtivuoren koillisrinteessä on neljä kiviröykiötä 30 x 30 m laajuisella alueella.

Ala-Marttinen (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Herraskosken kanavan itäpuolella olevassa Kummelinniemessä niemen pohjoiskärjen ja Herrasentien välissä, mäen länsi- ja pohjoisrinteessä on hyvin säilynyt juoksuhauta-alue. Kanavan vastarannalla on Marttisensaaren I maailmansodan puolustusvarustukset.

Tupparinmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Herraskylän pohjoispuolella olevan Tupparinmäen itärinteen juurella, mökkiteiden risteyksessä, Toisveden rannasta 130 metrin päässä on halkaisijaltaan 20 metrinen tervahauta. Sen vieressä on muita kuoppia ja kaivantoja.

Tärmättä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Toisveden läntisen haaran itärannalla Pukkisaaren kohdalla Tärmätänniemessä on halkaisiltaan noin 15 metrinen tervahauta.

Herraskosken kanava (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee valtatien sillasta 140 m etelälounaasen, kanavan rannasta 50 m eteläkaakkoon peltorinteellä. Maaperä paikalla on silttimoreenia.

Pukka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suodenniemen keskustaajamassa, Kirkkojärven itärannalla, Kirkko- ja Koivuniemenjärven erottavan niemen tyvessä, Pukan talon eteläpuolella olevalla hiesupellolla, muinaisen poukaman kahden puolin.
Löydöt ovat kahdelta alueelta. Pohjoinen löytöalue on loivalla lounaisrinteellä ja eteläinen löytöalue sijaitsee pienellä harjanteella, muinaisella niemekkeellä. Välinen alue on vesijättömaata.
Löydöt paikalta ovat kvartsiesineitä ja esineiden valmistuksessa syntyneitä kvartsi-iskoksia. Pukalan pellosta on löydetty kourutaltta 1800-luvulla.

Mäkitalo (1000007427) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Leppälammin ja siihen luoteesta laskevan ojan rajaamalla muinaisniemellä, pohjois-etelä-suuntaisen harjanteen laella. Paikka on Leppälammintien itäpuolella, välittömästi Mäkitalon tontin pohjoispuolella, melko tasaisella savipellolla. Paikoin maaperä on hiekan sekaista. Kohteen laajuus on 60x40 m.
Paikalta on Kalle Mäkitalo löytänyt tilan pelloilta vuosina 1915, 1921 ja 1923 kolme kiviesinettä, tasataltan, oikokirveen ja poikkikirveen. Vuoden 2007 inventoinnissa löydettiin kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Knuutila (Penttilä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Knuutilan kartano sijaitsee Siuron taajaman liepeillä, lähellä Kuloveden itäpohjukan pohjoisrantaa. Kiinteistö sijaitsee laajan hiesusavialueen ja soramoreenialueen rajalla. Knuutilan kartanon pihapiirin eteläpuolella, Kuloveden pohjoisrannan ja selkeästi erottuvan rantatörmän välillä, on laaja luhtamainen vesijättövyöhyke.
1600 – 1800-lukujen kartta-aineiston perusteella Penttilän historiallinen kylätontti sijoittuu Knuutilan kartanon pihapiirin länsi- ja luoteispuoliskoon. Kylätontti ulottui lounaassa/etelässä lähes rantatörmään asti ja pohjoisessa/koillisessa Knuutilan kartanon nykyiselle pysäköintialueelle. Sorapäällysteiselle pysäköintialueelle ei tehty koekuoppia, mutta muuten vuoden 2012 koekuopitus kattoi kylätontin kokonaan.
Vuoden 2012 koekaivausten esinelöydöstöön sisältyi resentin materiaalin ohella tyypillistä historiallisen ajan kylätonttilöydöstöä sekä rautakaudentyyppistä keramiikkaa ja merovingiajan tasavarsisolki, jolla ei kuitenkaan ollut selkeää löytökontekstia. Koekaivauksessa havaittiin myös kiinteitä rakenteita, niiden joukossa ilmeisesti seinälinjaan liittyviä kiveyksiä. Rakenteita ei voitu ajoittaa. Vuoden 2018 inventoinnissa ei uusia havaintoja. V. 2021 inventoinnissa todettiin, ettei muinaisjäännös ulotu tien pohjoispuolelle.

Seittyenniemi (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kivenlouhintapaikka sijaitsee kahden pienen poukaman välisessä niemekkeessä Seittyenniemen leirikeskuksen saunarakennuksen edustalla olevalla rannalla. Noin 5 m rannasta on maakivirykelmä jonka kivistä neljässä on louhimiseen viittaavia rinnakkaisia uurteita. Kiviä on kiilaamalla louhittu todennäköisesti kotitarpeisiin. Jäljelle jääneissä pinnoissa on erotettavissa rinnakkaisia matalia uurteita. Suurin kivi on halkaisijaltaan yli 5 m. Sen pinnassa on merkkejä louhinnasta kolmessa kohdassa.

Rajala (1000007522) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen pyyntikuoppa sijaitsee Väärinmajalta Korkeakoskelle vievän tien itäpuolella 135 m, Rajalan talon länsi-luoteispuolella 100 m, tieltä 20 m etelään. Mäen harjalla on 5 m halkaisijaltaan oleva kuoppa, n. 80 cm syvä. Kuopassa on matala valli. Kuopassa ei ole hiiltä tai nokea tms. terva- tai hiilihautaan viittaavaa, joten kyseessä saattaa olla pyyntikuoppa (vuomenkuoppa tai susikuoppa) ellei hiekanottopaikka tai jokin muu rakenne. Maaperä alueella hiekka / hiekkainen moreeni.

Terissaari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiö sijaitsee Terissaaren keskiosassa, Terissaaren talosta noin 15 m itään. Röykkiöstä on leikattu pohjoissivulta noin kolmannes pois. Alun perin röykkiö on ollut pyöreä, halkaisijaltaan noin 4,2 m, korkeudultaan noin 0,4 m. Röykkiön profiili on säännöllisen kupera. Kivien koko on noin alle 20 cm - 40 cm. Röykkiön itäpäässä, osittain sen ulkopuolella on sitä korkeampi maakivi. Röykkiön kivistä osa on palaneita, hiekka noen sekaista. Röykkiöstä löytyi palaneen luun muru ja palanutta savea. Röykkiö on tulisijan, ilmeisesti kiukaan jäännös.

Nuljunkulma (Taide)
Historiallinen; Tyrisevän ja Kurvolan välisen Ilomäentien varrella on kivi, jossa on hakkauksia. Tielaitoksen leventäessä tietä kivi on kaadettu tien sivuun. Kiven koko on 1,7 x 1,3 x 1 m. Se on ollut tien varrella, sileä pinta tielle päin. Maan yläpuolella on ollut vain pieni kulma (kork. noin 40 cm), jossa hakkaus on ollut. Sileän pinnan maan yläpuolinen osa on ollut kolmiomainen. Hakkaukset ovat kahdessa rivissä, ylemmässä ollen vuosiluku "1763", ja alemmassa hakkaus "i:i:", mahdollisesti nimikirjaimet. Kyseessä on tutkija Jaakko Masosen mukaan merkkikivi, joka on ollut eri talojen hoidettavaksi määrättyjen tieosuuksien rajalla.

Uunimäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Uunimäki on peltojen keskellä oleva länsiluode-itäkaakko -suuntainen noin 30 m pitkä ja 20 m leveä ja n. 3 m korkea kumpare. Mäen päällä on molemmissa päissä ja keskellä kaivannot. Koekuopista tuli nokimaata, sulanutta lasia ja paljon nauloja. Kyseessä on ilmeisesti palaneen rakennuksen paikka. Inventoinnin 2012 mukaan kumpare on maaperältään kivikkoista moreenia ja kalliosydän. Loivempirinteisessä kaakkoispäässä on ilmeisesti vanha maanottopaikka, missä maanoton jäljiltä isompia kiviä ja matala laakea kuoppa - laen kärkinipukka siis kaivettu pois. Hieman kauempana ja alempana, saarekkeen kärjessä on myös maanottoa ja muuta hyvin modernilta vaikuttavaa maan kasausta. Keskellä kumpareen lakea on kaksiosainen 7 m pitkä ja parisen metriä leveä kuopanne. Laen luoteisreunalla on syvä ja pyöreä kuoppa, halkaisija hieman vajaa 4 m. aiemmat löydöt voisivat viitata paikalla olleen ehkä pajan tai jonkun muun talonpoikaisen "manufaktuurin". Paikan nimen - Uunimäki - alkuperästä ja lähteestä ei ole tietoa, mutta se voisi viitata juuri johonkin tuotannolliseen toimintaan paikalla

Haapaniemi (1000007539) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuninkaan kartasto kartan 258 perusteella määritetyn kylätontin kylätontin alue on ollut 1800-luvulla kokonaisuudessaan peltona, nyt osin mökkitonttina.

Leppäranta (1000007920) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siekkisjärven länsirannalla, Rajaniemen eteläpuolella, Leppämäen talosta 480 m koilliseen.
Paikka on hiekkaharjanteen kaakkoisrinteellä, terassilla. Maaperä on pääosin hiekkaa. Löytöjä, kvartsiesineitä, -iskoksia ja palanutta luuta saatiin 150 x 20 m alueelta, pellon alareunaa pitkin kulkevalta kaistaleelta.

Järvikulma 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pispalan kylän länsipuolella, Vesijärven Kaukalahden koillispuolella olevan kuivuneen pienen järven lounaisrannalla, Kaukalahden talosta 200 m kaakkoon.
Paikka on suopellon äärellä Mutikontien pohjoispuolella, koilliseen viettävällä peltorinteellä.
Maaperä paikalla on savensekainen moreeni.
Kohde tarkastettiin inventoinnissa 2021. Kohde on edelleen peltona, eikä alueella ole tapahtunut muutoksia vuoden 2007 inventointiin verrattuna. Pelto oli kynnöksellä ja muinaisjäännösalueella havaittiin muutama kvartsi-iskos pellon pinnalla, jotka kuvattiin ja jätettiin paikoilleen.

Järvikulma 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pispalan kylän länsipuolella, Vesijärven Kaukalahden koillispuolella olevan kuivuneen järven länsiosan pohjoisrannalla, Mäkelän talosta 260 m eteläkaakkoon.
Paikka on suopeltoon laskevan peltorinteen alaosassa, metsikön länsipuolella.
Maaperä paikalla on savensekainen moreeni.
Tarkempaa asuinpaikan aluerajauksen tarkastusta ei voinut tehdä inventoinnissa 2021 maan peitteisyyden takia. Uusia havaintoja ei tehty.

Järvikulma 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pispalan kylän länsipuolella Vesijärven Kaukalahden koillispuolella olevan kuivuneen järven itäpäässä, matalan kumpareen länsilaidalla, suopellon reunassa, loivassa rinteessä.
Maaperä paikalla on savensekaista moreenia.
Tarkempaa asuinpaikan aluerajauksen tarkastusta ei voinut tehdä inventoinnissa 2021 maan peitteisyyden takia.

Kaukalahden pohjukka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pispalan kylän Vesijärven Kaukalahden pohjukassa olevan kumpareen itäpäässä, rannasta noin 100 m päässä.
Maaperä paikalla on savensekainen moreeni.
Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Alueen pelto oli heinällä ja havaintomahdollisuudet melko heikot. Vuoden 2007 inventoinnissa rajatun muinaisjäännösalueen pinnalla näkyi muutamia kvartsi-iskoksia, jotka jätettiin paikolleen. Muinaisjäännösalueen ulkopuolelta, itäpuolella olevan rinteen yläosasta löydettiin 1 kvartsi-iskos pellon pinnasta, aivan metsän reunasta. Muinaisjäännöstyypin luokittelu asuinpaikaksi (inv. 2007) vahvistui tässä inventoinnissa.

Vahderpää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vahderpään talosta 190 m ja tiestä 80 itään peltolaakson pohjoisrinteessä.
Paikka on muinainen lahdenpohjukka. Löydöt ovat kvartsiesine ja -iskoksia.
Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Alueen pelto oli kynnöksellä. Muinaisjäännösalueella pellon pinnalla havaittiin pii-iskos, joka kuvattiin ja jätettiin paikalleen. Muinaisjäännösalueen ympäröiviä peltoalueita pintapoimittiin, mutta ei tehty mitään lisähavaintoja.

Vahderpään-Lahdenpohja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vahderpään talosta 580 m itäkoilliseen, Lahdenpohjan lahdekkeen pohjasta 60 m luoteeseen, koilliseen viettävässä peltorinteessä.
Maaperä paikalla on moreenia.

Sammalisto (1000008692) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Längelmäveden rannasta 120 m pohjoiseen, Sammaliston talosta 400 m kaakkoon, länteen loivasti viettävän peltorinteen laella.
Paikalla erottuu muinainen loiva rantatörmä. Löydöt, keramiikan ? pala, pii-iskos ja kvartsi-iskokset ovat 30x40 m laajuiselta alueelta.
Maaperä paikalla on moreenia.
Tarkempaa asuinpaikan aluerajauksen tarkastusta ei voinut tehdä inventoinnissa 2021 maan peitteisyyden takia.

Suomatka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suomatkan kylässä, Längelmäveden Pahanlahden pohjukasta 240 m länteen, peltokumpareella.
Paikka on muinainen lahti, jonka eteläreunalla asuinpaikka on ollut. Löydöt paikalta ovat kvartsikaavin ja -iskoksia.
Muinaisjäännösalueella pintapoimittiin 2021 inventoinnissa, mutta ei tehty mitään lisähavaintoja.

Suolahti (1000008694) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lihasulan lounaisosassa, Vesijärven Suolahdesta länteen, Suolahden talon luoteispuolella, peltoon laskevassa rinteessä.
Tarkempaa asuinpaikan aluerajauksen tarkastusta ei voinut tehdä inventoinnissa 2021 maan peitteisyyden takia. Uusia havaintoja ei tehty.

Keskinen-Toriseva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Keskinen-Toriseva -nimisen järven pohjoispuolella, harjanteen loivassa etelärinteessä, noin 60 metrin päässä rannasta. Paikalla kasvaa sekametsää. Tervahaudan yli kulkee polku ja tervahaudalla on siitä kertova kyltti.
Tervahaudan halkaisija on 10 m ja syvyys 1,5 m. Sitä ympäröivät 3 m levyiset maavallit. Tervan laskuaukko sijaitsee haudan kaakkoispuolella.

Kangasjärvi 2 (1000008697) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kangasjärvestä etelään pistävän kapean lahden länsirannalla kohti järveä laskevalla mäntyvaltaisella kankaalla, noin 30 metrin päässä rannasta.
Tervahaudan halkaisija on noin 7 m ja syvyys noin 1,5 m. Sitä ympäröivä reunavalli on noin 3 m leveä ja 1 m korkea. Tervan laskutusaukko on sijainnut haudan kaakkoisreunalla alarinteessä.

Kangasoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuopat sijaitsevat Kangasjärvestä etelään laskevan Kangasojan ja sen itäpuolella kulkevan Lakarintien välisellä mäntykankaalla, korkeahkon mäen etelärinteessä. Kuopat sijaitsevat noin 55 x 40 m kokoisella alueella siten, että kuopat 3-5 muodostavat rykelmän kuoppien 2 ja 1 kauempana pohjoispuolella. Kuoppien halkaisija vaihtelee 1,5 - 3 m välillä. Kuoppien syvyys vaihtelee 0,5 m ja 1,3 m välillä. Kuopat ovat muodoltaan pyöreitä ja soikeita. Sijainti viittaa pyyntikuoppiin, kuopasta 1 löytynyt hiili viittaisi kuitenkin hiilenpolttoon.

Honkalehto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lihasulan lounaisosassa, Vesijärven Suolahdesta länteen ja Honkalehdon talosta 500 m koilliseen, pohjoiseen laskevassa peltorinteessä.
Maaperä paikalla on moreenia.
Tarkempaa asuinpaikan aluerajauksen tarkastusta ei voinut tehdä inventoinnissa 2021 maan peitteisyyden takia. Uusia havaintoja ei tehty.

Heikkilä (1000008700) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Holvattu kivikellari sijaitsee entisen Heikkilän tilan pihapiirissä pienen kummun alla, vanhan ulkorakennuksen luoteispuolella, pienen pellon itäkulmassa. Heikkilän tilalla, joka on todennäköisesti Jähdyspohjan vanhin talo, on kirjallisten lähteiden mukaan asuttu viimeistään 1560-luvulta alkaen (Suvanto 2001, Vanhan Satakunnan henkilötiedot 1303-1571). Kellarin rakentamisajankohta ei kuitenkaan ole tiedossa.

Hykönsalo (Hykonsalo) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Suomen asutus 1560 -luvulla kyläluettelon mukaan Roineen Hykönsalon saaren Hykonsalon kylässä on ollut kolme taloa. Talot ovat vielä nykyisinkin saarella sijaitsevat Mattila, Heikkilä ja Jaakkola. Alun perin ne ovat sijainneet saaren keskiosan luode-kaakko -suuntaisella harjanteella. Mattilan tonttimaalle Korkehiseen vievän tien mutkaan tehdyistä koekuopista löytyi merkkejä historiallisen ajan asuinpaikasta. Löytömateriaali on kuitenkin ajoitettavissa pääosin 1800-luvulle.
Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Kylätontin alue on yhä asuttua ja pihapiirit hoidettuja. Kylätontille tehtiin tässä inventoinnissa muinaisjäännösrajaus perustuen vanhoihin karttoihin sekä maastohavaintoihin. On erityisen vahvat perusteet olettaa, että paikalla on säilyneitä kiinteitä muinaisjäännöksiä, lisäksi läheisyydestä tunnetaan useita rautakautisia kohteita.

Kalaniemi 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Esihistoriallinen asuinpaikka Längelmäveden Aittolahden etelärannalla. Asuinpaikka sijaitsee Mäki-Tulokkaan talon pohjoispuolella noin 300 m, Längelmäveden Aittolahden itäpohjukan etelärannalla, rannasta noin 90 etelään, pohjoiseen kurottuvan laajan harjanteen koillisreunalla olevan, tasaiselta harjanteen laelta koilliseen laskevan kalliopaljastuman eteläpuolen liepeillä ja sen eteläpuolella jyrkähkön rinteen laen reunalla.
Vuoden 2007 inventoinnissa löytyi paikalta koekuopista saviastianpaloja (rautakautista?) ja kvartsi-iskoksia.

Kalaniemi 3 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Esihistoriallinen asuinpaikka Längelmäveden Aittolahden etelärannalla. Asuinpaikka sijaitsee Mäki-Tulokkaan talon pohjoispuolella noin 200 m, Längelmäveden Aittolahden itäpohjukan etelärannalla, rannasta noin 230 etelään, pohjoiseen kurottuvan laajan harjanteen tyven koillisreunalla harjanteen laelta koilliseen laskevan jyrkähkön rinteen laen reunalla, itään pellolle menevän traktoriuran pohjoispuolella.
Vuoden 2007 inventoinnissa paikalta löytyi koekuopista saviastianpaloja (rautakautista?).

Koivusaari (1000009331) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Esihistoriallinen asuinpaikka Koivusaaren eteläreunalla. Asuinpaikka sijaitsee Längelmäveden kaakkoispohjukasta lähtevän joen eteläpuolella, Syväsalmen eteläpuolella olevan Koivusaari-nimisen laajan mäen eteläkaakkoisreunalla olevalla tasanteella, muinaisen rantatörmän äärellä. Maasto on metsää.
Vuoden 2007 inventoinnissa paikalta löytyi koekuopista saviastianpaloja, kvartsia ja palanutta luuta.

Toppi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee peltoniemekkeellä , jonka itäpuolella virtaa Paattakaisjärvestä lähtevä entisen Tervajärven kautta Ahtialanjärveen laskeva puro. Alueen maalajina on savi. Maakaasuputkilinjan inventoinnissa alueelta löytyi useita kvartsi-iskoksia. Koekaivaustutkimuksissa kyntökerroksen alta löytyi likamaa-alueita, mutta löytöaineisto oli vaatimaton. Maakaasuputkilinja kulkee asuinpaikan länsiosassa, asuinpaikan ydinalueen ulkopuolella.
Paikalla tehdyssä kaivauksessa syksyllä 2007 löydöt olivat vähäiset. Onkin mahdollista, että asuinpaikka ulottuu vain osittain kaasuputkilinjalle. Kohde on myös voinut tuhoutua pitkäaikaisen viljelyn seurauksena.

Kakkurilampi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pääasiassa kivistä koostuva röykkiö sijaitsee Kakkurilammen kaakkoispuolella, harjun tasaisella lakialueella, kuusimetsässä. Röykkiön muoto on epämääräinen ja sen koko on noin 6 x 5 x 0,7 m. Perimätiedon mukaan kyseessä olisi Isonvihan aikaisen piilopirtin kiuas.
Vuoden 2017 inventoinnissa alueella todettiin tehdyn hakkuut, joiden yhteydessä maapohjaa on muokattu. Maanpohjan muokkauksessa myös röykkiö on vahingoittunut. Sen luoteis- ja länsipuolellä olevissa laikuissa havaittiin tummaa maata, minkä lisäksi röykkiön kivet vaikuttivat palaneilta. Kiukaan ympärillä ei havaittu kivijalkaa tai sen jäännöstä. Röykkiön koko on noin 3 m x 4 m. Maasto sen ympärillä on kivikkoista ja hiekkaista.

Kuroonsuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kuroonsuon luoteisrannalla, pienellä niemekkeellä, joka viettää kaakkoon. Tervahaudan kuoppa on suppilomainen ja halkaisijaltaan 4 m. Sitä reunustaa noin 2 m leveä ja 0,5 m korkea maavalli. Haudan kaakkoispuolen rinteessä on 3 x 1 m kokoinen tervanlaskukuoppa, jota reunustaa 2 m leveä ja 1 m korkea maavalli. Tervahaudassa kasvaa kuusia, joista vanhimmat ovat arviolta yli 100 v. vanhoja. Kuoppaa on käytetty kaatopaikkana.

Kuroonsuo 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Mahdollinen pyyntikuoppa sijaitsee Kuroonsuon pohjoisrannalla, suohon luoteesta kapeana niemenä pistävän harjanteen tyvessä. Kuoppa on muodoltaan pyöreä. Sen halkaisija on 3 m, syvyys 1 m. Kuopan pohjalla ei ole hiiltä.

Likolähteet (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Osittain umpeen kasvanut lähde sijaitsee osittain umpeen kasvaneen suon laidalla, Hämeenkyrön lentokentän luoteispuolella, hiekkaharjun juurella. Lähteen koko on noin 10 x 6 m. Lähteen pohjoisosan keskellä on kolme veden pinnan yläpuolelle ulottuvaa kärjestä terotettua puupaalua. Lähteessä veden alla on myös muita paaluja. Perimätiedon mukaan kyseessä olisi Prakanlähde-niminen uhrilähde. Paalurakenteet ja paikan nimi viittavat taas siihen, että kyseessä olisi vanha pellavanliotuspaikka.

Linnanen (1000009689) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Linnastenvuorelta noin 500 m ja Mattilan talosta noin 300 m pohjoiseen. Se on tien nro 2846 itäpuolella olevalla pellolla. Tieltä näkee pellolla olevan kummun, jossa asuinpaikka sijaitsee. Kohteen kaakkoispuolella on latoja. Maakaasuputki kulkee asuinpaikan läheltä sen pohjoisosaa hipoen. Kumpu on soraa, muuten pellot ovat hyvin savisia. Maanviljelijän mukaan kummun kohdalla on ollut paljon kiviä.
Paikalta löydettiinhistoriallisen ajan saviastianpaloja, kvartsi-iskoksia, piitä ja palanut luu.

Itko 5 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kuurilan asemalta noin 3,2 km koilliseen, Itkontien luoteispuolella olevassa metsikössä ja sen luoteispuolella olevilla pelloilla. Se on Munteenkylän eteläpuolella. Metsikössä havaittiin ainakin kaksi matalaa röykkiötä, jotka olivat kuitenkin niin korkean ja paksun heinikon peitossa, ettei niiden muodosta tai tarkoituksesta voida sanoa. Lisäksi pellolta löytyi kolme iskosta, joten pellolla voi olla asuinpaikka. Kohde on Itko kahdesta noin 750 m luoteeseen. Rinne viettää lounaaseen kohti Oikolanjokea.
Kohteesta ei tullut ajoittavia löytöjä, joten iskosten perusteella pellolla voi olla on kivikautinen asuinpaikka. Röykkiöt voivat olla vanhoja peltoraunioita tai vanhemman metallikauden hautaröykkiöitä.

Itko 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuurilan asemalta noin 2,2 km koilliseen, Itkontien länsipuolella olevilla pelloilla. Se on Mäkelän talosta luoteeseen ja Aataminmäen eteläpuolella. Kohteessa on kaksi löytökeskittymää, jotka ovat hiukan muuta aluetta korkeammalla vajaan sadan metrin päässä toisistaan. Kohde on Itkon vasarakirveskulttuurin haudasta noin 200 m pohjoiseen.
Iskosten perusteella kohde on todennäköisesti kivikautinen. On mahdollista, että se liittyy lähellä olevaan vasarakirveskulttuurin hautaan ja olisi samanaikainen.
Vuoden 2007 kaivausten aikana Valkeakoski Itko 2 saatiin kokonaan tutkituksi maakaasuputkilinjan osalta. Linjan lounaispuolella oleva alue jää yhä suojeltavaksi kohteeksi. Jäljelle jäävä osa kohteesta vaikuttaisi olevan hyvin niukkalöytöinen ja todennäköisesti viljelyn suurimmaksi osaksi tuhoama.

Itko 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sääksmäen kirkosta 8,1 km etelään, hiekkaisella länteen aukeavalla matalalla harjanteella.
Vanhimman karttamateriaalin ja vuoden 2007 inventointihavaintojen perusteella Itkon yksinäistalo on sijainnut samalla alueella, missä tilan rakennukset nykyäänkin sijaitsevat. Ensimmäinen maininta yksinäistalosta on vuodelta 1559, jolloin vahvistetaan raja Itkonsaaren ja Vieremunnan välille.
Alueen vanha ilme on hyvin säilynyt. Vanhimman karttamateriaalin mukaiset rintapellot ovat edelleen viljelyksessä, kylätontilla oleva kivijalan päälle tehty hirsinen ja lautavuorattu päärakennus on omistajan mukaan 1800 –luvun lopulta ja sijaitsee suunnilleen samalla paikalla kuin vuoden 1693 kartasta on nähtävissä. Kylätontille ei ole rakennettu mitään uudempaa rakennuskantaa, joten alueella voi olla säilyneenä vanhimpiakin kerrostumia. Nykyisin tilaa ei asuta säännöllisesti, mutta omistaja korjaa sitä hiljalleen ja viljelee maita. Alueen tiestö noudattelee myös vanhimpia kartoissa näkyviä linjauksia.
Peltoalueilta tuli löytöinä mm. punasavikeramiikkaa, piitä ja yksi pala kivisavikeramiikkaa. Kylä-alueen itäosassa sijaitsevan, suhteellisen jyrkästi kohoavan Aataminmäen eteläosassa on vanha maisemoitunut sorakuoppa ja kaivelun jälkiä on myös mäen itäreunassa tien puolella sekä mäen laella. Mäen pohjoisosan lakialueella ja länsirinteessä on 6 x 8 metrinen ja 2,2 metrin syvyinen jyrkkäreunainen kellari?kuoppa, joiden pohjalla on kaikenlaista rojua. Kolmas kuoppa sijaitsee länsirinteellä. Se on kaksi osainen. Isomman kuopan koko on sama kuin edellä mainituissa, mutta pienempi on kooltaan 3 x 3 metriä, syvyydeltään 1,5 metriä ja sijaitsee isomman pohjoispuolella. Kuopissa on kylmämuurattua kiveystä alarinteen puolella. Em. rakenteet osoittavat Aataminmäen kuuluneen toiminnallisesti kylätontin alueeseen, vaikkakaan asuinrakennuksia siellä ei todennäköisesti ole ollut.

Muntee (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sääksmäen kirkosta 7,8 km lounaaseen, Oikolanjoen itäpuolella olevalla mäellä. Munteen eli Vierimunteen kylä mainitaan ensimmäisen kerran keskiajan lopulla vuosien 1506-1510 käräjäpöytäkirjoissa. Kuninkaankartaston, vanhimman kyläkartan (1846-48) ja vuoden 2007 inventointihavaintojen perusteella vaikuttaa siltä, että kylä on keskiajalta lähtien sijainnut samalla alueella kuin nykyäänkin. Kylän rakenne on kuitenkin tavanomaista hajanaisempi ja vanhan karttamateriaalin puuttuminen 1600 –1700 -luvuilta aiheuttaa tulkinnassa virhemahdollisuuksia. Vanhimman kyläkartan mukaiset tontit ovat asuttuja edelleenkin, ja tonttien nykyinen rakennuskanta lienee tuhonnut vanhemmat kerrostumat suurimmaksi osaksi kylätontin itä- ja koillisosista.
Inventoinnissa maakaasuputkilinjalta kylän länsi-lounaispuoliselta rintapeltoalueelta löydettiin mm. piitä, lasitettua punasavikeramiikkaa, liitupiipun pala, nauloja, tiiltä, luuta ja lasia. Vanhimman karttamateriaalin mukaan pellot ja tiet ovat sijainneet kuten nykyäänkin, mutta tielinja on muuttunut Oikolanjoessa Munteen ja Linnaisten välillä olleen siltapaikan muutoksen johdosta. Tie on aiemmin (vielä 1846-48 kartassa ja kuninkaan kartastossa) kulkenut, nyttemmin peltotieksi jäänyttä uraa pitkin Oikolanjoen vanhalle siltapaikalle Linnaistenvuorta kohti, kun se nykyään kulkee Linnaistenvuoren pohjoispuolella olevan sillan kautta. Tämä vanha tielinja poikkeaa nykyisestä tiestä peltojen keskellä olevan mäen kohdalla, jonka luoteisosassa on vanhoja maanoton jälkiä, mahdollisia kellarikuoppa ja kivijalan jäännöksiä, jotka todennäköisesti kuuluvat latoon tms. talousrakennukseen. Mäen kaakkois-etelärinteelle tehtiin kaksi koekuoppaa, joista ei kuitenkaan tehty havaintoja muinaisjäännöksistä.
Mäen topografinen sijainti ja havaitut rakenteiden jäännökset saattavat kuitenkin kytkeä sen keskiajalta tunnetun Munteen kylän kylätonttialueeseen.
Munteen kyläalueen yleisilme ympäristöineen on hyvin säilynyt.

Harakka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Sääksmäen kirkosta 7,6 km lounaaseen, pellolle pistävässä pienessä sekametsää kasvavassa metsäniemekkeessä.
Inventoinnissa 2007 paikasta löytyi kaksi röykkiötä. Kohde on kooltaan n. 30x30 metriä. Röykkiö 1 on sammaloitunut, luode-kaakko suuntainen 2 x 3 metrinen ja 0,3 metriä korkea kivilatomus. Sen päällä kasvaa pieniä kuusia. Pellon reunaan on matkaa n. 15 metriä. Röykkiö 2 on edellisestä n. 7 metriä länsi-luoteeseen. Kooltaan ja rakenteeltaan kuten röykkiö 1.
Röykkiöt vaikuttavat kaski/peltoraunioilta. Nykyiset peltoalueet röykkiöiden lähistöllä ovat Kuninkaan kartastossa vielä niittyinä, joten ne on raivattu pelloksi vasta 1800 –luvulla tai myöhemmin.

Kalalahti 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sääksmäen kirkosta 6,4 km lounaaseen Kalalahden eteläpuoleisen peltoalueen pohjoisreunan tuntumassa, metsässä, n. 20 metriä pellonreunasta etelään ja 20 metriä hakkuuaukean/taimikon reunasta länteen olevassa loivassa pohjoiseen viettävässä mäen rinteessä.
Kyseessä on lounais-koillinen -suuntainen hautamainen painanne, kooltaan 1 x 4 metriä, syvyydeltään n. 0,4 metriä. Painanteen pohjoispäässä alarinteen puolella on matala peruskiveys (yhdessä kerroksessa). Muualla kiveystä ei ole havaittavissa. Rakenteen keskellä kasvaa n. 50 cm halkaisijaltaan oleva iso mänty, minkä perusteella rakenne ei ole aivan uusi.
Kalalahden keskiaikainen kylämäki sijaitsee paikasta noin 500 metriä koilliseen. Kohde on kylän vanhan rintapeltoalueen eteläpuoleisessa metsässä ja saattaa liittyä myös kylämäen vanhimpaan toimintaan. Kyseessä saattaavat olla esim. katetun kellarirakennuksen jäännökset.

Muti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sääksmäen kirkosta 11 km luoteeseen. Mutin kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1420. Vanhimman vuodelta 1641 olevan kartan mukaan kylätontti on aiemmin sijainnut Mudinojan molemmilla rannoilla nykyisen sillan molemmin puolin. Eteläosa vanhasta kylätontista on nykyään peltoa, pohjoisosassa kyläasutus on pysynyt paikallaan.
Inventoinnissa vuonna 2007 selvisi, että paikallisten tietojen mukaan peltoalueen vanhalla kylän paikalla on käynyt useaan otteeseen metallinpaljastinta käyttävä aarteen etsijä, joka on myös löytänyt paikalta rahoja ja näyttänyt niitä kyläläisille. Inventoinnissa 2007 tarkastettu em. alueen pellolla näkyvä löydöstö oli vähäistä, mm. palanutta savea, tiilen paloja yms. Peltokerroksen alla saattaa kuitenkin olla säilyneitä rakenteita. Pohjoisosan vanhan tonttialueen kerrostumat lienevät pääosin tuhoutuneet myöhemmässä rakentamisessa.
Isojaon jälkeen kylän paikka on osittain muuttunut ja Suojalan sekä Pukkilan talot ovat siirtyneet nykyisille paikoilleen vanhimman kylätontin koillispuolella olevalle kumpareelle.
Vanhimman kylätonttialueen koillisosan liepeillä nykyisellä peltoalueella on pieniä kumpareita, jotka näkyvät alueen vanhassa karttamateriaalissa. Näistä kumpareista löytyi rakenteita (hautamainen painanne, neliömäinen kuoppa, tulisijan pohja), jotka voivat kuulua myös alueen vanhimpaan kerrostumaan.
Peltopoiminnassa alueelta löytyi punasavikeramiikkaa, liitupiipun pesä ja varren kappa-leita, palanutta savea, nauloja ja piitä.

Hyrkkäänmäki (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sääksmäen kirkosta 11,6 km luoteeseen kahden pellon välisellä metsä-alueella olevalla pienellä kumpareella.
Kyseessä on itä-länsi –suuntainen maatunut kuopanne, kooltaan 1,5 x 3 metriä, syvyydeltään n. metrin. Kuopan reunamilla on isojen puiden maatuneita kantoja, joten kuopalla on jonkin verran ikää. Lähimpään asutukseen (Mutin kylä) on matkaa n. 800 metriä (etelään). Kyseessä lienee historiallisen ajan kellarikuopan jäännös.

Harhala (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Leukamaan-Rastinmaan alueella Mäyhäjärven eteläpään lähellä olevassa harjumaastossa, Lempäälän kirkosta n. 8 km kaakkoon.
Tielinja on merkitty kuninkaan kartastoon ja on jäänyt käytöstä paikassa, jossa maakaasuputkilinja leikkaa sen. Ko. kohdassa tien linjausta on muutettu siten, että uusi asfalttitie kulkee käytöstä jääneen vanhemman osuuden yläpuolella harjun rinteessä. Käytöstä jäänyt pätkä on pituudeltaan n. 100 metriä. Kohde havaittiin vuoden 2007 inventonnissa.
Tielinjan ikä on vähintään satoja vuosia ja se on kulkenut Sääksmäen puolelta Metsäkansan keskiaikaisten kylien kautta Lempäälän kirkolle. Maakaasuputkilinjalta löydettiin peltopoiminnassa yksi posliinisen piipun pesäkatkelma.

Torittu (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lempäälän kirkosta 5,4 km itään, lehtomaisen käenkaali-mustikka –tyypin kuusimetsää kasvavan pohjoiseen aukeavan mäen lakialueella ja osittain sen itäpuolisessa melko jyrkässä ja kivikkoisessa rinteessä hakkuuaukealla.
Peruskarttaan merkitty Toritun talo sijaitsee kohteesta n. 200 metriä luoteeseen. Lempäälän rautakautinen asutus ja keskiaikaiset kylät sijaitsevat kohteesta noin neljä kilometriä länteen, jonne on vesiyhteys Vanajaveden reitille Ahtialan järveen laskevaa Myllyjokea pitkin. Kohde on hyvin säilynyt. Sen pohjois-länsipuolella, on aiemmin ollut Tervajärvi, jonka pohja on kuivatuksen jälkeen otettu peltokäyttöön. Osittain nämä pellot ovat nykyään kesantona/niittynä.
Muinaisjäännösalueen koko on n. 50 x 80 metriä. Alueella on 28 röykkiötä ja kolme kuoppaa, jotka muodostavat yhden kokonaisuuden. Alue kartoitettiin kokonaisuudessaan takymetrillä Kaskiprojektin tutkimuksissa vuonna 2007.
Kohteen keskusalue sijaitsee mäen lakialueella ja on selvästi runsasmultaisempi kuin rinnealueet. Lakialueen runsasmultaisuus ja maaston tasaisuus röykkiöiden välillä viittaa vahvasti siihen, että lakialueella on käytetty auraa maan muokkauksen apuna. Röykkiöt ovat halkaisijaltaan enimmäkseen 1,5-2,5 metrin välillä ja korkeudeltaan 0,5 metrin molemmin puolin. Useimmiten ne on kasattu näkyvän maakiven ympärille tai päälle. Joukossa on myös suorakaiteen muotoisia ja aitamainen pitkä röykkiö. Kuopat sijaitsevat röykkiöalueen keskustassa toisiaan lähellä. Ne ovat neliskanttisia tai suorakulmaisia, kooltaan 1,5-3 metriä kanttiinsa, syvyydeltään noin 0,5 metrisiä sammaloituneita ja hieman loivapiirteisiä.
Kaskiprojektin vuoden 2007 tutkimuksissa röykkiö nro 1 kaivettiin kokonaan. Lisäksi kuopan nro 3 vierestä kaatuneen puun juurakosta oli paljastunut melko runsaasti huonosti poltetun tiilen paloja ja tiilimurskaa. Paljastumaa ei tutkittu sen tarkemmin, mutta sen ympäristöstä löydettiin metallinpaljastimella melko paljon erilaista tavaraa (mm. valurautaisen paistinpannun osia, nauloja, pahasti lahonneen saappaan pohja, jossa oli korkorauta (vastaavanlainen korkorauta kuin Kalvolan Kaskenmäki 1:stä talteen otettu KM 2007109:1) lisäksi löytöpaikasta tuli myös huonosti poltetun tiilen kappaleita, lasitetun punasavikeramiikan kappaleita sekä 10 penninen vuodelta 1916 (KM 2007115:1). Löydöistä otettiin talteen vain 10 penninen.
Tutkimusten mukaan kyseessä on Lempäälän kylien tai yksittäisten talojen hyödyntämä kaskiviljelyalue, joten kaskeamista ja alueen muuta hyödyntämistä lienee ainakin historiallisella ajalla suoritettu sieltä käsin. Kohteesta löydettiin kuitenkin myöhempääkin asuinpaikkaan viittaavaa materiaalia, minkä vuoksi on mahdollista, että paikalla on ollut joskus torppa, jollei aineisto sitten jotenkin liity nykyisin kohdetta lähinnä olevaan Toritun taloon.

Lepauksenkorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lempäälän kirkosta 6 km koilliseen, loivassa etelä–kaakkois –rinteessä, osittain kuusimetsässä, osittain hakkuualueella.
Maapohja alueella on kauttaaltaan melko kivistä. Inventoinnissa vuonna 2007 paikalla havaittiin kolme röykkiötä ja kaksi hautamaista painannetta. Kohde on mahdollisesti jatkunut idän suuntaan hakkuualueelle, jossa metsänkorjuu ja laikutus ovat tuhonneet ko. alueella mahdollisesti olleet röykkiöt. Kohteen itäpuolitse kulkee voimajohtolinja, joka on merkitty karttaan, luoteispuolella on suuri kuusi, joka on rauhoitettu, merkitty myös karttaan. Röykkiöalue saattaa jatkua länteen päin, mutta aluetta ei siihen suuntaan tutkittu tarkemmin.
Röykkiöt ovat halkaisijaltaan noin parimetrisiä, yksi on aitamainen. Kaikki röykkiöt on kasattu maakiven ympärille/päälle. Hautamaiset painanteet ovat leveydeltään 1-1,5 metriä, pituudeltaan 3,5 ja 8 metriä, syvyydeltään 0,6-1 metriä ja ne lienevät nauriiden talvivarastokuoppia.
Todennäköisesti kyseessä on historiallisen ajan kaskialue.

Rutaperä (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lempäälän kirkosta 7,2 km koilliseen, n. 200 metriä moottoritien itäpuolella.
Inventoinnissa vuonna 2007 havaittu hautamainen painanne on mäntymetsää kasvavassa loivassa länsirinteessä n. 15 metriä vanhan pellon reunasta. Painanteen koko on 1 x 4 metriä, syvyys 0,7 metriä. Profiililtaan painanne on loivareunainen. Maakaasuputkilinjalle on matkaa n. 25 metriä (itään). Kyseessä saattaa olla esim. vanha nauriskuoppa

Mansoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Vaasa-tiestä 50 m länteen, Mansoniemen Mansolahden pohjukan itäpuolella, lounaaseen viettävällä pellolla. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja piinkappale.
Vuonna 2021 maantien kunnostushankkeen vuoksi alueen itäpuolisella pellolla suoritettiin tarkkuusinventointi missä ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä tiehankealueella.

Kiimasuo 1 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Turku-Toijala radan varrella noin 4 kilometriä Kylmäkosken kirkosta kaakkoon. Kipinäaidat on rakennettu pienialaiselle sorakumpareelle, jonka kahden puolen leviää mäntyä kasvava suo. Paikalla on vuonna 1874 aloitetun Turku-Toijala radan rakennuksen yhteydessä kasatut kipinäaidat. 16 metrin päässä radasta olevat kivistä kylmämuurauksella rakennetut kipinäaidat ovat toisiaan vastatusten radan molemmin puolin. Eteläinen kipinäaita on pituudeltaan 17,3 metriä, leveydeltään 1-1,3 metriä ja korkeudeltaan 0,8-0,95 metriä. Aita on sortunut 5 metriä lounaispäädystä noin 1,5 metrin matkalta. Pohjoinen aita on pituudeltaan 19,6 metriä, leveydeltään 0,8-1,1 metriä ja korkeudeltaan 0,6-0,9 metriä. Aidat ladottu 0,5-1 metrin kokoisista kivistä jotka on kiilattu paikoilleen pienemmillä 10 x 15 cm kivillä.
Kipinäaidat on mahdollisesti rakennettu rajaamaan ja sammuttamaan veturista savun seassa lentävät kipinät rata-alueen sisällä, mutta todennäköisesti aidat ovat toimineet rata-alueen raja-aitoina ja ne ovat estäneet karjan pääsyn radalle.

Kiimasuo 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Turku-Toijala radan varrella noin 4 kilometriä Kylmäkosken kirkosta kaakkoon. Kipinäaidat on rakennettu moreenikumpareelle, jonka kahden puolen leviää mäntyä kasvava suo. Paikalla on 1874 aloitetun Turku-Toijala radan rakennuksen yhteydessä kasatut kipinäaidat. 12–14 metrin päässä radasta olevat kivistä kylmämuurauksella rakennetut kipinäaidat ovat toisiaan vastatusten radan molemmin puolin. Eteläinen kipinäaita on pituudeltaan 85 metriä, leveydeltään 0,7-1,2 metriä ja korkeudeltaan 0,3-1 metriä. Aita on sortunut paikoittain, mutta on sinänsä hyvin säilynyt. Pohjoinen aita on pituudeltaan 190 metriä, leveydeltään 0,6-0,9 metriä ja korkeudeltaan 0,5-0,9 metriä. Aidat ladottu 0,5-1 metrin kokoisista kivistä jotka on kiilattu paikoilleen pienemmillä 10 x 15 cm kivillä. Radan vieressä pohjoispuolella kulkee tieura joka on osittain pengerretty aidan laen tasalle.
Kipinäaidat on mahdollisesti rakennettu rajaamaan ja sammuttamaan veturista savun seassa lentävät kipinät rata-alueen sisällä, mutta todennäköisesti aidat ovat toimineet rata-alueen raja-aitoina ja ne ovat estäneet karjan pääsyn radalle.

Saarenmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nevankulman kylässä, Tampere-Pori tiestä 60 m etelään, Kiikois- eli Mouhijoen lounaisrannalla, noin 3 m korkealla rantaterassilla. Alue on kuusivaltaista sekametsää harjanteen lakiosassa, jonka länsireunalla kulkee metsätie. Paikka mahdollisesti jatkuu talon pihapiiriin.
Löydöt paikalta ovat keramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta.

Lähdeniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lähdeniemen talosta 320 m luoteeseen, laajan peltoaukean luoteisreunalla, Pehkusuosta Kiikoisjokeen laskevasta Ämmänojasta 120 m länteen, muinaisella merenlahteen pistävällä niemekkeellä.
Paikka on mäntyjä kasvava 20-30 m leveä terassi. Asuinpaikkatasanteen keskiosassa, hiekkakuopan länsireunassa on näkyvissä kulttuurikerros, josta on löydetty kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Oriinmoisio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mouhijärven länsirannalla, Kiikoistenkoskesta 500 m pohjoiskoilliseen mänty- ja kuusimetsää kasvavalla rantaterassilla, muinaisella niemekkeellä. Pohjoisessa ja luoteessa on rajana kaakkois-luoteis-suuntainen harju, kaakossa notko. Kohteen laajuus on noin 40 x 20 m.
Löydöt paikalta ovat keramiikkaa, palanutta luuta ja kvartsia.

Äijölä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kourajärvestä Mouhijärveen laskevasta Kourajoesta 230 m länteen, joen ja samansuuntaisen Putajantien välissä, tiestä 160 m itään, metsää kasvavan mäen itäreunalla, muinaisella rantaterassilla. Asuinpaikkatasanteen laajuus on noin 40 x 10-15 m. Muinaisjäännöksestä ei ole maanpinnalle merkkejä.
Löydöt paikalta ovat kaksi kvartsikaavinta ja kvartsi-iskoksia.

Kouraniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee Kourajärven lounaisrannalla, noin 8 m korkealla terassilla, kalliomäen juurella, sen kaakkoispuolella, laajan peltoalueen ja rannan välissä.
Vuoden 1777/1782 kartan perusteella kylän vanha tontti sijaitsee Pälän ja Tuorin tasaisella piha-alueella, päärakennusten länsipuolella.

Jalkavala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee vuoden 1782 kartan perusteella Kourajärveen idästä pistävän niemen tyvessä, louteis-kaakkois-suuntaisen, kalliopohjaisen harjanteen eteläpäässä, yli 5 m korkean rantatörmän päällä, Jalkavalantien mutkan luoteispuolella.
Kylätontin luoteisosassa on uudehko omakotitalo ja sen pohjoispuolella Kannin päärakennus.

Kittilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee vuoden 1655 ja 1783 karttojen perusteella Kourajärven ja Kirkkojärven erottavan, idästä pistävän niemen tyvessä, loivalla länsirinteellä, Kourajärven rannasta 130 m koilliseen, Suodenniemen keskustaajamassa, Jalkavalantien ja Röyskäntien risteyksen eteläpuolella.
Vanha tontti on osittain entisen Kelan talon pihapiirissä ja osittain Saksan talon pihapiirissä.

Luodonmäki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkojärven lounaisrannalla, rannasta 70 lounaaseen, metsää kasvavan Luodonmäen luoteispäässä, laajan peltoaukean itäreunalla, hiesupellolla olevalla pienellä tasanteella ja pohjoiseen laskevalla loivalla rinteellä. Paikan pohjoisrajana on melko jyrkkä törmä, muinainen rantatörmä. Kohteen lajuus on 40 x 40 m.
Löydöt paikalta ovat kvartsiesine, -ydin ja esineiden valmistuksessa syntyneitä kvartsi-iskoksia.

Soila (Suodenniemi) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee Kirkkojärvestä 400 m lounaaseen, Laviantiestä 90 m koilliseen olevalla luoteis-kaakkois-suuntaisella harjanteella.
Vuosien 1644 ja 1795 karttojen perusteella paikannettu vanha tontti sijaitsee kolmen talon pihapiirissä.

Kirkko-oja (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vanha sillanpaikka sijaitsee noin 35 m Kirkko-ojan suusta etelään. Oja laskee Kirkkojärvestä Vanhankirkonlahteen etelästä.
Suodenniemen-Lavian tien vanhalla linjauksella oleva sillan paikka on merkitty vuoden 1795 karttaan ja oli käytössä vielä 1950-luvulla. Paikalla on näkyvissä puu- ja kivirakenteita ojan kummallakin rannalla.
Paikalla on nykyisin puinen kävelysilta.

Suodenniemen vanha kirkko (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Vanha kirkonpaikka sijaitsee Kirkkojärven Vanhankirkonlahden lounaisrannalla, Laviantiestä 80 m koilliseen, pienellä itälänsisuuntaisella harjulla. Paikalle rakennettiin vuonna 1685 Suodenniemen ensimmäinen kirkko. Se sijaitsee todennäköisesti vanhan hautausmaan keskiosassa.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koivuniemenjärven luoteisrannlla, etelään pistävällä niemellä, Kinansalmen koillispuolella, Heikkilän talon etelän ja lounaan puoleisilla pelloilla.
Asuinpaikkaan liittyviä löytöjä, kvartsiesineitä, esineiden valmistuksessa syntyneitä kvartsi-iskoksia, raaka-ainekappaleita ja palanutta luuta poimittiin kahdelta eri korkeusvyöhykkeeltä.
Suurin osa löydöistä tuli 40-60 m leveältä rantavyöhykkeeltä, 67,5-72 m korkeudelta. Ylempi löytöalue sijaitsee muinaisella niemekkeellä asuinpaikan länsiosassa, 73-75 m korkeudella.

Oravainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koivuniemenjärven pohjoisrannalla, Oravainen-nimisen niemen luoteispuolella, Leppijoen suun länsipuolella hiesupellolla.
Asuinpaikkaa kuuluu kaksi löytöaluetta, joiden välissä on notko, jossa on rannalle menevä peltotie.
Löydöt paikalta ovat kvartsiesineitä, esineiden valmistuksessa syntyneitä kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Koivuniemi (1000011470) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee Koivuniemenjärven pohjoisrannalla, Leppijoen suun koillispuolella, Husarin tontin kaakkoispuolella, laajan peltoalueen laidalla.
Vuoden 1796 kartan perusteella paikannettu vanha tontti sijaitsee nykyisin pääosin pellolla.

Taipale (Märkätaipale) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylätontti sijaitsee Sävintien varrella, Leppälammista 400 m koilliseen ja Taipaleenjoesta 200 m kaakkoon, luoteis-kaakkois-suuntaisella harjanteella ja länteen vietävällä rinteellä.
Vuoden 1796 karttaan merkitty tontti on nykyään sekametsää kasvavaa harjannetta, jonka luoteispäässä on omakotitalo ja keskiosassa kesämökki. Talon ja kesämökin välissä on kivi- ja maarakenteita. Kesämökin kaakkoispuolella on maakumpuja ja isoja kiviä.
Vuoden 1644 karttaan merkitty kylä on pääasiassa Sävintien itäpuolella.

Alhakoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on vuoden 1777/1782 kartan perusteella paikannettu vesimyllyn paikka. Sitä ei tarkastettu vuoden 2007 inventoinnissa.

Myllytokee (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuoden 1777 kartan perusteella paikannettu vesimyllyn paikka Kittilän kylässä.
Paikkaa ei ole tarkastettu.

Taipaleenjoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuoden 1644 kartan perusteella on paikannettu kahden vesimyllyn likimääräiset paikat Taipaleen kylässä.
Paikkaa ei tarkastettu vuoden 2007 inventoinnissa.

Taipaleenjoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuoden 1796 kartan perusteella paikannettu vesimyllyn paikka Taipaleen kylässä.

Piriläntie E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Teiskossa Kukonjärvestä Matehisenlahteen laskevan puron länsipuolella, Pirilän talosta 160 etelään, Piriläntien itäpuolella olevalla pellolla.

Hirviniemi Ruokonen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Autioitunut talonpaikka sijaitsee Aitolahdessa, Aitoniementien eteläpuolella pellon ja peltosaarekkeen kohdalla. Ruokosen nykyiset rakennukset sijaitsevat samalla kohtaa tien pohjoispuolella. Kohde paikallistettiin 1700-luvun isojakokartoista.
Vuonna 2017 tarkastuksen yhteydessä havaittiin metsäsaarekkeessa muutamia kiviraunioita sekä hajallaan olevia , halkaisijoiltaan 20-50 cm olevia kiviä. Näistä ainakin osa on peräisin alueella sijainneiden rakennusten perustuksista tai uuneista. Metsäsaareketta on pidettävä tarkastuksen perusteella potentiaalisimpana Ruokosen yksittäistalon sijaintipaikkana

Hirviniemi Keso III (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hirviniemen alueelle on syntynyt kiinteää asutusta viimeistään keskiajalla ja vuosilta 1558–59 peräisin olevissa papinmanttaaliluetteloissa Keson tila mainitaan omana kylänään. Tilan on arvioitu olevan myöhäiskeskiaikainen uudistila, joka on perustettu joko
kosteaan sekametsään tai kesannoksi jääneen kaskimaan paikalle.
Yksinäistalon tontti sijaitsee Aitolahdessa Aitoniementien molemmin puolin, noin 40 m Aitoniementien ja Kiikkisensalmentien risteyksestä itään. Tila on sijainnut samalla paikalla ainakin vuodesta 1765. Aitoniementie siirrettiin 1960-luvulla kulkemaan tilakeskuksen läpi.
Joulukuussa 2015 todettiin maanrakennushankkeen yhteydessä maata kuoritun noin kolmasosalla tilan tonttimaasta maantien eteläpuolella. Peltomultakerrosta oli poistettu noin 20 cm, eikä se koskettanut kulttuuri- tai löytökerroksia, varsinaista vahinkoa ei muinaisjäännökselle tapahtunut.
Talvella 2017 vesihuoltolinjauksen yhteydessä suoritetussa valvonnassa ei havaittu merkkejä kulttuurikerroksesta. Myöskään 2019 Kylätalon viereen suunniteltujen paikoitusalueen, pelikentän ja mahdollisen huvimajan paikoilta ei havaittu rakenteita.

Teisko Hirviniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylätontti sijaitsee Näsijärven Kilunpohjan ja Aitolahden väliin jäävän niemen keskellä, noin 600 m itään Kiikkisensalmentien ja Junkkarintien risteyksestä.
Tontilla on nykyään Junkkarin tilan rakennuksia ja Vanhan Köllin vanha päärakennus.
Historiallisten karttojen perusteella kylä on sijainnut samalla paikalla ainakin vuodesta 1765 alkaen.

Teisko Pohtola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylätontti sijaitsee Näsijärveen kuuluvien Paarlahden ja Sisaruspohjan väliin jäävän kannaksen itäosassa. Tontin läpi menee Sisaruspohjantie. Tontti sijaitsee ympäristöään korkeammalla kohdalla. Sen eteläpuolella on useita kesämökkejä. Tontilla on yksi asuttu tila, Vanha-Pärri. 1700-luvun lopun kartassa paikalla on viisi taloa.

Värmälä Pirilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Värmälän rusthollia käsittelevän kartan on tehnyt Johan Florin; kartta on vuodelta 1786. Isojakokartassa Värmälän alueella on viisi asuinpaikkaa. Kaksi Valkeajärven itäpuolella, kaksi pohjoispuolella ja yksi länsipuolella. Kantatilaluettelossa mainitaan Värmälässä olleen vuonna 1540 neljä tilaa, joista yksi hävisi, kaksi liittyi Värmälän rustholliksi ja yhdestä tuli Pirilä. Rustholli oli sotilaita varustava ratsutila. Tilojen nimiä olivat Vähä-Kartano (1540-1860), Niemi-Kartano (1820-1860), Iso-Kartano (1746- 1860), Ala-Pirilä (1540-1860) ja Ylä-Pirilä (1838-1860). Nykykartassa Värmälän tila osuu vanhalle asuintontille, samoin Ala-Pirilä, Ylä-Pirilä ja Iso-Kartano.
Pirilän yksinäistalon tontti sijaitsee Näsijärveen kuuluvan Matehisenlahden ja Valkeajärven väliin jäävällä kannaksella. Paikalla on nykyisinkin Pirilän tilan rakennuksia.

Lahdentausta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Myllynpaikka sijaitsee Myllylammesta Näsijärveen kuuluvaan Sisaruspohjaan laskevan pienen ojan itäpuolella Teiskossa Pohtolassa.
Kohde on paikallistettu 1796 kartan ja maastokäynnin perusteella. Paikalla on raunioita myllypadosta ja rakennuksesta ja hajonnut myllynkivi.

Valkeamäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivilatomukset sijaitsevat Teiskon Värmälässä Valkeamäen lounaisrinteen alaosassa 800 m Kaitavedentien ja Viitapohjantien risteyksestä. Latomukset ovat todennköisesti peltoraunioita. On mahdollista, että joku niistä liittyy myös taloon, joka vuoden 1786 kartan mukaan on sijannut ko. mäen lounaisrinteessä.

Tyrväänkylä (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Vammalan kaupungin alueen länsirajan tuntumassa, keskustasta 3 km länsilounaaseen, kohdassa, jossa Liekovesi kapenee Kokemäenjoeksi. Samalla alueella sijaitsee laaja rautakautinen röykkiökalmisto (Kaukola). Kylän vanha tonttimaa-alue sijaitsee Hartolankosken vesivoimalan ylä- eli koillispuolelle muodostuneen lahden itärannalla, niemellä, joka pistää Liekoveteen kaakosta vanhan Kylänkosken kohdalla, loivarinteisellä mäellä.
Kirjallisten lähteiden perusteella oletetaan, että Tyrväänkylä oli olemassa jo 1200-luvun alkupuolella; asiakirjoissa se mainitaan 1300-luvun lopulta alkaen. Vanhin kartta kylästä on Jonas Strengin piirtämä maakirjakartta vuodelta 1644. Sen mukaan kylätontilla sijaitsi yhdeksän taloa. Pukin ja Pakilan talot sijaitsevat edelleen historiallisella kylätontilla; niiden lisäksi alueella on kesäasutusta.

Historiallinen; Niemen nykyisessä kaupunginosassa, entisen Niemen kartanon ja sahan alueella on karttamateriaalin perusteella sijainnut n. 120 m x 120 m laaja kylätontti. Kohde sijaitsee pellossa Näsijärven Lielahden rannasta n. 200 m päässä luoteeseen.
Tampereen Lielahdessa sijaitsevaa Niemenrannan aluetta on ryhdytty kunnostamaan asuinkäyttöön sopivaksi. Tähän liittyen Niemen kylän tontilta jouduttiin kaivamaan noin viiden metrin leveydeltä peltokerrosta pois. Muutamat peltokerroksesta talteen otetut löydöt liittyvät Niemen kylään.
Pellosta on löytynyt metallinilmaisimella kaksi Juhana III aikaista rahaa, 1/2 äyriä ja Fyrk (KM 39774). Vuonna 2015 lisää rahalöytöjä KM 40705:1 Fyrk sekä KM 40722:1 2 äyriä Juhana III.

Niemi 2 (1000012260) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pystykivi, jonka korkeus on 75 cm, pituus 60 cm ja leveys 30 cm. Itäpinnalla kaiverrus 62 Daniel Hallin (1763) isojakokarttaa tarkastelemalla voidaan havaita Niemen kylän Vähäniemen talon merkityn numerolla 6, joten on hyvin mahdollista kyseessä olevan Vähäniemen talon rajamerkin. On kuitenkin mahdollista, että rajakivet ovat perua myös
myöhäisemmältä ajalta. Suoja-alueeksi ehdotetaan kiven lähiympäristöä n. 5 m etäisyydelle kivestä. Näsijärven ranta ollut aiemmin huomattavasti lähempänä kohdetta.
Vuonna 2013 tehdyssä tarkastuksessa tästä rajamerkistä noin 20 metriä etelään havaittiin toinen rajamerkki (ks. alakohteet välilehti).

Partola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Messukylän neljännekseen kuuluneessa kylässä vuoden 1546 veroluettelossa 4 taloa. V. 1768 paikalla 6 taloa isojakokartassa, jonka mukaan tehdyssä paikannuksessa talonpaikat maastohavaintoihin verrattuna n. 10-15 m liikaa idässä ja liikaa myös pohjoisessa. Koillisin paikka tien eteläpuolella metsäisellä joutomaalla, käsittää ajoittamattoman talonperustuksen rauniokumpareella. Edelleen 60 m koilliseen polun varrella, sen itäreunalla ajoittamaton kuoppa (8 m x 3 m), jossa huolellisesti kivetyt reunat. Tien pohjoispuolen neljästä talonpaikasta laitimmaiset nykyisten rakennusten alla, mutta keskimmäisten paikka rakennusten välisellä kapealla alalla, missä nyt osin hoidettua pihamaata ja rantaan johtava kävelytie.
Kylätontilla suoritettiin kesällä 2010 pienimuotoiset kaivaukset, kun tontin halki kaivettavaksi oli suunniteltu vesihuoltolinja. Paikalta todetut kulttuurikerros ja rakenteet liittyvät todennäköisesti 1900-luvulla käytössä olleeseen Partolan kartanoon.

Hinsala 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Olof Mörtin kartassa vuodelta 1701 näkyy Hinsalan käytössä olevan kylätontin vieressä kylän yhteinen kaalimaa, "entinen kylätontti". Maastossa tämän nykyisen
laidunalueen halkaisee Niemenpäähän kulkeva tie, mutta alueen syvyys on 67 m (länsipäästä 69 m) ja pituus n. 120 m(, josta 20 m tien alle ja sen itäpuolelle jäävää osaa) mitkä luvut vastaavat Birgitta Roeck Hansenin kartalta saamia reguloidun kylätontin standardimittoja 120 kyynärää x 216 kyynärää (kyynärä=55,6 cm). Kylätontin mittaus lienee tapahtunut ennen 1600-luvun alkua, ja 59,3 cm kyynärän käyttöönottoa, mutta koekuopitus osoitti tyhjentävästi, ettei tontilla ole minkäänlaista kulttuurikerrosta eli sitä ei ole koskaan otettu käyttöön. Roeck Hansenin tekemä kohteen luokittelu "grästomt"-tyypiksi oli siten oikea.

Palon kylätontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylässä ollut vuoden 1540 maakirjassa viisi taloa, maakirjakartassa vuodelta 1635 kolme. Kylätontti paikantuu nykyisen päärakennuksen ympäristöön, jonka alueella runsaasti rakentamatonta pihamaata. Alueella voi olla jäljellä kerrostumia varhaisimmasta asutuksesta. Kylätontin asemointi: Kangasalan maaseutualueiden kulttuuriympäristöohjelma 2004, s. 59.

Ponsan kylätontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; 2007: Vuoden 1635 maakirjakartan perusteella silloinen kylätontti paikantuisi idemmäs, nykyisen Mäkelän talon etelä-kaakkoispuolella sijaitsevalle kedolle. Kedon itäpuolella olevassa metsässä on kedon reunalla pari vanhaa kellarikuoppaa. Kauempana kallioisessa maastossa ei ole mitään asutuksen merkkejä. Mäkelän isännän mukaan kedon lounaisnurkassa, tien mutkan kohdalla olisi aikoinaan ollut näkyvissä talon perustukset. Nykyisellä ketoalueella ei näkyvissä kiukaita tms. Kedon koillisreuna on rakennettua.
Inventoinnissa 2021 tehdyn asemoinnin ja maastonmuotojen perusteella maakirjakartan kylätontti näyttäisi sijoittuneen hieman nykyisen Rintalan talon eteläpuolelle. Alue tarkistettiin inventoinnin aikana. Alue on yhä asuttua ja viljelyksessä tai laidunnuksessa olevaa avointa peltomaisemaa, paikoin maasto on muokattua. Asuttujen tilojen alueelta kylätontti on todennäköisesti suurelta osin tuhoutunut, mutta tien itäpuolella, Rintalan alueella voi olla säilyneitä osia historiallisesta kylätontista.

Pajulahti 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pyhäjärven Pajulahden pohjoispuolella olevan Laurinlahden rannassa sijaitsevalta pellolta, muinaiselta rantaterassilta löytyi 1800-luvun loppupuolella liuskekirves (KM 1996:18). Vuoden 2003 ja vuoden 2011 inventoinnissa alueelta poimittiin kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. Löytövyöhyke sijoittuu lähelle törmän reunaa, kivisen metsäsaarekkeen ja lounaasta peltoon pistävän kivisen niemekkeen väliin. Löytöalueen koko on noin 60 x 50 m. Vuoden 2011 inventoinnissa alueelta löydettiin KM 38831: 1—2; piikaapimen fragmentti 1kpl, ja piiesine 1kpl.

Sippolanmäki (1000009322) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Pohjan kylässä Peräjärven pohjoispuolella, Peräjärvenojan ja Kuhmajärvenojan haarojen välissä Sippolanmäen itärinteellä, Sippolanmäen talosta 140 metriä kaakkoon. Talon ympäristössä mäen laella on metsää ja heinikkoa, alempana mäen rinteillä on peltoa. Mäen itäpuolella on vain pieni kapea notkelma. Maasto nousee taas itään Uutelan talolle. Ympäristössä on useita pieniä peltokumpareita, pieniä ”saaria” muinaisen lahden perukassa.
Vuoden 2007 inventoinnissa Sippolanmäen suojaiselta itärinteeltä löydettiin niitetystä rypsipellosta traktorin jäljestä läheltä toisiaan yksi kvartsi-iskos ja mahdollisesti hiotun kiviesineen katkelma. Sen kivilaji on kiilleliuskemaista, joten kyseessä saattaa olla hioinkivikin. Muoto muistuttaa enemmän taltan tai kirveen katkelmaa. Mitään muuta tällä kohdalla ei nyt löytynyt eikä voitu varmistaa onko kyseessä kivikautinen asuinpaikka tai mikä sen rajaus olisi. GPS-mittaus otettiin löytöpaikalta.
Vuoden 2017 täydennysinventoinnissa vuoden 2007 ilmoitetun löytöpaikan ympärille tehtiin neljä koekuoppaa. Yhdestä koekuopasta havaittiin kaksi päällekkäistä kivirakennetta (joiden välissä oli maata), joista ylemmän turpeen alta tulleen rakenteen päällä havaittiin pieniä määriä hiiltä. Alempi kivirakenne peitti koko koekuopan pohjan (n. 30 x 60 cm). Rakenne havaittiin noin 50 cm syvyydestä. Kivirakennetta ei purettu tässä yhteydessä ja se peitettiin muovipeitteellä, jonka päälle kaivettu maa ja kivet lapioitiin. Rakenne löytyi noin 10 metrin päästä vuoden 2007 löytöä paikalta, jossa havaittiin soikion muotoinen noin 1 x 4 metrin kokoinen painauma. Löytösyvyyden, stratifikaation ja aiempien esinelöytöjen perusteella kohde esitetään kiinteäksi muinaisjäännökseksi. Sijainti 95 metrin korkeuskäyrällä viittaisi esihistorialliseen saariasutukseen.

Puodinkehänkorpi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Tampere-Vaasa-tieltä Riitialan kylän kohdalta 3 km luoteeseen, Seppälänvuorentien pohjoispuolella, tiestä noin 100 m:n päässä kangasmetsässä.
Röykkiön koko on noin 5 x 5 m. Sitä on pengottu.

Kopsamo Kiviaitamoisio (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviaita sijaitsee Ylä-Lylyjärven eteläpuolella sijaitsevan pienen, kolmiomaisen nykyään niittynä olevan peltotilkun lounaisrenalla. Aita on kaakkoluodesuuntainen, noin 70 m pitkä ja metrin leveä, hyvin säilynyt rakenne. Se on ladottu huolellisesti noin 15 - 50 cm läpimittaisista kivistä. Luoteispäässä aita tekee pienen mutkan itään ja jatkuu tämän jälkeen vielä noin 6 metriä. Aita ja pelto yhdessä edustavat Juupajoen vanhoja perinnemaisemia.

Kivelä (177000002) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Aita sijaitsee Sahrajärven itäpuolella kuusimetsää kasvavalla mäellä, jonka länsipuolella on pieni peltoaukea.
Kohde on osittain kalliopaljastuman päälle rakennettu L-kirjaimen muotoinen aitamainen kivirakenne. Se koostuu 12,6 m pitkästä itälänsisuuntaisesta seinämästä, joka itäpäässä kääntyy pohjoiseen ja jatkuu pohjoiseteläsuuntaisena 2,6 m. Länsipäässä seinämä päättyy suurehkoon siirtolohkareeseen. Rakenteen korkeus vaihtelee.

Kailanmäen lähde (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Sontulan peltoaukean kaakkoisreunassa, osittain ryteikköisessä metsässä, vanhan hiekkakuopan pohjoispuolella on lähde, josta vie kapea uoma pellolle. Lähde pulppuaa esiin ison kiven alta, ja siinä on kiveystä. 10 metriä lähteestä, lähellä pellon reunaa on ollut syvennys, johon lähteestä pulpunnut vesi on kerääntynyt. Syvennystä on kaivettu ja ruopattu, ja ruoppausmaa sijaitsee syvennyksen vieressä. Lähteestä on haettu mm. sammasvettä lapsen suun puhdistamiseksi.

Roukko (Vanhakylä) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Ammattikoulun länsipuolella on ns. Vanhakylän asuinpaikka, autioitunut 1700-luvun kylätontti. Se on nyt suureksi osaksi peltoa ja vailla myöhempiä rakennuksia.
Vuoden 2007 tutkimusten perusteella kylänpaikka on sijainnut moreenikumpareella Vanhankyläntien ja Kivisillantien sekä Penkkikoskentien risteysalueen läheisyydessä.
Tutkimuksessa talteen saadut löydöt ovat pääasiassa historialliselle ajalle ajoittuvia, mutta joukossa oli myös muutamia kvartsi-iskoksia.

Vanha kalkkikaivos (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuohijoen kylältä reilun kilometrin itään. Paikka on metsässä Kipparinlahden itärannalla. Paikalle on "Wanha kalkkikaivos" -opasteet Kuohijoentieltä Niittyläntielle.
Metsässä on näkyvissä 2-3 metrin korkuisia seinämiä ja kaksi säilynyttä ramppia, joista toista pitkin voi vielä kävellä. Muuten paikka on sankan kasvillisuuden peittämää. Kuohijoen kylällä kerrotaan, että kalkkia olisi viety Venäjän vallan aikaan Hämeenlinnaan veneellä ja louhijoina olisi käytetty vankeja. Louhoksen lähellä rannassa olisi ollut vielä joitain aikoja sitten Kalkkivalkama niminen paikka. Jotkin versiot tarinasta kertovat, että kalkkikiveä olisi viety jo aikaisemmin Hämeen linnan rakennustarpeiksi. Paikka tunnetaan myös nimellä Haikan kalkkikivilouhos.

Epaala (Epaala) Kämppi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1635 Epaalan tiluskartassa on kymmenen talon kylänpaikka merkitty Epaalantien rajaamalle alueelle, nykyisen pellon reunaan sekä pienelle nuoria puita ja risukkoa kasvavalle rinteelle. Kyseisen alueen koekuopituksessa ei havaittu merkkejä, jotka viittaisivat Epaalan kylän sijainneen tiluskartan osoittamalla paikalla jo keskiajalla. Kaikki tutkimuksissa tehdyt esinelöydöt ajoittuvat myöhempään historialliseen aikaan.
Alueen kaakkoisosassa on maanpinnalle näkyviä kivijalkojen jäännöksiä, joiden sisäpuolelta löytyy uudempaa punasavikeramiikkaa, fajanssia, lasia ym. Rakenteita on mahdollisesti käytetty tunkioina. Paikalliset informantit kertoivat osan rakennuksista olleen käytössä vielä 1900-luvulla. Maanomistajan mukaan läheltä pellonnotkelmaa oli löytynyt salaojituksen yhteydessä puukehikkoinen, nelikulmainen kaivo, joka oli tuhoutunut ojituksessa. Metsikköalueen takana Epaalantien vieressä olleet kivikellarin jäännökset on hänen mukaansa myös tuhottu.
Inventointi 2009
Ensimmäinen maininta kylästä 1418, jolloin kylä kuului Kangasalan hallitopitäjään.
1540 l kylässä 15 veronmaksajaa, kaikkiaan 20 taloa koko kylässä. Isojakokartan
1763 perusteella paikannetun ( Ympäristösuunnittelu Ok 2004, lähde: Tiusanen
2005) kylätontin ala on suureksi osaksi rakentamatonta. K. Vuoriston mukaan
1600-l kylätontti osin 1763 sisällä mutta lounaassa ulottuu sen ulkopuolelle nykyiseen peltoon. Kynnetyssä pellossa havaittiin em. Vuoriston rajauksen luoteis- ja eteläpuolella kaksi selvää nokimaa-aluetta. Ne pintapoimittiin kahteen otteeseen
suhteellisen hyvissä olosuhteissa, mutta mitään anomalioiden luonnetta tai ikää valaisevia muita havaintoja ei saatu. Niistä ei löytynyt rapautuneita kiviä tai artefakteja tms. Muualla peltoalueella havaittiin vain jokunen yksittäinen tiilenkappale ja posliininsiru (kaikki normaaleja peltolöytöjä). Vuoden 2009 hyvin niukat pintahavainnot ovat jokseenkin yhdenmukaiset vuoden 2005 inventoinnin samaten vähäisten koekuoppahavaintojen kanssa. Havaintojen perusteella on kyseenalaista, onko tutkitulla peltoalueella ollut tai onko siellä säilynyt muinaisjäännökseksi tulkittavissa olevia historiallisen ajan kulttuurikerroksia tai rakenteita. Yhtenäiseksi muinaisjäännösalueeksi rajattiin 1763 kylätontin rakentamaton ja tutkitun pellon ulkopuolinen alue.
Vuonna 2020 sähkömaakaapelin kaivun valvonnassa ei havaittu linjalta merkkejä muinaisjäännöksestä.

Pispalanharju (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tampereen Ylä-Pispalan kaupunginosassa, Näsijärven ja Pyhäjärven välisellä kannaksella kulkevan Pispalanharjun laella, NW-SE-suuntaisen
Pispalanharju-nimisen kadun molemmin puolin. Puolustusvarustukset kuuluvat Pispalaan vuosina 1915 - 1917 rakennettuun laajaan linnoitusjärjestelmään, joka on pääosin tuhoutunut uudisrakentamisessa. Pispalanharjun muinaisjäännösalueelta on havaintoja tai tietoja linnoituslaitteista viidestä eri kohdasta (ks. alakohteet).
Arvioitu muinaisjäännösalueen laajuus on nnoin 85 x 25-40 m (NWSE). Kaikkien kohteeseen liittyvien, maanalaisten muinaisjäännösten sijainti ja laajuus eivät ole tiedossa. Laajuusarvion perusteena ovat havainnot ja dokumentit kiinteistä rakenteista, maaston topografia ja nykyisen maankäytön laatu.
Rakennushankkeeseen liittyen kohteella (alakohde Pisplanharju 32) tehtiin koekaivausryhmän toimesta tutkimuksia syksyllä 2020.

Liekosaari 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Liekosaaren luoteisosassa olevan mäen luoteisosassa, rannasta noin 70 m kaakkoon.
Toinen röykkiö sijaitsee mäen lakialueen reunalla. Se on tasalakinen, muodoltaan neliömäinen ja halkaisijaltaan 1,5 m ja korkeudeltaan 0, 4 m.
Toinen röykkiö on edellisestä 15 m koilliseen, tasaisella maalla. Se on muodoltaan epämääräinen, halkaisijaltaan 1,5 m ja korkeudeltaan 0,3 m.

Kuokkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuokkalan keskiaikainen kylätontti on sijainnut Kirkkojärveen laskevan Kuokkalankosken alaosan pohjoispuolella Kirkkojärveen työntyvän niemen keskellä. Kuokkalan kylä mainitaan asiakirjoissa 1400-luvun alkupuolelta lähtien, jolloin se oli koko Lempäälän pitäjän keskeisin asutus, - kauppa- ja liikennepaikka. Kylän läpi ja kosken yli on kulkenut Hiidentie. Ensimmäinen maininta Kuokkalankosken myllyistä on vuodelta 1449. Suomen asutus 1560-luvulla kyläluettelon mukaan Kuokkalassa oli 16 taloa. Daniel Ekmanin vuoden 1730 kartassa kosken pohjoispuolella ryhmäkylässä on 11 taloa ja kosken eteläpuolella yksi talo.
Kohteessa vuonna 2018 toteutetussa koekaivauksessa paikallistettiin kulttuurikerros, joka on siitä löytyneen liitupiipun palan perusteella 1900-lukua vanhempi.

Tuhkuri (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tuhkuriojan torppa perustettiin 1650-luvulla. Vuoden 1773 tiluskarttaan numerolla 16 merkitty Tuhkurin rälssitorpan (Tuhkuri frälse torp) paikka sijaitsee pellolla, pienellä tasanteella, Vassinjokeen laskevan Sakkoonojan itäpuolella, ojan ja tien välissä. Pellosta on pintapoiminnassa löydetty lasitettua punasavikeramiikkaa, tiiltä, fajanssia, posliinia, ikkuna- ja pullolasia sekä palanutta luuta.

Skratari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kraatarin tai Skraatarin nimellä esiintyvä torppa on perustettu 1660-luvulla. Vuoden 1773 tiluskarttaan numerolla 18 merkitty "Skratari frälse torp" sijaitsee laajan peltoaukean keskellä kohoavan pienen mäen laella Vassinjoen lounaispuolella Joenpohjan kylässä. Peltopoiminnassa pellosta löytyi mm. rautaveitsi, punasavikeramiikkaa, fajanssia, posliinia, ikkuna- ja pullolasia, piitä, tiiltä sekä palamatonta luuta.

Lanantorppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1773 tiluskarttaan merkitty Lanan torppa sijaitsee Lanajoen länsipuolella, Lanan talosta noin 220 metriä etelälounaaseen, vanhan peltotien varrella peltosaarekkeella.

Tottijärvi Luikko (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1773 tiluskarttaan numerolla 14 merkitty "Luiko frälse torp" sijaitsee Tottijärven pohjoisrannalla, Luikon tilan lounaispuolella, pellolla. Samalla lounaaseen ja länteen viettävällä rinteellä on Luikon kivikautinen asuinpaikka. Luikon torppa mainitaan asiakirjoissa 1610-luvulta lähtien. Inventoinnissa 2003 paikalta löytyi punasavikeramiikkaa, kuonaa, ikkuna- ja pullolasia sekä tiiltä.

Laasola (Lasoila/Laasoila) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Anders Strengin vuoden 1634 kartassa Laasolan neljä taloa sijaitsivat Laasolammin pohjois- ja koillispuolella Längelmäveteen laskevan Laasojärven länsirannalla. Kartassa Laasojärvi on nimellä Längelmä lacus ja Laasolammi nimellä Korttejervis Sjö. Kortejärvi sijaitsee kuitenkin Laasolammista noin kilometri länteen. Suomen asutuksen 1560 kyläluettelon mukaan (s. 110) Laasolassa oli niin ikään neljä taloa. Laasolan kylätontti on nykyisin autioitunut ja se on osittain peltona. Vuoden 2003 inventoinnissa läntiseltä tonttimaalta löydettiin hiilensekaista maata ja palanutta savea, idempänä olevalta tonttimaalta todettiin mm. kiviröykkiö.

Koskenmäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Koskemäen taajama-alueen keskellä sijaitsevassa metsikössä, tien reunasta 15 m NNW, metsikön W-puolella olevan tontin rajasta n. 20 m on pieni kiviröykkiö. Rakenne on pohjaltaan lähes suorakulmainen, N-S-suuntainen, kooltaan 2,5 x 2,5 m, korkeudeltaan 0,5 m. Sen itänurkassa on n. 80 x 50 x 50 cm kokoinen kivi, myös SW-kulmassa on iso kivi; muut kivet ovat keskimäärin 20-30 cm kokoisia. Kiviä on 2-3 kerrosta, alimmaisen kerroksen reunat ovat kokonaan turpeen peitossa. Röykkiön SW-puolella on pari kiveä, halk. 20-30 cm, jotka ovat mahdollisesti peräisin samasta rakenteesta. Kyseessä on mahdollisesti kivikiukaan jäännös. Röykkiö on karikkeen, ruohon ja sammalen peitossa, sen päällä kasvaa pihlaja, NW-kulmassa ja välittömästi E-puolella kaksi mäntyä. Ympäristö on mäntyvaltaista sekametsää, aluskasvillisuutena mustikkaa, sammalta. Röykkiön N-puolella on hyvin kivikkoista; sen sijaan S-puolella (röykkiön ja tien välissä) on hyvin tasainen, lähes kivetön n. 10 x 10 m laaja alue (talon pohja?). Tasanteelta siirrettyjä kiviä (tai kivijalan jäännöksiä?) on todennäköisesti sen S- ja W-reunoilla. Vanhoissa kartoissa ko. kohdassa ei ole mitään merkintöjä. V. 1847 ja 1903 pitäjänkarttoihin merkitty Viholan kylän Ristiveräjän torppa on sijainnut n. 170 m kohteesta länteen.
Kohteesta n. 40 m NW, tontin rajasta 14,5 m E, suhteellisen tasaisen, heinää kasvavan alueen (vanhan kasvimaan tai pienen pellon?) itäreunalla, metsikön laidalla sijaitsee viljelyröykkiö, joka on WNW-ESE-suuntainen, mitoiltaan 4 x 3 m, korkeudeltaan 0,6 m. Viljelyröykkiö ajoittunee 1900-luvun alkupuolelle tai puoliväliin eikä kuulu muinaisjäännökseen.

Pöllönvuori (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pöllönvuoren SW-osassa olevan tasanteen eteläreunalla on kaksi kuoppaa, joiden mitat ovat 6,7 x 4,7 x 1,3 m ja 2,6 x 1,5 x 0,9 m. Isomman kuopan lounasireunaan on kasattu kiviä n. 2,5 x 1,5 m kokoiseksi röykkiöksi. Kuoppien tarkoitus on epäselvä. Vuoren NW-rinteellä, navetasta n. 70 m ESE on lähes suorakulmainen kuoppa, mitat n. 4 x 4 x 1 m joka lienee säilytys- tai kellarikuoppa.
Vuoden 2018 inventoinnissa kohde ennallaan. Noin 7 m päässä itäisemmän eli ison kuopan reunasta kaakkoon havaittiin kiviröykkiö. Se on kooltaan 3 x 4 x 0,7 m. Röykkiöstä ei saatu sen ikää tai toiminnallista merkitystä valaisevia havaintoja. Röykkiön vieressä, kivien kupeessa, on arviolta noin 50-vuotiaan koivun kanto. Röykkiön vieressä on kalliopaljastumaa sekä luontaista kiveä ja kivikkoa. N 6819480 E 309090. Röykkiön ajoitus ja tarkoitus ovat epävarmoja, voi olla myös esihistoriallinen

Vaunuvuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tarkemmin ajoittamattomia, todennäköisesti historiallisia kiviröykkiöitä kuusimetsässä, Vaunuvuoren juurella, loivalla etelärinteellä, metsätien alla ja sen molemmin puolin. Useita suhteellisen epämääräisiä röykkiöitä (kaskirauniota?), jotka koostuvat 15-30 cm kokoisista kivistä. Röykkiöiden tarkka lukumäärä ei ole tiedossa. Alueella on paikoin näkyvissä muinaista rantakivikkoa, joten ihmisen kasaamien röykkiöiden erottaminen ei ole aina mahdollista. Selkeitä, ihmisen tekemiä röykkiöitä on havaittu viisi, joista yksi on mahdollisesti kiukaan jäännös. Röykkiöiden pituus ja leveys vaihtelevat 1,5-4 m välillä, ja niiden korkeus on 0,3-0,4 m.

Rajalahti Pakka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on ollut Kautun talonpaikka vielä 1790-luvulla. Talo on perustettu 1547-1561 välillä. Paikkaa ei ole tarkastettu (Jussila 2002).
Inventointi 2009:
Toimituskartan 1792 mukaan paikalla on ollut vanha kahden talontontti. Paikka
muinaisjäännösrekisterissä v. 2002 arkistoinventoinnin perusteella, nro
1000007520. Paikalla on nyt (v. 2009) vadelmapensasta ja muuta pusikkoa. Topografisesti paikka vaikuttaa hyvältä kylä/talotontille. Paikalla havaittiin mahdollinen kiukaan raunio, 07 m korkea, halkaisija n. 2,5 m. Rauniossa palanutta kiveä, tiilen muruja ja nokea. Kiukaasta 20 m länteen on kuoppa 2x 3 m ja syvyys 0,5 m. Mahdollisesti kellarikuopan jäänne. Koordinaatit osoittavat kiukaan paikkaa.
Toimituskartan paikannus ei osu aivan samalle kohdalle vaan havaitusta kiukaasta
n. 100 m länteen. Maastohavainto lienee luotettavampi ja muinaisjäännöspaikka
siihen.

Turtolan makasiini (Taide)
Historiallinen; Silokalliolla sijaitsevan Turtolan makasiinin länsi- ja luoteispuolella, osittain viereisen päiväkodin aidan sisäpuolella, kallioon hakattuna useita nimiä ja vuosilukuja 1800-luvulta. Paikkaa ei ole tarkastettu (Jussila 2002).

Majaniemi (1000007548) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Majaniemen kärjen etelärannalla, kärjessä olevasta mökkirakennuksesta 36 m kaakkoon ja rannasta noin 20 m. Matala ja vaatimaton kiviraunio sijaitsee mökin pihamaalla, rannan tuntumassa, tasanteella. Paikan nimen perusteella raunio voisi olla eräsijan kiukaan jäänne.

Tiensuu (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee Ylistenjärven lounaisrannasta n. 450 m, Tiensuun talosta n. 150 m etelälounaaseen harjanteen laella. Harjanteen laen koillisreunaa pitkin kulkee n. 80 m pitkä ja 6-10 m leveä sammalpeitteinen kivikko. Sen luoteisosa on maantasainen, paikoin kumpuileva, kaakkoisosa on vallimaisempaa. Kyseessä on ilmeisesti luontainen kivikko. Kivikossa on 12 pyöreähköä tai soikeaa kuoppaa. Kuoppien halkaisija vaihtelee 0,5 - 1,5 m, syvyys 0,3 - 0,7 m. Kuoppien reunoille on paikoin selvästi nostettu kiviä. Kuopat sijaitsevat jonossa tai pienissä (3 kpl) ryhmissä. Kuopat ovat mahdollisesti säilytyskuoppia. Niistä on myös voitu ottaa kiviä lähitalojen rakennustarpeisiin.

Myllylampi (1000008708) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Myllyn rauniot sijaitsevat Myllylammen eteläpäässä. Raunioiden lävitse kulkee kuivunut uoma. Paikalla on myllynkivi ja ruosteisia myllylaitteen osia. Myllylammen pohjois- ja länsipuolella on omakotitaloasutusta.
Myllylammesta luoteeseen, Pulesjärventien (mt 14197) pohjoispuolella Myllypuro virtaa louhitussa uomassa, joka on n. 2 m leveä.

Perkiö (1000009332) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Paikka sijaitsee Rautian kylän luoteispuolella, Längelmäveden rannasta noin 120 m lounaaseen, metsässä uudehkon mökkitien eteläpuolella ja rantaan menevän polun pohjoispuolella pienen muinaisen niemekkeen eteläkainalossa. Paikalla on keittokuoppa: halkaisijaltaan 1,5 m oleva pyöreä kuopanne, siinä tuskin havaittava valli ympärillä ja kuopan pohjalla, hieman syvemmällä palaneita kiviä. Hiilimiiluun viittaavaa nokea ei ollut. Paikalta ei saatu koekuopista mitään löytöjä, mahdollinen asuinpaikka maaston perusteella. Löydetty inventoinnissa vuonna 2007.

Kuroonsuo 4 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kuroonsuon pohjoispuolella, metsätien varrella on useita epämääräisiä kuoppia. Kuopat on kaivettu hiekkaharjanteen loivalle etelärinteelle ja ne ovat pääosin pitkänomaisia ja erisuuntaisia. Yksi kuopista on muista erilleen n. 110 m päässä. Mahdollisesti kyseessä ovat säilytyskuopat.
Inventoinnin 2017 aikana havaittiin, että alue on hakattu ja maaperä raskaasti laikutettu syvin laikuin joitain vuosia aikaisemmin. Alueella ei erotu alkuperäisiä 2006 havaittuja kuoppia lainkaan, muutoin kuin mahdollisesti yksi.

Nuolialan kylätontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuninkaankartassa kylässä on 5 taloa. V. 1546 kylässä 3 taloa. Kylä on kuulunut Messukylän neljännekseen. V. 1780 kylässä talot Nikkilä, Perttula, Isotalo-Pere ja Eskola. Isojakokartalla 1767 viisi taloa. Talonpaikkojen paikannus on tehty isojakokartan perusteella. Tien pohjoispuoleinen talonpaikka nykyisessä pellossa on vajan ja tien välillä. Pelto oli tarkastettaessa heinällä, eikä voinut luotettavasti vahvistaa talonpaikkaa maastohavainnoin. Samoin tien eteläpuoleinen itäisin talonpaikka nykyisessä pellossa. Muut talonpaikat ovat rakennetulla alalla. On mahdollista, että kiinteää muinaisjäännöstä olisi pellossa jäljellä; nämä talotontit on rajattu inventoinnissa muinaisjäännösalueiksi. Edelleen rakennettu kylätontin osa on muu kulttuuriperintökohde.

Alkavanahde (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdolliset pyyntikuopat sijaitsevat Alkavanahteen harjumuodostelman laella noin 50x50 m alueella. Kuoppien läheisyydessä kulkee on Koveron ja Opastuskeskuksen välinen tie.
Pyyntikuoppien kohdalla harju on kapea, laskien jyrkästi kohti koillista.
Kuopissa ei todettu kaksoismaannosta.

Majaniemi 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Liesijärven rannalla, Majaniemen länsiosassa.
Kiveys on tehty kallion päälle. Se on muodoltaan pyöreähkö ja sen koko on 3x3 m. Korkeus on noin 0,3 m. Röykkiössä on silmäkivi.
Röykkiöön kaivetusta koekuopasta todettiin särmikkäitä ja nokista maata.

Sikomäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuopat sijaitsevat Susinevan pohjoispuolisella soiden välisellä kapealla kannaksella. Kuopista 9 sijaitsee kannaksen läpi kulkevan luontopolun pohjois- ja koillispuolella. Luoteispuolella on Sikomäki ja itäpuolella Seitsemisharju.
Kuopat ovat pyöreähköjä, halkaisija on noin 1,5 m (ympärysvallin kanssa noin 2,5 m) ja syvyys on 30 cm. Maaperä on hiekkaa.
Kohteen lajuus on noin 60x60 m.

Seitsemisharju 1 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Mahdolliset pyyntikuopat sijaitsevat Seitsemisharjun laella, Susinevan itäpuolella, Seitsemisen tilan tienhaarasta länteen.
Kuopat sijaitsevat laajalla alueella. Kuoppien halkaisija vaihteli 1,5 metristä 2,5 metriin. Maaperä on hiekkaa/moreenia. Alueen laajuus on noin 100x60 m.
Kuopissa ei ole kaksoismaannosta.
Kuoppien luonne ei ole selvä.

Ansomäki (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Historiallinen rautakaivos Viljakkalassa. Malmia tiedetään louhitun ainakin 1738. Ensimmäiseksi maininnaksi arvellaan malmiesiintymän löytymistä 1737.
Ansomäki on ollut merkittävä historiallinen rautakaivos. Kaivospaikka mahdollisine siihen liittyvine rakenteineen ja muine jäännöksineen on muinaismuistolain tarkoittama kiinteä muinaisjäännös. Kohteen luonne ja laajuus kiinteänä muinaisjäännöksenä tulee vielä selvittää ja arvioida maastossa sekä historiallisia lähteitä hyödyntäen.
ALUSTAVA LUOKITUSPERUSTE:
- historiallinen merkitys GTK:n tietojen perusteella:
perustamisajankohta (1737) ja malmin kokonaislouhinta (234 tonnia)
- karttatarkastelun perusteella myöhempi maankäyttö ei ole olennaisesti muuttanut kaivospaikkaa
PAIKKATIETOSELITE:
Kohde on alustavasti paikannettu pistemäisenä osoittaen sen historiallisten vaiheiden kannalta keskeinen sijoittuminen. Kulttuuriympäristön luonnetta ja laajuutta ei ole vielä esimerkiksi kaivosyhdyskunnan tai malmin käsittelyn ja kuljetuksen kannalta selvitetty.

Pispalan pulteriaita (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pohjois-Pirkkalan ja Tampereen kaupungin rajalle vuosina 1905-06 rakennetun kiviaidan jäännökset merkkaavat vuoden 1758 isojaossa vahvistettua kylänrajaa Pispalan kylän ja Tammerkosken kartanon välillä. Aidan on teettänyt Tampereen kaupunki työllisyystöinä, toinen lähde mainitsee rakentamisvuodeksi vasta 1910.
Alun perin noin 1 kilometrin pituinen rajalinja kulkee Pispalanharjun poikki ja siinä on ollut kaksi porttiaukkoa, Rajaportti Pispalanharjun päällä ja toinen portti Tahmelassa. Aita menetti merkityksensä v. 1937 kun Pispala liitettiin kaupunkiin. Aitaa on v. 2008 säilynyt 0,8 kilometrin matkalla yhteensä noin 100 metrin verran, kymmenenä 5-45 metrin pituisena osana päättyen etelälounaassa koordinaattipisteeseen 6825 212, 3325 278.
Aidan leveys on keskimäärin 1-1,5 m, korkeus 0,5-1,5 m. Kiviä on sekä suuria (yli 0,5 m) että pieniä (alle 0,5 m), parhaiten säilyneissä osissa on 3-5 kivikerrosta.

Ristijärvi (1000014020) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Längelmäen pohjoisosassa, Ristijärven länsirannalla, Ristijärventien länsipuollella olevassa loivassa rinteessä, noin 9,5 km valtatien 9 pohjoispuolella.
Vuoden 1794 kartan perusteella paikannettu kahden talon kylätontti sijaitsee talojen pihapiirissä. Kohteen laajuus on 100x70 m.

Talviaisten mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mylly sijaitsee Talviaistenjoen rannassa, koskipaikassa, Ristijärventiestä noin 500 m itään.
Kartassa vuodelta 1785 näkyy myllyn paikka. Sen omisti kaksi taloa, Korhola ja Harola.
Paikalla on yhä näkyvissä myllyn koneisto. Kohteen laajuus 70x60 m.

Pääsky (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee Löytäneenlahden pohjoisrannalla.
Pääskylän kylän tontilla on vuoden 1634 kartassa yksi talo. Vuoden 1786 kartassa on alueella kolme tonttia.
Paikka on nykyisin kesämökkitonttia. Siellä on näkyvissä useita maakumpuja sekä ainakin yksi kellarikuoppa. Kesämökin lisäksi alueella ei ole muuta rakentamista. Kohteen laajuus on 150x70 m.

Mattila (1000014023) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee Pääskylän kylässä, Löytäneenlahden pohjoisrannalla olevassa peltosaarekkeessa. Paikalla on suuri kiuas, jonka halkaisija on 2 m. Kiukaan ympärillä on kuopanteita. Kiuas liittynee talonpaikkaan, joka näkyy vuosien 1634 ja 1786 kartoissa. Kohteen lajuus on 40x30 m.
Ensimmäinen maininta vanhimmasta Pääski-nimisestä talosta on vuodelta 1540.

Tunkelo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee Tunkelonlahden pohjoispuolella, peltoaukeiden keskellä, pelloilla ja metsäkaistaleella, Tunkelontien ja Kiveläntien risteysalueella.
Kylätontti näkyy vuoden 1786 kartassa.
Nykyisin on metsäkaistaleella näkyvissä todennäköisesti suhteellisen nuoria rakennusten jäännöksiä. Metsäkaistaleen länsi- ja eteläpuolisilla pelloilla on havaittavissa kynnön jälkeen tummaa maata ja asutukseen liittyviä löydöksiä kuten lasia, liitupiipun varsia, tuluspiitä, kuonaa jne. Kohteen laajuus 180x90 m.

Vähä-Attila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee Löytäneenlahden länsipohjukasta 200 m länteen.
Vähä-Attila mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1569. Talo lohottiin kahteen osaan vuonna 1797.
Vuoden 1786 kartan perusteella varhainen tonttimaa voidaan rajata alueen eteläiseen osaan ja se on paremmin säilynyttä kuin pohjoisempi alue, jossa on uudisrakentamista.
Kohteen laajuus on 120x90 m.

Kirkkomaa (1000014027) (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Kirkonpaikka sijaitsee Karviansalmen luoteisrannalla olevalla maakumpareella, Vanhatalon pihapiirissä.
Paikalla on sijainnut Längelmäen ensimmäinen kirkko, Karvian kylän vanha kirkko vuosina 1641-1772.
Paikalla on matala kiviperustus, jonka koko on 9x15 m ja sakasti, jonka koko on 4x3 m. Paikalla on myös hautausmaa.
Alttarin kohdalla on muistolaatta.
Alueen laajuus on 50x40 m.

Kylänoja (Karvia) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee Karviansalmen pohjoisrannalla, puustoa kasvavalla peltokumpareella Vanhatalosta, vanhan kirkon paikasta 250 m lounaaseen.
Paikka on autioitunut kylänpaikka. Se on jäänyt tyhjilleen viimeistään uusjaossa. Paikalla on näkyvissä kiviä ja maakumpareita.
Kylän ensimmäinen talo on ollut nimeltään Karvia.
Kohteen laajuus on 60x50 m.

Hirvelänlahti (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiöt sijaitsevat Uuhiniemen kylässä Hirvelänlahden pohjoispuolella, matalalla kalliolla.
Pohjoisempi röykkiö sijaitsee rajojen risteyksessä ja osa siitä onkin kasattu rajamerkiksi. Röykkiön halkaisija on 4 m ja korkeutta sillä on 0,4-1 m.
Eteläisempi röykkiö sijaitsee edellisestä 100 m lounaaseen. Se on kasattu maakiven viereen ja on osittain maansekainen. Röykkiön halkaisija on 1 m ja korkeutta sillä on 0,5 m.

Piittala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee Piitansalmen rannasta 100 m luoteeseen, mäenkumpareella laidunmaiden ympäröimänä.
Vuoden 1791 kartassa näkyy kahden talon, Anttilan ja Eerolan tontit vierekkäin. Eerola on myöhemmin vaihtanut paikkaa. Anttilan tontilla on vanha päärakennus, ei uudisrakentamista.
Kohteen laajuus on 90x80 m.

Pääskylän mylly 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Tie sijaitsee Pääskylänjoen kosken eteläpuolella. Vuoden 1786 isojakokartassa näkyy Pääskylänjoen etelävartta ja myllyn ohi kulkeva tie.
Tiestä on säilynyt myllyn vieritse metsään kulkeva muutan kymmenen metrin pätkä (noin 90 m). Leveys vaihtelee 1 - 2 m.

Sysikuoppamäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nauriskuopat sijaitsevat noin 3 kilometriä vt 9 luoteeseen, korkealla sekametsää kasvavalla mäellä. Mäen rinteessä on ainakin 5 erikokoista kuoppaa, jotka luultavasti ovat nauriskuoppia. Neljä kuoppaa on noin 2 x 1 m ja yksin 5 x 2 m. Yhden pienemmän kuopan pohjaa on kivetty.

Tuomaala 3 (1000014042) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen raudanvalmistuspaikka sijaitsee Västilän kylässä Löytäneenlahden eteläpuolella, rantatörmällä. Paikalta on todettu (vuonna 1976) palaneita kiviä ja palanutta maata. Alueelta on Jaakko Tuomaala kerännyt kuonaa, raudankappaleita ja esineitä. Paikalla on ehkä ollut paja. Mitään esihistorialliseen muinaisjäännökseen viittaavaa paikalta ei ole todettu.

Kirkonlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talonraunio sijaitsee kirkonkylässä uudelle hautasmaalle vievän sillan korvassa.
Kumpare rajautuu luoteessa tiehen, toisella puolen on pelto. Paikalla on talo vuoden 1786 kartassa. Kumpareen itäosassa näkyy 5 m kiviperustusta, lisäksi paikalla on uuninluukut, puuhellan levyjä yms.

Iso-Attila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee Yrjölänlahdesta 200 m kaakkoon. Paikka on peltojen keskellä oleva kumpare.
Vuoden 1786 kartassa näkyy Iso-Attilan talon paikka. Nykyään paikalla on kuivuri, mutta muuten paikka on rakentamaton. Kohteen laajuus on 60x40 m.

Pispala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee Ala-Pispalan kaupunginosassa, Näsijärven ja Pyhäjärven välisen kannaksen kapeimmalla kohdalla, harjun lounaisrinteellä. Kohteen länsipuolella on uittotunneli ja pohjois- ja kaakkoispuolella on kaksi rivitalokorttelia, joiden alle on jäänyt osa kylätontista.
Pispala mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1492. Kylätontti on paikannettu ja rajattu 1700-loppupuolen karttojen perusteella. Kylätontin länsiosa on puistoaluetta. Tontin itäosassa on vanha omakotitalo.

Pispalan tori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Markkinapaikka sijaitsee Pispalan valtatien varrella, 200 m lounaaseen Näsijärven rannasta, harjun rinteellä.
Markkinat siirtyivät Pispalaan vuonna 1750. Vuosien 1767-1770 kylän- ja pitäjänkarttoihin on paikalle tien varrelle rajattu ja merkitty C-kirjaimella "Marknad Platsen". Kohde on osittain jäänyt valtatien alle. Tien pohjoispuoleinen osa on säilynyt paremmin. Se on nurmikkona, pysäköinti- ja piha-alueena.

Susikolunpuisto (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde, 1. maailmansodan aikainen puolustusvarustus sijaitsee Pispalanharjun jyrkällä lounaisrinteellä, Vallikadun luoteispäässä olevassa puistometsässä.
Kohde on suojavallien ja niiden takana kulkevien kaivantojen muodostama 120 m pitkä linja. Valli on maasta ja kivistä koostuva. Sen leveys on 5-6 m ja korkeus 1-1,5 m, paikoin 2 m. Suojavallin takana oleva taisteluhauta on säilynyt paljon huonommin ja on paikoin pahoin kulunut.

Sarkkila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee Sarkkilanjärven rannalla, Miharinsillalta 3 km pohjoiseen.
Paikka sijaitsee osittain peltoalueella ja pohjoisosaltaan maatilan piha-alueella.
Paikan rajaus perustuu 1792 isojakokarttaan.
2019 inventointi: Kylätontin eteläosan peltoalueella on ollut asuinrakennus vielä 1900-luvun alussa. Alue on autioitunut 1950-luvulle tultaessa ja on nykyisin peltoa. Inventointihetkellä kylätontin keskeinen osa, pelto, oli ummessa ja kasvoi heinää. Inventoinnin yhteydessä tarkastettiin keskeisen peltoalueen ojaleikkauksia sekä kylätontin pohjoispuolista peltoa. Uusia havaintoja ei tehty.

Sasi (Sassi, Sasila) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee 3-tien ja Siuroon menevän tien risteyksestä 1,9 km lounaaseen, tien länsipuolella. Siuron tie on rakennettu pieneltä osin kylätontin päälle.
Kylätontilla on Vanha-Sasin tilakeskus. Paikalla on myös rakentamatonta aluetta, jossa Sasinkujan koillispuolella on mahdollinen liesi/uunikiveys.
Inventointi 2019: Sasin kylän rajausta tarkennettiin kartta-analyysin perusteella. Salmisen mainitsemassa kohdassa kylätontin koillisosassa on todennäköisesti säilynyt muinaisjäännöksenä pidettäviä rakenteita. Myös muilta osin tonttimaata on todennäköisesti säilynyt arkeologisesti arvokkaita kerrostumia.
Kohteen rajaus perustuu 1792 isojakokarttaan ja Salmisen (2008) inventointihavaintoihin.

Pilpuankoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mylly sijaitsee 3-tien ja Rokkakoskentien risteyksestä 2,9 km koilliseen.
Pitäjänkartassa vuodelta 1650 on Rokkakoskenjokeen merkitty kaksi myllyä, Pilpuankosken ja Rokkakosken kohdalle. Myöhemmin Pilpuankoskessa on ollut mylly ja saha 1900-luvulle asti.

Härmä (Hautapaikat)
Rautakautinen; Entisen Vanhajärven eteläpuolella Härmän talon ympäristössä on ollut useita muinaisjäännöksiä eri kohdissa. Talon eteläpuolinen röykkiö on hävitetty - paikalla on pelkkää peltoa. Vuoden 1954 inventointikertomuksessa mainituista viidestä röykkiöstä on jäljellä talon koillispuolen röykkiö 1, joka on keskellä kivikkoa. Osittain turpeen peittämä röykkiö on koottu kahden maakiven väliin. Röykkiön koko on 5,5 x 2,4 x 0,5 m. Sen lähellä on ollut röykkiö 2 samassa kivikossa. Röykkiö 3 on sijainnut riihen itäpuolella Härmän vuoren länsirinteen kivikossa, jonka vieressä on kaivettu vuonna 1909. Röykkiöt 4 ja 5 ovat olleet talon länsipuolen kalliolla lähekkäin.

Myllylä (1000014113) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kokonjoen etelärannalla jokeen viettävällä pellolla.
Pääosa löydöistä, kvartsikaavin ja -iskokset, löytyivät pellon itälaidalta. Topografian perusteella asuinpaikka voi jatkua pellon itä- ja länsipuolelle.

Salmi (Salmis) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylätontti sijaitsee Urjalantien ja Salmentien välisellä alueella. Kylätontin itäosassa on kaksi teollisuushallia ja pihamaa on asfaltoitu. Länsiosassa on pientaloja aivan läntisintä osaa lukuun ottamatta, joka on omakotitalon pihaa.
Uusimman teollisuusrakennuksen rakennustöissä löydettiin alueelta pronssinen solki ja ruotsalainen hopearaha, ehkä 1500/1600 lukujen taitteesta.
Kylätonttia on ehkä jäljellä länsipuolen itäosassa ja itäpuolen itäisimmässä kärjessä.

Laukeela (Lauckela) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee Salmentien eteläpuolella ja osittain Salmentien pohjoispuolella. Tontin eteläosa on Uusi-Seppälän tilakeskuksen alueella ja pohjoisosa on rakentamaton.
Laukeelan kylä mainitaan ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä 1300-luvulla.

Lemmakkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee 1,3 km koilliseen Miharinsillasta Lemmakkalan järven ja Siuroon vievän tien itäpuolella. Kylänpaikan läpi on kulkenut tie isojakokartassa, tien linja on säilynyt. Se on nykyisin nimeltään Tarrintie.
Kylänpaikka on pääosin tuhoutunut, ainoastaan länsiosassa on pieni alue säilynyt. Se on peltoa ja sitä reunustavaa metsäsaareketta.
2019 inventointi: Maastohavaintojen perusteella tien pohjoispuolella saattaa olla pienialainen alue säilynyttä kylätonttia pihamaalla. Todennäköisesti maankäyttö on tuhonnut kylätontin luoteisosan.

Visa-Heikkilä (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Vuosina 1915-1916 rakennettu linnoitus sijaitsee Turku-Toijala -radan itäpuolella Visanvuori/Heikkilä nimisellä mäellä ja Visan talon lounaispuolella olevalla mäellä.
Venäläisten rakentama linnoitus koostuu taistelu- ja yhdyshaudoista, konekiväärisemista ja miehistönsuojista. Mäen päällä on lounaiskoillis-suuntainen kiviaita.

Kolkanoja 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Pitkänomaiset, vierekkäiset kuopat sijaitsevat Vt:ltä 9 noin 400 m itään, Kolkanojan eteläpuolella, mäen koilliskulman reunan lähellä. Mäen reunaa viettää jyrkästi kohti jokea. Lisäksi mäen itäpuolella, tasaisella maalla on yksi pyöreä kuopanne.
Kuopat muistuttavat poteroita tai ampumahautoja. Kolkanmyllyn alueella on ollut venäläisten vuosina 1915 - 1916 rakentama linnoitus, joka on tuhoutunut myöhemmissä rakennustöissä.

Urjalan erä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Kolkanojasta/Vanhajoesta 100 m etelään kallioharjanteilla ja niiden alla. Urjalan erän rakennukset ovat röykkiöistä 130 m etelään. Rakennusten ja röykkiöiden välinen alue on kuusia kasvavaa vanhaa peltoa.
Kiviröykkiöitä on viisi ja lisäksi alueella on epämääräisiä kivikoita.
Osa röykkiöistä, alavalla maalla olevat lienevät viljelysröykkiöitä.

Sillanpää (108010032) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hämeenkyröstä Siuroon vievän tien pohjoispuolella, Miharinlammen länsirannalla, Mahnalanselän Enonselästä koilliseen, Miharin sillasta noin 150 m pohjoiseen. Alue on loivaa länteen viettävää peltoa. Paikalta on löydetty kvartsia noin 50 x 100 m laajuiselta alueelta Käräjäniemen nokan lounaispuolelta.
Paikalta ovat mahdollisesti myös aikaisemmin löytyneet pallonuija, eteläsuomalainen tasataltta ja alkeellinen kirves.
Vuoden 2019 inventoinnissa alueen todettiin edelleen olevan peltoa. Pellosta löydettiin kvartsi-iskoksia, joita ei kerätty talteen. Iskokset havaittiin peltoalueella aiemmin muinaisjäännökseksi rajatun alueen länsiosasta asuinkäytössä olevan tontin koillispuolelta. Asuinpaikan lounaispuolella sijaitsevan talon pihapiiriä ei tarkistettu. Oletettavasti asuinpaikan ydinalue on pienessä Miharinlammeen työntyvän niemen tyvessä.

Ruonanoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 800 m Miharin sillalta pohjoiskoilliseen Ruonanojan koillispuolella. Kvartsi-iskoksia löydettiin kohti lounasta, Ruonanojaa laskevalta peltoterassilta. Maaperä on savensekaista multaa.
2019 inventoinnissa kohteesta ei tehty uusia havaintoja.

Vanha-Sasi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Miharinsillasta 2,2 km koilliseen Siuroon vievän tien länsipuolella, Vanha-Sasin tilan lounaispuolella pellolla. Kvartsi-iskoksia löydettiin luode-kaakko-suuntaiselta terassilta.
2019 inventoinnissa paikalla tehtiin pintapoimintaa, mutta ainoat löydöt olivat muutama pala historiallisen ajan keramiikkaa. Muinaisjäännöksen eteläosa vaikutti tarkastushetkellä melko kostealta savimaalta.

Keho 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta on löydettu Pyhäjärven Liukuslahden rannalla olevalta niemeltä, pellolta. Paikka on Keho-nimellä tunnettujen röykkiöiden lähellä oleva alue.
Löydöt saattavat liittyä viljelyn tuhoamaan asuinpaikkaan.
Vuoden 2008 koekaivauksissa todettiin pappilan pihapiiristä rautakautinen muinaisjäännös, uunin pohja, joka radiohiiliajoituksen perusteela ajoittuu kansainvaellusajalle. Uunia on voitu käyttää pronssinvalantaan.
Tontilla on myös historiallinen kivirakenne, mahdollinen rakennuksen perustus tai kellari. Radiohiiliajoituksen mukaan rakenne on 1400-luvun puolivälistä.
Paikalta löydettiin myös aiemmin todettuun kivikautiseen asuinpaikkaan liittyviä kvartsi-iskoksia. Vuoden 2010 tutkimuksissa voitiin tarkentaan kohteen rajausta. Pappilarakennuksen vierestä havaittiin historiallisen ajan asutukseen liittyvä rakenne.

Majamaa (1000007431) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alisen Maajärven itärannalla, Majamaan talon länsipuolella. Talon eteläpuolella on kapea soistuva järvenlahti.
Ensimmäinen löytöalue on ladon itäpuolella, ylärinteessä olevassa perunamaassa, josta on löydetty kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Toinen löytöalue on järven rannassa olevan mäen eteläpuolella pellossa. Rantatörmän päältä on löydetty kvartsi-iskoksia. Aikaisemmin tilan pellosta, tarkemmin tuntemattomasta paikasta on löydetty alkeellinen kirves.

Törmä (772010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Taipaleen kylän pohjoispuolella, Sävijoen länsirannalla Katakosken kohdalla, Törmän talosta 80 metriä länteen. Maasto on itään laskevaa kumpuilevaa peltoa. Maaperä on savea. Löytöalueen ja joen välissä kulkee Jyllintie. Vuonna 2008 savisen kynnetyn pellon pinnalla näkyi kvartsi-iskoksia muutaman kymmenen metrin alueella aivan pellon eteläpäässä Löytöjä ei näyttänyt olevan kovin paljon. Pellon etelälaidalla kulkee pieni ajoura metsään. Ajouran eteläpuolella on tiheää taimikkoa, jonne asuinpaikka voisi maaston mukaan jatkua. Metsäaluetta ei koekuopitettu. Tien ja joen väliseltä alueelta ei havaittu löytöjä.

Myllymäki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sävinjoen varressa Jyllinkosken itäpuolella, Sävintien länsipuolella savihiesuisella ja hiekkaisella pellolla, Myllymäen talosta 60 lounaaseen.
Alueelle on vuoden 2008 inventointikertomuksen mukaan tuotu täytemaata, ja asuinpaikan koillisosa on saattanut jäädä alle.

Törmä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Taipaleen kylän pohjoispuolella, Sävijoen länsirannalla Törmän talosta 300 m luoteeseen. Maasto on itään laskevaa kumpuilevaa peltoa. Maaperä on savea. Löytöalueen ja joen välissä kulkee Jyllintie. Paikka löytyi vuoden 2008 inventoinnissa. Katakosken pohjoispuolella laskee lännestä oja jokeen. Ojanotkon etelälaidalta, pellon länsireunasta, jossa on jyrkempi kohta pellon rinteessä, löydettiin kvartsi-iskos ja palaneen luun muru. Löydöt paikalta ovat kvartsia ja palanutta luuta. Asuinpaikka vaikuttaa pienialaiselta ja vähälöytöiseltä.

Kotajoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Taipaleen kylän pohjoispuolella, Sävijoen länsirannalla, jokeen ulottuvan harjanteen törmän päällä, Törmän talosta 400 m pohjoiseen. Maasto on kumpuilevaa, itään laskevaa peltoa, jossa maaperä on hietaa. Paikka löytyi vuoden 2008 inventoinnissa. Löydöt ovat kahdesta, erillisestä keskittymästä. Eteläisempi on ojanotkon suun pohjoispuolella pienellä kumpareella. Löytöalueen koko on noin 40 x 40 m. Toinen löytöalue on harjanteen itäkärjessä, sähkölinjan itäpuolella. Löydöt ovat kvartsia.

Ikamo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Makkoisen kylässä Makkosselän ja Alisen Maajärven välisellä kannaksella, Makkosselän kaakkoisrannalla, Makkosen talon luoteispuolella.
Toinen löytöalue on järven etelärannassa olevan kalliomäen eteläpuolella olevalla harjanteella savipellossa, pellon pohjoisreunassa. Löydöt ovat kvartsi-iskoksia. Alueen laajuus on 100x40 m.
Toinen löytöalue on notkon pohjoispuolella, kallion länsipuolella, törmän päällä. Löydöt paikalta ovat kvartsia ja palanutta luuta.
Makkosen talon maalta on aikaisemmin löytynyt verkonpaino, jota on säilytetty Lahdenperän kansakoulun kokoelmissa. Kun koulu lakkautettiin, esine on joutunut hukkaan.

Hujulahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lahdenperän kylän eteläpuolella Mäkräjärven Makkosselän ja Ylisen Maajärven välisellä kannaksella, Lahdenperän entisestä kansakoulusta (Hietaranta) 100 m länsilounaasen, Lahdenperäntien itäpuolella.
Paikka on itään viettävän peltotörmän päällä. Löydöt paikalta ovat kvartsia.

Lähteenmäki 2 (1000014710) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sävijoen ja Sävintien itäpuolella, Sävijärvestä kilometrin etelään, Lähteenmäen talosta 60 m lounaaseen.
Paikka on talon etelä- ja länsipuolella oleva pelto etelään laskevan ojanotkelman suun ympärillä, törmän rinteen alla. Löydöt paikalta ovat kvartsia.

Sävi Majamaa 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikkaa sijaitsee Sävijärven itärannalla, idästä järveen laskevan ojannotkelman pohjoispuolella, etelään viettävän peltorinteen päällä, 200 m Majamaan talosta kaakkoon, hieta- ja hiesupellolla.
Löydöt paikalta ovat kvartsikaapimia ja -iskoksia.

Sävi Majamaa 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sävijärven itärannalla, länteen laskevassa peltorinteessä, Majamaan talosta 200 m luoteeseen savipellolla.
Paikka on talon luoteispuolella rantapellon rinteessä, pienen peltosaarekkeen pohjoispuolella. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.

Ylenjärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ylenjärven länsipään pohjoispuolella, peltoharjanteen länsikärjessä olevalla alemmalla tasanteella, sähkölinjan luoteispuolella.
Paikalla olevalta noin 40 m leveältä tasanteelta ja sen rinteiltä on löydetty runsaasti kvartsia.

Ylenjärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ylenjärven itäpään pohjoispuolella, peltoharjanteen etelään viettävällä rinteellä.
Peltoharjanteen laelle on tuotu jätemaata, jossa joukossa on teräväsärmäistä kiveä. Läjitetyn alueen länsipäästä, alueelta jossa ei ole läjitettyä maata on löydetty kvartsikaavin. Osa asuinpaikasta on voinut jäädä läjitysalueen alle. Paikkaa on vähäisistä löydöistä huolimatta pidetty muinaisjäännöksenä.

Suojala (1000014542) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mutissa, Niittystenjärvestä 250 m etelään, puron länsipuolella, peltoharjanteen alaosassa. Paikalla on tasanne, josta kvartsi-iskokset on löydetty.

Niittystenjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Niittystenjärven eteläosan länsipuolella, peltorinteen alaosassa.
Paikalla on tasanne, jossa matala vanha rantatörmä. Pellosta on löydetty yksi kvartsi-iskos.

Pietola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Koivuportaan eli Pietolan yksittäistalo - tunnettu Koivuportaan kylänä - mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1443 ja edelleen vuonna 1507.
Talo joen mutkan niemessä paikantuu hyvin 1690-luvun kartalta. Vielä 1840-luvun pitäjänkartalla. Paikalla on nykyään pelto ja peltosaareke, joka voisi olla Pietolan talon paikka. Saarekkeessa on kaksi kiveystä. Paikka on hyvin säilynyt.

Rytiälä eli Kuraus (Kurahuhdi) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rytiälä eli Kuraus (tai Kurahuhdi) mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1455. Kylännimeä ei mainita 1500-luvulla, mutta nimi mainitaan sakkoluetteloissa. 1600-luvulla mainitaan kylännimi Kurahus. 1600-luvulla Rytiä/Rytiälä syrjäyttää vanhan nimen. Vuoden 1765 kartalta kaksi taloa ja kylätontti paikantuu peltojen ympäröimälle kumpareelle. Toinen taloista on sijainnut kumpareen pohjoispäässä, jossa nyt on Tuulelan talo. Tämä alue on tuhoutunut maantasaustöissä.
Kumpareen eteläisen osan tasaisella laella on ainakin kahden rakennuksen matalat kiviperustat, yksi kiukaan jäänne ja röykkiö. Kyseessä on 1600-1700-lukujen kartoilla näkyvä talonpaikka. Hyvin säilynyt kohde.

Konhon saaritontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohnon maakirjakarttaan 1690-luvulta on merkitty kylätontin edustalla olevaan saareen talo. Nykyisin paikka on niemi. Se kohoaa ympäröivästä alueesta parisen metriä sen laki on tasainen, ilmeisesti tasattu. 1700-luvun kuninkaankartassa saaressa ei näy enää taloa, joten tontti lienee autioitunut jo varhain.
Tasaisella laella ei näy maan pinnalle rakenteita. Niemi vaikuttaa koskemattomalta. Vuoden 2017 inventoinnissa todettiin, että saaritontti on multavalla maalla tasoitettu matalahko tasanne. Koekuopista löydetyt esineet olivat resenttejä tai nuoremmalta ajalta, mitään rakenteita tai kulttuurikerrosta ei havaittu.

Konho (Asuinpaikat)
Historiallinen; Varhaisin maininta Kohno-nimestä on vuodelta 1390. Kylänä se mainitaan 1405. Vuoden 1540 maakirjakartassa kylässä on viisi taloa. 1600-luvulla kylästä tulee kartano ja talot häviävät. 1900-luvulla, sotien jälkeen kartanon päärakennus puretaan.
Päärakennuksen kivijalka on näkyvissä. Sen itäpuolella rinteessä on kellari. Alueella on erilaisia ja eri-ikäisiä rakennusten perustoja ja kuoppia. Muinaisjäännöksenä voidaan pitää vanhan kartanorakennuksen paikkaa.

Lempäälän kirkko (Hautapaikat)
Keskiaikainen; 1100-luvulla Lempäälä ja Vesilahti olivat Pirkkalan seurakuntaa, josta ne erosivat 1300-luvulla Vesilahden seurakunnaksi. Lempäälän pitäjä erotettiin Vesilahdesta 1410-1420-luvuilla ja Vesllahden seurakunta jakaantui kahdeksi. Lempäälän seurakunta mainitaan ensi kerran vuonna 1455.
Nykyisen kivikirkon paikalle tehtiin vuosina 1418-1419 puukirkko. Kivikirkko rakennettiin vuosien 1500-1510 välillä puulostajoituksen mukaan, mahdollisesti 1502-1505. Keskiaikaisesta kivikirkosta on jäljellä runkohuoneen itä- ja länsiosa sekä pulpettikattoiseksi muutettu sakaristo. Kirkon rakentaminen jäi keskiajalla kesken. Kirkko oli keskiaikaisessa asussaan vuoteen 1806 saakka. Sittemmin kirkko on muutettu ristikirkoksi. Sakariston lounaisosassa on kellari, joka vuoden 1983 restauroinnissa on ollut tarkoitus jättää paikalleen säilytettäväksi.
Kirkkoon tehtiin 1640-luvulla lattiakorjauksia. Lisäksi kirkon lattian alle on tehty käytön aikana lukemattomia hautauksia. 1830-luvun laajennustöissä suuri määrä kulttuurikerrosta poistettiin kirkosta ja purettujen seinien kivet jätettiin lattian alle.
Kirkossa tehtiin vuonna 1983 arkeologisia tutkimuksia restauroinnin yhteydessä. Kirkon lattian alla oli yhdeksän sukuhautaa, joista yksi oli tiilestä, yksi kivestä ja kuusi hirsistä rakennettua. Osa oli holvihautoja ja osa salvoshautoja. Yksikään haudoista ei ollut vuonna 1983 ehjä. Kulttuurikerros tutkittiin yhtenäisenä. Erillisiä hautauksia ei pystytty erottelemaan, mutta tiiliset ja hirsiset sukuhaudat jätettiin paikalleen. Niiden sisällä ollut kulttuurikerros tutkittiin seulomalla. Pohjoista ristisakaraa ja suurinta osaa eteläisestä ei tutkittu. Kirkon ulkopuolella ei myöskään tehty kaivauksia. Kirkon sisältä löytyi kaksi alttarinjäännöstä, niistä sakaristosta itäulkooven edustalta löytynyt on ilmeisesti keskiaikaisen alttarin jäännös. Luut haudattiin kaivausten jälkeen kirkon itäpäätyyn.
Kirkon lattian alta on runsaasti kaivauslöytöjä. Niihin lukeutuu mm. ristiretkiaikainen vuorikristalliriipus, neljä hopeista hevosenkenkäsolkea, kaksi hopeista rengassolkea, hihnansolkia, kirjanheloja, sormuksia, koristeneuloja ja nuppineuloja. Löydöissä on myös tekstiilijäännöksiä ja orgaanisia löytöjä.
Löytömateriaalista osa vaikuttaa kaivauskertomuksen perusteella esihistorialliselta. Paikan maantieteellinen sijaintikin on sellainen, että kirkko vaikuttaa perustetun esihistoriallisen asuinpaikan ja/tai kalmiston paikalle.
Lempäälän kirkkoon hautaaminen lopetetiiin vuoteen 1780 mennessä. Sen jälkeen vainajia haudattiin vain kirkkomaahan, joka oli alunperin aidattu lankkuaidalla. On mahdollista, että kirkon ympärillä on ollut keskiajalla kiviaitakin, jolloin hautausmaa on todennäköisesti ollut nykyistä pienempi. Nykyinen kiviaita hautausmaan ympärille tehtiin 1775. Sitä on jatkettu hautausmaan laajentuessa länteen ja pohjoiseen. Hautausmaalla on sijainnut luuhuone kirkon eteläpuolella ja yksittäisiä hautaholveja ja kappeleita, joista ainakin osa purettiin vuoden 1735 tienovilla.

Messukylän vanha kirkko (Kirkkorakenteet)
Keskiaikainen; Messukylän vanha kirkko on rakennettu todennäköisesti vuosien 1510 ja 1530 välissä, mutta paikalla on mahdollisesti ollut puurakenteinen kirkko jo 1400- luvun alkupuolella, jolloin alueen arvellaan irtautuneen Pirkkalan seurakunnasta erilliseksi kappeliseurakunnaksi. Kirkkomaasta on löytynyt myös 1100 – luvulle ajoitettu ristiretkiaikainen hevosenkenkäsolki.
Nykyiseen asuunsa kivikirkko rakennettiin vuosina 1796-1797, jolta ajalta on peräisin mm. runkohuoneen seinien korotus ja puinen tynnyriholvaus sekä runkohuoneen länsipäädyssä oleva puinen eteisrakennelma. Kirkon pohjoisseinustalla oleva sakaristo on liitetty keskiaikaiseen rakennusvaiheeseen, mutta eteläseinustan nykyinen lisärakennus on peräisin 1790-luvulta, joskin se on osittain rakennettu keskiaikaisen asehuoneen paikalle. Kirkon rakennustyö on yhtenäisen suunnittelun tulos ja se on säilyttänyt keskiaikaisen asunsa kohtuullisen hyvin.
Kirkkorakennusta ympäröi noin 75 x 56 metrin laajuinen, kiviaidalla ympäröity kirkkomaa. Kirkkomaan itäpuolella sijaitsee vuonna 1846 rakennettu pitäjänmakasiini. Kirkkomaalla on edelleen näkyvissä yksittäisiä 1700-1800-luvun hautakiviä.

Sastamalan kirkko (Kirkkorakenteet)
Keskiaikainen; Sastamala kuuluu Ylä-Satakunnan kantaseurakuntiin, joiden synty juontuu 1200-luvulle. Myöhempää kivikirkkoa on edeltänyt samalla paikalla ainakin kolme puukirkkoa. Kivikirkko on säilyttänyt hyvin keskiaikaisen asunsa. Kivikirkon rakentaminen sijoittuu 1400-luvun lopulla ja 1500-luvun alkuun. Kirkko hylättiin käytöstä 1913.
Kirkko on rakennettu aikaisemman ruumiskalmiston kohdalle. Kirkon läheisyydessä vuosina 1960 ja 1998 tehdyissä kaivauksissa löydettiin rautakauden lopulta ja keskiajan alusta olevia esineitä. Kirkon pohjoisseinän edessä ovat esillä vanhan kivisakariston, ns. Luukkaan kappelin, perustukset. Kirkon ympäristön muinaisjäännösaluetta ei ole rajattu.

Vesilahden kivisakaristo (Kirkkorakenteet)
Keskiaikainen; Vesilahden seurakunta on syntynyt 1300-luvun alkupuolella. Keskiaikaisesta kivikirkkohankkeesta on säilynyt muistona kivisakaristo, joka on muurattu todennäköisesti aikavälillä 1485-1500, luultavasti 1490-luvun viime vuosina.
Kirkon ympäristön muinaisjäännösaluetta ei ole rajattu.

Sääksmäen kirkko (Kirkkorakenteet)
Keskiaikainen; Sääksmäen kantaseurakunta synty voidaan varmuudella ajoittaa 1200-luvun puoliväliin. Nykyinen kirkonpaikka on todennäköisesti ollut käytössä jo 1200-luvulla. Kivikirkko rakennettiin todennäköisesti 1490-luvun lopulla ja vuoden 1500 tienoilla.
Kirkon ympäristön muinaisjäännösaluetta ei ole rajattu.

Urjalan kivisakaristo (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Urjalan kappeli perustettiin 1400-luvun lopulla tai 1500-luvun alussa. Keskiaikaisesta kivikirkkohankeesta on muistona kivinen sakaristorakennus, joka on purettu pohjoiseinää lukuun ottamata alkuperäisessä asussaan. Sakaristo muurattiin todennäköisesti vuosien 1510 ja 1540 välillä.
Viimeinen puukirkko purettiin paikalta vuonna 1806.
Muinaisjäännösalue on rajattu kirkkomaan aidan mukaisesti.

Ylä-Härkönen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee oellossa, itä-kaakkoon vietävällä rinteellä, jossa on tasanne. Löydöt paikalta ovat kvartseja.

Mäki-Härkönen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee itään viettävän rinteen keskivaiheella olevalla tasanteella. Maaperä on hietamoreenia. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.

Mustaniemi (1000015025) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pirkkalanvuoren luoteisrinteellä. Se on matala, pyöreähkö, halkaisijaltaan 7 m. Sen syvyys on 0,5 m. Järvenpuolella alarinteessä on juoksutuskuoppa.

Pirkkalanvuoren lounaisjuuri (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on tervahauta tai hiilimiilu. Sen halkaisija valleineen on 7 m ja syvyyttä on 0,8 m. Vallit ovat hyvin matalat. Pohjalla on vaalea savi, mutta vallissa on hiiltä. Rakenteessa ei ole juoksutuskuoppaa eikä huuhtoutumiskerrosta.

Isonevan pohjoispuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, jonka halkaisija valleineen on 24 m ja syvyys 1,5 m. Siinä on kaksinkertaiset vallit. Juoksutuskuoppa on selvä ja syvä.

Hietala 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pellolla Hietalan talosta 300 m eteläkaakkoon. Paikka on matala ja loiva tasanne, mutta kuitenkin ympäristöstään erottuva. Löydöt ovat kvartsi-iskoksia.
Tästä kohteesta 70 m etelään on samalla tasanteella toinen asuinpaikka. Väliltä ei löytynyt merkkejä asuinpaikasta.

Hietala 2 (1000015029) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pellolla Hietalan talosta 400 m kaakkoon. Paikka on matala tasanne ja loiva törmä, mutta erottuu kuitenkin ympäristöstään. Löydöt ovat kvartsi-iskoksia.

Hietala 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 600 m eteläkaakkoon Hietalan talosta, muinaisen niemen kärkiosassa, metsässä. Maaperä on hiekkaa. Löydöt ovat kvartsia ja palanutta luuta. Lisäksi koekuopista löytyi rapautuneita kiviä, mikä viittaa tulisijojen jäännöksiin tai niistä peräisin oleviin kiviin.

Hietalan hiilihaudat 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilut sijaitsevat Hietalan talosta 650 m eteläkaakkoon. Paikalla on kaksi miilua, jotka ovat pyöreähköjä kuopanteita (3 x 3 x 0,8 m). Kairauksessa löytyi nokea ja hiiltä.

Hietalan hiilihaudat 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Miilut sijaitsevat Hietalan talosta 550 m kaakkoon. Miiluja on kaksi, joista pohjoisempi on pyöreähkö kuopanne (3 x 3 x 0,5 m). Kairauksessa löydettiin nokea ja hiiltä sekä havaittiin alkava huuhtoutumiskerros. Toinen miilu on myös pyöreähkö kuopanne (2 x 2 x 0,5 m). Kairauksessa löydettiin nokea ja hiiltä sekä havaittiin huuhtoutumiskerros.

Keiturinvuori (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; 1. maailmansodan aikaisia varustuksia Keiturinsalmen itärannalla, vanhan radan eteläpuolelta alkaen noin 440 m etelään.

Kangasoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Patolammesta pohjoiseen, harjun itäreunalla. Se on pyöreä kuoppa, jossa on jyrkät reunat ja suppilomainen pohja. Ympärillä on selvät vallit. Halkaisija valleineen on 7-8 m ja syvyys 1,2-1,4 m. Juoksutuskuoppaa ei ole, joten kysymyksessä voisi olla keskussäiliöllinen tervahauta. Kairauksessa todettiin nokea ja hiiltä. Vieressä on pyöreähkö kuopanne, kooltaan 2,5x2,5x0,5 m. Kairauksessa todettiin hiiltä ja nokea. Kysymyksessä voisi olla hiilihauta.

Kangasoja 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Patolammesta pohjoiseen. Se on pyöreä, matalahko kuoppa, jonka halkaisija valleineen on 12 m ja syvyys 0,8-1 m. Hauta on loivaseinämäinen ja laakea pohjalta ja siinä on vallit. Juoksutuskuoppa on kaakkoisella alarinteellä. Sen syvyys on 1,5-1,8 m.

Hietalan pilkkapuu (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pilkkapuu sijaitsee Hietalan talosta 350 m kaakkoon pellonreunan ja tilustien välissä. Puu on petäjä, jonka kylkeen on lyöty pilkka. Se on kasvanut lähes umpeen, ja siinä erottuu enää numero 7, mutta maanomistajan mukaan pilkassa on aikoinaan erottunut numerosarja 1871.

Torisevankulma (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Valkeakoskentien pohjoispuolella peltoterassilla. Luhon inventoima alue muodostaa alemman terassin, joka on hevoslaitumena. Alue jatkuu länteen, ja asuinpaikkakerrosta on talon uuden perunamaan alueella. Asuinpaikan itäpuolella on notko, jossa kulkee pohjoiseen laskeva oja.
Omakotitalon rakennushankkeen vuoksi kaivettiin vuonna 2009 asuinpaikan pohjoisosaa. Paikalta löydettiin yhdestä koekuopasta nuorakeramiikkaa.

Haapimaa Vira (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kelminselän eteläpuolella, nykyisten Iso-Kirmon ja Viran tilakeskusten alueella.
Varsinainen vanha kyläntontti on tien lounaispuolella. Tonttimaan luoteispäässä on kallionnyppylä. Sen koloista ja liepeiltä on löydetty historiallisen ajan esineitä, mm. korun valinmuotti, kivisiä värttinänpainoja. Tällä paikalla on arveltu olevan myös rautakautinen kalmisto, koska 1890-luvulla Viran silloinen isäntä löysi päärakennusta rakennettaessa viikinkiaikaisen miekan. Se on nykyään Satakunnan museon kokoelmissa.
Kylätontti on osaksi tuhoutunut. Iso-Kirmon talon pihamaata on tasattu ja vanhoja rakenteita hajotettu. Viran talon pihamaata sen sijaan ei ole tasattu vaan se on säilynyt melko hyvin. Tonttimäen lounaispuolen pellolta on löytynyt vuonna 1969 pala piitä.

Lindberginmäki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kelminselän keskiosan pohjoisrannalla, Pirttilahden ja Kelminselän välisellä kannaksella, harjanteen kapealla laella, niemen kärkeen menevän tien pohjoispuolella.
Paikalle tehdyistä koekuopista on löydetty kvartsi-iskoksia ja likamaata. Maaperä on hiekkaa.

Lindberginmäki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kelminselän keskiosan pohjoisrannalla, Pirttilahden ja Kelminselän välisen kannaksen länsipuolella, alarinteessä olevalla tasanteella mökkitien pohjoispuolella.
Suppea-alainen paikka on muutaman kymmenen metrin päässä Lindberginmäki 1 -asuinpaikasta, sen alapuolella rinteessä kapealla tasanteella, pari metriä korkean törmän päällä. Koekuopista on löydetty kvartsi-iskoksia.

Kunho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kelminselän keskellä ja etelärannalla olevan laajan Kuhnon niemen länsiosassa, mäen laen pohjoisreunalla. Paikka on laaja mäenkumpare. Sen pohjoisreunalta, pellon kulmasta on löydetty kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta sekä pii-iskos.

Anjala (1000015211) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kelminselän länsiosan pohjoisrannalla, Anjalan talosta 260 m etelään, pellon rantaan laskevalla etelärinteellä.
Paikalta on löydetty kvartsi-iskoksia.

Historiallinen; Paikka sijaitsee Kelminselän pohjoispuolella. Vanhin maininta Niemestä on vuodelta 1442. Vuonna 1540 ja siitä eteenpäin paikalla on ollut yksi talo. Vuoden 1787 isojakokartan perusteella talonpaikka on nykyisen tilakeskuksen alueella.

Aimala (Aimala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Aimalan kylä mainitaan asiakirjalähteissä ensimmäisen keran vuonna 1455, ja vuonna 1540 kylässä oli 10 taloa. Alkuperäinen ryhmäkylätontti on sijainnut ilmeisesti Lahdenkyläntien ja Aimalantien risteyksen lounaispuolella, peltojen ympäröimällä kumpareella, jolla ovat nykyiset Hasson ja Uusi-Kierikan talot rakennuksineen. Kylätontti on edelleen melko tiheään rakennettu.
Perimätiedon mukaan alueella on myös sijainnut Lempäälän ja Vesilahden yhteinen kirkko ennen nykyisten rakentamista. A.O. Heikel tarkasti ko. paikan vuonna 1879 ja totesi sen raivatun perunamaaksi muutamia vuosia aikaisemmin. Kirkon kiviperustukset oli samassa yhteydessä "kiskottu käytettäväksi navetan rakennuksessa".
Vuoden 2021 maankaivutyön valvonnassa havaittiin kaivulinjalla kivirakenne,
kulttuurikerros ja tehtiin arkeologisia löytöjä. Havainnot ja löydöt ajoittuvat myöhäiselle
rautakaudelle ja/tai historiallisen ajan varhaisvaiheisiin. Kivirakenne, kulttuurikerros ja paikalta tehdyt löydöt kertovat alueen pitkästä käyttöhistoriasta ja sen moniperiodisista ominaisuuksista. Ne liittyvät todennäköisesti Aimalan historialliseen kylänpaikkaan.

Vääksyn (Vääksy) kylä ja kartano (Asuinpaikat)
Historiallinen; Längelmäveden ja Vesijärven yhdistäneen muinaisen salmen, Sarsanjoen ja vanhojen teiden yhtymäkohtaan syntyi keskiajalla Vääksyn kylä, joka mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1405. Siellä oli 1520-luvulla 7-8 taloa. Aatelisen Kirsti Pietarintyttären omistamasta talosta kehittyi Vääksyn kartano, joka oli 1500-luvulla Wäxjöstä kotoisin olevan Westgöta-suvun rälssitilana. Jo 1500-luvun alussa, siihen liitettiin kylän muut tilat. Vääksyn kartano tunnetaan Kaarina Hannuntyttären kartanona. Kaarina oli Juhana-herttuan rakastajatar ja emännöi Turun linnassa vuosina 1556 - 1561. Juhana ei voinut avioitua Kaarinan kanssa, vaan solmi poliittisen avioliiton Puolan prinsessa Katariina Jagellonican kanssa vuonna 1561. Kaarina naitettiin Vääksyn kartanon perustajan tyttärenpojalle Klas Westgöthelle ja hän asui Vääksyssä vuodesta 1565 vuoteen 1596, jolloin kuoli.
Kartanon rakennuksista 1500-luvulla ei ole tietoja, mutta on oletettu yhä kartanon pihassa sijaitseva kellari olisi tältä ajalta. Kellarin läheisyydessä on myös ilmeisesti sijainnut kartanon aikaisempi päärakennus. 1600-luvulla kartanorakennus sijaitsi puutarhassa olevan kellarin päällä, ja kartanon päärakennukset ovat todennäköisesti sijainneet samalla paikalla aina 1800-luvun puoliväliin asti.
Kartanon alueella toteutettiin vuonna 2008 Vääksynjoen itärannalla kaivaustutkimuksia. Tutkimusalueella on radiohiiliajoituksen, löytöaineiston ja kaivaushavaintojen perusteella sijainnut rakennus 1500-luvulla tai 1600-luvun alussa. Radiohiiliajoitus Hela-1824: 345±25BP saatiin liesikiveyksestä ja ulottuu kalibroituna 1400-luvun lopulta 1600-luvun alkuun.
Vuoden 1727 jälkeen kartano siirtyi Uggla-suvulle, ja omistajat asuivat Vääksyssä vuoteen 1819. Kartano päätyi tämän jälkeen koskenperkausluutnantti Fr. V. Favorinin haltuun, minkä jälkeen teollinen toiminta Vääksyssä alkoi. Joen rannalle vanhojen myllyjen läheisyyteen perustettiin rautatehdas, jossa taottiin erilaisia rautaesineitä maataloustyökaluista ovenripoihin. Favorinin rakennuttama päärakennus paloi vuonna 1942, mutta kartanon pihassa on siitä muistona pystyyn jäänyt pylväikkö.
Kartanon kaakkoispuolinen alue on tiheästi rakennettu, mutta vanhan kartanorakennuksen liepeillä on rakentamatonta pihamaata ja kartanon ja joen välillä peltoa, jossa vanhinta asutuskerrostumaa on voinut säilyä. Alueen pellot ovat hevoslaitumina. Kartanon mailta tunnetaan useita esihistoriallisia irtolöytöjä, ja alueelta on löydetty myös rautakaudelle ajoittuva solki sekä pronssinen rannerengas. Lähistöllä on kivi- ja rautakautisia asuinpaikkoja.
Vääksyn kylän ja kartanon alueella tehtiin 2022 tarkkuusinventointia muinaisjäännösrajauksen tarkentamiseksi. Kartanon alueelle tehtiin yhteensä 23 koekuoppaa, joista kolmesta tehtiin havaintoja historiallisen ajan asutuksesta.
Kartanon alueelta on useita irtolöytöjä, joiden tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Ne kuitenkin kertovat alueen pitkään jatkuneesta käytöstä.

Kurun (Niklasforsin) harkkohytti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kurun ruukinpaikka on sijainnut Kuusijärvestä laskevan Karjulanjoen varrella nykyisen Sahankosken (ent. Karjunkosken) kohdalla. Kurun harkkohytin rakennutti vuonna 1825 laamanni Nils Johan Idman omistamallensa Nygårdin maille. Idman anoi ruukille privilegiota vuonna 1826, mutta puutteellisten tietojen vuoksi senaatti hylkäsi hakemuksen. Ruukki takoi järvimalmista rautaa kuitenkin noin 30 vuoden ajan ilman virallista privilegiota. Myös suomalmia käytettiin. Ruukin asiakaskunta koostui etupäässä lähikuntien sepistä. Kun Tampereen masuuni valmistui vuonna 1844 tuli Kurusta lähinnä Tampereen masuunin apuhytti. Harkkohytti lopetti toimintansa vonna 1858 kun viranomaiset kiinnittivät huomiota ruukin toimintaluvan puuttumiseen.
Kohteen sijaintitieto on arvioitu peruskartalta ja esitetty pistemäisenä. Tarkkaa sijaintitietoa ja alueen laajuutta ei ole tiedossa. Ruukkiin liittyviä rakenteita on todennäköisesti säilynyt laajalla alueella kosken varrella. Sahakosken länsirannalla on suuri kuonakasa. Kuonakasan pohjoispuolella on kivikasa, joka saattaa olla harkkohytin paikka. Tämän länsipuolella erottuu maastossa epämääräisiä rakennusten pohjia. Kosken länsirannalla on hirsi- ja kivirakenteinen uittojohdin.
Ruukinpaikan pohjoispuolella on Ruukinkoski-niminen paikka, josta on havaittu uittolaitteita, mutta ei muita rakenteita.

Hylli 3 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Hautapaikka sijaitsee Hylliin ja Yliseen menevän tien pohjoispuolella, peltojen ympäröimällä avokalliolla.
Mäen lounaiskärjestä on todettu noensekaista kulttuurikerrosta, jossa oli tiivis kiveys. Siitä löydettiin palanutta luuta. Kyseessä on ihmisen luu, joukossa mm. sormiluiden kappaleita ja hampaiden osia.
Vuoden 2023 metallinetsinlöytöjen perusteella kalmisto käsittää koko peltosaarekkeen alueen.

Sääksmäen kirkko 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sääksmäen kirkon eteläpuolitse kulkevan tien 3071 varressa, korkeahkon tienleikkauksen ja kirkkopihan välisellä muokkaamattomalla maa-alueellla. Paikalle kaivetuissa koekuopissa havaittiin 50 - 60 cm paksu kulttuurikerros. Löydöistä päätellen paikalla ollut asuinpaikka on todennäköisesti historialliselta ajalta peräisin, mutta mahdollisesti jo rautakaudelta.

Sääksmäen kirkko 2 (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Sääksmäen kirkon eteläpuolella ja tien 3071 kaakkoispuolella, Pappilaan menevältä tieltä itään olevan pellon yläosassa. Sieltä on havaittu yhtenäinen kulttuurikerros peltokerroksen alla. Löydöt, mm. useat eri metalliesineet, antavat viitteitä rautakautisesta ja keskiaikaisesta asumisesta.

Sääksmäen kirkko 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sääksmäen kirkon eteläpuolella, tien 3071 kaakkoisuolella olevalla matalalla, osin kallioisella kumpareella, josta on havaittu yli 60 cm paksu ja musta kulttuurikerros tiilenpaloineen.

Historiallinen; Kohde sijaitsee Sääksmäen kirkon eteläpuolella, tien 3071 kaakkoispuolella, loivasti kaakkoon viettävän pellon yläosassa. Paikalta on löydetty 1500-luvun hopearaha, pronssiesine, veitsen terä sekä kuonaa. Vanhoille kartoille (1645 - 1900) paikalla ei kuitenkaan ole merkitty rakennuksia, eikä sieltä myöskään ole varmoja havaintoja kulttuurikerroksesta.

Rautakautinen; Kohde sijaitsee Sääksmäen kirkon itäpuolella, tien 3071 kaakkoispuolella, loivasti kaakkoon viettävällä pellolla. Pellosta löydettiin metallinpaljastimen avulla mm. rautakautinen tappikoristeinen kupurasolki. Paikalla voi olla kalmisto ja/tai asuinpaikka. Pelto oli inventoinnin aikaan havaintojen teko oli vaikeaa, koska pelossa oli olkia ja paikoitellen lunta.

Kuulialan kylätontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuuliala mainitaan 1400-luvun puolivälissä. Vuonna 1539 kylässä on seitsemän taloa. Isojakokartan perusteella paikannetun kylätontin ala on osaksi rakentamatonta, lähinnä tontin itäosassa.
Vuonna 2020 sähkön maakaapelin kaivun valvonnassa ei linjalta tullut esille merkkejä muinaisjäännöksestä.

Kuuliala W (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee nykyisestä Kuulialan tilasta 340 m länteen, pellolla olevalla kumpareella. Maaperä paikalla on hiekkaista. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.

Vuolleniemi (1000016529) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Visuveden pohjoispuolella olevassa, itään kurottuvassa Vuolleniemen kärjessä. Kivisalmesta noin 210 m länteen. Paikalla on hiekka-alue muinaistörmän yläpuolisella kapealla tasanteella. Löydöt paikalta ovat palanutta luuta, kvartsikaavin ja -iskoksia. Suppea-alainen asuinpaikka on säilynyt hyvin metsämaastossa.

Kuikurasaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven Haikanlahden pohjoispuolella olevan Kuikuransaaren korkeimmalla kohdalla. Paikalla sijaitsevalla kalliolla olevilta pieniltä maalaikuilta on löytynyt palanutta luuta, pala keramiikkaa sekä palanutta savea. Kyseessä voisi olla esihistoriallinen leiripaikka.

Päivääniemi (Hautapaikat)
Rautakautinen; Rautakautinen röykkiökalmisto sijaitsee Pyhäjärven Toutosenselän eteläpuolella. Alue on metsittynyttä entistä kaski- ja hakamaata sekä peltoa. Aikaisemmin muinaisjäännöksen läpi kulki Lempäälä-Vesilahti maantie. Nykyisin tie on siirretty muinaisjäännösalueen eteläpuolelle. Kalmistossa on noin 130 kiven- ja maansekaista röykkiötä/matalaa kiveystä, joiden läpimitta on noin 3-10 m. Huomattava rakenteellinen piirre röykkiöissä on silmäkivi: ainakin 52 röykkiössä se on. Epämääräinen kehärakenne havaittiin kahdessa kaivetussa rauniossa. Röykkiöt on tiedetty jo 1700-luvulta lähtien, ja niitä on kaivettu vuodesta 1864 alkaen. Vuoden 1896 jälkeen varsinaisella kalmistoalueella on kaivettu vain yhden röykkiön (nro 37) puolikas vuonna 1987. Kaikkiaan on alueella tutkittu kokonaan tai osaksi 16 röykkiötä. Kalmisto on ollut käytössä pitkän aikaa, eniten löytöjä on 600 - 800 jKr. väliseltä ajalta. Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti 2001).
Vuonna 2013 alueella valvottiin konekaivua uuden muuntamon paikalla, jossa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Syksyllä 2016 tehtiin koekaivauksia yksityisen rakennushankkeen kahdella vaihtoehtoisella paikalla, joille kaivettiin yhteensä 30 koekuoppaa. vain kolmesta koekuopasta tehtiin vähäinen määrä esihistoriallisia löytöjä: saviastian paloja ja kvartsi-iskos.
Vuonna 2021 kaava-alueen inventoinnissa tarkistettiin kalmistoalueen luoteisosassa sijaitsevan erillisen alueen (7 röykkiötä) aluerajausta.
Valtio omistaa osan kalmistoalueesta, ja sitä hallinnoi Metsähallitus. Paikalla on informaatiotaulu.

Koskenkylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojaon toimituskarttojen 1784 mukaan alueella on ollut kylätontti, joka suureksi osaksi tuhoutunut, mutta keski- ja eteläosiltaan mahdollisesti ehjä ja autioitunut. Asiaa ei tarkemmin tutkittu maastoinventoinnissa 2008 (Jussila). Alueella on kiviaidan pätkä, joka oletettavasti liittyy vanhaan ja autioituneeseen kylätontin osaan. Vuoden 2010 koekuopituksen perusteella kylätontilla on osin säilynyttä muinaisjäännöstä (ehjiä asutuksen synnyttämiä maakerroksia) jäljellä tontin keskiosassa, vanhassa pellossa, osin mahdollisesti pellon pohjoispuolisen tontin pihamaan kevyemmin muokatussa eteläosassa. Kulttuurikerros on kuitenkin fragmentaarinen ja ohut sekä ainakin pintaosin peltoviljelyn sekoittama. Muualla tontin alueella mahdollinen sinne syntynyt vanhan asutuksen kulttuurikerros on tuhoutunut tai täysin sekoittunut.

Värkkiniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Visuveden Pusunvuolteen koillispuolella olevan Värkkiniemen etelärannalla, niemen keskikohdalla, hiekkaisella tasanteella, kalliopaljastuman iäpuolella.
Asumistasanne on kooltaan 35 x 15 m. Löydöt paikalta ovat palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Yhdessä koekuopassa on havaittu likamaata.

Värkkiniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Visuveden Pusunvuolteen koillispuolella olevan Värkkiniemen etelärannalla, niemen keskikohdan länsipuolella, rantaan jyrkähkösti laskevassa rinteessä olevalla kapealla tasanteella. Paikan vähäkivisyys erottuu alueen muuten kivikkoisesta maastosta. Asuinpaikka on ehjä. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Jalo (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Ruoveden keskustasta noin 18 km lounaaseen Vankavedessä, Muroleen kanavasta etelälounaasen, Uniniemen kaakkoispuolella laivaväylän vieressä.
Kyseessä on puurunkoisen aluksen hylky, jonka pituus on 22 metriä ja leveys 4-5 metriä. Alus on rakenteeltaan tasasaumainen. Hylky sijaitsee jyrkänteessä niin, että keula on lähellä pintaa. Hylyn ympäristössä siitä irronneita erillisiä lautoja.
Hylyn oletetaan olevan kaksimastoinen kaljaasi Jalo, joka oli varustettu apukoneella. Kone on poistettu hylystä. Tamperelainen laivahistorioitsija Juhani Valanto tuntee Jalon historian. Laivan on rakennuttanut C.O.Willgren Tampereelta. Takiloinniltaan Jalo oli kaksimastoinen kaljaasi ja se oli varustettu 7 hv:n höyrykoneella (jonka oli valmistanut Crichton & Co Turussa). Jalo oli tiettävästi ensimmäinen apuhöyrykoneella varustettu purjealus Suomessa. Koepurjehduksensa se teki 29.5.1864 (ÅU 2.6.1864). Jalo kuljetti halkoja Tampereelle usein hinaten toista saman kokoista mutta koneetonta kaljaasia. Kun Willgren muutti Valkeakoskelle (hän oli yksi Valkeakosken paperitehtaan perustajista), hän myi Jalon kauppias A. Solinille, joka jatkoi halkojen kuljetusta Jalolla ja muilla laivoillaan. Laivan haaksirikko lienee tapahtunut loka-marraskuussa 1874, koska sen jälkeen tiedot laivasta loppuvat. (Alus ei ole sama kuin 1890-luvulla käytössä ollut "Jalo"-niminen proomu.)
Hylky löytyi 1984 (Nokian Urheilusukeltajat). Tampereen Urheilusukeltajat ry paikansi hylyn 1990-luvulla.

Allo (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Näsijärven Kaiharinlahdella noin 20 kilometriä Tampereen keskustasta pohjoiseen, Äijänsaaren länsipuolella.
Paikalla on puurunkoisen aluksen hylky, jonka pituus on vajaat 20 metriä ja 0-kaaren kohdalta leveys on noin 5 metriä. Hylyn korkeus on noin 3 metriä. Mastot puuttuvat. Hylyn styyrpuurin puoleinen laita on lähes ehjä, paapuurin puoleinen laita on romahtanut osittain. Keula on romahtanut. Hylyn perä on osittain hajonnut, mutta peräsinpinna on säilynyt. Hylyn kylkilaudoitus oli kiinnitetty nauloilla, joita on edelleen jäljellä ja kylkikaarien kohdalla selvästi näkyvissä. Osa rungon sisälaudoituksesta on jäljellä. Myös kansirakennelmia on säilynyt ja keulassa styyrpuurin puolella on hyväkuntoinen kaide. Hylyn sisältä keulasta paapuurin puolelta on löydetty halkokärryn pyörä.
Hylyn on oletettu olevan joko Allo- tai Alku -niminen laiva. Molemmat laivat oli mahdollisesti rakennettu Tampereella Kortelahden perukassa. Tamperelaisen laivahistorioitsija Juhani Valannon kanta on, että kyseessä on Allo. Allo oli rakennettu 1875. Se oli yksimastoinen ja kantavuudeltaan 10 lästiä. Rungon pituus oli alle 20 metriä.
Purjelaiva Alku upposi 1891, jolloin sen omisti leskirouva Lindeman. Laivan sanotaan
tuolloin olleen laho. Aluksen huonon kunnon vuoksi se hajosi kovassa myrskyssä. Alku oli rakennettu 1874 ja se oli yksimastoinen 15 lästin laiva, jonka pituus oli yli 20 metriä.
Tampereen Urheilusukeltajat ry paikansi hylyn 1994. Hylkyä on dokumentoinut Tavastia Navalis ry vuonna 1996.

Mustalahti 1 (2135) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustan lähellä Näsijärven eteläosassa Kortelahden ja Mustalahden alueella Särkänniemen itäosan eteläpuolella. Hylky on noin 30 metriä koilliseen hylystä Mustalahti 3, nro 2454.
Puurunkoisen purjealuksen hylky, jonka pituus on noin 16,5 metriä ja leveys noin 5 metriä. Hylyn ympärillä on siitä irronneita osia. Runko on tasasaumainen ja materiaaliltaan mäntyä. Hylky makaa pohjassa suunnilleen itä-länsi-suunnassa siten, että keula on kohti itää. Keula on jäänyt osittain modernin laiturirakenteen alle ja hajonnut. Hylky makaa kölillään. Laivasta on jäljellä pohjaosa, joka on suureksi osaksi sedimentin sisällä. Sedimentin yläpuolella näkyy kolmesta puusta koottu peräranka ja paremmin säilynyt styyrpuurin kylki. Paapuurin kyljestä näkyy ainoastaan kaaren päitä. Osa styyrpuurin kylkeä on ratkennut irti ja kaatunut pohjaan. Hylyssä on sisä- ja ulkolaudoitus. Rungon osat on kiinnitetty toisiinsa rautanauloilla, jotka ovat krustittuneet voimakkaasti. Hylyn lähellä on pystyssä oleva kimpitynnyri, jossa on ilmeisesti ollut rautavanteet. Kimpilaudat ovat alkaneet irrota toisistaan.
Hylky havaittiin 2017 kaavoittamisen yhteydessä tehdyssä arkeologisessa vedenalaisinventoinnissa. Inventoinnin yhteydessä hylystä otettiin näytteitä ajoitusanalyysiä varten, jonka tulokset valmistuvat myöhemmin. Mustalahdessa olevista hylyistä on sukeltajilla ollut tietoa pitkään, mutta Museovirastolla olevat sijaintitiedot ovat olleet epäselviä. Inventointiraportin tietoja muinaisjäännösrekisteriin vietäessä päätettiin yhdistää inventointiraportin kohteen 2, purjealuksen hylky, tiedot rekisterissä pitkään Mustalahti 1 -nimellä olleeseen hylkyyn. On mahdollista, että Mustalahdessa on ollut hylkyjä, joita on sataman rakennustöissä ruopattu aiemmin pois.
Mustalahtea on käytetty satamana 1830-luvulta lähtien. Mustalahden satama on ollut Tampereen tärkein puunkuljetussatama 1840-luvulta lähtien. Mustalahteen laivattiin mm. halkoja, tiiliä ja tukkeja sekä muuta kauppatavaraa. Mustalahdesta kehittyi myös matkustajaliikenteen keskus ja satamassa käytiin myös torikauppaa. Suojainen lahti oli ahdas, joten purjealuksia ja halkojaaloja jouduttiin ankkuroimaan myös lahden suulle.

Mustalahti 3 (2454) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustan lähellä Näsijärven eteläosassa Kortelahti-Mustalahti -alueella Kortelahden laiturin päässä, tankkauslaiturin vieressä.
Puurunkoisen aluksen hylky, joka on pohjassa keula laituria kohti. Hylyn alinta pohjaosaa on jäljellä noin 15 metrin pituudelta. Köli on oletettavasti sedimentin sisällä, mutta sen toinen pää on erotettavissa. Toisen kyljen kaaritusta ja ulkolaudoitusta on jonkin verran näkyvissä. Ulkolaudoitus on melko ohutta. Rannan puoleisesta päästä näkyvissä vain pohjan tasolla olevaa laudoitusta. Hylyn jäänteiden vieressä on ruopattua aluetta. Kohteessa on jäljellä paljon hyvin säilyneitä rautaosia (lattarautaa, laivanauloja, pultteja).
Hylyn osia nousi ruoppauksessa Tampereen Mustalahdesta (Kortelahdesta) kevättalvella 2004 Kortelahden venetankkauspisteen rakennustöiden yhteydessä. Maakuntamuseo selvitti hylyn taustaa ja Museoviraston Pekka Paanasalo teki tarkastussukelluksen 25.8.2004. Hylystä nostetuista osista otettiin näytteitä dendrokronologista ajoitusta varten. Laivapuut on kaadettu 1800-luvun jälkipuolella. Hylystä nostettuja osia on palautettu veteen hylyn luo.
Tampereen alueen vesiliikenteen historian tuntijan Juhani Valannon mukaan kyseessä voi olla siipiratasalus Ahdin hylky. Maakuntamuseo teetti 2005 selvityksen Ahdin vaiheista. Laiva on ilmeisesti poistettu käytöstä vuoden 1871 aikana, jolloin kone poistettiin. Runkoa ei myyty, joten on mahdollista, että runko hylättiin ja jätettiin hylyksi.
Hylky havaittiin 2017 vedenalaisinventoinnin yhteydessä. Hylyn todettiin säilyneen muuttumattomana 2004 tilanteesta; jopa muoviköydellä toisiinsa sidotut 2004 hylyn viereen palautetut näytteenotossa nostetut ja hylyn luo palautetut rakenneosat ovat paikoillaan hylyn läheisyydessä.

Pappila (1000017273) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven rannalla, nykyisten pappilarakennusten luoteispuolella.
Kohde on paikallistettu 1790-luvun kartan perusteella. Pappila ilmestyy arkistolähteisiin v. 1531, mutta se on todennäköisesti ollut olemassa jo keskiajalla. Paikka on autioitunut noin 200 vuotta sitten. Sen jälkeen se on ollut hedelmätarhana. Koekaivauksissa 2012 löydettiin merkkejä historiallisen ajan asuinpaikasta myös kallioisen rannan korkeimmalta kohdalta.

Uotila 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rautian kylässä, Sahaladen - Kangasalan -tien pohjoispuolella, lähellä tämän ja Mäkipäähän sekä Eerolaan vievän tien risteystä. Alue on tätä nykyä peltoa, jota idässä rajaa pieni pusikkoinen joutomaa-alue.
Paikalle tehtiin vuoden 2009 inventoinnin yhteydessä neljä koekuoppaa (50 x 50 cm), joista yhdessä oli havaittavissa kulttuurimaata. Tummanruskeaksi värjäytynyttä hietaa tuli koekuopasta numero 30 noin 3 - 5 senttimetrin paksuinen kerros 35 senttimetrin syvyydeltä. Kulttuurimaakerros sijaitsi selvästi peltokerroksen alla ja oli paksumpi koekuopan kaakkois- kuin luoteisreunalla. Peltokerroksen ja kulttuurimaakerroksen välisestä vaihettumiskerroksesta saatiin löytöinä kaksi palaa tiiltä. Muissa alueelle tehdyissä koekuopissa ei ollut havaittavissa kulttuurimaata. Löytöinä niistä saatiin peltokerroksesta pieniä tiilenpaloja, rautanaula sekä pala rautavarrasta. Kohteessa suoritettiin kesällä 2010 koekaivauksia alueen läpi kulkevaksi suunnitellun maakaasuputkilinjan alueella. Löydöt viittaavat historialliseen aikaan. Kohteen välittömässä läheisyydessä, noin 100 metriä etelään sijaitsee Raution historiallisen ajan kylätontti. On mahdollista että kesän 2010 tutkimusten havaitut ilmiöt liittyvät kylätonttiin. Vuonna 2011 paikalla tehtiin kaivauksia maakaasuputkilinjan rakentamisen takia.

Rautia (Rautio) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee peltojen keskellä olevalla matalalla mäenkumpareella. Sen alueella sijaitsee nykyään toimiva tilakeskus.
Ensimmäiset kirjalliset maininnat Raution kylästä ovat 1500-luvun alusta, jolloin Pälkäneen käräjillä on toiminut lautamiehenä vuosina 1506 - 1509 Lauri Olavinpoika ja vuonna 1509 Heikki Olavinpoika. Vuoden 1539 maakirjan mukaan Raution kylässä oli tuolloin viisi taloa. Sahalahti kuului keskiajalla suurelta osiltaan hallinnollisesti ja kirkollisesti Pälkäneeseen. Kylän nimi Rautio/Rautia viittaa raudankäsittelyyn ja lienee saanut alkunsa sepästä.
Vuodelta 1762 on säilynyt isojakokartta, jossa kuvataan Rautian kylän peltojen ja niittyjen sijainti (Rungius 1762). Itse kylänpaikka ei kartassa näy. Ensimmäinen kartta, jossa Raution kylän sijainti esiintyy, on vasta vuodelta 1887 (MHA 15:-g, karttalehti 1).
Tämän kartan mukaan asemoituna kylänpaikka asettuu Sahalahti - Kangasala -tien
eteläpuolelle nykyisen Heikkilän tilan tilakeskuksen kohdalle sekä sen länsipuolelle.
Näyttäkin siltä, ettei tontinsiirtoja ennen uusjakoa (1887) ole Rautiassa toimitettu
Paikalla käytiin vuoden 2009 inventoinnin yhteydessä. Alueen topografian perusteella vaikuttaa siltä, että kylä on sijainnut pääasiassa Heikkilän tilakeskuksen kohdalla, matalan moreenimäen korkeimmalla kohdalla sekä sen itärinteessä. Paikan korkeus merenpinnasta on 87,5 - 90 m mpy. Tämä sopii suurelta osin myös kuvaan Kirkkojärven ja nykyään kuivatun, entisen Mertajärven vedenpinnan korkeuteen (89 - 90m mpy) ennen vuotta 1604.

Savo (Joensuu/Sauoi) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kokkilanselästä Aakkojärveen laskevan Aakkolan- eli Savonjoen niskalla, sen lounaisrannalla, Savon kylätien koillispuolella, noin 200 m Oriveden ja Juupajoen välisestä kunnan rajasta etelään.
Savo mainitaan asiakirkoissa vuonna 1540 lähtien kolmen talon kylänä. Alue on pääosin Paavolan talon pihapiiriä. Epämääräisiä kuopanteita ja kumpareita on tontin pohjoisosassa olevan ulkorakennuksen koillis- ja itäpuolella.
Rantatörmän päällä on halkaisijaltaan 6 m oleva kuoppa, joka on rakenteensa puolesta todennäköisesti tervahauta.

Leru (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kirkkojärven ja Ahulijärven välissä, Kaarina Maununtyttärentien länsipuolella. Matkaa Ahulijärven rantaa on kohteelta noin 100 metriä. Kohde sijaitsee toimivan tilakeskuksen välittömässä läheisyydessä. Kohdetta ja tilakeskusta ympäröivät pellot. Lounaassa on lehtimetsää, joka rajautuu Ahulijärven rantaan.
Kohde mainitaan kirjallisissa lähteissä Liuksialan torppana vuodesta 1740. Vuoden 1785 isojakokartassa kohteen sijaintipaikalla ja sen vieressä on näkyvissä kaksi rakennusta, joista toinen kohteen kohdalla. Vuoden 1696 Liuksialan kartanon tiluksia kuvaavassa kartassa kohteen sijaintipaikalla on niin ikään kaksi rakennusta, mutta niiden ei ilmoiteta olevan Liuksialan torppia.
Asumattomassa metsikössä tilan päärakennuksen kaakkoispuolella on kolme mahdollisesti torppaan liittyvää rakennetta: kaksi kiuasta sekä yksi rajakivi.

Wihtinen (Vihtinen) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kaarina Maununtyttärentien itäpuolella, Roineen rannalla. Matkaa kohteelta on tielle noin 470 metriä ja järvenrantaan noin 40 metriä. Paikalla sijaitsee nykyäänkin Vihtisten asuttu tila.
Kohde sijaitsee tilan päärakennuksen luoteispuolella, rakennuksen pihapiirissä.
Wihtisen yksinäistalo mainitaan vuoden 1540 maakirjassa. Tuolloin tilan omisti Mikel Vichtis (SAY Kangasala/Vihtinen 1540). Vuoden 1785 Ohtolan kylän isojakokartan mukaan Vihtisen yksinäistalo sijaitsee nykyisen Wihtisen tilan pihapiirissä, päärakennuksen (rakennettu 1890) vieressä, sen luoteispuolella. Alue on pääasiassa heinikkoista ja nurmella olevaa piha-aluetta.
Muinaisjäännösalueen sisäpuolelle jää 1900-luvulla rakennettu piharakennus.
Muinaisjäännösalueen koillispuolella, alueen vieressä sijaitsee tilan 1800-luvun lopussa tai 1900-luvun alussa rakennettu aitta. Wihtisen nykyiseen tilaan kuuluu lisäksi muita ulkorakennuksia muun muassa 1900-luvulla rakennettu navetta.

Aakkola (Ackoila) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Aakkojärven itärannalla, noin 40 m vesirajasta kaakkoon, mäen laella ja järveen viettävällä rinteellä, peltojen keskellä.
Kylä mainitaan vuodesta 1540 alkaen, jolloin siihen kuului kaksi taloa. Historiallinen tonttimaa paikannettiin 1600-1700 lukujen karttojen perusteella, joihin on merkitty kaksi taloa. Alueen keskiosassa on kesämökkitontti, muuten alue on peltoa.

Haavisto (1000017577) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tampere-Jyväskylä tiestä 900 m pohjoiseen, Aakkojärven etelärannasta noin 120 m etelään, pienellä mäellä, peltojen ympäröimällä saarekkeella.
Kylä mainitaan maakirjoissa vuodesta 1540 alkaen, jolloin siihen kuului kaksi taloa. Tonttimaa on paikannettu 1600-luvun maakirjakartan avulla. Alue on pääosin sekametsää kasvavaa joutomaata, eteläpäässä on Vanhan-Eskolan pihapiiri. Alueella todettiin kolme rakennetta, kiukaan raunio, ja kaksi kiven- ja maansekainen kumpua.

Kokkola (Kokkola/Pudas) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Aakkojärvestä Aurikkojärveen laskevan joen länsipuolella, rannasta 140 m luoteeseen, valtatiestä 9 noin 180 m pohjoisluoteeseen, tien nro 3413 luoteispuolella.
Kylästä on mahdollisesti maininta jo vuodelta 1508. Maakirjoissa se mainitaan vuodesta 1540 alkaen, jolloin siihen kuului kaksi taloa. Tonttimaa on paikannettu vanhojen karttojen perusteella. Se sijaitsee pellolla ja kahdella peltosaarekkeella kolmen tien rajaamalla alueella Kokkolan talon kaakkoispuolella. Alueella on maakumpu sekä muita epämääräisiä kumpareita ja kuoppia.
Loppuvuodesta 2014 paikalla tehtiin rakennushankkeeseen liittyen arkeologinen tarkastus, jossa paikalle kaivettiin koekuoppia ja löydettiin kaksi maakumpua sekä yksi kivetty kuoppa. Rakenteiden ikä ei selvinnyt. Lisäksi havaittiin nykyaikaisia ilmiöitä. Keväällä 2015 tehdyssä koekaivauksessa voitiin todeta, että talvella havaitut rakenteet ja ilmiöt ovat niin nuoria, ja etteivät ne siten kuulu kiinteään muinaisjäännökseen.

Onnistaipale (Taipale/Niemi) Hörtsänä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ala-Hörtsänän tolakeskuksen alueella, Myllyjärveen koillisesta pistävän niemen tyvessä, rannasta 80 m koilliseen, loivalla kaakkoisrinteellä, peltojen ympäröimällä saarekkeella.
Onnistaipaleen kylä mainitaan asiakirjoissa vuodesta 1508 lähtien. Vuosien 1634 ja 1729 karttojen mukaan kyläsä oli kaksi tonttimaata. Läntinen tonttimaa on sijainnut nykyisen Ala-Hörtsänän tilakeskuksen tienoilla.

Voitila (Voitila/Voitiala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee peltojen keskellä Nihuanjoen koillisrannalla, lounaisrinteellä, nykyisestä vesirajasta 80 m koilliseen, tien nro 14283 molemmin puolin, Ärrälän talosta 180 m lounaaseen.
Kylästä on tietoja maakirjoissa vuodesta 1540 lähtien, jolloin siihen kuului kaksi taloa. Tonttimaa paikannettiin 1600- ja 1700-luvun karttojen perusteella. Alueen lounais- ja pohjoisosat ovat peltoa, sen itäosassa on uusi omakotitalo pihoineen.

Pehula (Ruotsila/Torittu) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tampere-Jyväskylä-tiestä 700 m etelään, Oriselkään laskevan Laahusjärven luoteisrannasta 360 m, itään pistävällä niemellä, peltoalueen keskellä. Kylä mainitaan asiakirjoissa vuodesta 1540 alkaen, jolloin siinä on kaksi taloa. Tonttimaa paikannettiin vuoden 1634 maakirjakartan avulla.

Lyytikkälä (Lytikkälä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Oriselän itäpuolella, rannasta 350 m, peltojen ympäröimällä saarekkeella, noin 90 m Tampere-Jyväskylä-rautatiestä luoteeseen.
Kylä mainitaan maakirjoissa vuodesta 1540 alkaen, jolloin siihen kuului seitsemän taloa. Tonttimaa paikannettiin 1600- ja 1700-luvun karttojen perusteella. Alueella on nykyisin kaksi tilakeskusta ja joutomaata.
Vuoden 2003 inventoinnissa löydettiin Sipilän talon eteläpuolelta mustaa maata ja tiilen kappaleita. Pellolta talon itäpuolelta löydettiin mm. liitupiipun paloja, 1700-luvun ruotsalainen raha ym.

Pitkäjärvi (1000017584) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pitkäjärven kylänpaikka sijaitsee Längelmäveden Viuhkoselästä länteen pistävän Kylänlahden luoteisrannalla, tien 14223 itäpuolella. Pitkäjärvi on Oriveden toiseksi suurin keskiaikainen kylä. Se mainitaan maakirjoissa vuodesta 1540 lähtien, tuolloin siihen kuului yhdeksän taloa. Vanha kylän alue on nykyään pääosin peltoa, mutta sen luoteisosassa sijaitsee Laurilan vanha tilakeskus pihapiireineen.
V. 2013 tarkastuksen yhteydessä tutkittiin pihan eteläreunalla olevan, W-E-suuntaisen asuinrakennuksen (1870) alta löytynyttä tulisijan jäännöstä. Radiohiiliajoituksen ja em. rakennusvuoden perusteella tulisijan ajoitus sijoittuu välille 1665-1870.
Vuoden 2015 valvonnassa tien länsipuolella havaittiin mahdollisesti kylätonttiin liittyviä merkkejä.
Myös vuoden 2017 sähkön maakaapeloinnin valvonnassa havaittiin kylätontista merkkejä joiden perusteella aluerajausta tarkennettiin.

Siitama (Sitama) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vesijärvestä Pohjoiseen pistävän´Siitamanlahden luoteisrannalla, rannasta 120 m luoteeseen, tien nro 14207 itäpuolella. Siitama mainitaan vuonna 1552 eräsijana, joka asutettiin. Kylänä se mainitaan veroluetteloissa vuodesta 1562 alkaen, jolloin siinä oli kaksi taloa. Tonttimaa on paikallistettu 1700-luvun kartan perusteella. Alueeseen kuuluu osa Perttulan talon pihapiiriä, sen pohjoispuolella oleva ojannotkoon laskeva peltorinne sekä ojan pohjoispuolella olevaa Saarikko-nimistä peltoa.
Vuonna 2021 isojakokartalle (1792) merkityn kylätontin eteläosassa suoritettiin sähkökaapeliojan kaivuun valvontaa, havaintoja rakenteista tai kulttuurikerroksesta ei tehty.

Padustaipale (Taipale/Pahutaival) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Padustaipaleen kylä sijaitsee kannaksella, joka erottaa Vesijärven koillispään Längelmävedestä.
Kylä mainitaan vuodesta 1540 alkaen, jolloin siihen kuului kaksi taloa. Kylän vanhimpana tonttimaana on vuoden 2009 inventoinnissa pidetty Pudastaipaleen talon tonttia, jonka vieressä ovat sijainneet laajimmat pellot. Paikalla on edelleen Taipaleen talo pihapiireineen. Pihan pohjoisrajalta, pellonreunalla olevan ojan leikkauksesta on todettu nokipitoinen multakerros, josssa oli tiilenmurskaa.

Rajalahti (Rajalax) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Längelmäveteen liittyvän Rajalahden eteläpuolella, rannasta noin 190 m kaakkoon, pohjois-etelä-suuntaisen harjanteen laella, peltojen keskellä.
Kylää on pidetty seudun emäkylänä, jossa oli 1540-luvulla neljä taloa.
Alueeseen kuuluu Uotilan tilakeskus, peltoa ja osa Lahtisten tilakeskusta. Vuoden 2009 inventoinnin yhteydessä tontin pohjoisreunalta todettiin kiven- ja maansekainen kumpu ja Uotilan talon luoteispuolella olevalta pellolta poimittiin historiallisen ajan asuinpaikkalöytöjä.

Naappila (Naappila) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Längelmäveteen liittyvän Rajalahden luoteispuolella, muinaislahden pohjoisrannalla, nykyisestä rannasta noin 150 m luoteeseen, peltojen keskellä olevan kalliomäen itäpuolella, tein nro 14213 eteläpuolella.
Naappilan asukkaista on mainintoja vuodesta 1466. 1540-luvulla kylässä oli kolme taloa.
Alueen luoteisosassa on Ylä-Yrjölän tilakeskuksen rakennuksia, itä- ja kaakkoisosat ovat peltoa, keski- ja lounaisosat ovat joutomaata tai metsikköä.

Koivuniemi (Koivuniemi) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Längelmäveden Koivulahden ja Rajalahden Pappilanselästä erottavan niemen tyvessä, tien nro 14213 lounaispuolella, Niikkulan ja Yli-Heikkilän tilakeskusten välissä.
Kylästä on mainintoja vuodesta 1508 alkaen. 1540-luvulla siihen kuului kaksi taloa.
Alue on pääosin peltoa, sen luoteisreuna on Niikkulan pihapiiriä.

Suomasema (Somesoma/Suomaisema) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Längelmäveden rannasta 300 m länteen, muinaisella rantaterassilla, tien 14213 molemmin puolin.
Somesoma tai Suomaisema mainitaan 1540-luvun asiakirjoissa neljän talon kylänä. Vuoden 1634 maakirjakarttaan on merkitty kaksi taloa.
Suurin osa alueesta on peltoa. Vuoden 2009 inventoinnin yhteydessä tontin luoteisosasta, saarekkeen länsireunalta todettiin kiven- ja maansekainen kumpu.

Suomasema 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Längelmäveden rannasta 400 m länteen, muinaisella rantaterassilla, järvestä pistäneen muinaislahden pohjoisrannalla, tiestä 14213 noin 200 m lounaaseen ja Pihlajamäen talosta 330 m koilliseen. Asuinpaikka on peltoa. Maasto viettää loivasti etelään kohti ojannotkoa. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja kvartsiydin.

Koppala (1000017593) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Längelmäveden Koljonselän lounaisrannalla, Vasikkahaannokka-nimisellä niemellä, vanhalla rantaterassilla, Koppalan talosta 110–120 m eteläkaakkoon.
Koppalan kylä mainitaan vuodesta 1558 alkaen, jolloin siihen kuului neljä taloa. Kaikki talot yhdistettiin vuoteen 1639 mennessä.
Alueen eteläosa on joutomaata, pohjoisosa on laitumena. Vuoden 2009 inventoinnissa alueelta todettiin useita kivirakenteita, mm. röykkiöitä, rakennuksen perustuksen kulma.
Tontin itäosassa, Koppolan rusthollin koillispuolella, Koljonselän rannalla on vuoden 1752 pitäjänkartan mukaan ollut kaksi torppaa. Niitä ei ole merkitty vuoden 1788 isojakokarttaan.

Leväslahti (Leualax/Lieveslaksi) Einola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Längelmäveden Koljonselän itärannasta 1,1 km itään, pienen Mikkolanjärven pohjoisrannalla, noin 170 m mt 3280 kaakkoispuolella.
Levälahden kylän Einolan talosta on mainintoja maakirjoissa vuodesta 1543 lähtien. Isojakokarttaan Einolan tontti on merkitty erilleen kylän keskusalueesta. Tontti on autioitunut 1800-luvulla.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kauppila (1000017595) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylätontti sijaitsee mt 14227 molemmin puolin, Eräjärven luoteispäässä, rantaterassilla ja loivalla kaakkoisrinteellä. Kylä mainitaan vuodesta 1540 lähtien, ja 1550-luvulla kylässä oli kolme taloa ja 1740-luvulla viisi taloa.
Alueen pääosa on nykyisin Anttilan talon pihapiiriä, reunoilla on peltoa.

Eräjärvi (Nikkilä/Haapaniemi) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nikkilän/Haapaniemen kylään kuului 1540-luvulla 4 taloa ja heti isonvihan jälkeen 5 taloa (Poppius 1954a: 63-64; Suvanto 2001: 882). Historiallinen tonttimaa paikannettiin 1600-luvun kartan perusteella. Alueella on nykyään kolme pientaloa pihapiireineen, sen NE- ja W-reunoilla on peltoa. Alueen läpi kulkee WNW-ESE-suuntainen kylätie ja sen itäosassa virtaa pohjoisesta etelään Nikkilänjärveen laskeva oja. Tontin keski- ja itäosat ovat siten notkossa, korkeampia kohtia on mj-alueen NW-osassa ja itäreunalla.

Uiherla (Uiherola/Viherola) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Eräjärvestä länteen kapean, umpeenkasvaneen lahden pohjoisrannalla, maantien nro 3260 itäpuolella, loivalla etelä- ja itärinteellä.
Kylä mainitaan 1540-luvulta lähtien, jolloin siihen kuului viisi taloa.
Alue on nykyisin pääosin Vanha- ja Uusi-Peltolan talojen pihapiiriä sekä peltoa niiden ympärillä.

Vihasjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vihasjärven pohjoisrannalla, tien 3252 molemmin puolin, terassilla ja loivalla etelärinteellä.
Vihasjärven kylä mainitaan lähteissä vuodesta 1540 alkaen. 1560-luvulla kylässä oli 5 taloa (Poppius 1954a: 75-76). Historiallinen tonttimaa paikannettiin 1600- ja 1700-lukujen karttojen avulla. Alueen keskiosassa sijaitsee nykyään Nisulan talo pihapiireineen ja länsilaidalla osa Nisu-Laurilan tilakeskusta ulkorakennuksineen. Osa mj-aluetta on lisäksi peltoa ja osa joutomaata.
Inventoinnin (2009) yhteydessä tehtiin alueen silmämääräinen tarkastus sekä pintapoimintaa kynnetyllä, n. 30 (N-S) x 15 m kokoisella peruna-/kasvimaalla, joka sijaitsee mj-alueen SW-kulmassa, järven rannalla, Nisu-Laurilan tilan itärajan tuntumassa, päärakennuksesta n. 60 m SE. Paikoin pystyttiin tekemään havaintoja stratigrafiasta: n. 30 cm paksun ruskeantummanharmaan multakerroksen alla oli vaaleankeltaista hiekkaa tai 5-20 cm paksu kerros vaaleanharmaata savea ja sen alla hiekka. Lisäksi kyntökerroksen pohjassa todettiin paikoin 2-10 cm paksu nokikerros, joka sisälsi paikoin myös lahonnutta puuta. Löytöjä ja kulttuurikerroshavaintoja tuli koko pintapoimitulta alueelta eli lähes järvenrantaan saakka (n. 5 m vesirajasta).
Pellolta löydettiin lasia, punasavikeramiikkaa, kuonaa, tiiltä ym. Niitä ei otettu talteen.
Kesäkäytössä olevan Nisulan pihapiirin eri osissa (pääasiassa itälaidalla) havaittiin purettujen rakennusten (ainakin 2 kpl) betoni- ja kiviperustusten jäännöksiä tai niistä kasoiksi kerättyjä kiviä.
Koekaivauksissa 2013 havaitut löydöt ja rakenteet ovat tutkimusten perusteella 1900–1800-luvuilta. Viitteitä varhaisempien asutusvaiheiden jäännöksistä ei havaittu. Valvonnassa kylätontilla ja sen liepeillä ei tehty havaintoja kiinteästä muinaisjäännöksestä.
Kylätontin valvonnassa 2021 ei tehty havaintoja kulttuurikerroksista tai kiinteistä muinaisjäännöksistä, ainoastaan 1900-luvun lopulla puretuista rakennuksista.

Järvenpää (Järvenpää/Eräjärvi) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Eräjärvestä itään pistävällä pienellä niemellä, pienellä kalliopohjaisella mäellä ja sen juurella olevalla rantaterassilla. Alueen halki kulkee tie 14227. Tien lounaispuolella sijaitsevan tontin osa on joutomaata.
Järvenpään kylä mainitaan vuodesta 1540 alkaen, jolloin siihen kuului yksi talo. Isonvihan jälkeen kylässä oli neljä taloa. Alueen koillisosa on autioitunut jo ennen isojakoa ja on nykyään käytössä laitumena. Tonttimaalta löytyi vuoden 2009 inventoinnissa useita kivirakenteita.

Haapaniemen yksinäistalo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Haapaniemen kylä on syntynyt myöhäiskeskiajalla. Kylässä oli vuoden 1540 maakirjan mukaan yhdeksän taloa, mutta jo vuonna 1571 talojen määrä oli vähentynyt seitsemään. Kylässä riehui voimakas tulipalo vuonna 1575 eivätkä jäljellä olevat kylän talot toipuneet tästä katastrofista, vaikka niille myönnettiinkin yksi verovapaa vuosi. Talojen köyhtymisen ja vaikean jälleenrakennusurakan edessä taloja autioitui ja niitä yhdistettiin. 1580-luvulla Sipi Antinpoika Jysiä yhdisti jäljelle jääneet talot yhdeksi tilaksi ja Haapaniemestä tuli niin sanottu yksinäistila. Haapaniemestä tuli myös ratsutila tuolloin. Sipi Antinpojan kuoleman jälkeen ratsupalvelusta jatkoivat hänen jälkeläisensä varsin ansiokkaasti ja perimysten jälkeen Haapaniemellä oli lopulta sama omistaja kuin Rautajoen kartanolla, Akseli Martinpoika ja hänen vaimonsa Beata Sipintytär. Akseli Martinpojalle myönnettiin onnistuneiden sotatoimenpiteiden johdosta säterioikeus muun muassa Haapaniemeen vuonna 1619. Haapaniemi ei kuitenkaan ollut säterinä pitkään, sillä Akseli Martinpoika kuoli jo vuonna 1621 ja säterioikeus myönnettiin hänen leskelleen vain tämän kuolemaan saakka. Beata kuoli vuonna 1666, jolloin peruuntuivat oikeus läänityksiin ja säterikartanosta tuli tavallinen ratsutila. Haapaniemi periytyi tuolloin Akseli Martinpojan veljenpojalle Abrahan Jaakonpoika Vesselille. Tila säilyi ratsutilana vuoteen 1886 saakka.
Karttaselvityksen perusteella vuoden 1730 tiluskartan perusteella määritetty talonpaikka vaikutti luotettavalta. Maastotarkastuksessa tältä alueelta löydettiin joitain tarkemmin tulkitsematta jääneitä kivi- ja maarakenteita ja koekuopista tuli runsaasti sellaista löytömateriaalia, joka tukee asuinpaikan sijaintia tällä kohden. Peltoalue on ollut aktiivisessa viljelyssä 1970-luvulle saakka. Kiinteä muinaisjäännös sijaitsee osin pelto- ja osin metsäalueella. Kentällä inventointialue tarkastettiin silmämääräisesti, lisäksi peltoalueella tehtiin pintapoimintaa. Kartta-analyysin perusteella määritellylle historialliselle talonpaikalla kaivettiin kaksi koekuoppaa.

Ojanperä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylätontilla neljä taloa vuonna 1600 ja vuonna 1633 maakirjakartalla. Isojakokartalla 1776 kolme taloa. Kohteesta on tehty historiallisten karttojen arkistoselvitys 2010 ja siihen liittynyt maastotarkastus samana vuonna.
Kylätontilla on nykyään kolme taloa ulkorakennuksineen. Itäosa on vanhasta tonttimaasta on todennäköisesti tuhoutunut. Myös Länsiosassa sijaitsevan pihamaan kohta on ilmeisesti tuhoutunut. Keskimmäisen talon länsipuolella sijaitsevan puutarhan luona saattaa olla jäljellä vanhoja kultuuri- ja rakennekerroksia. Lisäksi keskiosassa itäisen ja keskellä olevan talon välissä on tyhjä metsäinen tontti.

Mustajärvi (1000017671) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mustajärven oli oli vuonna 1567 yhden talon kylä. Vuoden 1793 kartalle merkitty kylänpaikka on nykyään autiona. Kylätontinpaikka on rypsipeltoa.

Mustajärvi torppa 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1793 kartalle merkitty torpan paikka.

Houhajärvi (Puuska) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Puuskan yksinäistalo on kuulunut keskiaikaisperäiseen Houhojärven eli Hannulan kylään. Talon syntyhistoriasta ei ole tarkempia tietoja. talo on merkitty vuodelta 1777 peräisin olevalle isojakokartalle.
Tontti on ehjä ja tavallista poikkeavassa kivikkoisessa maastossa.

Ruske waha (Kivirakenteet)
Historiallinen; Avokallionpaljastuman päällä oleva ja maisemaa hallitsevalla kohdalla sijaitseva siirtolohkare (2 x 2 x 2 metriä). Kohde on vanhan kartta-aineiston perusteella Kangasalan ja Messukylän välinen rajamerkki. Avokalliomuodostuman lähiympäristö on suhteellisen tasaista suomaastoa ja harvahkoa mäntymetsää, ja siirtolohkare näkyy etäälle.
Siirtolohkareesta kaksi metriä länsiluoteeseen on uudempi rajamerkki. Kyseessä on pystykivi, jonka tukena on talampia kiviä. Eteläpuolella on lisäksi kaksi viisarikiveä, jotka osoittavat itä-länsisuuntaista rajalinjaa.

Aitovuoren rako (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vanha rajapaikka ja rajamerkki kahden kallion seinämän välisen rotkon Aitovuoren puoleisen seinämän tasanteella. Halkaisijaltaan 2 m kokoinen kiviraunio, korkeus 0,8 metriä. Voimakkaasti sammaloitunut, röykkiömäinen. Keskellä matalahko pystykivi. Rajapaikka on merkitty vuoden 1792 isojakokartalle Kangasalan ja Messukylän väliselle rajalle. Rajapaikka mainitaan vuonna 1732 ja se saattaa juontua keskiajalta.
Noin 35 edellisestä rajamerkistä koilliseen on tätä nuorempi rajamerkki, 3 x 3 meträ laaja ja 0,6 metriä korkea kiviraunio. Raunion keskellä on pystykivi, jota ympäröi 4 viisarikiveä pääilmansuuntiin.
ensimmäisestä rajamerkistä noin 9 metriä etelälounaaseen on pystykivi.

Vehmaa (1000017705) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Viimeistään 1300-luvulla muodostunut kylänpaikka, joka on rajattu alustavasti 1600- ja 1700-luvun karttojen perusteella. Huhti- ja toukokuussa 2009 suoritettiin kylänpaikan eteläosassa, maantien eteläpuolella arkeologisia koetutkimuksia ja kaivutyön arkeologista valvontaa. Tutkimusten yhteydessä havaittiin historiallisen ajan kiinteään muinaisjäännökseen liittyviä maakerrostumia ja rakenteita. Tästä syystä tutkimuksia rakennushankkeen uhkaamalla alueella jatkettiin kesällä 2009 pelastuskaivausten muodossa.

Laukula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Laukulan kylä mainitaan lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1477. Kylä sijaitsee matalalla peltojen ympäröimällä kumpareella Ekojoen etelärannalla Rautaveden rannan läheisyydessä. Vammala keskusta sijaitsee on 5 kilometriä Laukulasta länteen. Kumpare, jolla kylän rakennukset sijaitsevat, on ilmeisesti suurelta osin moreenia. Kylää ympäröivät savipeltojen luoma avoin maisema. Laukulan kylän kulttuurimaisema on hyvin säilynyt. Ennen isojakoa syntyneet vanha ryhmäkylä, pellot ja tiestö on vielä hyvin nähtävissä. Isonjaon jälkeen kylän talot siirtyivät eteläpuolella oleville uusille tonteille. Ne sijaitsivat Narvantien varrella olevilla pienillä harjanteilla. Nykykartalla vanhoista taloista näkyvät mm. Iso-Iivari, Lipu, Teinilä, Korkki ja Nurkki.
Laukulan isännistä Ala-Satakunnan laamanninkäräjien lautamiehinä Niilo Sotka mainitaan vuonna 1477, Esko Sotka vuonna 1481 ja Niilo Korkki vuonna 1483. Kylän nimi mainitaan ensi kerran vuonna 1507, jolloin Henrik Stensonia jakoveljineen sakotettiin myllynpaikan valtaamisesta Leinilän kyläläisiltä (Piilonen 2007: 119). Taloja kylässä vuosina 1524, 1540 ja 1571 oli kymmenen, kuten myös Strengin kartassa vuodelta 1644. Vuoden 1644 maakirjakartassa Laukulan kylän talot sijaitsevat Rautaveden itärannan läheisyydessä rykelmänä Ekojoen etelärannalla ja kylän vainiot vainiot Ekojoen ja Leinilänjoen välissä (Piilonen 2007: 119).
Maamittari P. Hornborg kartoitti Lahdenlopin jakokuntaa 1770- ja 1780-luvulla. Tällöin Laukulan tiiviisti rakennettu, yhdentoista talon rivikylä sijaitsi lähellä Rautaveden rantaa, Ekojoen suistossa olevalla matalalla kumpareella. Talot sijoittuivat sillan jälkeen molemmin puolin raittia. Kylän eteläosassa on mahdollisesti pieniä tonttikappaleita, jotka voivat kuulua tilattoman väestön asumuksille. Kylän kaakkoiskulmalle on merkitty rakennusryhmä, jotka olivat mahdollisesti talojen talousrakennuksia, aittoja ja riihiä ym. Joen pohjoispuolella, peltojen takana ylempänä rinteessä näkyi Evon kylä.
Kylätontin keskusalue on asuttu ja rakennettu. Talojen lomassa maan alla on mahdollisesti muinaisjäännöksiä. Valvontatöiden 2009 yhteydessä dokumentointiin rakenne, jota epäiltiin kaivon tai vedenottopaikan jäänteeksi. Rakennetta ei voitu ajoittaa. Paikalta on lisäksi 1960-luvulla löytynyt rautakautinen hevosenkenkäsolki. V 2023 koekaivauksissa tilan 790-456-9-28 alueelle suunnitellun tien kohdalta on löytynyt peltokerroksen alla säilynyttä kiinteää muinaisjäännöstä - on noin 5 cm paksu ehjänä säilynyt löytökerros pohjasaven pinnassa.

Hämeenkankaantie Järvenkylä (Kulkuväylät)
Historiallinen; Historiallisen Kyrön- eli Hämeenkankaantien jakso (osa vanhaa maantielinjausta Tampere-Hämeenkyrö), joka on säilynyt maastossa pelto- ja pihatienä. Hämeenkankaantie (tunnetaan myös nimillä Kyrönkankaantie ja Pohjankankaantie) kuuluu myös valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Se on yksi Suomen keskiaikaisista pääteistä ja on ollut myös ainoa reitti Satakunnasta ja Hämeestä Pohjanmaalle, jota on voitu kulkea kesäaikaan. Yhdessä Ylisen Viipurintien kanssa se muodosti myös lyhimmän reitin Pohjanmaalta Viipuriin. Kyrönkankaan suvitie mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1459, raivattuna Hämeenkankaan tienä 1556. Vuosina 1645–1675 se toimi postitienä Turusta pohjoiseen. Tien merkitys väheni postilinjan siirtyessä vuonna 1675 rantatielle sekä Ruovedeltä Pohjanmaalle johtavan tien valmistuttua. Linjaus on 1700-luvun kartan mukainen, yleisenä maantienä hylätty 1900-luvulla.

Herttuala (Asuinpaikat)
Historiallinen; V. 1540-1793 kylässä neljä taloa. V. 1759 kartalla kolme taloa tien pohjoispuolella
ja yksi eteläpuolella pohjoispuolisten tonttien keskikohdalla. Tämä viimeksi mainittu
talonpaikka tyhjänä 1793 kartalla, jossa eteläpuolinen talo siirtynyt lännemmäksi ja
C talolle toinen tontti vielä tämän länsipuolelle. Em. 1759 eteläinen tontti nyt autiona. Talonpaikka nykyään nurmena, pohjoisosaltaan sekametsänä. Pohjoisosassajoitakin paikaltaan siirrettyjä talon perustuskiviä, ei selkeitä kiinteitä rakenteita. Jotain saattaa kuitenkin olla maan alla tallella. Tien pohjoispuolella länsipuoliskossa vanha pihapiiri puineen ja nurmikkoineen. Pihatie asvaltoitu. Talo todennäk. 1800-luvun puolelta, ilm. vanhan talon paikalla. Tai se sama kuin 1790-luvun karttaan merkitty. Itäpuoliskossa vanhaa talonpaikkaa saattaa olla vielä jäljellä ulkorakennusten välissä tai niiden pohjoispuolella.

Jumesniemi 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla 1766 ja 1825 kartoilla kolme sotilastorppaa tiiviinä ryhmänä. Talot 6, 7 ja 8.
Torppien tontti nyt autiona: peltoa ja niittyä, pieni koivikko. Läntisimmän torpan (6)
alueella, pellon reunassa talonperustukset jossa ladottuja kiviä perustuksena. Lohkottuja kiviä, ei laastia, koko 7 x 4 m. Perustusten sisällä kiukaan jäänne koillisreunassa 2x2 m, kork. 0.6m (kiviä + hiiltä). Rakenteen eteläosassa irtokiviä kasattuna, osin tuhoutunut, Ei ole selvää onko kyseessä em. karttojen tontteihin liittyvä rakennus vaiko myöhempi, kuten todennäköistä. Tässä tapauksessa kuitenkin täysin autioitunut 1700-luvun kolmen torpan ryhmä. Tontteja ei ole 1803 kartalla.

Jumesniemi Tala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla 1766 ja 1825 kartoilla Talan yksittäistalo. Paikka nyt täysin autiona. Isojakokarttapaikannuksen koillislaidalla on pienellä kallionypäreellä 10 x 7 m kokoiset talon perustusten jäänteet. Tiiltä, hiiltä, kiviä. Kuusta kasvavassa istutetussa metsässä, ilm. vanhaa peltoa tontin ympärillä. Siitä 10 länteen 2x2 m kokoinen kiukaan raunio kork. 0.6 m. Kiviä, hiiltä. Sauna, riihi tms.
Kohde on arkeologisessa mielessä erittäin hyvin säilynyt kokonaisuus.

Heinijärvi (1000006390) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Osin autioitunut kylätontti sijaitsee n. 250 metrin päässä Heinijärven rannasta kaakkoon, Tättälän ja Parkkisten talojen välissä mäellä. Vuoden 1795 kartan mukaan vanhalla ryhmäkylätontilla olisi sijainnut 11 tonttia, joista jäljellä ovat siis enää Tättälä ja Parkkinen. Alueella on paikannettavissa neljä autioitunutta tonttia: Ruusi (tontti A, "Rusi"), Hämylä (tontit D ja E, "Hemmylä"), Yli-Raukola (tontti K, "Ylinen Raukkola") ja Pentti (tontti L, "Pänti"), jotka on mainittu kirjallisissa lähteissä jo vuonna 1540. Mäen laella, Yli-Raukolan autiotontilla on näkyvissä yksittäisiä kiviä ja kivikasoja ja mahdollisia kiukaan pohjia. Pentin ja Ruusin tonttien rajan tuntumassa on neliömäinen kivikumpu (4 x 4 m). Samantapainen kumpu on myös Ruusin tontilla. Hämylän tontin kaakkoiskulmassa on kivijalka ja kumpu.
Inventointi 2010:
V. 1540 kylässä 10 taloa mutta 1570 enään neljä veroa maksavaa taloa. Isojakokartalla 1795 11 taloa joista yksi erillään muusta ryhmäkylästä (talo F). Talot: A -Rusi, B - Parckinen, C - Heickinen, D - Hemmylä, E - Mats Hemmylä, F - Korkonen, G - Tättälä, H - Hillu, I - Ala Raukola, K - Ylinen Raukola, L - Pänti.
Kylätontti arkeologin kannalta osin tuhoutunut mutta osin jäljellä.
Tontilla on kaksi kiukaan jäännettä:
1) N 6834690 E 297464 kiukaan pohja hyvin säilyneellä tonttipaikalla. Ison tien vieressä tontin itäosassa kaiveltu ja kasattu lohkottuja kiviä. Halk. 3 m ja kork. 0.5 m. Kiviä sekä hiiltä. Paikalla kasvaa vanhoja koivuja.
2) N 6834681 E 297467, edellisestä itään. 2x2.5m. kork. 0.4m. Kiviä sekä tiiliä.
Päällä kasvaa vanha koivu.
Hillun talotontti (H) on jäänyt nykyisten talousrakennusten alle ja tuhoutunut pääosiltaan. Vanhaan taloperustukseen liittyviä lohkottuja kiviä on kasattu talousrakennusten pohjoispuolelle, tontin pohjoislaitaan. Tättälän Päärakennus on vanhalla Tättälän tontilla. Pihalla omenapuita sekä nurmikkoa. Maaperässä jotain voi olla jäljellä, todennäköisesti ei. Paikalla vanhoja lohkottuja kiviä on ladottu terassin reunaksi päärakennuksen itäpuolella joka on tontin F paikka. Pihanurmikon alla voi jotain olla jäljellä, todennäk. ei. Vanhan kylätontin länsipuolisko ilmeisesti tuhoutunut, joskin Tättälän pihamaalla (talon itäpuolella) voi ehkä olla maaperässä jotain säilynyt. Itäisin osa (nyk. Parkkisen talo ja piha) tuhoutunut. Tättälän ja Parkkisen välillä ehjää maaperää joka lähes luonnontilassa, vatukkoa, koivua, sireenejä, ketoa.

Sillanpäänahde (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pellon itäpuolella, metsässä on kolme röykkiötä. Suurin ja selvin (10x12 m) on lähimpänä pellon reunaa ja alueella olevan omakotitalon tonttia. Kaksi muuta ovat
vaikeammin havaittavia, matalampia ja pienempiä. Toisessa (4x6 m) kivet on kasattu maakiven ympärille. Pienin näistä kolmesta on 3x4 m ja matala. Mainituista
röykkiöistä erillään paikansimme yksittäisen kiviröykkiön (3x3 m). Röykkiöiden funktio ei ole selvä. Saattavat olla vanhoja peltoraunioita (ei merkkejä että pelto olisi joskus ulottunut raunioiden liepeille, tuskin ovat peltoraunioita) mutta yhtä lailla rautakautisia hautaröykkiöitä.
301099,

Maatiala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Maatiala mainitaan lähteissä v. 1450 alkaen. V. 1589 kirjatun tiedon mukaan kylä on vanhastaan ollut rälssiä Viikin säterin alaisena. Maakirjojen mukaan viimeistään vuodesta 1540 alkaen kylässä oli 2 taloa, mutta 1630-luvulla ne yhdistettiin. Sittemmin Maatiala on ollut 1800-luvulla puustellina ja pappilana.
V. 1768 kartassa yhden talon tontti sijoittuu nykyisen pappilan päärakennuksen alle ja pääosin sen kaakkoispuolelle, puutarha-alueelle. Pappilan alue on muutoin rakennettua, pihamaata ja maaperältään kovasti muokatulta vaikuttavaa puistoa. Päärakennuksen kaakkoispuolinen puutarha-alue vaikuttaa siltä, että siellä olisi ehkä voinut säilyä maaperässä merkkejä vanhasta asutuksesta. Rakentamattomilta osilta kohdetta on pidettävä muinaisjäännöksenä.

Kyyniojan silta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Paikalla on puron ylittävä harmaakivistä holvattu silta, kokonaispituus on noin 12 metriä ja leveys noin 6,5 metriä.. Lohkotuista kivistä tehdyn perustuksen korkeus on noin 2 metriä ja siinä on noin 5 kivikerrosta. Kivet ovat suorakaiteen muotoon lohkottuja ja niiden korkeus on noin 40 cm ja pituus vaihtelee 1 – 1,5 metrin välillä. Vesiväylän kohta on holvattu ja sen leveys on noin 3 metriä ja korkeus vedenpinnasta noin 1,5 metriä. Sillan yläosassa betonirakennetta. jonka paksuus on noin 0,5 metriä. Sillan reunassa on metallipalkeista tehty aita. Siltaa pitkin kulkee kaasuputki ja alueella liikkumista on rajoitettu verkkoaidalla sillan pohjois- ja itäreunoilta. Sillan pohjoispuolelta on irronnut yksi harkkokivi.
Paikalla on ollut vanha maantie, joka on jäänyt pois käytöstä. Paikalla on ollut päätie ja silta 1768 kartalla. Senaatinkartalla vuodelta 1909 on paikalla maantie ja silta, samoin Pitäjänkartalla 1924. Silta siis poistunut liikennekäytöstä 1920-luvun jälkeen. Nykyisin tiepohjan leveys on 7 metriä ja se kulkee matalan penkereen päällä. Sillan itäpuolella tiepohjaa erottuu noin 20 metrin matkalla, tosin tielinjan eteläosa on vaurioitunut kaasuputken rakentamisen yhteydessä. Länsipuolella tielinja nousee jyrkkään rinteeseen

Salmi (1000017832) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta 1540. Oletettavasti varhaiskeskiaikainen kylä. V. 1540-1571
seitsemän taloa, isojakokartalla v. 1776-1793 kuusi taloa: 1/D Sara (2 tonttia), 2/F
Simula, 3/C Knuutila, 4/H Muraja, 6 /i Kinsta (numero isojakokartan 1766 ja kirjain
1793 tieto-osaan).
Tontin keskiosa on suurimmaksi osaksi arkeologin kannalta tuhoutunut. Itäpäässä
on yksi talotontti (1b Sara) ehjä ja rakentamaton – nyt heinää kasvavaa peltoa. Tontin länsiosa suureksi osaksi eheä. Siellä pohjoisreunalla tyhjä tontti jossa kairauksessa maaperässä todettiin kulttuurikerros jossa nokimaata ja tiilenmuruja. Tontin lounaiskolkka rakentamaton ja pihanurmikkoa, mutta vaikuttaa ehkä tasatulta. Länsipään eteläosassa pieni metsikkö, jonka itäosassa, mökkitien vieressä kiukaan raunio:
N 6822790 E 296701, 2 x 2 m. Alue vaikuttaa osin ”myllerretyltä” mutta niin että
vanhoja kerrostumia ilmeisesti on jäljellä. Itä- ja länsipää muinaisjäännös.

Ryömälä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta 1540. Oletettavasti varhaiskeskiaikainen. Vuonna 1540-1644
kylässä viisi taloa, samoin isojakokartalla 1793. Talot Nyppeli (A), Marttila (B), Eskola (C). Muutoin arkeologisesti tuhoutunut mutta itäisin osa tontista, talon A -tontti pellossa ehjänä. Pellossa havaittavissa tiilenmuruja, hiiltä ja tummaa maata - kulttuurikerrosta vielä jäljellä,

Hermala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta v. 1540. Oletettavasti varhaiskeskiaikainen. V. 1540-1644
kylässä kaksi taloa. Isojakokartalla 1771 kylätontilla kaksi taloa (molemmat nro 9, Tila eli Tiila) ja erikseen tontista 200 m etelään kolmas talo, nro 8 Kyönä.
Hermalan kylätontti vaikuttaa arkeologisessa mielessä lähes täysin ehjältä. Tilustie
kulkee tontin läpi. Länsipuoli tontista varvikkoa ja heinää kasvavaa, melko kivistä
niittyä. Itäpuoli laidunta jossa matalia kumpareita, mahdollisesti kiukaiden jäänteitä. Tontin eteläpuolella oleva Kyönän vaha talotontti on autiona metsän keskellä, lähellä nykyisen Kyönän pihapiiriä (sen itäpuolella). Vanhan totin ala raivattu pelloksi, sen reunalla pari romahtanutta rakennusta. pellolta kannettu kivet sen reunoille kasoihin. Raivatussa pellossa saattaa olla vielä jäljellä vanhaa asutuskerrostumaa.

Valkama (1000017835) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hermalan tytärkylä. Ensimmäinen maininta 1558. Oletettavasti myöhäiskeskiaikainen. 1558-1644 kylässä yksi talo, Valkama. Isojakokartalla 1771 tontilla kaksi taloa Valkama 1 ja 2.
Tontin halki kulkee kylätie. Länsipuoli tontista tasattua ja rakennettua pihamaata,
Itäpuoli vaikuttaa osin tasatulta - nurmikkoa osin heinää kasvavaa. Paikalla saattaa
tontin itäosassa olla maaperässä jäljellä vanhaa asutuskerrostumaa.

Rienilä (Rienilä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta 1540. Todennäköisesti myöhäiskeskiaikainen. Vuonna 1540
kylässä 9 taloa, 1571 8 taloa ja 1644 taloja 6. Isojakokartalla 1771 kuuden talon tiivis tontti: 1. Py, 2. Sirkka, 3. Ränsi, 4. Pertuli, 5. Lin...voiri, 6. Vasara.
Tontin lounaisosan halki kulkee kylätie. Tontin luoteisosa on rakennettua pihamaata, samoin kaakkoisosa. Tien lounaispuolella peltoa jossa todennäköisesti voi olla jäljellä vanhaa asutuskerrostumaa. Tontin koillisosa peltoa - peltotien itäpuolella samoin oletettavasti jäljellä maaperässä vanhaa asutuskerrostumaa.

Tupurla (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta v. 1540. Oletettavasti varhaiskeskiaikainen. Vuonna 1540 ja
1571 kylässä kolme taloa ja 1644 neljä taloa. Isojakokartalla 1781 neljä taloa: 1.
Noka (tien pohjoispuolella), 2. Tommi, 3. Tiainen, 4. Pertala.
Tontit 1 ja 2 vaikuttavat arkeologisessa mielessä säilyneiltä. Peltoa. Tontin 2 ja 3
välillä metsikössä ja länsipuolella olevan talon pihamaan itäreunalla on lohkotuista
kivistä tehty perustus ja sen koillisnurkassa kiukaan jäänne. perustuksen koko on 7
x 4 m ja kiuas 3 x 2,5 m ja n. 0,6 m korkea. Perustuksen sisällä tiilenmuruja ja nokimaata. Perustuksista 7 m etelään on alunperin säännöllisistä lohkokivistä holvattu maakellari, jonka katto on myöhemmin vahvistettu/uusittu betonilla. Kellarin koko n. 4 x 3 m.
Vuoden 2016 viemärilinjan arkeologisen valvonnan yhteydessä voitiin todeta, että Tupurlantien varrelle suunnitellun ja rakenteilla olleen vesihuoltolinjan reitillä oli havaittavissa historiallisen ajan rakenteita ja kulttuurikerrosta kyläpaikan kohdalla.
Tupurlan kylätontilla havaitut muinaisjäännöksen osat onnistuttiin kiertämään maantieojan kautta, jonne kaivettiin uusi linjaus paineviemärille. Uudessa kaivannossa ei havaittu kulttuurikerrosta tai rakenteita ja paineviemärinkaivannon kaivuu ja viemärin asentaminen voitiin tehdä suunnitellusti.

Häijää (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta 1540. Oletettavasti varhaiskeskiaikainen. Vuonna 1540 ja
1571 kylässä kuusi taloa ja v. 1644 viisi taloa. Isojakokartalla 1794 kuusi taloa: 5 ja
6. Sarkki, 7 Konkka, 8. Rouhu, 9. Kuutti, 10. Seppä, 11 Iitu. Lisäksi 200 m kylätontin luoteispuolella sotilastorppa.
Tontilla 2 edelleen rakennus, tontit 5, 6 ja 9 tien eteläpuolella ovat tasattua ja rakennettua pihamaata. Tontti 7, kylätontin itäpäässä, tien pohjoispuolella vaikuttaa arkeologisessa mielessä ehjältä: vadelmaa kasvavaa piha-/joutomaata, jossa peruskiviltä vaikuttavia kiviä ja matalia kumpareita, mahdollisia kiukaan jäänöksiä. Kylätontin länsiosa (10 ja 11) tien molemmin puolin vaikuttaa myös säilyneeltä: pohjoispuolella (10) heinää ja mahdollinen kiukaan jäännös, eteläpuolella peltoa.
Vuoden 2013 arkeologisessa valvonnassa kylätontin alueelta löydettiin kulttuurikerrosta, maatuneita puurakennejäännöksiä, kiveystä ja tulisija.

Saikkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta v. 1544. Todennäköisesti myöhäiskeskiaikainen. V. 1544-
1644 kylässä kaksi taloa ja isojakokartalla 1781 kaksi taloa: tien itäpuolella nro 12
Saikka, länsipuolella nro 13 Huida eli Esko.
Tien itäpuolella tontilla 13 on pihatien pohjoispuolella autonkorjauspaikka rasvamonttuineen, alue on muutoinkin tasattu ja myllätty arkeologiselta näkökulmalta. Pihatien eteläpuolella saattaa olla jäljellä metsikössä vanhoja kerrostumia. Tien itäpuolella, tontilla 123 on vanha, hylätty talo jonka ympärillä tasoittamaton ja luonnontilaiselta vaikuttava pihamaa.

Lampinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta 1540. Oletettavasti myöhäiskeskiaikainen. Vuonna 1540 ja
1571 kylässä 7 taloa ja v. 1644 kahdeksan. Isojakokartalla v. 1785 kuusi taloa: A
Kyrölä, B Terri (Theri), C Hakala, D Täytänen, E Toikko, F Penttilä.
Kylätontin itäosa jossa neljän talon tontit on rakennettua ja tasattua pihamaata. Länsiosa, missä talot A ja B, on peltoa ja niittyä. Se on arkeologin kannalta ehjältä vaikuttavaa maastoa, jossa ei maanpäälle näkyviä rakenteita.

Tiisala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta v. 1540. Oletettavasti myöhäiskeskiaikainen. Vuonna 1540-
1571 kylässä viisi taloa. 1600 luvulla (1644 mennessä) kylä ratsutilaksi ja yksi talo.
Rajaus isojakokartan 1781 perusteella.
Tiisalan Ratsutilan vanha tontti (mahdollisesti myös vanha kylätontti) suurimmaksi
osaksi arkeologin näkökulmasta ehjä, autioitunut nykyisessä pellossa, osin pellon
länsipuolella niityllä. Tiisalan kylätontin alueen säilynyt ja rakenteita sisältävä osa on rajattu muinaisjäännökseksi kenttätutkimuksissa 2012.

Mustianoja Pappila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mustainojan kylän ensimmäinen maininta v. 1477. Kylä oletettavasti myöhäiskeskiaikainen. Vuonna 1540 ja 1571 kylässä 8 taloa ja v. 1644 yhdeksän. Isojakokartalla 1766 ja 1782 kahdeksan taloa (numerot 1783 kartalta): 15 Kyppö, 16 Pynnäri, 17 Liuha, 18 Kapalo, 19 Juntu, 20 Vääpelin virkatalo. Yhtenäisen tontin länsipuolella, puron länsipuolella on nro 21 Pappila.
Puron itäpuolinen, yhtenäinen kylätontti vaikuttaa suurimmalta osin olevan rakennettua ja pihamaata. Tien eteläpuolella mm. vanhaa koivumetsitettyä peltoa. Pappilan tontti on arkeologin kannalta autioitunut ja ehjältä vaikuttava, Muinaisjäännös tien ja puron välillä. 1863 kartalle ei pappilaa ole merkitty, mutta kyseessä on Mustianojan tontti- ja tiluskartta eikä siinä välttämättä Pappilaa ole merkitty. Isojakokartan paikannus ehkä hieman (max. 10 m) liian lännessä.
Vuoden 1644 kartan kylätontti vaikuttaa silmänvaraisesti tutkittuna olevan jokseenkin täsmälleen sama kuin 1766 isojakokartalla.
Nykyisen pappilan kohdalta purettiin vuonna 1961 vanha pappilarakennus,
joka oli rakennettu v. 1843. Sitä aiempi pappila vaikuttaisi siis tonttimaan perusteella sijainneen hieman idempänä. Alue on ollut peltona, mutta on mahdollista, että maanpinnan alla on säilynyt historiallisesti merkittäviä rakenteita ja kerrostumia. Maankäytön muuttuessa alueella tulisi suorittaa koekaivauksia tai maanrakennustyön valvontaa mahdollisten asutusjäännösten havaitsemiseksi.

Iirola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta 1540. Vuonna 1540 ja 1671 kylässä neljä taloa, 1644 viisi.
Isojakokartalla 1785 seitsemän taloa: A Ala Seppälä, B Yli Seppälä, C Ala Hemminki, D Yli Hemminki, E Skinnari, F Kuitu, G Koski.
Tontin eteläosa, missä olleet talot A, B ja D, on arkeologisessa mielessä hyvin säilynyt, autioitunut kylätontti. Nyt hevoslaitumena. Paikalla on ainakin yksi kiukaan
i 3047078. Tämä osa tontista hyvä muinaisjäännös. Pohjoispuolinen tontinosa on
itäosaltaan tuhoutunut - edelleen rakennettua pihamaata. Länsiosassa puutarhaa ja
hevoshakaa jossa kauempaa katsottuna saattaisi olla rakenteitakin säilynyt. Tämä
länsiosa muinaisjäännökseksi.

Selkee Ilomäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talotontti ilmeisesti 1600-luvulla siirtynyt tälle paikalle Selkeen kylätontilta. Torppa
1791 kartalla. Paikannus suhteellisen epätarkka, +-6 m. Paikantuu metsäiselle
kumpareelle nykyisen talon kaakkoispuolelle. Autioitunut ja arkeologisessa mielessä
ehjä ja säilynyt kokonaisuus.

Selkee Hiitu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talotontti ilmeisesti 1600-luvulla siirtynyt tälle paikalle Selkeen kylätontilta. Torppa
1791 kartalla. Paikantuu melko hyvin tien varteen, sen pohjoispuolelle, nykyisen talon kaakkoispuolelle, pihamaalle.

Mierola Haapamäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Haapamäki-niminen torppa 1791-93 isojakokartalla. Esiintyy myös pitäjänkartassa ja v. 1961 peruskartassa. Maastokartassa on säilynyt paikannimi Haapamäki. Paikantuu metsäaukiolle. Täysin autioitunut ja arkeologisessa mielessä vaikuttaa hyvin säilyneeltä.

Vestola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta v. 1540, jolloin kylässä 3 taloa, samoin 1571. V. 1644 kylässä kaksi taloa. Isojakokartalla 1791 kylätontilla kaksi taloa. Kylä oletettavasti varhaiskeskiaikainen. Kaksi taloa samalla nimellä Kinkki ja Hannus.
Kylätontti suureksi osaksi arkeologin kannalta ehjää haka-pihamaata. Tontin kaakkoisreunalla on talo. Osa tontista muinaisjäännös.

Eskola (1000017867) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta v. 1540 jolloin kylässä neljä taloa, 1571 kolme ja 1644 neljä.
isojakokartalla 1783 kylässä neljä taloa: A Märri, B Simo, C Äijälä, D Tullu.
Märrin (A) vanhalla tontilla nyt vanhan navetan perustukset ja siitä purettuja kiviä
kasassa, pihamaata. Vaikuttaa arkeologiselta kannalta tuhoutuneelta. Simon (B)
vanha tontti suurelta osin navetan alla ja sen edustalla. Tasattua nurmikkoa.
Äijälän vanha tontti (C) uuden talon alla ja muokatulla ja tasatulla pihamaalla.
Tullun vanha tontti (D) osin kallioinen mutta arkeologisessa mielessä hyvin
säilynyt. Mahdollisesti aiemman rakennuksen paikalla nyt betoniperustainen vaja.
Tämä osa muinaisjäännös.

Tervamäki (1000017868) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta v. 1540. Kylä oletettavasti varhaiskeskiaikainen. V. 1540 7
taloa ja v. 1571 kuusi taloa, 1644 kolme taloa. Isojakokartalla 1795 kolme taloa: A
Holppi, B Kahnu, C Turpa.
Tontin pohjoispuolisko arkeologisessa mielessä tuhoutunut: rakennuksia ja pihamaata. Eteläpuolisko (A ja osin B talot) vaikuttaa suurelta osin ehjältä: kallioinen ja kevytrakenteinen rakennus.

Yliskallio (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yliskallion eli Kallon kylä mainittu ensi kerran 1540. Oletettavasti myöhäiskeskiaikainen. V, 1540 ja 1571 viisi taloa, 1644 kuusi taloa. isojakokartalla 1795 viisi taloa: A Ahro, B Kannaria, C Alapispa, D Ylipispa ja hieman erillään idässä G Rauha (tai Rauva). Tonttien A-D länsi- ja G pohjoispuolella on tontit e ja f, mutta niille ei kartalla merkitty taloa eikä niistä ole mainittu kartan tieto-osassa.
Kylätontti (paitsi e ja f talojen alue jossa nyt talo) säilynyt arkeologisessa mielessä
autioituneena hyvin. Ketoa, joitain ulkorakennuksia. Alueella kolme, vanhaa kivettyä
kaivoa:

Hyynilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta 1540. Oletettavasti myöhäiskeskiaikainen. V. 1540 ja 1571
kylässä yhdeksän taloa ja v. 1644 seitsemän. Isojakokartalla 1781 kahdeksan taloa
kylätontilla. Lisäksi sisarkylät Pikkuhyynilä ja torppia.
Kylätontin talot: A Makala (Maakala), B Maakala toinen puolisko, C Paavola, D Ollari, R Kerman, F Villo, G Ikilä (Iikkilä), H Yli-Iikilä, I Toijanen.
Kylätontti nyt suurimmaksi osaksi rakennettua ja pihamaata. Talon A kohdalla edelleen rakennus ja tasattua pihapiiriä, talon i kohdalla kaivettua maata rakennuksia ja pihaa. Pohjoisosan keskiosa, missä talot H, G ja F on vanhaa tasoittamattomalta vaikuttavaa pihamaata sekä talon E kohdalla nurmikkoa ja ryytimaata. Näillä aloilla (E-H) saattaa maakerroksissa olla ehkä jäljellä vanhan asutuksen kerrostumia.
Tien eteläpuolella (missä talot C-D) rakennettu ja maaperää tasattu ym. Isojakokartan 1781 luonnoksessa (mutta ei puhtaaksi piirretyssä, missä tunnukset ja numerot v. 1816) on kylätontin itäpuolelle, Hyynilänjärvestä laskevan puron varteen merkitty kolme torppaa: N 6829033 E 285242, N 6829050 E 285309, N 6829046 E 285328. Nämä nykyisessä pellossa.

Murto Husari Paunu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta 1540. Oletettavasti myöhäiskeskiaikainen. V. 1540 kylässä
kaksi taloa ja 1571 ja 1644 kolme. Isojakokartalla v. 1781 kylässä neljä taloa ja viidentenä Tomula. Talot: 1 Husari, 2 Saksa, 3 Kokkö, 4 Panu (Paunu).
Kylä kolmella erillisellä tontilla, joista talojen sijoittaminen oikeille tonteille hankalaa. Husari ja Paunu nykyisen Murron koulun kohdalla, tien mutkan molemmin puolin. Tien länsipuolella, missä vanha koulu on kylätontin ala tasattua ja terassoitua pihaa, tien itäpuolella tontti osin pellossa ja laitumella. paikalla on kiukaan jäännökset, n. 2 x 2 m jossa lohkokiviä ja tiilenpaloja. peruskiviä työnnetty viereen kasoiksi. On mahdollista että paikalla on jäljellä vielä vanhoja asutuskerrostumia. Tien itäpuolinen tontin puolisko muinaisjäännökseksi.

Murto Kökkö (Asuinpaikat)
Historiallinen; Murron kylän Kökön talo sijainnut tällä paikalla isojakokartalla 1781. Paikka nyt autiona. Peruskivet raivattu kasoiksi Paikalla kiukaan jäänteet, 3 x 3 m jossa kiviä ja tiilenpaloja. Paikka vaikuttaa arkeologisessa mielessä ehjältä.

Mouhijärven Vanhakirkko (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Isojakokartan v. 1791 mukaan paikantuva Mouhijärven vanhan kirkon paikka sijaitsee edelleen käytössä olevalla hautausmaalla, mäen laella, kellotapulista n. 25 m länteen. Karkun seurakuntaan kuulunut Mouhijärven kappeli perustettiin v. 1592. Vuonna 1642 paikalle rakennettiin kolme vuotta aiemmin perustetun Mouhijärven itsenäisen kirkkoherrakunnan ensimmäinen varsinainen puukirkko. Rakennus toimi seurakunnan kirkkona v. 1878 asti, jolloin uusi tiilikirkko otettiin käyttöön. Vanha puukirkko purettiin v. 1878. Kirkon kivijalka on ennallistettu todennäköisesti 1960-luvulla.

Rienilän teilipaikka (Tapahtumapaikat)
Historiallinen; Isojakokartassa 1791 on alueelle merkitty ja rajattu "almän afräts plats" eli yleinen
teilauspaikka, historiallisen Hämeenkyrö-Häijä-Karkku-tien (Kyrönkankaantien) varrella, sen länsipuolella. Nykyinen tie kulkee teilipaikan länsireunaa. Paikan nimenä on tunnettu (mm. maastokartalla) Teiliahde. Rangaistuspaikka on paikannettu ja rajattu alustavasti isojakokartan avulla. Alueen lounaiskulmassa on suuri, useaan osaan haljennut siirtolohkare, jota on sanotaan Teilikiveksi. Kooltaan se on n. 10 x 7 x 5 m ja sammaloitunut. Kivessä ei mitään ihmistekoisia jälkiä. Kiven ympäristö on pidetty aukeana. Vanhan teilausalueen pohjoisosassa on talo pihamaineen ja toinen talo alueen lounaisrajalla. Alueen osa, missä on Teilikivi ja joka ei nykyään ole pihamaana tai rakennettuna, on tulkittu v. 2009 inventoinnissa muinaisjäännökseksi.

Kankaanmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alue on kumpuilevaa maastoa soiden välillä, maaperä kivinen ja louhikkoinen. Kumpareiden välillä on matala vähäkivinen pieni laakso, hiekkamaaperä. Laakson keskellä on vanhan ja avatun hiilimiilun pohja. Miilunpohjaa reunustavat ojamaiset kaivannot, joista on nostettu turvetta ja maata poltettavien puiden päälle. Miilu on halkaisijaltaan (ojasta ojaan) n. 7 m ja muodoltaan pyöreähkö tai neliömäinen jossa pyöreät kulmat. Kolmella sivulla on oja näkyvissä yhdellä sivulla se on täyttynyt. Luoteisreunalla on matala kasa, johon on miilua avattaessa nakeltu turpeet puiden päältä. Tämä miilu on onnistuneen polton jäänne - jäljellä vain pohja.

Pihlajalahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Toimituskartan 1794 mukaan paikalla on ollut Pihlajalahden vanha talonpaikka.
Mainittu asutuksen yleisluettelossa 1569. Paikkaa erottuu selvästi peltojen ympäröimänä metsäsaarekkeena ja kumpareena. Paikalla on 9 x 7 m laajuinen matala maavalli, jonka kaakkoisnurkassa 1,5 x 1,5 m kokoinen ja n. 0,7 m syvä kuoppa – kellarin jäänne. Koillisnurkassa kiukaan jäänne, kooltaan 2x2 m, korkeus 0.6 m. Siinä kiviä ja hiiltä. Paikka pusikkoinen ja runsaasti aluskasvillisuutta. Rakenteita vaikeahko erottaa.

Vehkajärvi (1000017950) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiö sijaitsee noin 250 m Vehkajärvestä luoteeseen, metsämaastossa, pienen mäennyppylän pohjoispäässä. Eteläpäässä on Ylä-Koiviston tilalle johtava tilustie.
Röykkiö on sammaloitunut, isoista kivistä kasattu. Se on kalliolla, kaksi metriä korkean rinteen päällä. Röykkiön pohjoisreunassa on iso kivi.
Saman kallionyppylän toisessa päässä on toinen, isoista kivistä kasattu epämääräinen röykkiö, jonka keskellä kasvaa iso kuusi.
Kysymyksessä ovat todennäköisesti tilojen rajoilla olevat rajamerkit.
Kohde on peruskartassa muinaisjäännösmerkillä.

Vehkasuo (1000017951) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Vehkasuon keskellä sijaitsevalle metsäsaarekkeelle johtavan metsäautotien päässä risteysalueen kohdalla, mäen korkeimmalla kohdalla. Röykkiö on matalahko, sammaleen ja puiden peitossa. Se on koottu suhteellisen suurista kivistä. Pyöreähkön röykkiön halkaisija on noin 4 m ja korkeus 0,5 m.
Röykkiön tarkoitus ja ajoitus on epäselvä.

Vanha Ranssila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ranssilan talotontti 1600 luvulla, maakirjakartan perusteella paikannettuna karkeasti, sijaitsee tällä alueella . V. 1702 kartalla Ranssila on nykyisellä paikallaan. Samassa kartassa on "tyhjä tontti" (tai moisio, kartalla nro 2) kohdalla missä Vanha Ranssila olisi sijainnut. Sen paikannus täsmää maastossa havaittujen jäänteiden kanssa. Muualla vielä rakentamattomalla lähialueella ei havaittu mitään merkkejä vanhasta talonpaikasta. 1792 kartalla alue on tyhjä eli asumaton. 1911 Senaatinkartalla paikalla on epämääräinen täplä - olisiko jokin mäkitupa, ulkorakennus tai sitten ei mitään. Ranssilan asutus ulottuu keski-ajalle.
Nyt paikalla pusikkoisessa ja korkeaa heinää kasvavalla kumpareella kiukaan jäännös (3x2 m, kork. 0,6 m), toinen kiukaan jäännös 5 x 2 m, kork. 0,6 m, mahdollisesti rakennuksen pohja kooltaan 6x6 m korkeus n. 0,5 m. Havainnointimahdollisuudet paikalla hyvin huonot tiheän kasvillisuuden - heinää, pusikkoa - takia. Rajaus on arvio. Paikka on todennäköisesti - mutta ei varmuudella - Ranssilan 1600-luvun kahden talon kylätontti jonka seassa saattaa olla myöhemmän toiminnan jälkiä.
Paikalla havaitut jäänteet:
x6823985, y2502417, p6827549, i3342803, Rak. perusta, kumpare 0,6 m kork, halk. n 5 m, paksu noki ja palaneen saven kerros.
kiviä ja tummaa maata.

Suinula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Suinulan asutus ulottuu keskiaikaan. Suinulassa kaksi taloa 1635 kartalla.1797 kartalle merkitty neljän talon tontit. 1600-1700 lukujen Suinula ollut samalla paikalla. Nyt kylätontti on täysin autioitunut. Ilmeisesti 1800-luvulla (alussa). Mustooseen menevä tie halkaisee tontin. Tontti suurimmaksi osaksi pellossa. Tontin paikannus 1797 kartan perusteella n. +-10 m tarkkuudella. Oraalla olleessa pellossa havaittiin joitain hist. ajan piin palasia ja hioimen kappale - ei muita sellaisia merkkejä jotka selkeästi viittaisivat talojen paikkoihin. Muinaisjäännöksenä paikkaa voisi pitää osittain tuhoutuneena (peltokerros). Paikalta myös mahdollisesti esihistoriaan viittaavia kvartseja.

Varala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Osa 1635, 1761 ja 1792 talotonttien alueesta joka autioituneena ja arkeologisessa
mielessä eheää, rakentamatonta metsä-, haka- ja pihamaata. Alueella ainakin osa
1600-luvun alun kylätontista ja osa 1700-luvun lopulla autioitunutta kylätonttia. Vanhan 1600-1700 luvun lopun kylätontin pohjoisosa nykyisen Uotilan talon ja tilakeskuksen alla muinaisjäännökseksi katsotun alueen pohjoispuolella. V. 1540 asutusluettelossa (kaksi taloa) ja on todennäköistä että muinaisjäännökseksi katsotulla alueella voi maaperässä olla jäljellä 1500-luvulle ulottuvia kulttuurikerroksia.
Vuonna 2020 sähkökaapelin kaivun valvonnassa ei linjalta havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Lannetta tervahaudat (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiekkamaaperäinen kangas. Kaksi tervahautaa, kummassakin vallit ja
rännikuoppa. Lähellä on vanha hiekkakuoppa.
Tervahauta A) halk. 6 m, ränni kaakkoon, ränniuoma 8 m. Koord: x 6877953 y
Tervahauta B) edellisen luoteispuolella, halk 6 m, syvyys 1,2 m, koord: x 6877966 y

Lannetta kiukaat (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on kalliopohjalla kaksi kiukaan jäännöstä:
Rannan puoleinen kiuas: 3 x 4 m, korkeus 0,8 m, kivet 15-30 cm kokoisia. Kiukaassa ja vierellä hiiltä runsaasti. Kiuas osin kalliolla osin hiekkamaalla. Koord: x
Tien vieren kiuas: koko 3 x 4 m, korkeus 1 m, kivet lohkottuja kooltaan 15-30 cm,
Kiukaat sijaitsevat vanhan (1793 kartan mukaiselta) tontin pohjois-luoteispuolella,
tontista n. 20 ja 14 m. Olisiko kyseessä vanhan tai uuden talotontin ulkopuoliset riihet ja/tai saunat? Kiukaiden ikä on tuntematon. Saattavat olla 1800-luvulta tai vanhempia.

Huhkaa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asutuksen yleisluettelossa 1635 Mutalan talona. 1763 kartalla kaksi taloa. Paikantuvat selkeästi nykyisen tilakeskuksen ja rannan välille pellolle. 1847 pitäjänkartalla vielä samalla paikalla. 1800-1900 luvun taitteen senaatinkartassa tontti siirtynyt nykyiselle sijalleen. Tontti siis autioitunut 1800-luvulla. Paikalla käytäessä pelto sängellä. Sängen seassa ei pellossa havaittu mitään vanhaan taloon viittaavaa. Koekuoppia ei tehty. On mahdollista, että maaperässä jäljellä vanhan asutuksen kerrostumia vaikka mahdollisesti pellonmuokkaus enimmät jäljet lienee hävittänyt. 1763 kartalla kaksi torppaa n. 370 m lounaaseen kylätontista. Samalla paikalla yksi torppa vielä 1847. Nyt paikka autio.
Kylätontista 700 m itä-koilliseen on puron varteen merkitty eri kartoissa myllynpaikka joka paikantuu hieman eri tavoin. Mitään selviä rakenteita ei myllystä ole enää havaittavissa.

Pohjankylä (1000018028) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pohjankylä käsitti aikoinaan Vesan, Pietilän sekä Viinikan talot. 1558 maakirjassa 3
taloa. Kylänä 1635 asutusluettelossa. V. 1763 kartalla paikalla 3 taloa. Kylätontti
paikantuu hyvin 1763 kartalta. Kylä samalla paikalla vielä 1847 kartalla. 1800-1900
luvun taitteen senaatinkartassa tontti autio. Tontti siis autioitunut 1800-luvulla.
Tontin lounaisosa tuhoutunut, paikalla uusi talo pihamaineen. Tontin kaakkoisosa,
uuden talon ja kesämökin välillä vaikuttaa arkeologisessa mielessä ehjältä - yhden
talon tontti, mahdollisesti jäljellä vanhimman asutuksen kerrostumia. Se osa alustavasti muinaisjäännökseksi. Tontin koillis-itäpuolella on laaja kivikautinen asuinpaikka

Kyöstilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kyöstilässä 1500 luvulla neljä tilaa, 1763 kartalla neljä tilaa yhdessä ryhmäkylässä:
Tiitinen, Lörpys, Heikkilä ja Huhkaja. 1847 kartalla kylätontti vaikuttaa olevan 1700-
luvun tilassa ja paikalla. 1800-1900 luvun taitteen senaatinkartassa tontti autio.
Tontti siis autioitunut 1800-luvulla. Nyt peltoa. Paikalla käytäessä syksyllä 2009 oli
pelto kynnettynä ja havainnointimahdollisuudet siitä hyvät. Paikalla mihin kylätontti
paikantuu ja sen liepeillä ei pellossa havaittu merkkejä vanhoista talonpaikoista
(yleensä näkyy jotain jätettä, kuten tiilenpaloja, keramiikkaa, kiuaskiviä jne.). Tontti
paikantuu kuitenkin vanhoilta kartoilta selkeästi ja yksiselitteisesti. On mahdollista,
että huomattava osa vanhan asutuksen maakerrostumista on tuhoutunut ja sekoittunut pellonmuokkauksessa.

Kaiharila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylä mainitaan 1500 luvulla nimellä Kaiharila jolloin kaksi taloa. 1763 kartalla neljä
taloa. Tontti paikantuu selkeästi. V. 1847 pitäjänkartassa kaksi taloa tien pohjoiskoillispuolella 1700-luvun kylätontin alueella. 1800-1900 luvun taitteen senaatinkartassa kylätontti (tai jokin talo) samoilla sijoilla kuin 1700-luvulla, mutta vaikuttaisi olevan piirretty 1700-luvun tontin pohjoispuolelle, jos tielinja sama kuin 1700-l (kuten oletettavaa). Nyt tontti suureksi osaksi rakennettu ja pihamaata, osin peltoa ja koivulle istutettua vanhaa peltoa. Maan päälle ei havaittavissa merkkejä vanhoista talonpaikoista. Alustavasti rakentamattomilta osin muinaisjäännös, joskin sen rajoihin suhtauduttava varauksella.
Kylätontista n. 170 m luoteeseen on 1763 ja 1847 kartalla sijainnut puron varressa
mylly. Siitä ei ole mitään rakenteita tms. silmin havaittavia jälkiä jäljellä.

Lempiänniemi Kohmala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lempiänniemi käsitti 1500 -luvulla kolme kylää ja yksittäistalon (Kohmala, Lakiala,
Runsas, Marttila), 1781 hopeaveroluettelossa kaikkien tilojen mainitaan kuuluvaksi
Runsaalan kylään. Kohmalassa kaksi taloa 1540 ja edelleen 1763 kartalla. V. 1847
pitäjänkartalla Kohmala Lempiänniemen kylänä ja samoilla sijoillaan kuin 1768.
1800-1900 luvun taitteen senaatinkartassa tontti autio. Tontti siis autioitunut 1800-
luvulla. Nyt peltoa. Paikalla käytäessä syksyllä 2009 oli pelto tiheällä sängellä eikä
havaintoja siitä, näkyykö kylätontti pellossa saatu. Muinaisjäännös kuitenkin vaikka
oletettavasti vanhat asutuskerrostumat suurelta osin pellonmuokkauksen murjomia.

Lempiänniemi Lakiala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lempiänniemi käsitti 1500 -luvulla kolme kylää ja yksittäistalon (Kohmala, Lakiala,
Runsas, Marttila), 1781 hopeaveroluettelossa kaikkien tilojen mainitaan kuuluvaksi
Runsaalan kylään. Lakialassa 1500 luvulla ja 1763 kartalla kaksi taloa. V. 1847 pitäjänkartalla Lakiala omana kylänä ja jokseenkin samoilla sijoillaan kuin 1763. 1800-1900 luvun taitteen senaatinkartassa tontti hajonnut ja näyttää siirtyneen tien itäpuolelle, missä se on nytkin. Tontti siis autioitunut 1800-luvulla. Lakiainen -niminen lautamies mainitaan asiakirjassa v. 1466.
Maastotarkastuksessa havaittiin kolme rakennuksen pohjaa 1763 kartalta (selkeästi
ja hyvin) paikannetun kylätontin pohjoispuolisella mäellä:
1) Yksi ylempänä mäen päällä 8x4m, maavalleilla ja kiukaan raunio (2x2m, kork.
2) Lohkokiviä, osin ajettu kasaan, 8x3m. Todennäköisesti talousrakennuksen perustan jäänteet. x 6834473 y 2482221, p 6838959 i 3323104.
4) Piisi ja taloperustus. Kiuas kaakkoisnurkassa, 2x1,5 m, kork. 0,5m (tiiltä, kiveä,
hiiltä). Perusta maan ja kiven sekainen 5x6 m, osin lounaisnurkalta tuhoutunut. x
Onko kyseessä vanhan kylätontin riihet ja saunat vai 1760 lukua varhaisemman
asutuksen jäänteet? Ne vaikuttavat viittaavat ensimmäiseen vaihtoehtoon.

Jokipohjan Mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla kivirakenteita: myllypato ja johdinuoma. Uoman eteläpuolella rantapatorakenteita. Jokipohjan mylly oli aikanaan Lempiäniemeläisten käytössä.
Johdinuoma alajuoksulla: pyöreähköistä luonnonkivistä ladottu, 2-3 kerroksinen, 8 m pitkä, 1-1,5m leveä ja 1 m syvä. Myllypato; Lohkotuista kivistä ladottu, 3-4 kerrosta, 13 m pitkä. Sisäpuolella osin myöhempää betonivahvistusta/tilkintää. Pohjoispuolella, puron yli kulkevan tien mutkan kohdalla on kivikellari; 2x4m, sisäosa ladottu epämääräisesti lohkotuista kivistä, etuseinä betonia. Myllyä ei ole merkitty ns. senaatinkarttaan 1900-luvun alusta mutta se on merkitty pitäjänkarttaan 1847. Myllyn jäänteiden ikä ei ole selvillä, mutta kuitenkin siinä ilmeisesti selvästi yli 100 v. vanhoja rakenteita, joten alustavasti muinaisjäännös.

Kyöstilän mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kyöstilän mylly; Myllypato perattu, johdinuoma edelleen osin jäljellä. Yläjuoksulla
kasassa lohkottuja kiviä (koski perattu), alempana jokiuoma edelleen perkaamattomana "luonnontilassa".
Kyöstilän mylly mainitaan vuoden 1632 myllyluettelossa, joidenkin tietojen mukaan
jo 1585. Alempana jokiuomassa mainitaan 1818 olevan toinen pienempi mylly, josta
ei ylemmän myllyn läheisyydessä havaittu merkkejä. Ilmeisesti kyse on samasta
myllystä jonka Saarenheimo mainitsee Vanhan Pirkkalan historiassa. Hän kuvailee
kyseessä olleen Kyöstilän ja Mutalan käytössä olleen jalkamyllyn Myllymäen tilan
luona, jonka katto oli 1970-luvulla jo romahtanut ja joka oli viimeksi ollut käytössä
1918. (Saarenheimo 1974, 393). Mylly merkitty karttaan 1847, sekä karttaan v.
1763, mutta epätarkasti - viittaisi sijainnin olevan 50 m arvioidusta koilliseen.
Karttaa ja Saarenheimon (vanhan Pirkkalan historia) kirjassa olevaa valokuvaa vertaamalla vaikuttaisi siltä, että nuorempi Kyöstilän mylly olisi sijainnut vanhemmasta myllystä noin 280 m alajuoksulle (koilliseen) päin. Uomassa ilmeisesti jäljellä eri ikäisiä ja mahd. vanhojakin rakenteita.

Karhejärvi NE (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla hiilihauta valleineen. Pohjalla turpeen alla hiili-nokikerros.

Kitarinjärvi S (Työ- ja valmistuspaikat)

Karheenkylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha 1700-l ja 1840 luvulle mennessä autioitunut Kaupin talotontti paikantuu hyvin. On mahdollista että sen on osin tai kokonaan tien alla. Paikalla tai lähistöllä
(pieni metsäkieleke tien varressa) ei havaittu maastossa mitään vanhaan talonpaikkaan viittaavaa. Talonpaikka joko tuhoutunut tai pellossa.
Karheen eli sittemmin Nikin talon paikka paikantuu hieman epätarkasti.
Se olisi 1700 l sijainnut nykyisen itäpuolella. Alueella ei havaittu merkkejä
53 vanhasta talon paikasta -pihamaata ei tutkittu kuin silmänvaraisesti "säädyllisen"
etäisyyden päästä.

Killinkoski 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; 1. ms. aikainen taisteluhauta, n. 150 m matkalla tien suuntaisesti. Katkeaa yhdessä
kohden, muuten yhtenäinen, sortunut. Varustuksen pohjoispää: x6922 461 y2494

Killinkoski 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; 1. ms aikainen taisteluhauta. Taisteluhauta on yhtenäinen n. 140 m matkalla tien
varrella. Hauta sortunut ja näkyy kaivantona maastossa. Pesäkkeitä ja hammastuksia. Pohjoispäässä hauta katkeaa - on tuhoutunut - pieni pätkä jäljellä pohjoisempana tieleikkauksen äärellä. Samoin eteläpäässä hauta katkeaa pihamaahan, jäljellä pieni pätkä talon eteläpuolella. Varustuksen ehjän osan pohjoispää x6922 903 y2494 431 50, eteläpää x6922768 y2494395.

Killinkoski mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Killinkosken ylittävän sillan koillispuolella, kosken suun itärannalla, on jälkiä vanhasta myllynpaikasta, mahdollisesti myllyn perustuksia tms. rakenteita ja myllyrännin jäänteet koskessa. 1844 kartalla merkitty mylly näille tienoille.

Killinkoski Hiilimiilu & Tervahauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, vallit, halkaisija n. 7 m.
Hiilihaudan jäänne, halk. 3 m, suppilomainen, syvyys n. 0,8 m.

Ala-Soini 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Tampere - Vaasa valtatien (3) ja Kyröjärven Salminlahden pohjoispuolella, länteen ja etelään viettävällä peltorinteellä.
Kumpareen korkeimmalta kohdalta on hiekkamaasta löydetty kvartseja.
Paikalla on myös historiallisen ajan kivi- ja maarakenteita.

Hiekka 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Vaasa -tiestä 1,1 km kaakkoon, Kyrösjärven Kelminselän Suolahden luoteispohjukasta 270 m luoteeseen ja Hiekan talosta 400 m lounaaseen olevalla pellolla. Noin 150 x 30–50 m laajalta alueelta on löydetty kvartsi-iskoksia. Pellon pinnalla on myös runsaasti palaneita kiviä.

Huittula (Huittula) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Huittulan kylä sijaitsee Huittulanharjulla. Se mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1437. Kyse on oikeastaan kolmesta erillisestä kylästä, joita on alettu 1600-luvulla kutsua yleisnimellä Huittula. Kylään liitetyt Anajala ja Liattula mainitaan ensi kertaa vuonna 1405.

Vallimäki (1000018362) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Alueella on ensimmäisen maailmansodan aikaisia varustuksia. Kyseisen kohteen rakennustyöt mainitaant Väinö Linna Täällä Pohjan tähden alla - teoksessa.

Moukulanmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Alueella on ensimmäisen maailmansodan aikaisia varustuksia.

Honkola (1000018365) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Alueella on ensimmäisen maailmansodan aikaisia varustuksia.
Kohde on tarkastettava maastossa.

Noiskoski (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Alueella on ensimmäisen maailmansodan aikaisia varustuksia.
Kohde on tarkastettava maastossa.

Jänismäki (1000018363) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Alueella on ensimmäisen maailmansodan aikaisia varustuksia. Osa varustuksista on syviä kallioin louhittuja suojia.

Harhalanlammi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kiviesine (kehdonjalaksen muotoinen hakku?) ja kvartsi-iskokset sekä palaneet luut on löydetty melko jyrkästi etelään laskevan pellon rinteestä, Harhalanlammen luoteispuolelta. Alue on peltoa.

Pajulahti (Pajulax) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pajulahden kylätontti sijaitsee Tottijärven kaupunginosassa Nokian eteläosassa, Pyhäjärven länsirannalla. Ensimmäiset kirjalliset maininnat kylästä ovat 1500-luvulta. Kylän sijanti on paikannettu vuoden 1785 isojakokartan ja maastokäynnin perusteella. Kylätontti on rakennettu ja asuttu. Vanhimpien kulttuurikerrosten tai rakenteiden sijainnin sekä säilyneisyyden selvittämien vaatii lisätutkimuksia.
V. 2022 valvonnassa havaittiin osa rakennuksen lohkokiviperustusta, jonka valvottu kaapelikaivanto kiersi.

Huringin pelto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Teppo Haapaniemi on toimittanut Pirkanmaan maakuntamuseoon 15.11.2010 peltoalueelta Iidesjärven itäpäästä löytämänsa pronssisen viikinki-ristiretkiaikaisen ketjunjakajan. Esine on löytynyt metallinilmaisimella noin 10-15 cm syvyydestä kyntökerroksesta.
Alueelta on löytynyt lukuisia rautakautisia ja historiallisia metalliesineitä.
Vuonna 2023 Muotialan peltoalueen itäreunaan suunnitellun kevyenliikenteen väylän alueella suoritetuissa koekaivauksissa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Tuulensuu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Muinaisjäännösalue sijaitsee Nuutajärven lounaisrannalla. Paikalla on useita asutus- ja elinkeinohistoriallisia toistensa kanssa eri-ikäisiä jäännöksiä. Asutushistorialliset jäännökset, rakennuksenpohjat, kellarirakenteet ja tulisijojen jäännökset voitaneen liittää alueen 1600-luvulta peräisin olevaan ja aina 1800-luvulle saakka jatkuneeseen asutukseen.
Muinaisjäännösalueella olevat kaskiröykkiöt saattavat olla muita jäännöksiä vanhempia.

Rasinperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maantien 66 varressa, noin 6-7 metäisyydellä tiestä, metsämaastossa sijaitsee kolme tervahautaa. Hautojen länsipuolella on valtaoja.
Pohjoisin tervahauta on halkaisijaltaan 14,5-15 m. Vallin leveys on 3,5 m ja korkeus metrin.
Edellsiestä nin 100 m etelään on toinen tervahauta. Se on pieni, matala ja halkaisijaltaan noin 8 m. Edellisestä noin 4 m etelään on kookas tervahauta. Sen vallin leveys on 5 m. Keskellä oleva kuopanne on laajuudeltaan 6-7 m.

Pajula (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kaksi viljelyröykkiötä, joista eteläisempi sijaitsee peruskarttaan merkityn metsäpolun ja vanhan, nykyisin koivikkoa kasvavan pellon välissä, noin 90 m itäkaakkoon Työlänojan itärannasta, ja noin 600 m Viljakkalantien ja Pajulanraitin risteyksestä lounaaseen. Pohjoisempi röykkiö sijaitsee eteläisestä noin 50 m luoteeseen. Vanha pelto rajautuu pohjoisessa ja lännessä Työlänojaan, etelässä polkuun ja idässä kuusimetsään.
Isompi, eteläinen röykkiö on suurista (läpimitoiltaan n. 0,51
m), luonnonmuovaamista kivistä koottu pitkulainen, kaakkoissuuntainen
kivimuodostelma, joka on kasattu vanhan pellon eteläreunaan, pellon ja metsätien väliin. Röykkiö on varsin kattavasti matalan kasvillisuuden
peittämä, mutta kokonsa vuoksi erottuu selvästi. Kooltaan se on n. 18 m x 4 m x 1 m.
Pohjoinen röykkiö on kasattu pienelle, kuusta kasvavalle vanhalle peltosaarekkeelle
pellon keskelle. Se koostuu suurehkoista, luonnonmuovaamista kivistä,
ja on muodoltaan pyöreähkö, kooltaan noin 3 m x 2 m x 0,5 m.
Pelto on merkitty isojakokarttaan (1819-27), sekä vuoden 1847 Ylöjärven pitäjänkarttaan. Vuoden 1931 Suomen taloudellisessa kartassa sitä ei enää näy, joten pelto on hylätty mahdollisesti 1800-luvun
lopulla tai 1900-luvun alussa. Kohde on nimetty lähimmän tilan mukaan, joka Suomen taloudellisessa kartassa (1931) on nimeltään Pajula.

Hietasmäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee nykyisen Hietasmäen asuinalueen keskellä, Nurmen talon pihapiirin tuntumassa sähkölinjan alla, Takamaantien ja Jyvätien risteyksestä noin 50 m itäkaakkoon. Ympäristö on melko tiiviisti rakennettua pientaloaluetta, mutta sähkölinjan alla pajukkoa kasvavaa pusikkoa.
Kylänrajamerkki koostuu kivenlohkareista, jotka on kasattu pieneksi
röykkiöksi, josta törröttää kaksi suurempaa ja yksi pienempi pystykivi, suurin näistä röykkiön keskellä. Suurimman kiven kaakkoissivulla on näkyvissä hakkaus ”10”. Rajapyykin päälle on kasattu jonkin verran erilaista rautaja
puujätettä, ja viereisen Nurmen talon pihaaita kulkee kaakkoluode
–suuntaisesti sen päältä. Kooltaan rajamerkki on noin 2 m x 2 m x 1 m.
Rajapyykki on merkitty isojakokarttaan (181927) ja vuoden 1847 Ylöjärven pitäjänkarttaan.

Parkkuu Alamylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ylöjärven (Kurun) Parkkuun Alamylly sijaitsee Jakamajärvestä Näsijärveen laskevan kosken alajuoksulla Näsijärven rannalla. Paikalla on ollut myllytoimintaa 1500-luvulta alkaen. Nykyisin kosken pohjoisrannalla on myllyn ja saharakennus. Vanhin
myllynpaikka on todennäköisesti sijainnut kosken etelärannalla.

Parkkuu Ylämylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Näsijärven ja Jakamajärven välisen kannaksen lounaisrannalla. Ylisen Parkkuukosken mylly sijaitsee puolikilometriä Alisen kosken myllystä ylävirtaan eli lounaaseen. Myllyn kohdalla vesi virtaa kohti luoteessa sijaitsevaa Näsijärveä. Mylly sijaitsee kosken itärannalla kesämökkinä toimivan rakennuksen pihapiirissä. Kosken länsiranta on rehevän kasvillisuuden peitossa. Myllyrakennuksen itäpuolella kohoaa jyrkkä kallio.
Ylämylly oli viiden talon yhteinen lahkomylly. Myllyoikeuden omistajia ovat vieläkin
Kastari, Ristaniemi, Laurila, Taipale ja Tienari. Tienarin jakautumisen jälkeen
kuudentena osallisena on Leijun tila. Parkkuunkosken ylinen mylly on nykyiselle
paikalleen merkittynä 1700-luvulla laaditussa kartassa.

Olkitaipale (Welkilefwelä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Olkitaipale on 1500-luvun puolivälissä perustettu kylä. Kylän rajaus on tehty vuonna 1791 laaditun isojaon kartan perusteella. Tonttimaa on asuttu.

Kapeenniemen kivilouhokset (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kapeenniemen alueella on eri-ikäisiä kivenlouhinnan jäännöksiä laajalla alueella. Jäännökset muodostuvat louhintapaikoista, erilaisista louhintajätekivikasoista ja eri kokoisista kivipaasista ja lohkarekivistä sekä mahdollisesta myllynkiven teelmästä.
Jäännöksiä on niemen pohjoiskärjessä sekä kaakkois- ja länsiosassa. Louhintaan liittyneitä muodostelmia on järveen laskevilla rinteillä ja osa niistä ulottuu Näsijärven rantaan. Eteläisimmät louhinnan jäännökset ovat irrallisia kivilohkareita, joista osassa oli havaittavissa porausjälkiä. Niemi on myös luontaisesti kivikkoinen ja alueella on luontaisia pyöreäsivuisia lohkareita louhittujen lisäksi paikoin jopa samalla alueella.
Niemen pohjoispäässä sekä koillis- ja itäosassa sijaitsevien kesämökkien pihoissa jäännökset ovat lähes puuttomassa maastossa. Kalliopinta on osaksi esillä, osaksi maapohja on sammalpeitteinen. Muualla niemessä louhintajäännökset ovat harvahkossa havumetsämaastossa, sammal- ja jäkäläpeitteisinä.

Viisajärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajakivi sijaitsee Viisajärven lounaisrannalla, jyrkän kallion laella, rannasta noin 1020 metriä länteen, havumetsää kasvavassa rinteessä, Viialan talosta noin 380 m lounaaseen.
Kylänrajamerkki on merkitty 1800luvun alun isojakokarttaan ja vuoden 1847 pitäjänkarttaan, sekä nykyiseen peruskarttaan (1993), josta se paikannettiin. Rajamerkki on kivenlohkareista suurehkon laakakiven päälle ja ympärille kasattu pieni, pyöreähkö röykkiö. Laakakiven pinnassa näkyvissä mahdollisesti ihmisen tekemä pitkittäinen uurros, jonka keskivaiheilla on pieni kuoppa.
Kohde on kooltaan n. 1 m x 1 m x 1 m.
Tarkkuusinventoinnissa vuonna 2022 kohteen todettiin olevan samassa kunnossa kuin vuoden 2010 inventointikertomuksessa. Kohteen koordinaattitietoja korjattiin ja sille annettiin rajaus. Kohteen läheltä havaittiin myös kehämäinen latomus, joka saattaa olla jakokuntien välinen rajapiste, mutta todennäköisesti kyseessä on ajoitukseltaan nuori nuotionpaikka.

Nikkari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee vanhasta kirkonpaikasta 140 m länteen, tien 2592 eteläpuolella. Paikka on etelään viettävää peltoa, jota on viljelty viimeistään 1700-luvun lopulta lähtien, mutta mahdollisesti jopa jo 1500- ja 1600-luvuilla. Hiekkamaasta on löydetty kvartsi- ja pii-iskoksia, kvartsiesine ja palanutta luuta sekä todettu säilynyttä kulttuurikerrosta.

Vestola 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pohjois-koilliseeen viettävässä kynnöspellossa. Paikalta on hiesu-/hietapellosta kvartsi-iskoksia ja kvartsiesine (KM 38590).

Frenckellin paperitehdas (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Paikka on Tammerkosken länsirannalla. Vuonna 2010 alueella paljastettiin Pirkanmaan maakuntamuseon toimesta Frenckellin paperitehtaaseen liittyvän teollisuuspihan jäännöksiä.
Kirjastonpuiston alueelta on löytynyt Frenckellin paperitehtaaseen (1783–1928) liittyviä rakenteita, kuten mm. kenttäkiveyksen ja kapearaiteisen rautatien osia. Vuoden 2014 inventointitulosten perusteella nimi muutettiin Frenckellin paperitehtaaksi. V. 2011 Tammerkosken ollessa kuivilla havaittiin koskenpohjassa lohkotuista kiviharkoista tehtyjä rakenteita, jotka voivat liittyä Frenckellin paperitehtaan toimintaan.
V. 2010 valvonnassa (S. Raninen) havaittu nurmikon alla Frenckellin koskisiiven (lumppusiipi ja hollanteri) seinää koskettavia maanalaisia betoni- ja harkkokivirakenteita. Havainnot tehtiin rakennusteknisissä koekuopissa, joiden ETRS-TM35FIN-keskikoordinaatit olivat noin x 327666 y 6822804 ja x 327658 y 6822818. Kyseiset rakenteet jatkuivat yli 2 metrin etäisyydelle koskisiiven seinälinjasta. Niihin tulee suhtautua kiinteinä muinaisjäännöksinä. Nämä rakenteet voivat liittyä Frenckellin paperitehtaan vesiruuheen, joka kulki jalkakäytävän kohdalla. Koskisiiven kohdalla on aiemmin sijainnut mm. paperitehtaan vanha valssihuone (1809 - 41), joka lienee työtynyt hieman nykyisen koskisiiven koillisseinästä koilliseen (Lyytinen 2001: 9, 10). On hyvin epävarmaa, onko siitä voinut säilyä jäännöksiä myöhemmän raskaan teollisuusrakentamisen jäljiltä.
V. 2010 valvonnassa Frenckellin koskisiipi -alakohteessa havaittiin myös nurmikon luoteispuolisen jalkakäytävän täyttömaakerrosten alla betonirakenteita resentin täyttömaan seassa. Nykyisen jalkakäytävän kohdalla oli kesäkuussa 1933 useita metrejä syvä kaivanto (valokuva: Tampereen museot 1006: 59, Siiri-tietokanta). Jalkakäytävän alla olevat rakenteet ovat tätä nuorempia. Ne ovat ehkä tuhoutuneet patomuurin uusimisessa v. 2011 - 12 eivätkä muutenkaan liene arkeologisesti merkittäviä. Jalkakäytävää ei ole perusteltua määritellä suoja-alueeksi.
Vuonna 2018 Kirjastonpuiston ja Keskustorin alueella suoritettiin maatutkaus, jonka perusteella erityisesti nykyisellä Keskustorilla ja siihen liittyvällä, Vanhan kirkon
länsipuolella sijaitsevalla pysäköintialueella on säilynyt kaupungin varhaisimpiin asemakaavavaiheisiin liittyviä kiinteitä rakenteita kuten katulinjauksia, mutta myös ensimmäistä, vuodelta 1779 peräisin olevaa asemakaavaa varhaisempia rakenteita. Alueen 1700-1900-lukujen rakennusvaiheisiin liittyviä ilmiöitä on havaittavissa myös Kirjastonpuiston alueella ja vanhan Kirjastotalon edustalla.

Partola (1000018821) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sorilanjoen ja Kantapartolantien varrella. Kylätontti sijaitsee asutulla metsäisellä alueella, jota ympäröivät pienet peltotilkut. Maasto viettää jyrkästi kohti Sorilanjokea ja pohjoista. Kylätontti sijaitsee rantatöyrään päällä.
Partolan kylään kuului vuonna 1500-luvun toisella puoliskolla kaksi tilaa; Partola ja
Holvasti. Partojen suku oli molempien tilojen omistaja. Partola oli alunperin osa Palon kylää, jonka tiloina Partola ja Holvasti mainitaan vuonna 1540. Vuonna 1558 Partola ja Holvasti erotettiin omaksi kyläkseen muista Palon kylän taloista eroavan sijaintinsa vuoksi. Ensimmäinen Partokaan liittyvä maininta on vuodelta 1476, jolloin Pietari Parto Palon Partolasta mainitaan lautamiehenä.
Kylä on merkitty skemaattisesti nykyisen Partolan tilan alueelle jo 1600-luvun
kartoissa, ja yksityiskohtaisempien 1700-luvun karttojen mukaan se on sijainnut
samalla alueella kuin nykyinen Partolan tilakeskus.
Nykyään kylätontilla sijaitsee 1940-luvulla rakennetut päärakennus, täystiilinen
navetta sekä aitta, sauna ja varastorakennus. Rakennuksista ainoastaan aitta, sauna ja varastorakennus on perustettu nurkkakiville. Päärakennuksen ja navetan perusta on betoninen. Navetan itälänsisuuntainen siipi seisoo kuitenkin nurkkakivillä. Kylätontin alue on pääasiassa hoidettua nurmella olevaa pihaaluetta istutuksineen ja kasvimaineen. Kylätontin pohjoisluodeosassa kasvaa sekametsää. Metsikössä sijaitsee leikkimökki. Kylätontti rajautuu pohjoisessa topografialtaan jyrkkään Sorilanjokeen viettävään rinteeseen.

Nurmi (1000008706) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuninkaan kartaston kartassa 270 Nurmen kylä on merkitty nykyisen Kangas-Mikkolan alueelle Juoponlahden pohjoisrannalle. Karttaan merkityllä paikalla on hehtaarin alueella ainakin kolme kivirakennetta sekä kaksi maakuoppaa, jotka liittynevät paikalla sijainneisiin rakennuksiin.
Rakenne 1 on nykyisen pellon keskellä sijaitseva 2 x 2 m kokoinen kiviröykkiö. Rakenne 2 on 4 x 4 m kokoinen kivijalka. Rakenne 3 on 3 x 3 m kokoinen ja 0,5 m korkuinen kiviröykkiö.
Vuoden 2010 inventointikertomuksen mukaan Nurmin kylässä oli vuonna 1540 seitsemän tilaa: Juopo, Kovapää, Kokki, Ketara, Mikkola, Nattari ja Nivari eli Antila. Nivala yhdistettiin Ketaraan jo 1570-luvulla.
Ensimmäinen Nurmin kylää koskeva maininta lienee vuodelta 1514, jolloin Hyhkyssä
pidetyillä laamanninkäräjillä lautamiehenä toimi muun muassa Niilo Olavinpoika, joka todennäköisesti oli Nurmen kylän Juopon isäntä.
Nykyään Nurmin kylätontin alueella sijaitsee kolme asuttua rakennusta: Läntisin näistä on Saarenkanta eli Vanha Kokki. Sen vieressä idässä sijaitsee Aitolahden työväentalo. Saarenkanta eli Vanha Kokki on yksi kylän kantatiloista. Kesäasuntona toimiva rakennus on rakennettu työväen asuinrakennukseksi vuonna 1797.
Saarenkannan tilan länsipuolisella mäellä on useita kivisiä rakenteita ja maakuoppia. Nämä rakenteet on havaittu jo aiemmin vuoden 2006 inventoinnissa ja mainitaan edellä.

Laalahti (Laialax) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Aitoniementien pohjoispuolella, Laalahden tilan mailla, 170 metrin päässä Näsijärven Laalahden rannasta.
Laalahden kylässä tiedetään vuoden 1540 maakirjan mukaan olleen kaksi tilaa,
joiden molempien isännät olivat seppiä. Taloista toinen liitettiin Laalahden kantatilaan 1600-luvun alkupuolella. Laalahti on myös entinen ratsumiestila ja myöhemmin rustholli. Olof Rehnströmin vuonna 1764 laatimassa kartassa esiintyy Laalahdessa kolme rakennusta Hirviniemeen vievän tien pohjoispuolella.
Kylätontin alueella, Aitoniementien pohjoispuolella, sijaitsee nykyään kaksi
rakennusta: uudehko 1900-luvun loppupuolella rakennettu tallirakennus sekä
ainakin jo vuonna 1917 käytössä ollut, nurkkakiville perustettu luhtiaitta. Alue on
muuten rakentamatonta, mutta sen poikki kulkee etelästä pohjoiseen soratie. Alue
uuden tallirakennuksen kohdalla ja eteläpuolella lienee maastotarkastuksen
havaintojen perusteella epäotollista säilyneitä kulttuurikerroksia ajatellen, mutta
soratien itäpuolisella alueella kulttuurikerrosten säilyminen on mahdollista. Kiinteä
muinaisjäännös sijaitsee kylätontin alueen itäosassa, jossa nykyään on luhtiaitta,
hevoshakaa sekä maatilan talouspihaa.

Sorila (Sorrila) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee nykyisessä Sorilan kylässä Kaitavedentien (tie 338) ja Pulesjärven-tien risteyksen kaakkoispuolella, noin 200 metriä luoteeseen Sorilanlammista.
Sorilan kylässä oli vuonna 1540 kuusi tilaa. Sorri eli Marttila, Korpi ja Juudas eli
Peukunen jäivät pysyviksi kantatiloiksi. Toinen Juudas hävisi hyvin pian, Pekan tila
yhdistettiin toisiin 1500-luvun lopulla ja toinen Sorri yhdistettiin 1630-luvulla
Kulkkaan kantatilaan. Kylän tiloista toimii yhä vanhalla kylätontilla Kulkas,
joskin Korpi ja Marttila esiintyvät vielä peruskartan nimistössä ja niiden autioituneita
rakennuksia sijaitsee kylätontilla. Peukusen tontilla, joka sijaitsee hieman erillään
muusta tonttimaasta, asutaan yhä ja tämän osan kylänpaikkaa katsotaan olevan
tuhoutunut.
Ensimmäinen maininta koskien Sorilan kylää on mahdollisesti jo vuodelta 1433.
Varmasti Sorilan kylään viitataan kuitenkin eräsijojen omistuksesta kertovassa eräluettelossa 1440-luvulta.
Luettelossa mainitaan Olavi Sorri Sorilan kylästä. Kylätontilla sijaitseva Kulkkaan tila on ollut 1600-luvulla ratsumiestila ja 1700-luvulta lähtien Järvensivun rusthollin augmentti. Kylätontilla nykyään sijaitseva rakennuskanta on pääasiassa peräisin 1800luvulta tai tätä vanhemmalta ajalta ja ne on perustettu joko kiviharkoille tai nurkkakivien varaan. Kulkkaan kaksikerroksisesta päärakennuksesta kertoo tilan perimätieto, että se olisi 1500-1600-luvulta. Rakennusta on jatkettu vuonna 1886. Kyläntontin itäosassa, Korven päärakennuksen edessä, on nykyään hiekkainen ratsastuskenttä. Kenttä ei vaikuta kovinkaan syvään perustetulta. Kylätontin itäosassa on aikanaan sijainnut Marttilan tila päärakennuksineen. Marttilan päärakennus on siirretty Aitolahteen nykyisen Tiikon tilan maille. Kylätontin itäosassa sijaitsee lisäksi tiilinen navettarakennus. Tämä osa kylätonttia on lähes umpeen kasvanutta pusikkoa. Navetan pohjoispuolella on sijainnut rakennus, joka on informantin mukaan palanut 1960-luvulla.
Kylätontin pohjoisosa on tuhoutunut Pulesjärventien ja Kulkkaan tilakeskuksen
pohjoisosan rakennuskannan vaikutuksesta. Tien lisäksi maakerroksia tuhoavia
elementtejä ovat tilakeskuksen pohjoisosan uudehko piharakennus, uudehko betoninen maantasainen siilo sekä näiden läheisyydessä sijaitseva asfaltoitu koneiden säilytysalue/tie. Pulesjärventien pohjoispuolella on säilynyt pieni kappale kylätonttia Lumokorventien ja Pulesjärventien risteyksen luoteispuolella olevalla pellolla ja pienellä pusikoituneella alueella.

Holvasti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee etelästä Sorilanjokeen virtaavan puron varrella, Holvastin tilan päärakennuksesta noin 80 metriä pohjoiskoilliseen. Maasto kohteen ympäristössä on sekametsää. Maasto viettää kohteen eteläpuolella loivasti kohti Sorilanjokea, mutta kohteen pohjoispuolella rinne jyrkkenee muodostaen töyrään ja ominaisuuksiltaan hyvän myllynrattaanpaikan, jolta puron vesi syöksyy nopeammin kohti jokea.
Kohde on vanha historiallinen Partolan, Sorilan ja Nurmen kylien myllynpaikka.
Myllynpaikka on merkitty Partolan kylän isojakokarttaan.
Nykyään myllynpaikka erottuu yhä selvästi maastosta myllynpaikalle otollisen
topografisen luonteensa ja paikalla olevien jäännösten vuoksi. Myllyyn
liittyvät ja näkyvissä olevat jäännökset, puron jyrkimpään kohtaan poikittain asetettu hirsi ja puron länsilaidan hirsine tuki, lienevät verrattain nuoria, mahdollisesti 1800-luvulta.

Palo (Pahlo) Rentto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sorilanjoen pohjoispuolella. Kylätonttia on jäljellä Palonkyläntien pohjoispuolella (Palonkyläntie 88) pienellä kumpareella ja sen kaakkoispuolisella peltoaukealla. Kumpareella kasvaa pieniä puita, pensaita ja heinää.
Palon kylässä oli vuonna 1540 seitsemän taloa: Utukka, Hempura eli Rahola, Rekola eli Sälli, Rentto, Niilo Raholan tila, Holvasti ja Partola. Näistä Holvastista ja Partolasta muodostettiin vuonna 1558 oma kylänsä, koska talot sijaitsivat niin kaukana muista kylän taloista. Rentto puolestaan liitettiin 1680-luvulla Rekolaan ja Niilo Raholan tila hävisi jo 1550-luvulla.
Ensimmäinen maininta Palon kylään liittyen on vuodelta 1433, jolloin lautamiesten luettelossa mainitaan Juho Parto Palon kylän Partolan talosta.

Myllymoisio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Palonkyläntie pohjoispuolella (Palonkyläntie 21), Myllylammesta Sorilanjokeen virtaavaan puroon yhtyvän pienemmän, Peurantajärvestä virtaavan ja kesäisin kuivan purouoman varrella. Maasto kohteen ympäristössä viettää voimakkaasti kohti etelää ja etelälounasta eli Sorilanjokea. Purouoma kulkee asutun talon itä- ja kaakkoispuolella olevassa ympäristöään matalammalla olevassa, osin jyrkkäseinämäisessä notkelmassa. Purouoma haarautuu kahteen yhtä leveään osaan lähellä Palonkylätietä.
Peurantajärvestä laskevassa ojassa sijaitseva mylly esiintyy niin Rehnströmin
vuonna 1763 laatimalla kartalla kuin Öhmannin vuonna 1854 laatimalla
kartalla. Nykyään isojakokartan mukaan asemoidulla myllynpaikalla on
topografialtaan myllynpaikaksi oivallinen, jyrkähkösti eteläkaakkoon viettävä, kesäisin kuiva purouoma. Uomassa, joka lähempänä Palonkyläntietä haarautuu kahteen osaan, on muutamia tasaisempia kohtia, jotka luonteeltaan sopisivat hyvin
myllynrattaan paikaksi.
Yläjuoksulla, asemoidusta myllynpaikasta noin 15 metriä pohjoiskoilliseen on
läntisemmän purouoman poikki ladottu kivistä noin 0,4 metriä korkea ja metrin
levyinen patovalli. Tästä vielä noin 1015 metrin päässä sijaitsee toinen
kivinen patovalli, edellistä massiivisempi. Se kulkee koko purouoman poikki
(uoma haarautuu kahteen osaan vasta tämän vallin jälkeen) ollen korkeudeltaan
puolisen metriä ja leveydeltään metrin. Patovallissa on useampi kivikerta ja sen kivet ovat halkaisijaltaan 20 40 cm.

Messukylä-Ruovesi Nurmi 1 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Tie sijaitsee metsäalueella valtatie 9:n pohjoispuolella ja Kaitavedentien (tie 338) länsipuolella. Matkaa valtatie 9:lle on kohteelta noin 230 metriä ja Kaitavedentielle noin 50 metriä lyhimmillään. Maasto kohteen ympäristössä on sekametsää. Paikoin kohteenvierustalla on näkyvissä avokalliota.
Messukylä-Ruovesi tielinja esiintyy ensimmäisen kerran kartalla 1600-luvun Kangasalaa, Lempäälää, Vesilahtea, Pirkkalaa ja Messukylää kuvaavassa pitäjänkartassa. Tie kulkee Messukylän kirkolta Nurmin ja Sorilan kylien halki pohjoiseen seuraillen Näsijärven rantaa läpi Kämmeniemen ja Teiskon päätyen Ruoveden pitäjän rajalle. Tie on merkitty niin Kuninkaan kartaston kuin Kuninkaan Tiekartastonkin aluetta kuvaaviin karttoihin. Messukylä Ruovesi tielinja on ollut kaksi pitäjää (Messukylä ja Ruovesi) yhdistävä kulkuväylä, jonka varrelle syntyi myös Teiskon kappeli. Kappelin synty ajoittuu todennäköisesti vuoteen 1636. Tie on kulkenut suurin piirtein samalla sijallaan aina 1960-luvulle saakka, jolloin Kaitavedentietä (tie 338) uudistettiin ja tielinjausta muutettiin paikoin jopa useita kymmeniä metrejä Nurmen ja Sorilan kylien alueella. Messukylä Ruovesi tielinjan inventointialueella sijaitsevat ja kiinteiksi muinaisjäännöksiksi katsotut kohdat on nimetty kohdenimillä Messukylä Ruovesi Nurmi 1-3 ja Messukylä Ruovesi Sorila 1-3.
Tielinja on asemoitu nykyiselle peruskartalle Nurmin ja Sorilan kylien isojakokarttoja
(Lilius 1792; Rehnström 1764) käyttäen. Nurmi 1 alueella kulkee tänäkin päivänä metsässä polku Asemoitu tielinja kulkee joitakin kymmeniä metrejä lounaammassa kuin mitä maastossa havaittu polku. Vuodelta 1946 olevassa ilmavalokuvassa tielinja näkyy yhä selvästi käytössä olevana peltotienä. Paikoin tielinjan, nykyisen polun, varrella on nähtävissä kiviröykkiöitä, jotka ovat mahdollisesti syntyneet kootessa tieltä raivattuja kiviä röykkiöiksi tielinjan sivuun.

Messukylä-Ruovesi Nurmi 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Tie sijaitsee Kaitavedentien ja Lintukalliontien risteyksessä ja risteyksen pohjoispuolella, Kaitavedentien itäpuolella.
Kohde kulkee säilyneeltä osaltaan aivan tien itäpuolella olevan
kevyenliikenteenväylän tuntumassa. Kohteen päällä kasvaa nuoria mäntyjä.
Messukylä-Ruovesi tielinja esiintyy ensimmäisen kerran kartalla 1600-luvun
Kangasalaa, Lempäälää, Vesilahtea, Pirkkalaa ja Messukylää kuvaavassa
pitäjänkartassa. Tie kulkee Messukylän kirkolta Nurmin ja Sorilan kylien halki
pohjoiseen seuraillen Näsijärven rantaa läpi Kämmeniemen ja Teiskon päätyen
Ruoveden pitäjän rajalle. Tie on merkitty niin Kuninkaan kartaston kuin Kuninkaan Tiekartastonkin aluetta kuvaaviin karttoihin. Messukylä-Ruovesi tielinja on ollut kaksi pitäjää (Messukylä ja Ruovesi) yhdistävä kulkuväylä, jonka varrelle syntyi myös Teiskon kappeli. Kappelin synty ajoittuu todennäköisesti vuoteen 1636. Tie
on kulkenut suurin piirtein samalla sijallaan aina 1960-luvulle saakka, jolloin
Kaitavedentietä (tie 338) uudistettiin ja tielinjausta muutettiin paikoin jopa useita
kymmeniä metrejä Nurmen ja Sorilan kylien alueella. Messukylä-Ruovesi tielinjan
inventointialueella sijaitsevat ja kiinteiksi muinaisjäännöksiksi katsotut kohdat on
nimetty kohdenimillä Messukylä-Ruovesi Nurmi 1-3 ja Messukylä Ruovesi Sorila 1-3.
Tielinja on asemoitu nykyiselle peruskartalle Nurmin ja Sorilan kylien isojakokarttoja
(Lilius 1792; Rehnström 1764) käyttäen. Kohde Messukylä-Ruovesi Nurmi 2 sijaitsee Kaitavedentien ja Lintukalliontien risteyksessä ja risteyksen pohjoispuolella. Kohde kulkee samansuuntaisena Kaitavedentie kanssa risteyksen pohjoispuolisella alueella noin 80 metrin matkalla. Risteyksessä ja sen eteläpuolinen alue katsottiin inventoinnissa tuhoutuneeksi.
Kaitavedentien ja Lintukalliontien risteyksen pohjoispuolisella alueella kulkee 1960-luvulla käytössä olleen tien linjaus. Tie on erotettavissa maastossa noin kolme metriä leveänä penkereenä, jonka molemmin puolin on ojat. Kaitavedentien itäpuolella kulkeva kevyenliikenteenväylä kulkee kohteen välittömässä läheisyydessä, sen itäpuolella. Osa vanhasta tielinjasta lienee tuhoutunut kevyenliikenteenväylää rakennettaessa. Muinaisjäännösalueen eteläpäässä tielinja ylittää pienen puron, jonka yli tie kulkee pientä betonista ja maapäällysteistä siltaa myöten. 1960-luvulla käytössä ollut ja sittemmin hylätty tielinja kulkee samalla kohtaa kuin Messukylä-Ruovesi tielinja isojakokartalla vuodelta 1792 (Lilius).

Messukylä-Ruovesi Nurmi 3 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kaitavedentien itäpuolella, omakoti- ja peltoalueella.
Messukylä-Ruovesi tielinja esiintyy ensimmäisen kerran kartalla 1600-luvun
Kangasalaa, Lempäälää, Vesilahtea, Pirkkalaa ja Messukylää kuvaavassa
pitäjänkartassa. Tie kulkee Messukylän kirkolta Nurmin ja Sorilan kylien halki
pohjoiseen seuraillen Näsijärven rantaa läpi Kämmeniemen ja Teiskon päätyen
Ruoveden pitäjän rajalle. Tie on merkitty niin Kuninkaan kartaston aluetta kuvaaviin karttoihin. Messukylä-Ruovesi tielinja on ollut kaksi pitäjää (Messukylä ja Ruovesi) yhdistävä kulkuväylä, jonka varrelle syntyi myös Teiskon kappeli. Kappelin synty ajoittuu todennäköisesti vuoteen 1636. Tie on kulkenut suurin piirtein samalla sijallaan aina 1960-luvulle saakka, jolloin Kaitavedentietä (tie 338) uudistettiin ja tielinjausta muutettiin paikoin jopa useita kymmeniä metrejä Nurmen ja Sorilan kylien alueella. Messukylä-Ruovesi tielinjan inventointialueella sijaitsevat ja kiinteiksi muinaisjäännöksiksi katsotut kohdat on nimetty kohdenimillä Messukylä -Ruovesi Nurmi 1-3 ja Messukylä Ruovesi Sorila 1-3.
Tielinja on asemoitu nykyiselle peruskartalle Nurmin ja Sorilan kylien isojakokarttoja
(Lilius 1792; Rehnström 1764) käyttäen.
Kohteen Messukylä-Ruovesi Nurmi 3 eteläisin osa kiinteästä muinaisjäännöksestä
kulkee aivan Kaitavedentien vieressä alueella, jossa sijaitsee rautakauppa
asfaltoituine pihaalueineen. Tämän osan muinaisjäännöksestä katsotaan
tuhoutuneen. Rautakaupan pohjoispuolella tielinja kulkee pellolla ja pienessä metsikössä ennen saapumistaan tiheään rakennetulle omakotialueelle. On mahdollista, että historiallisia tiekerroksia on säilynyt maan alla pelto- ja
metsäalueella. Sen sijaan tiheään rakennettu omakotialue varsin nuorine taloineen (vanhimmat noin 1950luvulta) ja muokattuine pihaalueineen lienee tuhonnut historialliseen tiehen liittyvät kulttuurikerrokset.
Omakotialueen pohjoispuolella historiallinen tielinja Messukylä-Ruovesi
kääntyy loivasti kohti luodetta ja kulkee peltoalueella sekä Kaitavedentien vieressä peltotien kohdalla. Vanhaa tieuraa on nähtävissä käytössä olevana peltotienä ja
metsittyneenä tienpohjana noin 90 metrin matkalla siinä osassa tielinjaa, joka kulkee pohjoisimpana Kaitavedentien itäpuolella. Tämän jälkeen tielinja ylittää nykyisen Kaitavedentien, kulkeakseen pätkän tien länsipuolella tiealueella sekä vasten pienen puron rantatöyrästä. Kaitavedentien länsipuolisen alueen katsotaan olevan tuhoutunut.

Messukylä-Ruovesi Sorila 1 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kaitavedentien itäpuolella, Sorilanlammin länsi-ja eteläpuolella, Kulkkaan tilan hakamaalla. Maasto viettää loivasti kohti Sorilanlammia nousten hieman ennen laskemistaan jälleen Sorilanjokeen. Maasto kohteen ympäristössä on nurmella olevaa hakamaata, jossa hevoset ja lehmät laiduntavat.
Messukylä-Ruovesi tielinja esiintyy ensimmäisen kerran kartalla 1600-luvun
Kangasalaa, Lempäälää, Vesilahtea, Pirkkalaa ja Messukylää kuvaavassa
pitäjänkartassa. Tie kulkee Messukylän kirkolta Nurmin ja Sorilan kylien halki
pohjoiseen seuraillen Näsijärven rantaa läpi Kämmeniemen ja Teiskon päätyen
Ruoveden pitäjän rajalle. Tie on merkitty niin Kuninkaan kartaston kuin Kuninkaan Tiekartastonkin aluetta kuvaaviin karttoihin. Messukylä-Ruovesi tielinja
on ollut kaksi pitäjää (Messukylä ja Ruovesi) yhdistävä kulkuväylä, jonka varrelle syntyi myös Teiskon kappeli. Kappelin synty ajoittuu todennäköisesti vuoteen 1636. Tie on kulkenut suurin piirtein samalla sijallaan aina 1960-luvulle
saakka, jolloin Kaitavedentietä (tie 338) uudistettiin ja tielinjausta muutettiin paikoin jopa useita kymmeniä metrejä Nurmen ja Sorilan kylien alueella. Messukylä -Ruovesi tielinjan inventointialueella sijaitsevat ja kiinteiksi muinaisjäännöksiksi katsotut kohdat on nimetty kohdenimillä Messukylä-Ruovesi
Nurmi 1-3 ja Messukylä Ruovesi Sorila 1-3.
(Lilius 1792; Rehnström 1764) käyttäen.
Messukylä-Ruovesi Sorila 1 tielinja kulkee etelästä pohjoiseen Sorilanjoen
pohjoispuolella ja Kaitavedentien itäpuolella pitkin Kulkkaan tilaan kuuluvia
laidunmaita. Kohteen pohjoisosassa historiallisen tielinjan kohdalla on käytössä oleva peltotie, kun eteläosa kohteesta erottuu maastossa painaumana lähes 80 metrin matkalla. Tielinjan keskiosassa ei tiestä ole maanpinnalle havaittavia
merkkejä. Tielinjan kohdalla on vielä vuonna 1966 kulkenut Kaitavedentie, jonka
linjausta sittemmin on muutettu lännemmäs.

Messukylä-Ruovesi Sorila 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sorilanjoen pohjoispuolella, Kaitavedentien ja Pulesjärventien risteyksestä noin 120 metriä pohjoisluoteeseen, omakotitalon pihamaalla. Kohteen ympäristö on talon puutarhaa, jossa kasvaa istutuksia muun muassa marjapensaita. Tielinja kulkee myös osin hoitamattomammalla tontin osalla.
Ruoveden pitäjän rajalle. Tie on merkitty niin Kuninkaan kartaston kuin Kuninkaan Tiekartastonkin aluetta kuvaaviin karttoihin. Messukylä-Ruovesi tielinja on ollut kaksi pitäjää (Messukylä ja Ruovesi) yhdistävä kulkuväylä, jonka varrelle syntyi myös Teiskon kappeli. Kappelin synty ajoittuu todennäköisesti vuoteen 1636. Tie
on kulkenut suurin piirtein samalla sijallaan aina 1960-luvulle saakka, jolloin
Kaitavedentietä (tie 338) uudistettiin ja tielinjausta muutettiin paikoin jopa useita
kymmeniä metrejä Nurmen ja Sorilan kylien alueella. Messukylä-Ruovesi
tielinjan inventointialueella sijaitsevat ja kiinteiksi muinaisjäännöksiksi katsotut kohdat on nimetty kohdenimillä Messukylä Ruovesi Nurmi 1-3 ja Messukylä Ruovesi
Sorila 1-3.
(Lilius 1792; Rehnström 1764) käyttäen. Kohde Messukylä-Ruovesi
Sorila 2 näkyy osittain yhä käytössä olevana omakotitalon
pihasta puutarhaan johtavana tienä. Tie johtaa Kaitavedentien ja Pulesjärventien risteyksen pohjoispuolella olevan mäen päällä sijaitsevan omakotitalon edestä luoteeseen. Tie varrella on muutamia asuinrakennuksia, jotka eivät ilmeisesti ole ympärivuotisessa käytössä. Tie päättyy puutarhaan, jossa kasvaa muun muassa marjapensaita. Tielinja kulkee puutarhan läpi kohti tontin hoitamattomampaa osaa ja Kaitavedentietä.

Messukylä-Ruovesi Sorila 3 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Tie sijaitsee Kaitavedentienitäpuolella, noin 500 metriä luoteeseen Kaitavedentien ja Pulesjärventien risteyksestä. Maasto kohteen ympäristössä on tienvierustan sekametsää.
Messukylä-Ruovesi tielinja
esiintyy ensimmäisen kerran kartalla 1600-luvun Kangasalaa, Lempäälää, Vesilahtea, Pirkkalaa ja Messukylää kuvaavassa
Ruoveden pitäjän rajalle. Tie on merkitty niin Kuninkaan kartaston kuin Kuninkaan Tiekartastonkin aluetta kuvaaviin karttoihin. Messukylä-Ruovesi tielinja
on ollut kaksi pitäjää (Messukylä ja Ruovesi) yhdistävä kulkuväylä, jonka varrelle syntyi myös Teiskon kappeli. Kappelin synty ajoittuu todennäköisesti vuoteen 1636. Tie on kulkenut suurin piirtein samalla sijallaan aina 1960-luvulle
saakka, jolloin Kaitavedentietä (tie 338) uudistettiin ja tielinjausta muutettiin paikoin jopa useita kymmeniä metrejä Nurmen ja Sorilan kylien alueella. Messukylä -Ruovesi tielinjan inventointialueella sijaitsevat ja kiinteiksi muinaisjäännöksiksi katsotut kohdat on nimetty kohdenimillä Messukylä Ruovesi
Nurmi 1-3 ja Messukylä Ruovesi Sorila 1-3.
(Lilius 1792; Rehnström 1764) käyttäen. Kohde Messukylä-Ruovesi Sorila 3:n historiallinen tielinja näkyy nykyään maastossa peltotienä noin 70 metrin matkalla. Tielinjan pohjoispää yhdistyy yhä käytössä olevaan hiekkatiehen (Kiviojantie), joka kulkee niin ikään historiallisen Messukylä-Ruovesitien linjauksella.

Rautakautinen; Asuinpaikka sijaitsee tien 3071 kaakkoispuolella, pellolla, kaakkoon viettävän peltorinteen yläosassa. Rautakautiseen asuinpaikkaan liittyvät löydöt, saviastianpalat ja palanut savi (savitiiviste) kerättiin kynnöspellosta.

Rautakautinen; Asuinpaikka sijaitsee tien 3071 kaakkoispuolella, loivan peltorinteen alaosassa. Rautakautiseen asuinpaikkaa liittyvät löydöt, saviastianpalat, savitiiviste, rautakuona ja kvartsi, kerättiin kynnöspellosta rajatulta alueelta.
Syksyllä 2020 löydettiin pellosta, asuinpaikkaan viittaavista havainnoista noin 90 m koilliseen, metallinetsinnässä useita rautakautisia metallilöytöjä mm. rautakauden lopulle ajoittuva hopeasormus, punnus sekä palmettikuvioinen hela.

Pitkäsuo (1000018894) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sarkkilanjärven pohjoispäästä 3,8 km itään, pienestä Alainen-järvestä 900 m länsi-lounaaseen, Rikunvainion talosta 200 m etelään, purolaakson länsireunalla, kohdalla mistä Pitkäsuo haarautuu luoteeseen ja etelään ja purolaakso pohjoiseen, metsätieuran etelä-itäpuolella.
Paikalla oli inventointiajankohtana suhteellisen tuore metsänlaikutus varsin laajalla
alueella, laikkuja parin - kolmen metrin välein, ja niissä kivennäismaa paljaana.
Kolmesta vierekkäisestä laikusta löydettiin pintapoiminnalla keramiikkaa
ja lisäksi yhdestä kohdasta hieman palanutta luuta. Kvartsi-iskoksia yms. ei havaittu. Löydöt ja paikan sijainti viittaavat nuorakeraamiseen
asuinpaikkaan. Paikka on kivinen ja lohkareinen, päivänpaisteinen tasanne
loivahkon mäkirinteen juuressa. Maalaji on hiekkamoreeni. Alempana mäkeä kiertää vähävetinen puro. Paikan rajaus on epäselvä.

Turtola (Messukylä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Messukylä ("Messakyla", "Messukyle", "Messoby" tai "Messuby") mainitaan arkistolähteissä vuodesta 1439 alkaen. Vuoden 1540 maakirjan mukaan siihen kuului 26 taloa. Kylän päätontti eli kyläkeskus on paikannettu Olof Mörtin v. 1693 laatiman kartan perusteella, jonka mukaan tonttimaalla sijaitsi 15 taloa. Noin 200 m etelään sijaitsi toinen, pienempi tonttimaa, jolla oli 1600-luvun lopussa kolme taloa. Suvannon (1988: 206-207) mukaan kylä on sijainnut samalla paikalla jo keskiajalla.
Kylätontti on pääosin autioitunut. Sen SW-osassa sijaitsee kuitenkin yhä yksi kylän kantatiloista, Penttilä. Sen NW-puolella, kylätontin W-reunalla on kolme pienialaista pientalotonttia. Näiden talojen itäpuolella, Penttilän pihapiirin N-puolella on mäntyvaltaista metsää kasvava mäki. Sen itäpuolella oleva kylätontin keskiosa on pientä ulkorakennusta lukuun ottamatta rakentamatonta ja melko tasaista (tontin 12 itäreuna sekä tontit nro 18 ja 19). Tontilla 19 sijaitsee puutarhamyymälä kasvihuoneineen. Kylätontin SE-osassa, Säälänkadun itä- ja Sotilaankadun eteläpuolella on rakentamatonta viheraluetta. Tonttien 12 ja 18 N-puolella kulkee W-E-suuntaisesti Kokinmäenkatu, joka liittyy idässä Säälänkatuun. Kokinmäenkadun linjaus noudattaa jo v. 1693 kartassa olevaa tielinjaa. Sotilaankadun ja Kokinmäenkadun välissä on viheralue. Kylätontin NE-osaan on rakennettu moderneja, 2-kerroksisia asuinrakennuksia. Alueen NE-kulmassa on kuitenkin myös rakentamatonta aluetta. Kylätontin keskiosassa oleva tontti (os. Kokinmäenkatu 1) on peruskartan ja ilmakuvan perusteella ollut rakentamaton viimeistään 1950-luvulta lähtien. Ainakin osa alueesta on merkitty autioituneeksi jo v. 1693 karttaan (tontti nro 56). Messukylässä oli siihen aikaan jo neljä autioitunutta talotonttia.
Vuoden 1946 ilmakuvassa tontin 837-53-5415-18 NE-osassa näkyvä rakennus kuului todennäköisesti pääosin tontin NE-puolella sijainneeseen tilakeskukseen. V. 1956 ilmakuvassa ko. rakennuksen kohdalla ja sen S-puolella on rakentamatonta joutomaata, muuten alue on peltoa. 1950-luvun peruskartassa koko tontti on peltoa. Viime vuosina tontilla nro 18 on varastoitu multaa.
Vuoden 2019 kaivauksissa Kokinmäenkatu 9 tontilta peltokerroksen alla todettiin kaksi talonpaikkaa, kivetty kellari, useita kuoppajäännöksiä, kiveys, nokimaa-alue, sekä 1900-luvun liiterirakennuksen pohja.
Arkeologisista jäännöksistä merkittävimpinä voidaan pitää löytyneitä talonpaikkoja. Eteläisen talonpohjan uuniin liittyvästä puurakenteesta tehty radiohiiliajoitus osuu vuosien 1390-1450 AD välille. Esinelöydöt ajoittuvat 1600-1700-luvuille. Pohjoisen talonpaikan jäännösten yhteydestä löydettiin kaksi rahaa, 1500-luvun lopusta ja vuodelta 1743. Paikalla sijainneen kiviseinäisen maakellarin lattiakerroksesta löytyneestä puuhiilestä tehty c14-ajoitus sijoittuu vuosille 1030-1210 AD. Ajoitettu hiili lienee peräisin kellaria vanhemmasta kuopasta, jota oli hyödynnetty rakennettaessa.

Kirkkokangas (1000019146) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kirkkokangas sijaitsee Vilppulan kirkon luoteispuolella ja sitä ympäröivät etelä- ja länsipuolella vesistöt. Kangasta kiertävät varikon vanhat aidat. Juoksuhaudat ovat lähestulkoon kadonneet kasvillisuuden sekaan. Niiden tarkkaa sijaintia ja lukumäärää on vaikea määritellä. Merkityn sijainnin lisäksi rakenteita on Kirkkokankaan länsiosissa. Juoksuhaudat liittyvät todennäköisesti vuoden 1918 tapahtumiin, jolloin valkoiset pitivät hallussaan Vilppula–Ruovesi maantietä. Helmikuun 7. punaiset yrittivät päästä Kirkkosalmen yli ja pääsivätkin pohjoispuolisille rantapenkoille, mutta valkoiset saivat kuitenkin lopulta voiton.
Kirkkokankaalla tapahtunut myöhempi puolustusvoimien toiminta (Vilppulan varikko) vaikeuttaa kansalaissodan rakenteiden erottamista nuoremmista. Todennäköisesti Kirkkokankaan koillisosissa sijaitsevat poterot liittyvät nuorempaan toimintaan.

Sarkkila (1000019274) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kahden talon (Isotalo ja Sarkki) kylänpaikka sijaitsee Ikaalisten keskustasta runsaat 2 km kaakkoon, maantien 13139 varrella, sen pohjoispuolella ja Sarkkilanjärvestä noin 270 m pohjoiseen. Kylä mainitaan vuoden 1540 asutuksen yleisluettelossa. Isotalo on autioitunut joskus 1840-luvun jälkeen, ja autioitunut osa kylästä on pusikoitunutta metsää. Osa talotontista on ollut viljelyksessä, ja sen kuoteisreunalla on epämääräinen kivikasa (halk. noin 2 m). Todennäköisesti kyseessä on raivausröykkiö. Autioituneessa osassa on jäljellä muinaisjäännöstä, mutta itäosa (Sarkki) on rakennettuna ja hoidettuna pihamaana on pidettävä tuhoutuneena. Muinaisjäännösrajaus perustuu vuoden 2011 koekaivaukseen, eikä vuoden 2012 koekaivuksen tulos aiheuttanut siihen muutoksia.

Sääksjärven kipinäaidat (Kulkuväylät)
Historiallinen; Hämeenlinna - Tampere rata valmistui vuonna 1876, ja sitä oikaistiin 1950-luvun jälkeen lännemäksi Sääksjärven kohdalla. Radan reunalla olleista kivisistä kipinäaidoista on jäljellä kaksi pätkää urheilukentän itäpuolella. Vanhan ratapohjan kohdasta on muodostunut kevyen liikenteenväylä.
Kipinäaidassa havaittiin neljä eri ladontatapaa, lisäksi erotettiin aidan ulkopuolelle ilmeisesti myöhemmin ladottuja isoja kiviä.
Saadun palautteen perusteella kipinäaita on saattanut vaurioitua viereisen päivittäitavarakaupan rakennustöiden yhteydessä.

Pärrinkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pärrinkoski sijaitsee Peltolammin luonnonsuojelu- ja virkistysalueella, tosin junanrata eristää sen niistä. Se on nykyisin luonnontilainen koski Peltolammilta Pyhäjärveen laskevassa Myllyojassa, ja sen yläputouksen pudotus on 12 ja alaputouksen 5 m. Kosken lounaispuolella kohoaa Myllyvuori, jonka rinteellä on kuusikkoa, radan varressa pensaikkoa ja heinikkoa.
Vanhin tieto paikasta on Turun tuomiokirkon Mustassa kirjassa, jossa Ylä-Satakunnan erämaista mainitaan yhden miehenosan suuruinen Peltolampi vuoden 1450 tienoilla. Se oli eräsija eli yksityinen maanvaltaus metsästystä ja kalastusta varten. Myöhemmin puhutaan Peltolamminsarasta ja -niityistä, ja varhaisin maininta Tammerkosken kylän mailla sijainneesta myllystä on vuodelta 1585. On kuitenkin mahdollista, että mylly on 1500-lukua vanhempi, koska Pärrinkoski oli alueen parhaita myllykoskia. Vielä 1900-luvun alussa kosken alaosassa sijaitsi pärehöylä ja yläosassa mylly. Nykyään maanpinnalle näkyvät rakenteet ovat peräisin oletettavasti 1800-luvun toiminnasta, pääosin myllyrakenteet sijaitsevat koskessa ja kosken pohjoisrannalla.

Putaankosken mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Voimalan pohjoispuolella, kosken kolmesta uomasta pohjoisimman (läntisimmän) koillisosassa havaittiin kivirakenteita jotka voivat liittyä vanhoihin, voimalaa edeltäviin myllyihin.
Koskeen tiedetään perustetun myllyn 1620 luvulla, pian koskialueen syntymisen jälkeen ja 1700-luvun kirjallisissa lähteissä mylly mainitaan. Vuoden 1815 isojaon toimituskartalla koskessa on yksi mylly, mutta 1840-luvun pitäjänkartalla myllyä ei näy. 1920 luvulla koskeen rakennettiin voimalaitos, jonka rakennus paloi vuonna 1954, ja voimalaitostoiminta lopetettiin.

Pääskylän mylly 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mylly sijaitsee sillan pielessä Pääskylänjoen kosken eteläpuolella.
Mylly näkyy vuoden 1786 isojakokartassa. Se on toiminut ainakin 1600-luvulla.
Tontilla on vanha myllyrakennus, myllynkiviä on maalla ja koskessa. Sillan pielessä on maakumpare, joka voi liittyä vanhempiin rakenteisiin.
Kohteen laajuus 80x70 m.

Lamminsaaren rajakivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Lamminsaaren rajakivi on vanha rajamerkki, joka on yhä käytössä (70 x 70 cm). Kivi on maassa kallellaan, lähes vaakatasossa (korkeintaan 15 cm maan pinnasta). Kivessä on kolme kaiverrettua uurretta, ilmeisesti osoittamassa vanhojen kylärajojen suuntia. Uurteitten keskelle on kaiverrettu kuoppa, josta uurteet lähtevät eri suuntiin. Yksi viivoista jatkuu maan alle. Kiveen on hakattu numerot 19 ja 51, ne ovat 90 asteen kulmassa toisiinsa nähden. Tyyppinä melko harvinainen.
Vaikka rajamerkin kohdalla rajassa on kulma, ei se enää ole useiden tilojen tai edes kahden tilan rajamerkki. Vuoden 1847 kartassa kohden kolmen tilan rajapiste, mutta koska käytettävissä ei ole ollut aluetta kuvaavaa vanhempaa (1700-luvun) karttaa, ei rajapisteen ja -merkin ikään voi määritellä tarkoin.

Kannisto (1000019703) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Punkalaitumenjoen eteläpuolella.
Kolmen talon kylä on vuoden 1646 kartalla, ja kolme taloa edelleen 1780-luvun isojakokartalla. Kylä mainitaan asutuksen yleisluettelossa ennen 1600 lukua.
1790-luvun isojakokartan perusteella paikannettuna puolet tontista on rakennettua ja pihamaata, itäpuoli on pellolla. Vaikuttaa olleen jokseenkin samalla sijalla 1600-luvulla sekä myös 1840-luvun pitäjänkartalla. Pihamaa on pääosin nurmikkoa, jolla kasvaa koivuja sekä muita pihapuita. Paikalla on uudempi ja vanhempi asuinrakennus. Vanhaa kulttuurikerrosta on ehkä mahdollista paikoitellen yhä pihamaallakin. Pellon pintaa ei voitu havainnoida, koska pelto oli heinällä. Satunnaisissa kairanpistoissa oli kuitenkin selviä merkkejä kulttuurikerroksesta, joten kyntökerroksen alla voi olla jäljellä muutakin.

Vanttila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Punkalaitumenjoen pohjoispuolella. Kylä mainitaan asutuksen yleisluettelossa ennen 1600-lukua. Vuoden 1649 kartalla kylässä oli neljä taloa ja 1792 kartalla 7 taloa. Tontti sijoittuu tien (mt. 230) molemmin puolin. Tielinjaus jokseenkin sama kuin 1600 - 1700-luvuilla. 1600-luvun talot olivat tien eteläpuolella. 1840-luvun pitäjänkartalla tontti on sama kuin 1700 luvulla, paitsi koillisin talotontti oli peltona. Pohjoispuoli tontista on nyt edelleen käytössä, eteläpuoli hylätty ja osin jäänyt mt:n 230 alle.
Tien pohjoispuolinen kylätontin nuorempi osa: siellä on betoniperustainen asuinrakennus, jossa on lisäksi osin maansisäinen kellarikerros. Talon eteläpuolella, sen ja maantien välissä on osin säilyneenä vanhaa harmaakiviperustusta. Paikalla on myös betonilaatalle perustettu pienehkö ulkorakennus. Vanhan tontin liepeillä, mutta sen ulkopuolella on useita enimmäkseen tiilestä rakennettuja ja raskaasti perustettuja talousrakennuksia. Käytännössä vanhat kulttuurikerrokset ovat todennäköisesti tuhoutuneet.
Tien eteläpuoleinen tontin osa: myöhemmältä rakentamiselta säilynyt osa on pellolla, jokirantaan viettävän törmän päällä. Paikalla on selvä muokkauskerroksen alapuolinen kulttuurikerros (savitiivistettä, tiiltä, palaneita kiviä, hiiltä, nokea ja kiveystä). Kylätontin länsipuolella sijaitsevalla koivuja kasvavalla kumpareella havaittiin harmaakivistä ladottu holvikaarikellari sekä sen eteläpuolella osin kasaan ajettuna vanhan talon kiviperustukset. Niihin liittyy myös betonirakenteita, joten kyseessä ei ilmeisesti ole kovin vanhan rakenteen jäännökset.
Vuonna 2016 kylätien pohjoispuolella kuorittiin valvonnassa peltomultaa. Paljastuneet rakenteet ja värjäymät tutkittiin, myös muinaisjäännösaluerajauksen ulkopuolelta, josta löytyi yhden rakennuksen nurkkakiviä ja hieman siitä erillisiä puujäänteitä. Alueelta paljastui yksi nelikulmainen tulisijan alaosan kiveys ja yksi kookkaampi suorakaiteinen tulisijan pohja, joka oli kaivettu maahan. Alustavan tulkinnan mukaan tämä nähtävästi hormillinen tulisija on käsittänyt kaksi eri uunia. Paikalla oli myös yksi maahan upotettu nurkkakivi ja muutama likamaakuopan pohja. Lisäksi havaittiin uudempia rakenteita, kuten purettujen puhelinpylväiden tukikiveysten jäänteitä. Löytöaineiston perusteella kylätonttiin liittyvät rakenteet ajoittuvat 1700-1800-luvuille.

Kataja (1000019707) (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Paikka sijaitsee Pinteleen ja Kyllönjoen välisellä leveällä niemellä, Katajankärkeen menevän pelto/mökkitien länsipuolella ja Katajan päärakennuksesta noin 300 m luoteeseen. Paikalla on rakentamaton, pieni metsäinen alue. Muinaisjäännöksen ympäröivät alueet ovat rakennettuja tai pihamaata. Paikalle kaivettiin 14 koekuoppaa, joista viidestä tehtiin löytöjä suhteellisen suppealta alalta: ainakin yksi esihistoriallinen saviastian pala, kappale palanutta luuta ja osittain sulanut lasihelmi. Lisäksi laajemmalla alueella on myöhäisen historiallisen ajan löytöjä, joita ei otettu talteen (lasia, tiiltä, rautanauloja). Maa-aines, joka on kauttaaltaan sekoittunut 20 - 30 cm syvyydeltä, on löytökohdalla hietaa, rannempana hiesua, eikä mahdollisesta esihistoriallisesta kulttuurikerroksesta havaittu merkkejä. Muinaisjäännös, mahdollisesti rautakautinen asuinpaikka, onkin kyseisellä kohdalla pahoin tuhoutunut. On myös mahdollista, että muinaisjäännös jatkuu tai on jatkunut rakennetuille tonteille, joihin ei tehty koekuoppia. Muinaisjäännöksen laajuus on arvio ja perustuu rakentamattomalle alueelle tehtyihin koekuoppiin ja niistä saatuihin löytöihin. Myös vanhan rantatörmän alapuolella löytöpaikan kohdalla on kesämökki.
Vuonna 2015 kohdetta sivuavan maakaapelointityön valvonnan yhteydessä paikalla havaittiin mahdollisesti muinaisjäännökseen liittyviä värjäymiä maakaapelikaivannon länsiprofiilissa.

Ojalan turverata ja -tehdas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tampereen keskustan koillispuolella, Aitolahdentien kaakkoispuolella, Olkahistenlahden pohjukasta Lamminrahkasuohon ulottuva vanha ratapohja sekä Lamminrahkan päässä oleva turpeenkuivatusuunin jäänne ja "paviljongin" perusta.
Finlaysonin tehdas osti vuonna 1897 Lamminkorven rahkasuon tarkoituksena ottaa sieltä poltoturvetta tehtaan tarpeisiin. Vuonna 1898 rakennettiin kapearaiteinen rata Olkahis-enlahden pohjukasta Lamminrahkan suolle. Kuivatut turvetiilet kuljetettiin rataa pitkin rantaan ja siitä edelleen proomuilla Tampereelle. Lamminkorpeen rakennettiin suon laidalle työväen asunto, 35 metrin pituinen hirsirakennus, sekä "herrain huvimaja", kahdeksankulmainen paviljonki turvekuivaamon liepeille. Radan varteen, suon lähelle rakennettiin konehuone, höyrykeskus, savupiippuineen tiilistä.
Aumoissa kuivatut turvetiilet kuljetettiin rataa pitkin vaunuilla rantaan, alamäkeen painovoimalla ja tyhjät vaunut takaisin mies- tai hevosvetoisesti.
Turvetehdas osoittautui kannattamattomaksi ja lakkautettiin lyhyen omistajanvaih-doksen jälkeen kokonaan vuonna 1905 (tai 1906). Tiilinen konehuone purettiin ja tiilet myytiin pois. Työväen asuinrakennus paloi poroksi pian autioksi jäätyään. "Herrojen paviljonki" purettiin ja rakennustarpeet kuljetettiin pois.
Nyt turvetehtaasta on jäljellä 1,5 km mittaisen turveradan pohja, joka on alkupäästään, Olkahisten lahdelta 800 m eteläkaakkoon nyt Ojalankylän tienä. Tien päässä vanha turverata jatkuu metsämaastossa osin pengerrettynä ja osin mäkien halki kaivettujen maaleikkausten pohjalla olevana urana.
Turveradan hylättyä osaa voisi pitää muinaisjäännöksenä. Ojalankyläntien päästä etelään on rakennettu korkea (1,5 - 2,5 m) maavalli korpisuon läpi noin 350 m matkalla. Sen eteläpuolella rata kaartuu kevyesti perustettuna koilliseen ja on kaivettu maaleikkaukseen jonka syvyys on alkupäässä 1 m ja kauempana koillisessa lähes 3 m. Metsätien ylitettyään ratalinja jatkuu Lamminrahkan suolle metsämaastoon tasoitettuna urana. Sen päässä, kapean soisen korven ylityksen jälkeen on radan itäpuolella n. 10 m pitkä ja muutaman metrin leveä matala kaivanto jota ympäröi matalat vallit jossa tiilimurskaa ja tiilen paloja. Kyseessä lienee höyrykonehuoneen jäännökset (kuivaamo?). Siitä hieman suolle päin on ratauran länsipuolella metsässä näkyvissä matalia aumoja (matalia pitkänomaisia valleja) jotka jäännöksiä turvetiiliaumoista. Kauempana idässä on moreenikumpareella rakennuksen perustan jäänteet: isoja nurkka- ja tukikiviä jotka muodostavat n. 7 x 20 m suuruisen rakenteen jonka eteläpäässä mahd. kellarin tai uuninpohjan jäänteet. Kyseessä olisi ilmeisesti herrojen huvimajan, paviljongin jäänteet. Lähteissä huvimaja sanotaan avaraksi kahdeksankulmaiseksi, mutta em. perusta on nelisivuinen. Palon jälkiä siinä ei ole eikä mitat täsmää työläisten asuntoon. Paikallisen asukkaan, Väinö Martikaisen mukaan kyseessä olisi paviljongin jäänteet.
Turveradan pohja on Ojalankyläntien jälkeen hyvin säilynyt ja osin varsin näyttävä rakenne.

Naurismo (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiö tai kivilatomus on 2,5 x 1 m kokoinen, noin 40 cm korkuinen, kahden vajaan metrin lkokoisen maakiven väliin tehty kivilatomus. Latomus on huolella ja siististi tehty halkaisijaltaan muutaman kymmenen senttimetrin ja pienemmistä kivistä. Kivirakennetta purkamatta on mahdotonta päätellä, minkä laatuisesta tai ikäisestä muinaisjäännöksestä on kyse. Kysymyksessä saattaa olla hautaröykkiö tai -latomus. Suunniteltu kulkuväylä tulee kulkemaan välittömästi tämän röykkiön pohjoispuolelta.

Soppeenmäki Vesitorni (Kivirakenteet)
Historiallinen; Täyttö kesken.

Marttila (1000019805) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Marttila mainitaan kylänä ensimmäisen kerran 1490, ja eräät isännät mainitaan jo 1439 Daavidin kapinan päätteeksi laaditussa vakuuskirjassa. 1500-luvulla kylässä oli neljä taloa, 1644 kartalla enää kolme. Vuoden 1775 isojakokartalla on taas neljä taloa. 1775 kartan perusteella kylätontti paikantuu nykyisen Saarikadun eteläpuolelle, rakennetulle alueelle.
Suunnitellun ja olemassa olevan paikoitusalueen kaakkoiskulma saattaa ulottua vuoden 1775 tontin luoteisnurkkaan (1644 ja isojakokartta s.18 ). Mahdollista ehjää kulttuurikerrosta tuli esille v. 2011 tutkimuksessa ainoastaan suunnitteilla olevan pysäköintipaikan kaakkoisosassa, koeojan 2 lounaispäässä. Paikalla todettiin noin kolmen neliömetrin alalla hyvin tumman maan kerros, joka saattaa olla alkuperäisellä paikallaan sijaitsevaa kulttuurikerrosta, joka on kivien ansiosta säästynyt myöhemmältä maankäytöltä. Muu osa koeojissa tavatusta kulttuurimaasta oli sekoittunutta ja mahdollisesti sekundaarisessa kontekstissa. Nykyisen pysäköintipaikan alueella ei todettu minkäänlaisia merkkejä kulttuurikerroksesta.
Marttilan kylätontin asutuksen sijoittumisen ja sen merkkien säilyneisyyden kannalta mahdolista aluetta on ennen kaikkea Saarikadun luoteispuoleinen puistoalue suunnittelualueen pohjoispuolella.

Vinkkilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vinkkilän kylä mainitaan 1. kerran v. 1478. 1500-1600 -luvuilla kylässä oli neljä taloa, sittemmin yhdistetty yhdeksi taloksi. Kuulunut Kaukolan eli Kiimajärven jakokuntaan. V. 1644 maakirjakartan avulla paikannettu kylätontti on sijainnut matalan mäen kaakkoisrinteellä, nykyisen Katilan talon tienoilla. Paikannus varmistettiin v. 2021 inventoinnissa isojakokartan avulla.
Vanhan tien - Kaukolantien (mt. 12961) - itäpuoli kylätontin sijaintikohdalla on luonnontilassa, siellä mm. kaksi mahdollista uunin jäännöstä sekä kivistä ladotun neliönmuotoisen kaivon jäännökset (inv. 2011), tien varrella kasvaa tulikukkaa (Google-kuvat 2018). Tien länsipuolella (muu kulttuuriperintökohde Vinkkilä 2) on betoniperustainen vanha talo jonka ulkorakennukset on kivijalustoille rakennettu.

Liuhalantie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee pellolla Liuhalantien ja Satakunnantien risteyksen tuntumassa. Kvartsi-iskoksia löydettiin noin 20 kpl suhteellisen laajalta alueelta. Paikalla vaikuttaa olevan kaksi löytökeskittymää eri korkeuksilla. Maalaji on savea. Rinne viettää itään muinaiselle lahdelle päin, joka nykyisin on alavaa ja humuspitoista peltoa.
Asuinpaikan etelän puoleisella osalla tehtiin 2012 koekaivausta kevyenliikenteen väylän vuoksi. Sieltä ei löydetty merkkejä muinaisjäännöksestä.

Kaukolantie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Liuhalantien ja Satakunnantien risteyksestä parisataa metriä eteläkaakkoon, radan eteläpuolella ja Liekoveden rannasta parisataa metriä länteen. Asuinpaikka on peltorinteellä lähellä Vaunujoen suuta, löytöinä kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Maalaji on hiesua ja savea, ylempänä pienellä kumpareella karkeampaa kivennäismaata.

Kontinkenttä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee pellolla parinsadan metrin päässä Kokemäenjoesta, sen koillispuolella. Kvartseja löydettiin vajaat 20 kpl (kaikkia ei kerätty talteen), joiden perusteella asuinpaikalle saatiin luotettava rajaus. Sitä tukee myös topografia. Asuinpaikka sijaitsee muinaisen niemekkeen kärjessä, jonka rinteet viettävät kaikkiin ilmansuuntiin. Maalaji on savea.

Ylämäen kipinäaita 1 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kivistä ladottu kipinäaita sijaitsee vanhan ratapohjan itäpuolella. Se on hyvin säilynyt ja ehjä. Kipinäaita liittyy Helsingin-Hämeenlinnan rataosan Toijalan kautta Tampereelle rakennettuun jatkeeseen, joka avattiin liikenteelle 1876. Samaan aikaan valmistui myös haararata Toijalasta Turkuun, ja näin maan kolme suurinta kaupunkia oli yhdistetty rautateitse.

Ylämäen kipinäaita 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kivistä ladottu kipinäaita sijaitsee vanhan ratapohjan itäpuolella. Pohjoisosa aidasta on heikkokuntoinen, eteläosa hyväkuntoinen.

Kuivaspää (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuivaspään kylä mainitaan asutuksen yleisluettelossa vuonna 1540, jolloin kylässä kaksi taloa, Heikkilä ja Ryöti. Vanhojen yleiskarttojen (1840-pitäjänkartta ja Kuninkaankartasto), topografian ja maastohavaintojen perusteella Kuivaspään kylätontti on sijainnut tällä paikalla.
1840-luvun kartalla kolmen talon kylätontti on tässä, mutta vuoden 1912 senaatinkartalla paikka on autio. Paikalle tehdyissä koekuopissa havaittiin useissa paikoissa mahdollisia maanalaisia kivirakenteita sekä kulttuurikerrosta. Tontin itäpuolella, tien ja moottoritien välissä, on Ryödin vanha tontti -niminen röykkiö, on mahdollista, että kylätontti on ulottunut sinne saakka.
Vuonna 2020 ja 2023 rakennushankkeeseen liittyneiden tarkastuskäyntien yhteydessä voitiin tarkentaa mj-alueen rajausta pohjoisen osa-alueen länsireunassa.

Herralanvuori 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on kiviröykkiö (2,2 x 1,5 x 0,5 m), joka on mahdollisesti vanha rajamerkki. Nykyisin lähistöllä ei ole rajoja.

Herralanvuori 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on rajamerkki, kiviraunio (2 x 2 m), jonka keskellä on pystykivi. Rajamerkki sijaitsee nykyisten tilanrajojen kulmassa, ja on ainakin malliltaan "vanha".

Lempiänniemi Runsas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lempiänniemi käsitti 1500-luvulla kolme kylää ja yhden yksinäistalon (Kohmala, Lakiala, Runsas, Marttila), vuoden 1781 hopeaveroluettelossa kaikkien tilojen mainitaan kuuluvaksi Runsaalan kylään. Runsaassa oli 1500-luvulla ja 1763 kartalla kaksi taloa. Vuoden 1847 pitäjänkartalla Runsas on omana kylänä ja jokseenkin samoilla sijoillaan kuin vuonna 1763. 1800- ja 1900-lukujen taitteen tienoilla senaatinkartassa tontti on autioitunut. Juho Runsas -niminen henkilö mainitaan asiakirjassa vuodelta 1483.
Maastotarkastuksessa havaittiin rakennusten pohjia tai niihin viittaavia rakenteita vuoden 1763 kartalta paikannetun kylätontin länsi- ja pohjoispuolella. Nämä lienevät vanhan kylätontin ulkopuolisia rakennuksia, kuten mäkitupia, saunoja, riihiä, vajoja kellareita tms. On myös mahdollista, että kylätontin paikannus on liikaa etelässä ja toisaalta myös liikaa idässä.
Paikalla on mm. painanne, jossa on vallit (8 x 5 m), kyseessä voi olla mahdollisesti talonpohja.

Sikoinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kyrön, Kangasalan ja Pirkkalan yhteiset etsikkokäräjät 3.2.1405 pidettiin "innan Sykosthen by". Sikojoen länsirannalla, (1700-luvun) tien molemmin puolin on kuninkaankartassa 6 taloa, 2 tien eteläpuolella ja neljä pohjoispuolella. Joen länsipuolella tie on oikaistu pohjoisemmaksi vanhasta isojaon aikaisesta. Vanha tielinja on hävinnyt. Isojakokartassa vuodelta 1767 paikalla on 7 taloa. Sen mukaan paikannettuna neljä pohjoisinta taloa ovat nykyisten talojen ja pihapiirien alla, heti nykyisen tien eteläpuolella. Isojakokartan suuri talo sijoittuu nykyiseen peltoon. Isojakokartan mukaisessa maastonkohdassa on loiva kumpare, jossa peltomaan pinta on muuta ympäröivää peltoa tummempi ja pellossa on muuta lähipeltoalaa runsaammin vanhan tiilen kappaleita, palaneita kiviä ym. Eteläisimmän pikkutalon kohdalla pelto on hivenen alavampaa ja märkää. Siellä on löytöjä ja tummaa maata vähemmän. Löytöjen määrä pellossa vaikuttaa kuitenkin suuremmalta lännempänä pellon reunaa. Isojakokartan talo 9 on saattanut osin sijaita nykyisen rakennusryhmän eteläpuolisessa pellossa. On mahdollista, että talon paikka on pellon pohjoispuolella nykyisellä joutomaalla.
Kylätontin länsireunalta sekä sen lähellä olevalta peltoalueelta on tehty vuonna 2012 metallinilmaisinlöytöjä: mm. rannerenkaan kappale (KM 39831) sekä kehäsolki, sormus ja raha (KM 40054). Osa löydöistä viittaa ajoitukseltaan myöhäisrautakauteen ja varhaiskeskiaikaan.

Sorkkala (Sankila) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuninkaankartassa on 13 tai 15 taloa tien varrella, pääosin tien pohjoispuolella. Isojakokartassa vuodelta 1768 on 5 taloa tien varrella ja yksi kauempana kaakossa. Vanha 1700-luvun tie nyt kävely- ja tonttitienä nykyisen tien varrella sen eteläpuolella.
Isojakokartalla maantien varressa on viisi taloa, jotka paikantuvat melko hyvin (arvio +- 15 m). Maastotarkastuksen perusteella isojakokartan paikannus vaikuttaa olevan 10-15 m liian pohjoisessa, jolloin kartalle merkityt vanhat talotontit vastaavasti ehkä hieman liian pohjoisessa.
1900-luvun karttojen ja kiinteistörekisterin mukaan kyläalueen länsiosa on ollut Sankilan maita ja itäosa, jossa sijaitsee muinaisjäännösalue, Tanilan. On mahdollista, että kyseessä on alun perin Sorkkalan kylän vanha tonttimaa.

Sorkkala SE (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla vuodelta 1768 selkeästi paikantuva talonpaikka tien varressa, nykyisessä pellossa. Maastotarkastuksessa pelto oli oljella, mutta pellon pintaa oli näkyvissä kohtalaisesti. Talotontin alueella pellossa oli jonkin verran löytöjä: palanutta kiveä, tiilenmuruja ja yksi pyssy- tai lukkopiin pala. Jonkin verran samanlaista materiaalia löytyi myös kauempana lounaassa, alarinteessä. Muutoin pelto oli löydöistä täysin tyhjä.

Sikala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sikojärven (Kotojärvi) luoteispuolella on ollut kaksi taloa (Sikala) ja lounaispuolella (Sikojärvi y2480710 x 6812765) yksi talo isojakokartassa vuodelta 1767. Paikantuvat ilmeisesti hyvin. Lounaispuolen talonpaikka on nykyisen autioituneen talon alla ja pihamaalla, joka vaikutti kovin muokatulta, osin täytemaalta. Järven luoteispuoleinen talonpaikka on osin melkein luonnontilaista pihamaata, missä ei selviä silmin havaittavia jälkiä vanhoista talonpaikoista. Inventoinnissa ei kaivettu koekuoppia.

Ylinenjärvi (1000020981) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla tällä alueella, nykyisin peltona, on talo. Pelto oli heinällä maastotarkastuksen aikana, joten tarkkaa talonpaikkaa ei voitu määrittää. Paikalla on tasalakinen kumpare järven rannassa.

Kalevankangas (Tapahtumapaikat)
Historiallinen; Alueella käytiin 28.3.1918 ”Kiirastorstain suurtaistelu”, joka oli verisin koko Tampereen valtauksessa ja sisällissodan suurimpia taisteluja. Punaiset käyttivät harjua "luonnonlinnoituksena", mutta mahdollisesti ehtivät myös tehdä kevyitä varustuksia. Erään lähteen mukaan punaisilla oli hyvin valmistettuja asemia harjulla. Puisto- ja metsäalueena olevassa harjun koillis- ja itäosassa on runsaasti erilaisia kuoppia ja kaivantoja. Niistä neljä on vuoden 2009 inventoinnissa tunnistettu hiilimiiluiksi; taisteluun selvästi liittyviä kaivantoja ei pystytty toteamaan. Samana vuonna, inventoinnin jälkeen tehdyssä tarkastuksessa todettiin, että osa kaava-alueella olevista maarakenteista voisi liittyä v. 1918 tapahtumiin. Rakenteiden tulkinta edellyttää kuitenkin lisätutkimuksia.
Alueen keskellä, harjun laella kulkee luode-kaakkosuunnassa historiallinen Tammerkoski-Hämeenlinna -tielinja.

Eko (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuonna 1540 kylässä oli 12 taloa, vuoden 1769 kartalla niitä on 13. Ensimmäinen kirjallinen maininta kylästä on vuodelta 1426. Kylätontti paikantuu hyvin, paikannus vastaa alueen topografiaa. Rakentamattomilla kylätontin osilla voi olla säilyneenä kiinteää muinaisjäännöstä. Alue osin kalliota, osin peltoa. Paikoin arkeologiselta kannalta varsin ehjän tuntuisena jäljellä.

Leiniälä (Katara) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rautaveden eteläpäässä, Evonlahden lounaispuolella on hieno ja suurelta osin ehjä 1700-luvun autioituneen kylän paikka. Kylätontti on sijainnut kallioisen mäen laella ja mäen etelärinteellä metsässä.

Ketola (1000021372) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta tästä yksinäistalosta on vuodelta 1524. Vuoden 1644 kartan mukainen talonpaikka on autiona, nyt pellossa, nykyisen ja samalla 1790-luvun talonpaikan pohjoispuolella. Viimeksi mainittu on rakennettua pihamaata, eikä sitä voi pitää muinaisjäännöksenä.

Karkunkylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Historiallinen Karkunkylä sijaitsee runsaat 8 km itään Vammalan kirkosta, Rautaveden pohjoisrannalla. Karkunkyläntie halkoo kylätontin etelästä pohjoiseen.
Karkunkylä mainitaan arkistolähteissä 1400-luvulta alkaen, ja 1500-luvun puolivälissä siihen kuului 14 taloa. Asutus periytyy rautakaudelta. Paikannus on tehty vuosien 1644 ja 1840 kartoilta, 1700-luvun karttoja ei ole. Alue on osin varsin tiheästikin (itäosa, tien itäpuolella) rakennettua, mutta varsinkin länsipuolella talojen välissä ja pellolla on ehjältä vaikuttavaa aluetta. Länsipuolella on myös rautakautinen kalmisto, ja alue vaikuttaa kauttaaltaan varsin soveliaalta muinaisjäännöksille.
Vuoden 2017 sähkönmaakaapelointiin liittyneissä koetutkimuksissa muinaisjäännösalueen länsiosassa havaittiin Arven tilakeskuksen pihalle, tontin itäreunaan kaivetusta koekuopasta kivirakenne, joka tulkittiin jonkinlaisen tulisijan (mahdollisesti kiukaan) jäännökseksi. Se voidaan löytöjensä perusteella ajoittaa todennäköisimmin historialliselle ajalle. Sen yhteydestä löytyi kuitenkin myös rautakautista keramiikkaa. Rakenteen tarkempi luonne ja ajoituksen varmistaminen vaatii lisätutkimuksia.
Vuoden 2022 valvonnan yhteydessä Hulkarin talon länsipuolella, ent. Loutun talon tontilta löydettiin paksun täyttömaakerroksen alta nokinen likamaakerros ja todennäköisesti palaneen hirren jäännös eli mahdollisesti palaneen rakennuksen osan jäännös. Nokimaasta löytyi palanutta savea/kuonaa, palamatonta luuta ja lasia. Uuramontien eteläpuolella, Arven talon paikalla havaittiin maanpinnalla mm. keskittymä kiuaskiviä, tiilimurskaa, palanutta savea, mutta ei mitään selvemmin vanhemmaksi ajoittuvaa aineistoa.

Isohuhdanmaa (Maarakenteet)
Historiallinen; Sammaleisessa mäntymetsässä havaittiin suorakaiteen muotoinen suhteellisen teräväreunainen kuoppa, jonka koko on 3 x 2,5 x 1,5 m. Sen kaakkoispuolella on tähän kuoppaan liittyen kasa, jonka koko on 2 x 4 x 1 m. Sekä kuopassa että siihen liittyvässä kasassa havaittiin maakairausnäytteessä harmaa huuhtoutumiskerros, joten kovin nuoresta rakenteesta ei voi olla kyse. Koska hiiltä ei havaittu, kyseessä ei voi olla hiilihaudan tai tervahaudan jäännös. Rakenteen funktio on tuntematon, maata ei ole kuitenkaan viety pois.

Kaitasuo (1000021975) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sammaleisessa mäntymetsässä olevan kallionyppylän korkeimmalla paikalla havaittiin kalliopohjalla kaksi ladottua kivirauniota. Ne vaikuttavat vanhoilta rajamerkeiltä. Paikalla tai ylipäättää lähistöllä ei kuitenkaan ainakaan nykyään ole kiinteistörajaa.
1. raunio on halkaisijaltaan runsaan metrin ja korkeudeltaan 0,3 m. Kasan keskellä on noin 0,5 m pitkä pystykivi. Kasassa on kiviä 1 - 4 kerrosta.
2. raunio sijaitsee edellisestä runsaat 2 m pohjoisluoteeseen ja on halkaisijaltaan runsaan metrin ja korkeudeltaan 0,3 m, ja siinäkin on kiviä 1 - 4 kerrosta.

Ritamäki (1000021976) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on neljä kivistä rakennettua kaskiröykkiötä sammaleisessa kuusimetsässä.
Röykkiö 1 on kooltaan 1,5 x 2 x 0,4 m.
Röykkiö 2 on muodoltaan kolmiomainen, sen sivujen pituudet ovat 4 m ja korkeus 0,7 m.
Röykkiö 3 on kooltaan 2 x 1 x 0,7 m ja röykkiö 4 3 x 1,5 x 0,8 m.

Koskenkylä Riihimäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Koskenjoen etelärannalla, matalan mäenharjanteen laella on viisi sammaloitunutta kumpua, jotka ovat kiviraunioita, ja niissä hiiltä ja palaneita kiviä. Niiden ympäristössä on selvästi rajautuva likamaa-alue, jossa on myös nokea ja palaneita kiviä. Muinaisjäännösalueen pohjoisosassa sijaitsee maatunut kellari- tai nauriskuopanne. Kyseessä saattaa olla vanha riihen/riihien paikka tai myös jokin historiallisen ajan asuinpaikka. Isojakokartoille ei tätä paikkaa ole merkitty millään lailla.

Veijanmäenkatu (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Paikka sijaitsee Tampereen asemalta 4,9 km itään. Osoitteessa Veijanmäenkatu 4 sijaitsevan tontin pohjoiseen tontinosaan tehtiin vuonna 2013 yhteensä 9 koekuoppaa. Kahdessa tutkimusalueen pohjoisosan kuopassa löydettiin rautakautista keramiikkaa sekä toisesta oli havaittavissa jäänteitä kulttuurikerroksesta tai ristiinkynnöstä. Tontin muulla alueella tehdyissä tutkimuksissa ei havaittu mitään rakenteita.
Vuonna 2014 tutkimuksia tontilla jatkettiin koekaivauksin, joiden perusteella tontilla on selviä merkkejä rautakautisesta asuinpaikasta. Merkit asuinpaikasta ovat lisäksi laajemmalla alueella kuin vuotta aikaisemmassa inventoinnissa arvioitiin. Lisäksi ristiinkynnön jäljet viittaavat siihen, että paikalla on ollut muinaispelto, jota on muokattu koukkuauralla.
Tutkimuksellisesti merkittävä rautakautinen kulttuurikerros ulottuu myöhemmän maankäytön varsin perusteellisesti sekoittaman pintamaakerroksen alapuolelle. Yhtenäistä ehjää ja säilynyttä kulttuurikerrosta ei alueella kuitenkaan havaittu, rautakautiset tai mahdollisesti keskiaikaiset kulttuurikerroksen jäänteet ovat katkelmallisia. Ehjiä rakenteita ei havaittu. Kulttuurikerroksen säilyneet osat ovat ohuita ja suhteellisen vähäisiä.
Kaavamuutokseen liittyen keväällä 2016 alueella tehtiin koekaivauksia siten, että siellä kuorittiin maata arkeologin valvonnassa koeojasta ja kaivettiin 14 koekuoppaa (1 x 1 m) sekä yksi pienempi koekuoppa (0,5 x 0,5 m). Koneellisesti kaivetusta koeojasta ja suurimmasta osasta koekuoppia ei havaittu mitään merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Vain kahdesta koekuopasta löydettiin pieni rautakautisen saviastian pala sekoittuneesta maasta, nykyaikaisen talousjätteen kanssa.

Kopsamo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kopsamon kylätontti on täysin autioitunut ja nyt peltoa. Paikannus on tehty 1844 pitäjänkartan ja inventoinnin 2012 maastohavaintojen mukaan. Kopsamon kylä on mainittu 1500-luvun lähteissä. Pitäjänkartan mukaan Kopsamon kylätontilla on ollut kolme taloa 1844. Kohta oli tarkastusaikaan viljalla, joten sitä ei ole tutkittu tarkemmin.

Rieso (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on Messukylän (Vehmaisten kylä) ja Kangasalan (Vatialan kylä) välinen rajamerkki. Kunnanraja kulkee edelleen samasta kohdasta. Rajamerkki saattaa olla isojaon aikainen, tuskin varhempi. Rajamerkki on kivistä kasattu neliömäinen, vajaa 2 m sivuiltaan jonka keskellä pystykivi. Merkki on hieman hajonnut päälle kaatuneiden puiden ja kaatuneen puunjuurakon takia.

Muuraissaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on suppea-alainen ja selkeästi rajautuva kivikautinen asuinpaikka. Paikka on täysin ehjä ja kajoamaton. Tiestä n. 24 m etelään, jyrkähkön muinaisrantatörmän päälle tehdystä koekuopasta tuli kvartseja ja luuta. Siinä myös vahva kulttuurikerros erotettavissa.

Ruokosenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee länsi-rannalla, harjun laella ja länsi reunalla, kesämökin ympäristössä. Asuinpaikkaa on 2012 inventoinnin mukaan jäljellä mökin ympäristössä harjun laella ja sen länsireunalla. Mökistä etelään asuinpaikkaa on hieman alemmalla tasolla tien kohdalla ja etelämpänä tien länsipuolella. Mökin avoimesta pihatantereesta, sekä mökkitieltä on löytynyt runsaasti kvartsi-iskoksia. Lisäksi etelämmäksi, harjun reunamille, metsämaahan tehdystä koekuopasta on löytynyt palanutta luuta. Paikka on osin tuhoutunut mökin alle, sekä mökin pohjoispuolella olevan vanhan hiekkakuopan runtelemana.

Pyhäsuo 1–3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyhäsuo 1,2 ja 3 sijaitsevat lähellä toisiaan ja Valkeakosken kirkosta 15,8 km etelään, Pyhäsuon itäpuolella.
Pyhäsuo 1 on kallioisen mäen kaakkoispuolella, loivasti viettävässä rinteessä, kapealla harjanteella. Myös kaivanto itsessään on loivasti viettävä (alarinteen suuntaan). Maaperä hiekkamoreenia, ympäristö kuusivaltaista sekametsää. Paikalla on tervahauta, rännihauta-tyyppinen. Pitkänomainen kaivanto, pituus 5 m, leveys yläreunoista 1,5 m, syvyys 0,8 m, pohjalle kapeneva, tasapohjainen, matalat vallit sivuilla. Kairanäytteessä hiukan hiiltä, ei huuhtoutumiskerrosta.
Pyhäsuo 2 sijaitsee runsaan kymmenen metrin päässä ja se käsittää kolme tervahautaa.
Tervahauta A: Mahdollinen tervahauta, rännihauta-tyyppinen. Pitkänomainen kaivanto, pituus 6 m, leveys yläreunoista 1,5 m, syvyys 1m, pohjalle kapeneva. Selvät vallit sivuilla ja päissä. Kairanäytteessä ei hiiltä eikä huuhtoutumiskerrosta. Paikka on kapealla harjanteella, siihen nähden poikittaissuunnassa. Sijainti ja ominaisuudet ovat tyypillisiä rännihaudoille, mutta niissä yleensä tavattavaa hiiltä ja/tai nokea ei kaira-uksissa paljastunut. Maaperä hiekkamoreenia, ympäristö kuusivaltaista sekametsää, kaivannon keskellä on muurahaispesä.
Tervahauta B on mahdollinen hiilimiilu viiden metrin etäisyydellä em. kohteesta. Koko 2,5x2 m, syvyys 0,4 m. Muoto epämääräisen pyöreä, ylärinteen puolella mahdollisesti valunut maa-ainesta. Kuoppa muistuttaa myös sellaista tuulenkaadon kuoppaa, jollainen voi syntyä rinteeseen. Toisaalta kuopan pohjalla todettiin kairauksessa selvä hiili- ja nokikerros, mikä viittaa hiilimiiluun, kerros vahvuudeltaan noin 10 cm, huuhtoutumiskerrosta ei todettu.
Tervahauta C: Mahdollinen tervahauta, rännihauta-tyyppinen. Pitkänomainen kaivanto, pituus 6 m, leveys yläreunoista 1,5 m, syvyys 0,6 m, pohjalle kapeneva. Kairanäytteessä ei hiiltä eikä huuhtoutumiskerrosta. Paikka on kapealla harjanteella, loivassa rinteessä, siihen nähden poikittaissuunnassa. Sijainti ja ominaisuudet ovat tyypillisiä rännihaudoille, mutta niissä yleensä tavattavaa hiiltä ja/tai nokea ei kairauksissa paljastunut. Maaperä hiekkamoreenia, ympäristö kuusivaltaista metsää.
Pyhäsuo 3 sijaitsee saarekkeen toisessa päässä edellisistä noin 200 metriä kaakkoon kapean harjanteen matalassa kaakkoispäässä, Kuuden tervahaudan ryhmä, rännihauta-tyyppiä. Pitkänomaisia kaivantoja, pituus 4-5 m, leveys yläreunoista 1-1,5 m, syvyys noin 0,5 m, pohjalle kapenevia, jokseenkin tasapohjaisia, matalat vallit sivuilla. Kairanäytteessä vaihtelevia määriä hiiltä ja nokea: hiukan, selvästi tai ei lainkaan; ei huuhtoutumiskerrosta.
Maaperä hiekkamoreenia, ympäristö kuusimetsää. Tervahautaryhmän kohdalla on lahonneita ja sammaloituneita, tukkipuuikäisten puiden kantoja sekä yksi keloutunut kuusi.

Pyhäsuo 4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ajoitus: historiallinen
Laji: tunnistamaton: röykkiö
Paikka sijaitsee Valkeakosken kirkosta 16,0 km etelään.
Kiviröykkiö A. Kooltaan noin 4x4 m, korkeus 1 m. Sen koillissivulla (moottoritien puoleinen sivu) on kiveyksessä kiinni kuoppa, koko 2x2 m, syvyys 1 m, jossa selvä, ainakin 5-10 cm vahvuinen nokikerros. Myös röykkiön vieressä muuallakin on nokea. Kiveys muistuttaa rautahyttiä, joskaan kuonaa ei maanpinnalla havaittu.
Kiviröykkiö B Koordin: N: 6780 756 E: 343 999 Z: 112
Koko 1,4x1,3 m, korkeus 0,6 m. Jokseenkin säännöllisen neliön muotoinen. Kyse saattaa olla tulisijasta tai muusta tulenpidon paikasta.
Kuopparakenne C
Huomiot: C) Maakuoppa, mahdollinen hiilimiilu. Pyöreähkö, koko 2x2 m, syvyys 0,8 m. Kai-ranäytteessä hiukan nokea ja hiiltä, ei huuhtoutumiskerrosta.
Kohde on laakealla, ympäristöään hieman korkeammalla maastonkohdalla lähellä Pyhäsuon reunaa, sen itäpuolella, moottoritien lähellä. Muinaisjäännösten lähellä on vanhoja maatuneita kantoja. Maaperä on hiekkamoreenia, ympäristö kuusivaltainen sekametsä, jossa on hiljattain tehty hakkuu.

Pyhäsuo 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Valkeakosken kirkosta 15,4 km etelään. Paikka on kallioisen mäen loivasti viettävässä rinteessä. Maaperä hiekkamoreenia. Oaikalta on inventoinnissa 2012 todettu kaksi tervahautaa.
Tervahauta A, rännihauta-tyyppinen. Pitkänomainen ja kapea kaivanto, pituus 5 m, leveys 0,5 m syvyys 0,5 m. Kairanäytteessä hieman nokea, ei huuhtoutumiskerrosta. Paikka on kallioisen mäen loivasti viettävässä rinteessä. Maaperä hiekkamoreenia, ympäristö mäntypuuvaltaista havumetsää.
Tervahauta B
Tervahauta, rännihauta-tyyppinen. Pitkänomainen kaivanto, pituus 5 m, leveys yläreunoista 2 m syvyys 1 m, pohjalle kapeneva. Kairanäytteessä hiiltä ja runsaasti nokea, ei huuhtoutumiskerrosta. Paikka on kallioisen mäen loivasti viettävässä rinteessä.

Pyhäsuo 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alueelta on todettu 2012 inventoinnissa neljä tervahautaa - tervaränniä suppealla alueella.
Tervahaudat sijaitsevat Pyhäsuon lounaispuolella, 100 m koilliseen inventointialueen lounaisreunasta eli tiestä numero 180. Luoteispuolella on tien suuntainen harjanne, jonka kaakkoiskärki muodostaa 110 m mpy. korkeuskäyrällä kaakkoon työntyvän pitkän niemekkeen. Maantieltä itään erkanee traktoritie, joka loivasti kaartaen kiertää harjanteen kärkeä. Tervahaudat ovat 2-20 m traktoriurasta pohjoiseen, harjanteen kärjen vieressä olevalla pienellä erillisellä kumpareella, jonka matala notkelma erottaa pohjoisessa ja koillisessa suuresta harjanteesta. Kumpare ei näy maastokartan korkeuskäyrissä. Kumpareen juurella etelässä ja lännessä maasto on tasaista. Maaperä on vähäkivistä hiekkamoreenia. Ympäristössä kasvaa vanhaa, avaraa havumetsää.
Paikalla on neljä rännihautaa ja kaksi pientä pyöreää kuoppaa noin 20 m läpimittaisella alueella. Ryhmän keskipisteen sijainti on N 6780737 E 342883 (GPS-laitteella mitattujen yksittäisten hautojen sijaintien perusteella).
Hauta 1 sijaitsee kumpareen lounaisreunalla, likimain etelään laskevalla rinteellä. Sen pituus on noin 3 m, leveys 1 m ja syvyys 40 cm. Haudan eteläpää on vain pa-rin metrin päässä traktoriurasta. Haudan pohjalle tehdyssä koekuopassa maa oli sekoittunutta, paikoin noen ja hiilen sekaista.
Haudat 2, 3 ja 4 sijaitsevat haudasta 1 noin 20 m koilliseen, saman pienen kumpareen laen koillispäässä. Ne ovat kaikki yhdensuuntaisia (likimain luoteesta kaakkoon tai pohjoisluoteesta eteläkaakkoon). Näihin hautoihin ei kaivettu koe-kuoppia. Ne ovat kuitenkin rakenteeltaan aivan samanlaisia kuin hauta 1, ja siten ilmeisesti tervahautoja.
Hauta 2 on näistä läntisin. Sen pituus on noin 3 m, leveys 1 m ja syvyys 40 cm. Se sijaitsee kumpareen tasaisen laen reunalla siten, että luoteispää on hieman alempana kuin kaakkoispää. Haudan 2 sivulla, sen keskiosasta noin 2 m länteen on matala ja jonkin verran epäselvä, matala, pyöreä kuoppa (halkaisija noin 1 m).
Hauta 3 sijaitsee haudasta 2 sen pituusakseliin verrattuna kohtisuoraan mitattuna noin 3,5 m koilliseen. Sen luoteispää on haudan keskiosan kohdalla. Haudan pi-tuus on noin 4 m, leveys noin 1,5 m ja syvyys 70 cm. Se on poikkileikkaukseltaan terävämmin V-muotoinen kuin muut haudat. Se sijaitsee kumpareen tasaisella laella ja laskee vain hyvin vähän kaakkoon. Sen pituusakselin jatkeella kaakossa, 1,5 m päässä haudan päästä ja hieman sitä alempana kumpareen rinteellä, on noin 1,5 m läpimittainen pyöreähkö kuoppa. Se on noin 0,5 m syvä, mutta selvästi osittain täyttynyt ja alun perin syvempi. Se voisi olla hautaan 3 liittyvä tervanlaskukuoppa.
Hauta 4 sijaitsee haudasta 3 sen pituusakseliin verrattuna kohtisuoraan mitattuna noin 3 m koilliseen. Haudan 4 luoteispää on likimain haudan 3 kaakkoispään tasalla. Haudan 4 pituus on 3,5 m, leveys 1,2 m ja syvyys 40 cm. Se sijaitsee loivasti kaakkoon laskevalla kumpareen rinteellä.

Pyhäsuo 7 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Valkeakosken kirkosta 16,2 km etelään. Maaperä on vähäkivistä hiekkamoreenia. Ympäristössä kasvaa nuorehkoa ja paikoin tiheää kuusimetsää.
Paikalla on todettu 2012 inventoinnissa kolme rännihautaa noin 30 m läpimittaisella alueella.
Ne sijaitsevat Pyhäsuon lounaispuolella, kaava-alueen eteläreunalla, alle sadan metrin päässä alueen kaakkoisrajasta eli Valkeakosken ja Hämeenlinnan kuntien rajasta. Alueella on matalia kaakosta luoteeseen suuntautuvia ja siellä suohon laskevia moreeniharjanteita. Tervahaudat sijaitsevat eräällä harjanteella olevan matalan, noin 50 m läpimittaisen kumpareen etelä- ja lounaislaidalla. Kohteen sijaintina on annettu keskimmäisen haudan (hauta 2) GPS-laitteella mita-tut koordinaatit N 6780389 E 343455. Itäinen hauta (hauta 1) on siitä 7 m itään ja luoteinen hauta (hauta 3) noin 20 m länsiluoteeseen (N 6780397 E 343437).
Hauta 1 sijaitsee kumpareen eteläreunan kaakkoisosassa. Sen pituus on noin 3,5 m, leveys 1,1 m ja syvyys 50 cm. Se laskee rinteen suunnassa loivasti eteläkaakkoon. Haudan pohjalle tehdystä koekuopasta löytyi turpeen alta hiili ja nokikerros.
Hauta 2 sijaitsee haudasta 1 länteen. Haudan 2 pituus on noin 4 m, leveys 1,5 m ja syvyys 60 cm. Syvyys tosin vaihtelee, sillä haudan yläpään poikki kulkee harjanne, joka ehkä muodostuu suuren kannon ja juurien jäänteistä. Haudan itäseinämässä kasvaa myös suuri koivu. Hauta laskee rinteen suunnassa loivasti etelään.
Hauta 3 sijaitsee hyvin tiheässä kuusikossa, kumpareen lounaissivulla, muista haudoista länsiluoteeseen. Sen pituus on noin 4,5 m, leveys 1,8 m ja syvyys 60 cm. Haudan sivuilla ja yläpäässä on selvät maavallit. Hauta laskee loivasti länsi-lounaaseen.

Ekojoki (1000023145) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Vammalan kirkosta 5,6 km itään, Ekojoen etelärannalla, jokisuusta, Ekon sillasta 580 itään (itäkaakkoon). Ekojoen eteläpuolella, jokitörmästä n. 30 m etelään, korkeahkon kallion länsipuolisella peltorinteellä on havaittu 2012 inventoinnissa runsaasti kvartseja - iskoksia ja esine. Asuinpaikan itäpuolella on jyrkkä kalliorinne. Joen suunnassa löydöt loppuivat alarinteessä noin 62,5 m korkeuskäyrän tuntumassa ja ylärinteessä - etelän suuntaan 65 m korkeus-tason alapuolella. Runsaimmin kvartseja oli rinteen puolivälissä. Kvartseja esiintyi pellossa 40 m etäisyydellä kalliorinteestä länteen, mutta kauempana kalliosta kvartseja oli harvakseltaan. Asuinpaikka rajautuu selkeästi löytöjen perusteella.

Kauppila (1000023161) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Raportista:
Sijainti: Paikka sijaitsee Parkanon kirkosta 4,5 km etelään, Parkanojärven itärannalla ole-van niemen tyven etelärannalla, Kauppilan talon päärakennuksen länsipuolella, rantatörmän päällä. Huomiot: Paikalla on Parkanojärven laskua edeltävä jyrkkä törmä. Sen päällä on kapea hiesumoreenimaaperäinen pellon osa talon ja sen länsipuolisen ulkorakennuksen välillä. Kyseiseltä alueelta löytyi sängellä olevasta pellosta useita kvartsi-iskoksia ja yksi kaavin. Huolimatta melko huonoista havainnointiolosuhteista, löytöjä tuli silti esiin melko selkeästi rajautuvalta alueelta. Paikalla on kivikautinen asuinpaikka, joka kuitenkin ilmeisesti on ainakin pintaosiltaan ilmeisesti tuhoutunut, koska paikka lienee ollut yhtäjaksoisesti peltona viimeistään 1600-luvulta lähtien. Yliskylän kylätontti on heti paikan pohjoispuolella

Yliskylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kolmen talon kylä 1791 kartalla: Kauppi, Runsas ja Hiitti. Kauppi ja Runsas maini-taan asutuksen yleisluettelossa v. 1570, Kauppi tosin kysymysmerkillä ja vaihtoehtona Vatunen. Hiitistä ei löytynyt mainintoja ainakaan varhaisemmista luetteloista. Kylätontti paikantuu selkeästi 1791 kartalta ja on samoin esitetty myös 1842 pitäjänkartalla. Kolmesta talotontista yksi on edelleen rakennettua (nyk. Kauppila), mutta sen pihapiiri arkeologisessa mielessä vaikuttaa olevan eheä, päärakennus on nyt vanhan tontin itälaidalla ja osin ulkopuolella. Keskimmäinen tontti on pihamaata. Pohjoisin tontti vaikuttaa varsin ehjältä arkeologisesta näkökulmasta. Lähes koko vanha kylätontin alue on ainakin alustavasti muinaisjäännöskelpoinen. Heti kylätontin eteläpuolella on kivikautinen asuinpaikka.

Tuulikkaanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tiedot 2012 inventoinnista:
Paikalla on korkeahko rantakallio, rannan suuntaisen harjanteena. Sen pohjois-päässä kallio laskee ja sen päällä, ja sivuilla on hiekkamaaperäinen tasanne. Tasanteen pohjois- ja itäpuolella on ilmeisesti vanha maanottopaikka, joka on vienyt pois tasanteen pohjoiskärjen ja itäreunaa. Paikalle on tehty uusi tie ja levennys vielä ehjän tasanteen osan koillispuolelle. Hiekkaisen tasanteen pohjois- ja rannan puolella on vielä kalliopaljastumia. Tasanne on siis melko kapea, kalliopaljastumien ja itäpuolen kaivannon välissä. Tasanteelle tehdystä koekuopasta tuli kvartsi-iskoksia ja kuopassa havaittiin kulttuurikerros. Paikalla on suppea-alainen kivikautinen asuinpaikka.

Viinikkajoen suu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tiedot 2012 inventoinnista:
Sijaitsee noin 400 m maantiestä 332 etelään, Hahkamäen talosta noin 400 m koil-liseen, Parkanonjärven pohjoisosan luoteispuolella, Viinikkajoenjoen suusta noin 300 m länteen.
Noin 94 m:n korkeustasolla on selvä muinainen törmä, jonka alla rinne viettää jyrkästi itään, kaakkoon ja eteläkaakkoon. Törmä ja sen laki eli terassi on pitkäikäinen ja edustaa rantatasoa mesoliittisen ajan lopulta 1800-luvun jKr. järven-laskuihin. Rinteen juurella oleva alue on vasta 1800-luvulla jKr. paljastunutta vesi-jättömaata.
Törmän reunasta länteen tehdystä koekuopasta on löytynyt 2012 inventoinnissa kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Samassa kerrostumassa oli havaittavissa myös runsaasti palaneita kiviä. Asuinpaikan rajausta on tarkennettu vesihuoltolinjan takia tehdyn inventoinnin jälkeisessä tarkastuksessa 2012. Linjaus kulkee muinaisjäännöksen länsi- ja luoteispuolella.

Suomela Ketunkallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta 5 x 1 x 0,5 m. Tyypiltään nk. rännihauta. Kairauksessa hiiltä pohjalta.
Sijaitsee loivasti viettävällä tasanteella, lähellä sen reunaa.

Haukkala (1000023167) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Inventointiraportti 2012: Sijaitsee hieman vajaat 300 m Pori - Jyväskylä -tiestä koilliseen, noin 370 m Haukkalan talosta etelään, noin 240 m Laurikan talosta kaakkoon ja Parkanonjärven pohjoisosan länsirannalta noin 250 m luoteeseen.
Jyrkästi kaakkoon laskevan rinteen päällä on noin 3 x 3 m:n kokoinen pyöristyneen suorakaiteen muotoinen kuoppa, jonka syvyys on hieman alle metrin. Kuoppaa kiertävät luoteislaitaa lukuun ottamatta noin puoli metriä leveät vallit. Kuoppa on kaivettu soramaahan. Inventoijan tulkinnan mukaan kyseessä lienee vanha nauriskuoppa.

Heittola Haukkamaa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 370 m Pori - Jyväskylä -tiestä itään, Parkanonjärven pohjoisosan länsirannalta noin 200 m länteen, pellolla nykyisen Haukkumaan talon kaakkoispuolella. Talon paikannus on tehty 1791 isojakokartalta. Ei ole tiedossa, koska talo on siirretty nykyiselle paikalleen. Pelto oli inventoinnin 2012 aikana peitteinen eikä siitä voitu saada tarkentavia havaintoja talotontin arkeologisesta kunnosta tai tarkennusta sen sijaintiin.
Seppo Suvannon (2001, VSHT, s. 443) mukaan Ikaalisten Heittolan kylällä oli isonjaon aikaan Parkanonjärven luoteiskulmassa Haukkumaan ulkopalsta (MHA A 19: 2/4). Suomen asutuksen yleisluettelon mukaan Heittolan Haukkamaan torppa (Hauckama torp) ilmestyy asiakirjoihin vuonna 1748.

Laurikka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Inventointiraportti 2012:
Sijaitsee noin 250 m Pori - Jyväskylä -tiestä kaakkoon, Laurikan talosta 200 m kaakkoon ja Parkanonjärven pohjoisosan länsirannalta noin 250 m länsiluoteeseen.
Vanhan metsittyvän niityn (idässä) ja nykyisen pellon (lännessä) välisellä alueella suunnitellun linjan kohdalla ja liepeillä on joitakin epämääräisiä raivauskivikasoja. Selvin näistä on koottu noin metrisen maakiven itäkyljelle (GPS-piste). Kivikasat koostuvat pienehköistä, korkeintaan muutaman kymmenen sentin läpimittaisista kivistä. Alue on luonnostaan kivikkoista moreenia ja kasvaa nykyisellään kuusi-voittoista sekametsää. Kyseessä lienevät todennäköisemmin kaski- kuin peltoviljelyyn liittyvät raivauskivikasat.

Särkänniemi 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Näsijärven eteläosassa Tampereen keskustan pohjoispuolella Särkänniemen edustalla noin 19 metrin syvyydessä.
Paikalla on 16 metriä pitkä ja 4,5 metriä leveä puurunkoisen tasasaumaisen aluksen hylky. Hylky makaa kölillään noin pohjois-etelä -suunnassa. Runko on hyvin säilynyt ja kyljet ovat pystyssä. Alus on tasaperäinen ja keula muodoltaan terävähkö. Alus on rakennettu järeästä puutavarasta. Kaarien vahvuus on noin 22 x 22 cm. Kaaret ovat pääosin parikaaret, mutta paikoin kaaria on useita kiinni toisissaan. Toiseen kylkeen nojaa pyöröpuu, mahdollisesti masto. Alus vaikuttaa pääosin kannettomalta, mutta keulassa on mahdollisesti ollut kansirakennetta.
Vaikuttaa siltä, että alus on riisuttu ja upotettu. Kyseessä voi olla käytöstä poistettu lotja tai proomu. Uppoamisajankohta ei ole tiedossa. Hylystä noin 25 metriä itään on toinen samankaltainen hylky, mm-rekisterin kohde 1000023175.
Tampereen Urheilusukeltajat ry löysi hylyn 1990-luvulla. Sen on oletettu olevan 1800-luvun proomu. Hylkyä ei ole dokumentoitu eikä siitä ole käytettävissä tutkimustietoa.

Särkänniemi 3 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Näsijärven eteläosassa Tampereen keskustan lähellä, Särkänniemen pohjoispuolella 19 - 20 metrin syvyydessä.
Paikalla on puurunkoisen tasasaumaisen aluksen hylky, joka makaa kölillään noin itä-länsi -suunnassa. Hylky on osittain vajonnut sedimenttiin. Aluksen pohjaosa on kokonainen, mutta kyljet ovat revenneet irti ja makaavat pitkin pohjaa. Keula on ollut muodoltaan tylppä, kun taas perä on terävämpi ja hyvin pysty. Keula- ja perärangat ovat paikoillaan ja molemmat on vahvistettu sisäpuolelta pystyrakenteilla. Perää ja keulaa kohti kaaritus tihenee ja vahvistuu siten, että keula- ja peräosassa on käytetty parikaaria ja useita aivan vierekkäin olevia kaaria. Osien kiinnittämiseen on käytetty rauta- ja puutappeja sekä rautanauloja. Moottoria, takilaa tai esineistöä ei ole havaittavissa. Rungon keskiosasta keulaan päin on yksi mastonkenkä. Perässä on rautainen peräsimen kiinnityspaikka, mutta itse peräsin puuttuu. Kylkilautojen leveys ulko- ja sisälaudoituksessa on 20 - 25 cm. Kaarien vahvuus on noin 20 x 10 cm sekä tukevimmissa kaarissa 20 x 20 cm.
Vaikuttaa siltä, että alus on riisuttu ja upotettu. Kyseessä saattaa olla käytöstä poistettu proomu tai lotja, kattamaton kuljetusalus. Aluksen uppoamis- tai upottamisajankohtaa on vaikea arvioida. Hylystä noin 25 metriä länteen on toinen samankaltainen hylky, mm-rekisterin kohde 2133.
Hylky havaittiin kaasuputkihankkeen takia tehdyssä vedenalaisinventoinnissa 2013.

Vahosten vanha pappila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Urjalan vanhin pappila sijaitsi Kortejärven pohjoispäässä, Vahosten kylässä. Paikka on
kaukana nykyisestä kirkosta mutta aikanaan kun kirkko oli järven eteläpäässä, kolmen
kilometrin soutumatkalla järven yli pääsi suoraan pappilan rantaan. Keskiaikaan periytyvä Vahonen oli alkujaan kirkontila. Ensimmäinen kirjallinen maininta tilasta on vuodelta 1556. Tila peruttiin kruunulle vuonna 1557, mutta palautettiin Urjalan seurakunnalle sen itsenäistyessä vuonna 1589. Vahosten rakennuskannasta on säilynyt vain vähän merkintöjä. Vaikka kirkko siirrettiin Laukeelaan, säilytettiin vanha pappila
käytössä vuoteen 1964 asti. Tila on nykyisin yksityisomistuksessa.
Historiallisten karttojen mukaan pappilan tontti ja asuinrakennukset ovat sijainneet samalla paikalla ainakin 1600-luvun puolivälistä lähtien. Inventoinnin 2012 perusteella päärakennus on kalliopohjalla eikä sen välittömässä läheisyydessä ole todennäköisesti säilynyt ehjiä rakenteita tai kulttuurikerroksia. Sen sijaan pihan etelä- ja länsipuolella voi olla säilynyt tilan vanhimpien vaiheiden aikaisia kerrostumia. Pappilan pihapiiristä, päärakennuksesta 50 m luoteeseen, tunnetaan myös rautakautisen asutuksen merkkejä (Mäntylä muinaisjäännöstunnus 887010031). Pappilan puutarhasta on myös saatu irtolöytönä talteen jo vuonna 1949 rautakautinen D-tyypin kupurasolki
Historiallisten karttojen perusteella rajatun vanhan tonttimaan alue: N=6781225-

Kalkku Mustavuori 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Maarakenteet sijaitsevat puistometsäalueella ensimmäisen maailmansodan aikaisten linnoitusten (Kalkku Mustavuori 1000002010) vieressä, Tampere-Pori rautatien pohjoispuolella. Suurin osa kuopista rautatien ja Kalkunvuorenkadun välissä. Kuopat ovat eri kokoisia ja syvyisiä. Kuoppien tarkoitus ja ajoitus tai yhteys taistelukaivantoon on jäänyt kenttätutkimuksissa epäselväksi.

Tammerkoski 9 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustassa Tammerkosken pohjassa alavoimalan ja Hämeensillan välisellä alueella 10 - 25 metriä pohjoiseen voimalaitoksen pohjoisseinästä.
Kohde koostuu kiviharkoista rakennetusta kosken pituussuuntaan olevasta matalasta perustuksesta, jonka leveys on 4,5 metriä. Se on muodoltaan tasasivuinen suunnikas, joka on pohjoispäästään pyöristetty. Lohkokivistä tehdyn reunuksen sisäosa on täytetty pienemmillä kivillä ja betonilla. Pituutta rakenteen paremmin säilyneellä eteläkaakkois - pohjoisluoteissuuntaisella osalla on 8,5 metriä ja sen korkeus pohjasta on 0,7 metriä. Rakenteen huonommin säilyneen samansuuntaisen osan pituus on kuusi metriä. Tämän rakenteen yhteydessä on kosken poikkisuuntaan oleva alue, johon on ladottu kiviä ja niiden päälle on valettu betonia. Betonin päällä on rautaisia kiinnikkeitä.
Pirkanmaan maakuntamuseo dokumentoi Tammerkosken pohjalla havaittuja rakenteita kosken ollessa väliaikaisesti kuivilla 2011. Maakuntamuseon 2014 tekemän tulkinnan mukaan rakenne on Tammerkosken alaputouksen neulapadon jäännös harkkokivestä ja betonista. Patoon liittyy teollisuushistorian lisäksi Tampereen taistelu huhtikuussa 1918, jolloin taistelevat joukot käyttivät patoa Tammerkosken ylittämiseen.

Halme (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kim Jokela on löytänyt tasavartisen pronssisoljen katkelman KM 40063 metallinetsimellä vuonna 2013 pellosta noin 15 cm syvyydestä. Löytöpaikka sijaitsee Kangasalan kirkosta 1,3 km eteläkaakkoon, Kirkkojärven itäpuolella Herttualan kylässä, Kylä-Aakkulantien kaakkoispuolella, noin 15-20 metriä tien reunasta, keskellä peltoa. Lähistöltä on löytynyt ehjä tasavartinen solki KM 39534 noin 440 metriä koilliseen (Lauvala 1000023818).
Keväällä 2019 paikalta saatiin uusia rautakautisia löytöjä (diar. KM 41972; ks. alakohteet). Pellosa myös havaittiin "pronssisulaa", joka jätettiin maahan.
Tarkastamaton löytöpaikka.

Vähä-Kantala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Saarioisjärven ja Karvastenlahden välisen niemekkeen länsiosassa, Kantalantien länsipään lähisyydessä, kivikkoisella kalliokumpareella. Paikalta on löytynyt kesällä 2014 metallinilmaisimella pyöreä kupurasolki ja Petersenin V-tyypin miekka (KM 40078: 1-2) sekä Petersenin M-tyypin keihäänkärki (KM 40079), joka ajoitetaan yleisesti 1000-luvulle. Esineet löytyivät noin 10-15 cm syvyydestä.
Noin 20 metriä keihäänkärjen löytöpaikasta lounaaseen on löytynyt metallinetsinnän yhteydessä kaksi rauta-avainta (KM 40103 ja KM 40104), jotka ajoittuvat todennäköisesti rautakauden lopulle tai varhaiskeskiajalle.
Kalliokumpareen eteläpuoliselta peltoalueelta on lisäksi löytynyt 20.10.2014 kaksi hopearahaa ja hela (KM 40532:1-3) sekä pronssipunnus (KM 40533). Vuonna 2015 löytyi historiallisen ajan berlokki KM 40848.

Rantavainio (1000023948) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Löytöpaikka sijaitsee Huittulassa, Rantavainiontien ja Tiirikantien välisellä peltoalueella. Pellollta on löytynyt maaliskuussa 2014 metallinilmaisimella runsaasti myöhäisrautakautista ja historialliselle ajalle ajoittuvaa metalliesineistöä (KM 39941: 1-8, KM 39944: 1-3, KM 39945: 1-8, KM 39946: 1-7, KM 39947: 1-8. KM 39948: 1-5 ja KM 39949: 1-10).
Myöhäisrautakautinen löytöaineisto viittaa kappaleiden fragmentoitumisen ja sulamisen myötä polttohautaukseen. Osa löytöaineistosta ajoittuu myös todennäköisesti keskiajalle tai historialliselle ajalle.
Löydöt voidaan levinnän perusteella hahmotella kolmeen erilliseen keskittymään (ks. alakohteet Rantavainio 1 ja 2) sekä yhteen irtolöytöpaikkaan (ks. alakohde Rantavainio 3). Keskittymät sijaitsevat peltosaarekkeiden yhteydessä. Löytäjien mukaan saarekkeet on ennen löytöajankohtaa tasoitettu osaksi peltoa. On mahdollista, että saarekkeilla on sijainnut esimerkiksi hautaröykkiöitä tai kalmistoja, joista löydöt ovat levinneet nykyiselle peltoalueelle. Uusia metallinetsinlöytöjä keväällä 2019: alakohteet Rantavainio 4 - 9 (KM 41929), Rantavainio 10 - 12 (KM 42423) ja Rantavainio 13 - 14 (KM 42483).

Varassaari (1000024253) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Pyhäjärven Laitolahden rannan niemekkeellä. Paikalta on löytynyt 3.10.2014 metallinilmaisimella myöhäisrautakautisia pronssi- ja rautaesineitä: mm. ketjunkantaja, tupenkenkäin, atrain sekä mahdollinen rituaaliesine (KM 40152).
Lisää metallinilmaisinlöytöjä kohteelta on tehty 30.3.2015 niemen kärjen rantakivikosta: 12 hopearahaa ja ketjunkantaja (KM 40535: 1-13). Rahat ajoittuvat 700- ja 1000-lukujen välille, valtaosa 800-luvulle.
Kohde vaatii lisäselvitystä: löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Kellokivi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 100 m länteen Alkkulanlammesta (Pikkujärvestä). Paikka on Alkkulanlampea ympäröivän suon ja kivikkoisen metsikön välinen kostea niitty, Kellokivi -nimisen kallion lounaispuolella. Maaperä paikalla on savea/hiesua. Asuinpaikan koko on noin 150 x 15–20 m. Löydöt ovat kvartsia.

Haihunkoski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Haihunkoski on ollut merkittävä elinkeino-, liikenne- ja rajakohta, jossa on ollut myllyjä ainakan 1500-luvulta. Alueella on useita myllyihin sekä vesivoimalaan tai sahaan liittyviä kivi- ja betonirakenteita. Itse Haihunkoski on toiminut uittoväylänä.

Mustamäki 2 (310010014) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Kylmäkosken aseman taajaman kaakkoispuolella metsäalueen reunassa olevalla Mustamäellä. Mustamäen korkeus on 100 - 115 m mpy. Mäki on suurimmaksi osaksi kuusimetsän peittämää. Röykkiön ympäristössä kasvoi syksyllä 1996 nuorta metsää. Röykkiö on Mustamäen koillisosassa mäen harjanteen reunassa moreenimaalla. Röykkiön koko on 3 x 4 m. Röykkiössä on kaksi suppilomaista syvennystä. Kohteeseen ei kaivettu koekuoppaa.

Mäkienperä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vanajaveden eteläpuolella, noin 700 m Konhonvuolteesta etelään ja 300 m Lontilanjoesta itään. Paikka on tasaisesta suomaastosta kohoavalla matalalla hiekkaharjanteella.
Harjanteen eteläreunalla on pieni hiekkakuoppa. Kuoppa on umpeen kasvanut, mutta pohjoisreunalla on näkyvillä hiekkaa. Siitä on löytynyt saviastianpaloja. Noin 50 m hiekkakuopasta itään, harjanteen laella, on vierekkäin kaksi kuoppaa. Läntisempi on soikea, kooltaan noin 3 x 2 m ja matala. Aivan sen pohjoispään vieressä on pyöreä, suppilomainen kuoppa, jonka halkaisija on 1,5 m ja syvyys puoli metriä. Kuopilla on matala reunavalli. Muotonsa ja sijaintinsa perusteella ne voisivat olla pyyntikuoppia.

Kellokivi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee 320 m länteen Jumusen rannasta. Kohteesta noin 100 m itään on Jumuntaantie. Paikka on kosteahko niitty (vanha pelto) tasaisella maalla Alkkulanlammen Jumuseen yhdistävän ojan koillispuolella. Maaperä on hiesua. Löytöalueen pituus on noin 70 x 25-30 m. Löydöt ovat kvartsi-iskoksia.

Monneronmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Enonselän rannassa Monneronmäen itäpuolella olevalla rantatörmään asti ulottuneen pellon hiesuisessa alaosassa ja rantakoivikossa. Kohteen laajuus on noin 60 x 100 m. Löydöt alueelta ovat kivikirves ja kvartsia. Asuinpaikka saattaa jatkua itään, entisen pellon ulkopuolelle.
V. 2019 inventoinnissa tehty ei uusia havaintoja. Asuinpaikka sijainnee tasaisemmalla terassilla noin 5 metriä järvenpintaa korkeammalla. Oletetun asuinpaikan länsi- ja luoteispuolella maasto nousee jyrkästi.

Heinistö (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ikaalisten kylpylästä 680 m etelään, Tampere-Vaasa tiestä 300 m itäkoilliseen.
Paikka on laakean ja matalahkon peltoharjanteen kärjessä ja siitä länsilounaaseen olevassa loivassa peltorinteessä. Löydöt paikalta ovat kvartsiesine ja -iskoksia.

Isoniemi (1000024363) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on muinainen luoteeseen kurottuva niemen kärki, nykyinen harjanne. Harjanteen pohjois-luoteispäässä on kumpare. Asuinpaikkalöytöjä (kvartseja. luuta, keramiikkaa) tehtiin kumpareen etelä-kaakkoispuolelta 70 m matkalta koekuopista. Paikka on täysin ehjä ja kajoamaton.

Kannisto (1000024366) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vuoden 1838 kartalla on kylien rajalla kaksi rajamerkkiä, joista toinen osuu Kanniston kohdalle. Kyseessä on mahdollisesti jo isojaon aikainen rajamerkki. Rakenne sijaitsee edelleenkin rajalla, mutta se on jäänyt pois käytöstä.
Rakenteessa on Iso pystykivi ja kaksi viisarikiveä N-S -suunnassa. Pohjoisempi viisari kaatunut, samoin pystykivi on mennyt vinoon. Rajakiven perustana olevaa kivikasaa on osin rikottu länsipuolelta. Kivikasan koko on 2 x 2m ja sen korkeus on 0,6m. Pystykiven korkeus 1,3m ja siinä on numero 142 hakattuna.

Keljonkorkee (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vanha rajamerkki, kivistä ladottu nelisivuinen 2x2 m rakenne ja keskellä paasi ja viisarikivet pystyssä reunoilla. Entisellä Sahalahden ja Kuhmalahden rajalla ja aiemmalla Keljon ja Noksiaisten kylien rajalla (raja merkitty 1793 Keljon kartalle). Raunion kaakkoispuolella n. 10 m päässä on viisarikivi.

Myllynsuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on lounaaseen kurottuva mäenharjanne, jonka rinne länteen ja etelään on jyrkkä ja korkea. Mäen harjanteella on tehty jonkinlaista raivausta ja vaikuttaa että lakea on hieman tasattu - mutta kevyesti. Laella on vähäkivisempi ala, jonne tehdyistä koekuopista löytyi kvartsi-iskoksia. Asuinpaikka lienee suurimmaksi osaksi melko ehjä. Maaperä paikalla on hiekkamoreeni.

Mäkipää 1 (1000024374) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee Sahalahden kirkosta 1,43 km länteen, Kirkkojärvestä laskevan joen pohjoispuolella olevalla kallioisella mäellä. Paikalla on kiviraunio, joka on osin kalliopohjalla. Kiveyksen halkaisija on n. 3 m ja se on osin jäkälän ja turpeen peittämä.
Röykkiö voisi rakenteensa ja sijaintinsa puolesta olla esihistoriallinen, mutta kyseessä voi olla myös raivausröykkiö.

Mäkipää 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee Sahalahden kirkosta 1,35 km länteen, Kirkkojärvestä laskevan joen pohjoispuolella olevalla kallioisella mäellä. Paikalla on pitkänomainen kiviraunio, joka on kooltaan n. 3 x 1,5 m. Sen korkeus on n. 0,7 m. Röykkiö on osin sammaleen peitossa. Kyseessä saattaa olla raivausröykkiö, mutta sijaintinsa puolesta kyseessä voisi olla myös esihistoriallinen hautaraunio.

Sillansalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Sahalahden kirkosta noin 2,4 km pohjoiseen, Röyttänveden (Keljonjär-vi) ja Saksalonselän (Längelmävesi) välisen kapean salmen pohjoispuolella. Paikalla on Längelmäveden muinainen rantatörmä, joka muodostaa asuinpaikan kohdalla n. 60 m leveän etelään kurottuvan niemekkeen. Sen tyvi ja länsiosat ovat tasannetta ennen pohjoisessa nousevaa rinnettä. Niemen keskellä on matala kumpare ja sen itäpuolella maaperä on kivisempää kuin länsipuolella. Niemen länsiosaan tehdyistä koekuopista on tullut saviastian paloja (mahd. Sarsan keramiikkaa), palanutta luuta ja kvartseja. Pari kvartsia löytyi myös niemen itäosasta. Paikka on täysin ehjä ja kajoamaton.

Myllynmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sahalahden kirkosta 7,5 km itään, Myllyojan Kuohuvaisten koskessa, Kuohuvaisten myllystä noin 50 m länteen. Paikalla on vanhan myllyn raunio, johon littyy myllypadon jäänteitä, myllyrakennuksen perusta ja myllykanavan kiveystä. Kuohuvaisen koskessa on ollut kolme myllyä (1840-luvun pitäjänkartalla) ja näistä Kuohuvaisten mylly on edelleen pystyssä ja kunnostettu. Kyseessä on Taustialan kylän talollisten 1800-luvun lopulla rakentaman ja noin vuonna 1960 purkaman myllyn kiviset perustukset.

Töykänä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Töykänän kylässä Tursolasta ja Pakkalasta Pohjalahdelle ja Ihariin menevän vanhan maantien (3231) länsipuolella. Kyseessä on Sahalahden/Kangasalan ja Pälkäneen pitäjien vanha rajamerkki, joka on edelleen käytössä.
Lohjenneen suuren siirtolohkareen päälle ja kivien raon kohdalle on holvattu rajakiviröykkiö ja sen keskelle on asetettu pystykivi.

Jara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kirkkojärven Jaranlahden rannasta luoteeseen olevalla rantatörmällä. Kohde sijaitsee paikalla, joka on vielä historiallisella ajalla ollut Kirkkojärveen pohjoisesta työntyvä niemeke. Kohteen länsipuolella kulkee Jaran tilan peltotie. Kohde on nykyään kuusia kasvavassa nurmettuneessa saarekkeessa kahden peltokaistaleen välissä.
Paikalla on maanalainen kiveys, joka arvioituna kattaa noin 10 x 10 m kokoisen alan. Maan päälle kiveyksestä on havaittavissa joitakin kooltaan noin 30 – 70 cm olevia kiviä. Yhdessä kivistä on havaittavissa mahdollisia työstöjälkiä: pituudeltaan noin 25 cm oleva ura. Paikalle tehdystä koekuopasta on löytynyt palanutta luuta sekä mahdollinen saviastian pala. Kyseessä saattaa olla rautakautinen muinaisjäännös.

Lastunen (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Ahtialanjärven itäpuolella. Paikka on kuusivaltaista sekametsää ja pääosin melko kivikkoista aluetta moreeniharjanteella. Paikalta on löytynyt miekka ja kirves. Alueella on mahdollisesti ihmisen raivaama kivetön alue, jonka ympärillä on ainakin pääosin luontaista kivikkoa, tosin osa kivistä näyttää mahdollisesti paikalle siirretyiltä. Etenkin alueen etelä- ja länsipuolen loivassa rinteessä on paljon isoja kiviä. Löytöpaikan kaakkoispuolella on tasaista ja itäpuolella nousee loiva rinne. Löytäjän mukaan miekka oli löytyessään lähes itä-länsisuuntaisesti. Kirves löytyi n. 40 cm sen eteläpuolelta. Löytöpaikalla on maanpinnalla harvaa aluskasvillisuutta, sammalta, kariketta ja risuja.

Kankaanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee hiekkapohjaisessa pellossa Majajärven kaakkoisrannalla hautausmaan länsipuolella. Paikalla maasto laskee pohjoiseen, länteen ja etelään. Kyseessä on ollut ilmeisesti niemenkärjessä, mahdollisesti sen pohjoisrannalla, sijainnut asuinpaikka. Inventointilöydöt tehtiin sänkipellosta noin 40 x 20 m kokoiselta alalta. Vaikka inventointihetkellä havaintomahdollisuudet olivat heikot, löydettiin pintapoiminnassa useita kvartsi-iskoksia ja esine. On mahdollista, että asuinpaikka on alun perin jatkunut itään hautausmaan puolelle.

Vehkakoski (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Seppälänkankaan eteläpuolella on Vehkajärven ja Myllylahden välinen Vehkakoski.
Vehkakoski putoaa puolenkilometrin matkalla noin 16 metriä. Tästä syystä se on muodostanut tarpeellisen vesienergian lähteen tuotantolaitoksille. Todennäköisesti ensimmäiset myllyt kosken partaalle ovat nousseet 1500-luvulla. Myllyjen sijainnista voidaan tehdä tarkempia päätelmiä 1700-luvun alusta olevan kartan perusteella. Vuonna 1728 laadittuun karttaan on Vehkakosken alajuoksulle merkitty kaksi myllyä.
1850-luvun alussa kosken yläjuoksulle rakennettiin myllyjä neljään eri paikkaan.
Vehkakosken saha toimi paikalla vuosina 1878-1916, josta useimmat tätä nykyä maastossa näkyvät rakenteet lienevät peräisin. Selkeimmin vanhojen tuotantolaitosten rakenteet erottuvat Vehkakosken alajuoksulla. Myllynpaikka muodostaa kokonaisuuden, johon kuuluu rakennusten raunioita, patoaltaan jäännöksiä sekä kivettyjä ja louhittuja vesiuomia. Nykyisin lähistöllä toimii kalanviljelylaitos, minkä vuoksi koskeen on rakennettu myös uudehkoja sementtirakenteita vanhojen patorakenteiden yhteyteen.

Memmola (Memmola) Alanen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Memmolan kylä mainitaan ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä tiettävästi vuonna 1510. Kylässä oli vuonna 1540 Ylisen ja Alisen tilat, ja tämä tilanne pysyi muuttumattomana aina 1500-luvun lopulle saakka. Isojakokartan (1769) mukaisesti asemoitu kylänpaikka sijaitsee nykyään autioituneella alueella, pellolla Taivalkunnan tien pohjoispuolella. Autioitumisen tarkka ajankohta ei ole tiedossa, mutta vuoden 1847 pitäjänkartassa tila ei enää sijaitse isojakokartan mukaisesti asemoidulla sijaintipaikallaan. Autioituneen kylätontin eteläosa on jäänyt Taivalkunnantien ja kevyenliikenteen väylän alle ja lienee tuhoutunut.

Nokian kartano (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1400-luvulla perustetun Nokian kartanon alueelle tehdyistä koekuopista on tullut eri-ikaisia löytöjä historialliselta ajalta, joukossa on myös muutamia luultavasti keskiaikaan ajoittuvia fragmentteja. Vanhoja kerrostumia näyttäisi säilyneen vanhan kartanotontin laidoilla, kurssikeskuksen pihan ulkoreunoilla.

Sarkola/Sarkoila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sarkolan kylä (Sarckoila) mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1422 yhdessä Kutalan kylän kanssa Vahalahtea ja Vesilahden Salospohjaa ja Laukkoa vastaan käydyn rajariidan yhteydessä. Kylän nimi esiintyy asiakirjoissa lukuisia kertoja 1400-luvun jälkipuoliskolta lähtien. Vuosien 1540-43 sekä 1560 maakirjoissa Sarkolassa mainitaan 16 taloa. Vuonna 1797 laaditussa isojakokartassa Sarkolan kylätontti (14 taloa) on merkitty yhä asutulle paikalle. Vanhan kylätontin keskiosassa on säilynyt kellarin sekä jonkun rakennuksen jäännökset. Alueella voi olla paikoin säilynyt myös muita vanhempia kerrostumia nykyisten rakennusten väleissä.

Sarkola 1 (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Sarkolan historiallisen ajan kylätontin koillis- ja itäpuolen pellon eteläosan peltosaarekkeella. Paikalle tehdyissä koepistoissa havaittiin tiivis, osittain palaneiden kivien ja hiilensekaisen savikerros ja yhdestä pistosta löytyi myös savitiivistettä sekä palanut luu.

Rajasaari (1000024397) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee Sääksjärven pohjoisosassa olevassa Rajasaaressa, alunperin kolmen kunnan rajalla. Saaren koillis- ja keskiosa kuuluu Tampereen Järvensivun kylään. Paikalla on 3,1 m x 2,3 x 0,7 m kokoinen, kulmikas kiviröykkiö. Alunperin ilmeisesti suorakaiteen muotoisen rakenteen itä- ja koillisosa on todennäköisesti osittain romahtanut. Alkuperäisillä paikoillaan näyttää olevan kolme kulmakiveä sekä keskuskivi. Näkyvissä olevat kivet ovat pääosin sammaloituneet. Keskuskiven eteläsivulla, noin 10 x 10 cm alalla, näkyy todennäköisiä hakkauksia (pystyviiva, sen oik. puolella ympyrä, jonka alla vaakaviiva) Rakenteen päällä on noin 10 cm maakerros ja välittömästi koillispuolella kasvaa mänty.
Historiallisten lähteiden mukaan Rajasaari ("Sääksjärvensaari") on ollut kolmen pitäjän – Lempäälän, Pirkkalan ja Messukylän - rajapaikkana. Se esiintyy Lempäälän (1762) ja Pirkkalan (1770) pitäjänkartoissa sekä v. 1768 Pirkkalan Nuolialan, Partolan ja Haikan isojakokartassa. Ennen Messukylän kirkkopitäjän itsenäistymistä v. 1636 saari oli Pirkkalan (pohjoispuoli) ja Lempäälän (eteläpuoli) - välisenä rajapisteenä keskiajalta lähtien (mainitaan jo v. 1465). Rajasaari on lisäksi toiminut Pirkkalan jakokuntien rajapisteenä - asiakirjojen perusteella viimeistään 1500-luvun lopussa, mutta mitä ilmeisimmin jo keskiajalla.
Lempäälän kunnan raja kulkee nykyisin saaren etelärannassa, ei enää rajamerkin kautta.

Pohtiolampi ja Tiilitehdas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka-alue sijaitsee Pohtionlammen luoteispuolisessa metsässä hiekkarinteessä ja eteläpuolisella pellolla. Alueeseen kuuluu 7 erinimistä asuinpaikkaa: POHTIO I: Nykyisin metsäistä hiekkarinnettä, jossa vanhat rantaterassit ovat kokonaisuudessaan näkyvissä. Paikalle on kunnostettu muinaisjäännöspolku, ja siellä on myös nähtävillä rekonstruktio yhdestä tutkitusta liedestä. Asuinpaikan kunto on hyvä. POHTIO II - IV: Pellonraivauksessa on löytynyt asuinpaikkakokonaisuus, joka nykyisin on viljelymaana lukuunottamatta äärimmäisenä lännessä olevaa pientä aluetta (Pohtio IV). TIILITEHDAS I - III: Nykyisin viljelysmaana oleva kivikautinen asuinpaikkakokonaisuus.
Tunnetut muinaisjäännöskohteet tarkastettiin inventoinnissa 2022. Kohteet ovat suurelta osin ennallaan. Pohtiolammen eteläpuolinen peltoalueelta ja Pohtiolammen etelärannan läheisyydestä havaittiin kvartsi-iskoksia muinaisjäännösrajauksen ulkopuolelta. Tarkkuusinventoinnin yhteydessä Pohtiolampi-Tiilitehdas -kohteen länsipuolista metsäaluetta koekuopitettiin. Muinaisjäännösrajauksen ulkopuolelta kahdesta koekuopasta tehtiin lisähavaintoja kivikaudesta.
Kesällä 1999 aloitettiin kolmevuotinen tutkimusprojekti alueella, joka sijaitsee Pohtio I ja Pohtio II-IV välisellä alueella. Tutkimusaluetta kutsutaan nimellä Pohtiolampi. Eniten löytöjä tehtiin alueen itäosasta, läheltä terassin reunaa. Alueelta todetiin myös mahdollinen asuinpainanne. Löytöjen perusteella se on pronssikaudelta.

Lentola (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiö, mahdollinen hauta sijaitsee Pispalan kylän Vesijärven Kauklahden pohjukasta 460 m itään, Lentolan talosta 120 m eteläkaakkoon, metsässä, matalan sammalpeitteisen kallion reunalla. Paikka on pellosta 40 m itään.
Röykkiö on 4-5 m halkaisijaltaan oleva, 80 cm korkea kekomainen, pyöreä kivilatomus.

Lehtola (1000008701) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lihasulan lounaisosassa, Vesijärven Suolahdesta länteen ja Lehtolan talosta 450 m lounaseen, peltokumpareen pohjoisrinteessä, valtaojaan laskevassa rinteessä.
Löydät paikalta ovat kvartsi-iskoksia.

Sarviniemi (1000009327) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Esihistoriallinen asuinpaikka Haapalahden pohjukan etelärannalla. Paikka sijaitsee Haapalahden uimarannalle ja venevalkamaan vievän tien itäpuolella, Haapalahden pohjukan länsipäästä noin 100 m etelään, muinaisen jyrkähkön itään laskevan rantatörmän päällä ja reunalla mäenkumpareiden välisellä kannaksella.
Vuoden 2007 inventoinnissa löytyi koekuopista kvartsi-iskoksia ja piitä.

Kalaniemi 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Esihistoriallinen asuinpaikka Längelmäveden Aittolahden etelärannalla. Asuinpaikka sijaitsee Mäki-Tulokkaan talon pohjoispuolella noin 340 m, Längelmäveden Aittolahden itäpohjukan etelärannalla, rannasta noin 80 etelään, pohjoiseen kurottuvan laajan harjanteen luoteisreunalla olevan, länteen jyrkästi laskevan kalliopaljastuman liepeillä ja ympärillä.
Vuoden 2007 inventoinnissa paikalta löytyi koekuopista Sarsan tyypin tekstiilikeramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta.

Keinumäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto sijaitsee ns. Saarikylissä, joka on suurehko saari Roineessa. Saaren sisäosaan työntyy suurehko lahti, jonka rannassa kohde on. Järvenrantaan on lyhimmillään matkaa kohteesta n. 200 m. Paikallisten mukaan historiallinen kylä on sijainnut kalmiston Ja rannan välissä. Nykyisinkin talot ovat keskittyneet samaan paikkaan. Kalmisto on pienellä vain vähän ympäröivästä peltomaisemasta kohoavalla harjanteella. Mäestä etelään avautuu peltomaisema, pohjoispuolella on asuttu tontti ja itäpuolella maantie.
Alueelta löytyi metallinetsinharrastajien toimesta kaksi pyöreää kupurasolkea. Tarkastuksen yhteydessä peltosaarekkeelta todettiin myös maan- ja kivensekainen röykkiö. Siihen kaivetusta koekuopasta löytyi muutama pala rautakautiesen tyyppistä keramiikkaa.
Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Soikean mallinen katajainen mäki on ennallaan, ei muutoksia aikaisempiin havaintoihin tai muinaisjäännösrajaukseen. Metallinilmaisinlöydöt olivat tulleet kylässä 55 vuotta asuneen rouvan mukaan katajamäen länsireunalta, aivan pellon vierestä. Länsireunassa on ollut myös kivettyjä kuoppia, jotka ovat kuulemma nauriskuoppia. Mäen nimi tulee paikalla olleesta kyläkeinusta.

Pajukanta (Pajukanto) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pajukannan asukkaista on mainintoja asiakirjoissa vuodesta 1486 alkaen. Ainakin 1500-luvulla kylässä tiedetään olleen kaksi taloa ja 1740-luvulla jo 5 taloa. Vuoden 1634 maakirjakarttaan on merkitty 2 taloa.

Solala (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Leväslahden ja Västilän välisen tien pohjoispuolella. Paikalla on kallioon louhittu noin 2 m leveä käytävä, josta on louhittu liuskekiveä. Vanhimmista louhoksista on tietoa jo 1700-luvulta. Louhoksen ympärillä on jätekivikasoja. Pienimuotoinen louhinta synnytti aikaa myöten laajan kaupan ja kovasimia vietiin Karjalaan saakka. Ala teollistui 1860-luvulla, jolloin alettiin Vinkilän myllyssä hiomaan kovasimia. Sen jälkeen alueelle syntyi muitakin kivihiomoja.

Unkila (Ungi) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Unkila mainitaan lähteissä vuodesta 1540 alkaen toisena Padustaipaleen kylän kahdesta talosta. Kylä on ollut itsenäinen vuodesta 1633. Ungila on merkitty vielä vuoden 1804 isojakokarttaan, mutta myöhemmin se on autioitunut. Pukkila (2003) on havainnut paikalla kivirakenteen.

Pappilankoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Myllyveroluettelossa vuodelta 1586 mainitaan Parkanossa sijaitsevan yksi vuoden ympäri jauhava mylly. Vuonna 1695 mainitaan Parkanon myllyn lisäksi Kanan mylly. Ilmeisesti juuri Kanan mylly näkyy vuoden 1800 kartassa.
Paikalla on koskessa ja kosken rannoilla erityyppisiä myllytoimintaan liittyviä rakenteita, kuten betoni- ja kivirakenteita, pengerryksiä sekä kivisiä ränni- ja muita uomarakenteita.

Teerineva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kyseessä on halkaisijaltaan noin 7 m oleva pyöreähkö tervahauta, jonka suuaukko on itäpuolella. Tervahauta on kraatterimainen, ja sitä ympäröi noin 0,4 m korkea valli. Kohteen lähiympäristössä kasvaa mäntymetsää.

Viinikka (1000024434) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Viinikan talo on perustettu ennen suuria nälkävuosia 1600-luvulla. Kartta-analyysin perusteella talon tonttimaa on sijainnut nykyisen Mäkiviinikadun ja Puutarhakadun risteysalueen läheisyydessä, mahdollisesti risteyksen pohjois- ja kaakkoispuolella.
Mäkiviinikadun ja Puutarhakadun kaakkoispuolinen alue on nykyisin rakentamaton tontti, jossa on näkyvissä kivirakenteita, mm. kiviaitoja ja raunioita, sekä lohkottuja kiviä. Rakenteet keskittyvät tontin luoteisosaan. Tontin kaakkoisosa on peltona. Alueeella on saattanut säilyä myös 1600-luvulle ajoittuvia kerrostumia.

Killo (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee metsää kasvavalla kivikkoisella moreenimäellä. Paikalla on kiviröykkiö, joka on kooltaan noin 6 x 7 m. Sen korkeus on noin 70 cm. Röykkiön keskellä on kaivelun jäljiltä kuoppa ja sen kivet ovat vahvasti sammaloituneet. Kiveyksen itäpuolella on raivatulta vaikuttava tasanne.

Virosmäki (Sikoinen) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt metallinetsimellä historiallisen ajan rahoja ja esineitä, kuten mm. solkia, sekä muuta historiallisen ajan aineistoa. Vanhimmat rahat ovat hopeaa (keskiaikaisia) ja ne on talletettu KM 39456 -numerolle. Todennäköisesti kyseessä on Sikoisten historiallisen kylätontin osa.

Lauttakyläntie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Tielinja sijaitsee Lauttakylän etelä puolella. Vanha käytöstä jäänyt tieosuus on noin 20 m pitkä ja 2-3 m leveä. Tien alarinteen kohdalla on pengerrystä. Tielinjaus noudattelee samaa linjaa kuin vuoden 1784 karttaan merkitty vanha Lauttakyläntie.

Klemola (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kalkkikaivos sijaitsee Kalkkimäen eteläpuolella loivan moreenimäen laen tuntumassa metsässä. Alueella on havaittavissa kaivamisen jälkiä n. 1/2 hehtaarin alueella. Kaivannon itälaidassa on myös kalkkiuunin jäännös. Se on nelisen metriä halkaisijaltaan, osin säilynyt kiviladelma. Yksi kaivannoista ulottuu maan uumeniin muodostaen onkalon. Kalkkikaivosta on kuvattu Wiljo-Kustaa Kuulialan teoksessa "Vanhaa Pälkänettä" piirroksin. Perimätiedon mukaan kalkkia on louhittu vanhan kirkon rakennustyömaalle.

Pajula (Pajula) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee maantie 307 kaakkoispuolella, metsikössä, aivan tien vieressä. Pajula mainitaan ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä vuonna 1510 yksinäistalona. Karttojen perusteella Pajula näyttäisi autioituneen jossain vaiheessa 1800-lukua.

Ruokola (Ruokola) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ruokolan kartanon pohjoispuolella Lahdentiestä erkanevan Arajärventien risteyksen pohjoispuolelta, tien varressa kohoavalta mäeltä löytyi metallinilmaisimella kesällä 2011 rautakautiseen kalmistoon viittaavia pronssi- ja rautaesineitä. Mäen länsireunassa Arajärventien varressa on pienialainen soranottopaikka, muutoin mäki on nurmen peittämä harvapuustoinen alue. Lahdentien molemmin puolin sijaitsee Ruokolan historiallinen kylänpaikka, välittömästi em. kalmistolöytöjen läheisyydessä. Kylänpaikan alustava laajuus on arvioitu historiallisten karttojen ja maastohavaintojen perusteella.
Vuoden 2018 kaapelitöihin liittyneiden tarkkuusinventointien perustella voitiin todeta, että Ruokolan kylän historia ulottuu kartanovaihetta kauemmas, ensimmäiset maininnat kylästä ovat 1400-luvulta ja 1500-luvun alussa siellä mainitaan olleen jo 12 taloa. Viime aikaisten, rautakauden lopulle ajoittuvien esinelöytöjen valossa on todennäköistä, että asutuksen juuret Ruokolassa ulottuvat vähintään esihistoriallisen ajan lopulle. Tämän selvittäminen vaatisi tarkempia tutkimuksia, joihin ei tarkkuusinventoinnin yhteydessä ollut mahdollisuutta ryhtyä. Ruokolan potentiaali arkeologista tutkimusta ajatellen on kuitenkin suuri ajatellen asutuksen jatkuvuutta esihistorialliselta ajalta keskiajan kyläasutuksen ja kartanovaiheen kautta nykypäivään.

Hanho-Majaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Majaniemien koillisosassa, noin 80 metriä Majaselän rannasta. Paikalla on koilliseen loivasti viettävä rinne, jossa on pieni tasanne. Alueelle tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Huiniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijiatsee Huiniemen pohjoisrannalla Kilvensalmen eteläpuolella. Paikalla on kallioisen rinteen juurella loivasti rantaan viettävä kuusikkoa kasvava tasanne ja sen rannan puolella matala muinaisrantatörmä. Tasanne on maaperältään hiekkainen ja melko vähäkivinen asuinpaikan kohdalla. Sen itä- ja länsipuolella maaperä on kivisempää ja pohjoispuolella on kivikkoinen kalliorinne.
Asuinpaikan rajaus perustuu muutamasta koekuopasta tehtyihin havaintoihin ja paikan topografiaan. Asuinpaikka on täysin ehjä ja kajoamaton.

Huiniemi 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tarjanteen Kilvensalmen etelärannalla ja Huiniemen pohjoisrannalla. Paikalla on jyrkkä ja korkea muinainen rantatörmä, joka on maaperältään varsin kivinen ja paikoin siinä pieniä avokallioläiskiä. Aivan törmän reunalla on osin
hajonnut kiviraunio, joka on kooltaan noin 3,5 x 2,5 m. Kyseessä on mahdollisesti lapinraunio.

Kompanjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jäminginselän eteläpuolella olevien Vähäjärven ja Kompanjärven välisellä kannaksella. Paikalla on jyrkkä pohjoispuolella olevaan purolaaksoon laskeva 2-3 m korkea vallimainen törmä. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia koekuopista. Alue on säilynyt melko ehjänä ja sen rajaus perustuu koekuopista tehtyihin havaintoihin ja topografiaan.

Kontuniemi (1000024460) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kontuniemen kärjessä Kirnusalmen itäpuolella. Paikalla on jyrkähkö ja korkea rantaan laskeva rinne, jonka laella on tasanne. Maaperältään alue on hiekkaista ja melko kivistä moreenia. Paikalta on löytynyt pieneltä alueelta koekuopista kvartsi-iskoksia.
Paikan rajaus on arvio.

Kuivajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuivajärven koillisrannalla. Paikalla on rannan tuntumassa hiilimiilu, jonka maannoksessa on huuhtoutumiskerros.

Lammaslahti (1000024464) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sotkanselän Lammaslahden kaakkoispuolella sinne vievän metsätien vieressä. Paikalta on löytynyt muutamia kvartsi-iskoksia, mutta asuinpaikka lienee tuhoutunut suurimmaksi osaksi ja siitä on säilynyt vain pieni osa metsätien itäpuolella.

Lukonnokka (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kautun kanavan koillispuolella Lukonnokan länsiosassa. Paikalla on kaksi erillistä osittain kallioon louhittua 1. maailmansodan aikaista taistelukaivantoa.

Lylyniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Paloselkään työntyvän Lylyniemen eteläkärjessä. Paikka on etelään viettävää loivaa rinnettä, jossa erottuu kaksi tasannetta. Ylemmältä terassilta on löytynyt koekuopituksessa kvartsi-iskoksia sekä vahva kulttuurikerros. Myös alemmalta tasanteelta on löytynyt kvartsi-iskoksia. Paikka on ehjä ja kajoamaton.
Muinaisjäännösalueen rajausarvio perustuu koekuopista tehtyihin havaintoihin ja topografiaan.

Mustaniemi (1000024470) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alaisen Herajärven länsirannalla olevan laakean jyrkkärinteisen niemen kärjessä. Hiekkaisella tasanteelta löytyi koekuopasta kvartsi-iskoksia ja luuta. Siitä noin 30 m lounaaseen erottui nelisivuinen painanne, johon tehdystä koekuopasta löytyi palanutta luuta. Etelämpänä, noin 35 m edellisestä, sijaitsi toinen soikea painanne, joka vaikutti modernilta, mutta kuopassa oli kuitenkin vahva podsolmaannos.
Asuinpaikka on kajoamaton ja sen rajaus perustuu topografiaan ja maastossa tehtyihin havaintoihin.

Äijänniemen varustukset (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kivikautisen asuinpaikan liepeillä on 1. maailmansodan aikaisten varustusten jäännöksiä.

Oranniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sotkanselälle työtyvän Oranniemen länsiosassa. Paikalla on sekametsää kasvava tasainen alue hiekkaisen moreenitörmän päällä. Paikalta on löytynyt koekuopista kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja kaksi saviastianpalaa, joista toinen saattaa ajoittua myös metallikauteen.
Kohteen rajaus perustuu paikalla tehtyihin havaintoihin ja topografiaan. Alue on säilynyt koskemattomana.

Pusunvuolle (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pusunvuolteen pohjoispuolella ja se katkeaa kaivannon keskivaiheille rakennetun talon kohdalla. Koillisessa on vielä erillinen pienempi kaivanto. Taistelukaivanto on louhittu osin kallioon ja osin se on kaivettu maahan. Nykyisin kaivanto on paikoin huonossa kunnossa.

Messukylä-Ruovesi Ruhala (Kulkuväylät)
Historiallinen; Historiallisen maantielinjan käytöstä jäänyt osa erottuu maastossa edelleen selkeästi näkyvänä tieurana. Paikalla on kulkenut Messukylä-Ruovesi-tielinja, joka on syntynyt todennäköisesti jo keskiajalla ja esiintyy ensimmäisen kerran kartalla 1650-luvulla, sekä nuorempi Orivesi-Uusikaarlepyy-tielinja, joka on kunnostettu tieksi 1600-luvun lopulla. Tielinjaa on oikaistu Ruhalan kohdalla ja pieni osuus vanhasta tielinjasta on jäänyt kokonaan poiskäytöstä.

Syvälahti (1000024480) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Väärinjärven itärannalla pienellä tasaisella niemekkeellä. Paikalta on löynyt koekuopituksessa muutama kvartsi-iskos. Asuinpaikan rajaus on tehty topografian perusteella.

Takalahti (1000024481) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee lähellä Mustanselän Takalahden poukamaa, lahden länsirannalla. Paikalla on muinaisnen saari, joka muodostaa nykyisin metsäisen harjanteen. Harjanteen laella olevalta tasanteelta on löytynyt koekuopista kvartsi-iskoksia sekä vahva kulttuurikerros. Paikka on rajattu tehtyjen havaintojen ja topografian perusteella.

Uniniemen kärki (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Uniniemen kärjen tuntumassa. Paikalla on noin 2 x 2,5 m kokoinen suorakaiteen muotoinen kuoppa, jonka syvyys on noin 1,2 m. Kuoppa on sammaloitunut ja sen reunoilla kasvaa noin 50 vuotta vanhoja kuusia. Kuopan pohjalle tehdyssä koekuopassa havaittiin nokimaata ja hiiltä. Lisäksi noin 15 m päässä havaittiin myös toinen kuopanne. Kohteen tarkempi määritys vaatisi lisätutkimuksia.

Hietala (1000024488) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee loivasti länteenpäin viettävällä peltoalueella matalan terassin päällä. Pellon pinnalta on löytynyt muutamia kvartsi-iskoksia inventoinnin yhteydessä. Kohde on rajattu topografian perusteella.

Hirvioja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kode sijaitsee pienialaisella lounaaseen viettävällä terassiniemekkeellä. Paikalta on löytynyt sängellä olevasta pellosta kvartsi-iskoksia.

Jaaranjoki Honkanen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jaaran kylässä. Myllyn jäännökset niihin liittyvine rakenteineen sijaitsevat Jaaranjoen etelärannalla, jossa ne levittäytyvät noin 150 m pitkälle ja 20–40 m leveälle rantatasangolle.Tutkimuksissa tarkastettiin ja kartoitettiin myllyn alue ja sen lähiympäristö. Maastohavaintojen, sen enempää kuin historiallisten karttojen tai muiden käytettävissä olleiden lähteidenkään perusteella alueelta löydetty mitään, mikä kertoisi varmasti 1800-lukua vanhemmasta myllytoiminnasta. Honkasen myllyn elinkeinohistorialliseen kokonaisuuteen kuuluu varsinaisen myllyrakennuksen jäänteiden lisäksi vettä myllylle ja sieltä pois johtava uoma, myllyjuoni, sekä maapato.

Kantola 1 (1000024503) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee pellolla maantien 2592 eteläpuolella. Kohteen rajaus perustuu Sastamala Tappitori-Vanhakirkko, paineviemärilinjan kaivun valvonta 2010 -raportin karttaan.

Kantola 2 (1000024504) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee pellolla maantien 2592 eteläpuolella. Paikalta on löytynyt inventoinnin yhteydessä kvartsi-iskoksia.

Kantola 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee pellolla maantien 2592 eteläpuolella. Kohteen rajaus perustuu Sastamala Tappitori-Vanhakirkko, paineviemärilinjan kaivun valvonta 2010 -raportin karttaan.

Hämeenkankaantie Rienilä (Kulkuväylät)
Historiallinen; Karkun ja Hämeenkyrön välinen Hämeen- eli Kyrönkankaan tielinja esiintyy 1700-lukujen isojakokartoissa ja Rienilässä, Meskalanmäen itäpuolella, vanha tielinja poikkeaa koilliseen nykyisestä. Vanha tielinja tulee näkyviin ja on käytössä pihatienä heti tien 1310 eteläpuolella. Tien 1310 pohjoispuolella vanha tielinja kulkee hylättynä pihatienä kohti jokea, rinnettä alas ja kaartuu luoteeseen. Heti kaarteen jälkeen vanha tielinja häviää jokivarressa olevan talon hyvin hoidettuun, nurmikkoiseen pihaan. Joen varressa ei ole mitään merkkejä vanhasta tiestä. Se on kulkenut joen yli nykyisen sillan kohdalla, joka on korkealle pengerretty.

Kiimajärvi (Kiimajärvi) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kiimajärven kylässä on Suomen asutuksen yleisluettelon mukaan ollut 6 taloa vuonna 1560. Varhaisin kartta alueelta on maakirjakartta vuodelta 1644 (J. Streng 1644, signum a1 122). Tällä kartalla on viisi taloa Kiimajärven rannan tuntumassa, lahdekkeen pohjukassa ja kuudes talo ylärinteessä mäen päällä. Vuoden 1772 kartalle on merkitty neljä talotonttia nykyisen Sopan talon tienoille.
Tien länsipuolelle, Sopan talon, pihan ja tien välille tehdyissä muutamassa koekuopassa havaittiin kulttuurikerrosta ja myös pellolla todettiin tiiltä ja palanutta savea ja kiveä.

Kärppälä (Kärppälä) Vänni (Asuinpaikat)
Historiallinen; Varhaisimmat maininnat Kärppälän Vännistä ajoittuvat 1500-luvulle. Kylätontti sijaitsee Järviän koillispuolella 1900-luvulla autioituneen pellon laitaan ulottuvalla niemekkeellä.

Leppäniemi 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Autioituneelle Leppäniemen talolle vievän vanhan tien varrella on useita kivirakenteita sekä maakellari. Alueella on erilaisia kiviröykkiöitä, joista suurin osa lienee peltoröykkiöitä, mutta mukana on myös kaksi mahdollista kivikiukaan tai uunin rauniota. Toinen raunioista on mitoiltaan n. 3 x 3 x 0,8 m, sammalen ja turpeen peittämä, toinen n. 4 x 2,5 x 0,8 m, osittain sammalen peittämä. Kivien koko on pääasiassa 30-40 cm. Lisäksi kivirakenteiden joukossa on kiviaita. Muinaisjäännösalueen länsipäässä, heti tien pohjoispuolella sijaitsee maakellarin jäännös - n. 4 x 4 kokoinen ja noin 1,5 m syvä kuoppa, jota reunustaa maavalli.
Leppäniemen talo on merkitty vuoden 1797 karttaan. Kiviaita näkyy 1950-luvun toimituskartassa. Muihin rakenteisiin liittyviä merkintöjä, kuten rakennuksia, ei ole v. 1912 eikä nuoremmissakaan kartoissa.

Luodonmäki 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee metsää kasvavan Luodonmäen luoteispäässä. Paikalla on useita erimuotoisia ja -kokoisia kuopanteita, joista osa muodostaa pellon reunaan jonomaisen alueen. Osa sijaitsee hieman kauempana pellonreunasta, ja ne ovat pääosin suurempia kuin pellon reunassa olevat. Perimätietojen mukaan kuopat ovat sisällissodan aikaisia poteroita; juoksuhaudoissa olivat punaiset, jotka yrittivät puolustaa rintamaa Lavian suunnasta tulevia valkoisia vastaan. Tarkoitukseen sopivimmat ovat mäen rinteessä sijaitsevat 2-4 m pitkät ja 1-2 m leveät pitkänomaiset kaivannot, joita reunustaa matala maavalli. Paikalta kerrotaan löydetyn kiväärikaliiperisia hylsyjä. Osa kohteen kuopista on mahdollisesti säilytys- tms. kuoppia.

Pajuniemi Kepuli (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kourajärven länsipuolella ja Pajuniemen nykyisen Kepulin talon lounaspuolella, jossa on vuoden 1793 kartan mukaan ollut kaksi tonttia. Paikalla on nykyisin pieni pelto ja sen itäpuolella pusikkoa. Pellon länsipuolelta on löytynyt kaksi kivirakennetta, joista toinen on hieman nelikulmainen röykkiö, joka voisi olla myös kiukaan raunio. Toinen rakenne on sammaloitunut ja paikoin hajonnut noin 20 m pitkä kiviaita. Pellon itäpuolella todettiin lisäksi modernin rakennuksen betoninen perustus.

Eskola Ranta-Hujo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mouhijärven länsipuolella olevalla loivalla koillisrinteellä. Paikalla ollut kylätontti on merkitty Eskolan kylän vuoden 1777 ja 1797 karttoihin ja se on nykyisin autiona. Osa tontista on peltona. Alueella on havaittu useita sammaleen ja turpeen peittämiä rakenteita, kuten kivikellarin jäännökset, mahdollinen rakennuksen perustus, kiviaita sekä kivikasoja, joista osa voi olla kiukaanpohjia.

Sammaljoen mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vanha myllynpaikka sijaitsee Myllykosken pohjoispuolella. Paikalla on ollut mylly 1500-1700-luvuilla. Alueella on havaittu neljä kivirakennetta.

Sammaljoki (Sammaljocki) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha kylätontti sijaitsee Sammaljoen kirkon itäpuolella autioituneella tontilla. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä vuonna 1540. Kylässä on ollut tuolloin kuusi taloa. Osa kylätontista on tuhoutunut myöhemmän rakentamisen johdosta. Autioituneella tontilla havaittiin vuoden 2012 inventoinnissa kolme rakennetta, joista yksi lienee melko nuori. Yksi rakenteista saattaisi olla kiukaanjäännös ja toinen joko rakennuksen pohja tai peltoraunio.

Selkee N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mätikön luoteispuolella pellolla sijaitseva asuinpaikka.

Iso-Hisso (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kutalan saaressa, Iso-Hisson päärakennuksesta noin 160 m kaakkoon, Kutalansaaren halkaisevan päätien pohjoispuolella, Hoipon talosta noin 40 m koilliseen. Paikalla on luontainen terassi, joka on vanhaa peltoa, perunamaata. Vanhan pellon ympärillä on peltokiviröykkiöitä. Paikalta on löydetty kvartsi-iskoksia. Asuinpaikka on pienialainen ja löytökerrokseltaan ohut.

Kallialan kylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee Sastamalan kaupungin keskustasta noin 2 km koilliseen. Kylä tunnetaan lähteissä 1400-luvulta ja vuoden 1644 maakirjakartassa on 16 taloa. Vanhankirkonniemi oli silloin saarena, jota erotti mantereesta kapea salmi. Kylätontin kaakkoispäästä salmen yli, kirkolle johti silta.
Kesällä 2010 kylässä tehtiin vesihuoltolinjan koekaivauksia. Joitain vähäisiä rakenteita havaittiin alueelta, joka on isojakokartan mukaan ollut tonttien takamaata. Muutamia esinelöytöjä saatiin Vanhankirkonniemen puolelta (alakohde 1). Vuoden 2004 valvonnassa kylätontin eteläosassa havaittiin kivirakenne, joka liittyy todennäköisesti vuoden 1644 kartassa näkyvään kirkolle johtaneeseen tiehen/siltaan (alakohde 2). Myös kylätontin alueelta, piha-alueilta löytyi kivi- ja puurakenteita sekä kulttuurikerroksia, joista osa ajoittunee ainakin 1600-1700-luvuille. Välittömästi kylätontin Sw-puolelta, pellolta on löytynyt myöhäisrautakautisia pronssiesineitä. Kylätontista 250-300 m WSW sijaitsee Kallialan rautakautinen röykkiökalmisto. Myos Tyrvään vanhan kirkon lattian alta on löydetty merkkejä myöhäisen rautakauden kalmistosta ja muutamia esineitä 1200-luvulta.
Kohde on edelleen asuttu, rakenteeltaan tiiviinä säilynyt ryhmäkylä, jonka tonteilla on säilynyt perinteistä rakennuskantaa.

Tyrvään pappila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tyrvään vanha pappila on sijainnut Pappilanlahden pohjoispuolella ainakin jo 1600-luvulta lähtien, mahdollisesti jo aiemminkin. Ainakin 1700-luvulta 1800-luvun loppuun pappilan paikka on ollut nykyisen Sastamalan pohjoispuolella. Tontilla on edelleenkin vuosina 1806-1810 rakennettu pappilarakennus sekä mm. 1900-luvun alussa rakennettu asuinrakennus, jonka alla on tynnyriholvattu kellari. Paikalle tehtyjen koekuoppien perusteella alueella on säilynyt vanhoja kerrostumia ja mahdollisesti myös rakenteita.

Virta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Etelään laskevassa pellossa sijaitseva kivikautinen asuinpaikka, josta on löydetty pintapoiminnassa kvartsi-iskoksia, kaksi kaavinta ja palanutta luuta.

Yli-Ritala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Yli-Ritalan kivikautinen asuinpaikka sijaitsee entisen Vammalan alueella, Ritalan historiallisen kylänpaikan itäpuolella olevalla pellolla. Asuinpaikka sijaitsee pääosin vanhan rantatörmän päällä, mutta levittäytyy myös loivasti etelään laskevaan rinteeseen.
Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia, kaksi kvartsiesinettä ja yksi kivilajisäle. Löytöalue ulottuu pellon eteläreunasta navetan nurkalle noin 80 m matkan ja on leveydeltään 25 - 35 m. Muinaisjäännösalueen rajaus on alustava ja suuntaa-antava.

Autiokorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervaränni sijaitsee metsätien vieressä. Ränni päättyy alaosastaan tiehen. Paikka on hiekkainen rinne moreeni- ja kalliomäen kupeessa. Kairattaessa rännin ylärinteen puolella havaittiin 10 cm paksuinen hiilinen kerros hiekan päällä. Alarinteen puolella kairauksessa havaittiin ohut turve ja muutaman sentin huuhtouma, 20 cm kerros punertavaa hiekkaa ja sen alla 25 cm kerros hiilen sekaista hiekkaa. Ränni on noin 5 m pitkä. Ylärinteen puolella kaivannon leveys on noin 2 m ja noin puoli metriä alaosastaan. Kaivannon syvyys on rännin yläosassa 70 cm ja alaosassa 26 cm.

Alanen 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alasenniemen pellolla tehdyn pintapoiminnan yhteydessä paikalta on löytynyt kaksi kvartsi-iskosta. Kohde sijaitsee rantapenkereen päällä noin 35 metrin päässä rannasta.
Kohde on erotettu vuoden 1999 inventointiraportissa mainitusta kohteesta Alanen omaksi kohteeksi.

Kalevanrinne NW (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kalevankankaan hautausmaan itäpään lähellä. Paikalla on kolme hiilimiilua, jotka ovat suppilomaisia ja vallien ympäröimiä.Vuoden 2022 inventoinnissa paikalla havaittiin viisi kuoppaa sekä nokista maata. Kuoppien ympäristössä oli hieman rakennusjätettä.

Kalevanrinne SE (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kalevantiestä noin 50 metriä pohjoiseen. Paikalla on osin tuhoutunut suppilomainen hiilimiilu, jonka reunoilla on maavalli. Miilun halkaisija on noin 3 metriä valleineen.

Kapeen rajakivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Metsämaastossa Kapeen kylään vievän maantien itäpuolella sijaitseva rajamerkki. Etäisyys maantiestä rakenteelle on runsaat 30 metriä. Välittömästi rajamerkin lounaispuolella on osaksi metsittynyt vanha soranottokuoppa. Rakenteen koillispuolella on n. 25 m maantien suuntaan kolme pientä pystykiveä. Rajakivi muodostuu kivi- ja maarakenteisesta jalustasta ja siitä nousevasta litteästä, suiposta kivesta, jonka sammaloituneessa pinnassa erottuu kaiverruksia: mm. I, ristimäinen/sakarallinen kuvio, 18, 17 ja U B. Pystypaaden paksuus on 10-20 cm, jalusta n. 2 x 2.5 m. Jalustan korkeus on n. 0,8 m. Rajamerkki liittyy oletettavasti pitäjien väliseen rajalinjaan.

Koivuneva (1000024611) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsäisellä suolle viettävällä rinteellä sijaitsee kaksi tervaränniä. Näistä eteläisempi on noin 2 m pitkä ja 70 cm leveä ja pohjoisempi on noin 4,5 m pitkä ja 70 cm leveä.

Muuransuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee itä-länsisuuntaisen moreeniharjanteen pohjoisreunalla nykyisen Tampereen ja Kangasalan kunnanrajan kohdalla. Paikalla kasvaa kuusimetsää.
Paikalla on sammaloitunut kivistä nelikulmaiseksi ladottu rajakiveys, jonka korkeus on noin 0,5 m. Kiveyksen keskellä on kaksi suurempaa ja yksi pienempi pystykivi. Kohteen kautta kulkee nykyinen Tampereen ja Kangasalan välinen rajalinja. Rajalinja noudattaa vanhaa Messukylän ja Kangasalan pitäjien välistä rajaa, joka on kartta-aineiston perusteella kulkenut samalla linjalla viimeistään 1800-luvun loppupuolella. Paikalla sijaitseva rajakiveys ajoittunee 1800-luvulle.

Pyynikin kirkkopuisto (Hautapaikat)
Historiallinen; Pyynikin kirkkopuisto on ollut hautausmaana vuodesta 1785 1880-luvun loppupuolelle. Vuoden 1916 kartassa kuvattu hautausmaa on säilynyt kokonaisuudessaan, paitsi pohjoislaidassa, jossa siitä on tuhoutunut noin 10 metriä leveä kaistale Pirkantien leventämisen myötä. Hautausmaa-alue on hoidettu, mutta sen hautamuistomerkit ovat usein rikottuja ja ilkivallan kohteita.

Takahuhti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kirjallisissa lähteissä ensimmäinen viittaus Takahuhdin kylään on vuodelta 1390, jolloin mainitaan Laurens Takahwktis–niminen henkilö. 1500-luvulla kylä oli Pirkkalan hallintopitäjän suurin: siinä oli vuonna 1540 jo 23 taloa. Ensimmäinen selvä viittaus Janka-nimiseen taloon on vuodelta 1589, mutta talo oli todennäköisesti olemassa viimeistään 1400-luvun puolivälissä. Takahuhti kuului myöhäiskeskiajalta lähtien Messukylän kappeliin, josta tuli itsenäinen Messukylän seurakunta vuonna 1636. Vanhin Takahuhdin kylää esittävä kartta on huonokuntoinen niittykartta vuodelta 1763. Kartta esittää suurta ryhmäkylää, joka sijaitsee tienristeyksessä.
Jankan pihapiiri on kaupungistumisen myötä jäänyt Sammon valtatien, Päärtinkadun, Pappilankadun ja Hintsankadun muodostaman alueen sisäpuolelle. Jankan kortteli on jaettu nykyisin kahteen tonttiin ja muinaisjäännökseksi rajatun alueen rakennukset ovat olleet vuonna 2011 tyhjillään. Vuoden 2011 koekuopituksessa alueella todettiin vanhoja kylätonttiin viittaavia kerrostumia.

Kalkkimäki (1000024617) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Muinaisjäännösalue sijaitsee noin 700 metriä luoteeseen Turku-Tampere -maantiestä, seka- ja havumetsää kasvavalla Kalkkimäellä. Kivenlouhinnan jäännöksiä oli havaittavissa laajalla alueella: kuoppia, kalliopaljastumia, joissa oli havaittavissa louhinnan jälkiä, ainakin yksi polttouunin jäännös ja jätekivikasoja. Kaikki havaitut jäännökset olivat maannoksen peittämiä. Jäännökset litttyvät todennäköisesti kalkkikiven louhintaan ja kalkin polttamiseen. Jäännöksestä ilmoittaneet henkilöt kertovat, että Kalkkimäen alueelta on louhittu kalkkia Nuutajärven lasitehtaalle ja perimätiedon mukaan myös Hämeen linnan rakennustarpeisiin. Ilmoittajien mukaan viimeiset louhinnat on tehty 1860-luvulla. Ilmoituksen mukaan alueella olisi kaksi polttouunia; tarkastuksessa paikannettiin yksi polttouuniksi oletettu jäännös.
Metsässä havaittiin kaksi pystysuoraa louhintaseinämää, joista suurempi oli (näkyvä kallioseinämä) noin 2 metriä korkea, 2,5 metriä leveä ja noin 3 metriä syvä (silmämääräisesti arvioituna). Kallioseinämässä ja kivissä ei ollut havaittavissa porausjälkiä. Kuopissa ja jätekivikasojen sekä kallioseinämän päällä kasvoi puustoa, vanhimmat puut arviolta enintään 100 vuotiaita.
Pienimmät kuopat olivat halkaisijaltaan noin 1,5 metriä, suurimmat kuopat jopa noin 5 metriä halkaisijaltaan ja noin 2 metriä syvyydeltään (silmämääräisesti arvioituna).
Kohteen rajaus on arvio Lidar-aineiston perusteella.

Jutikkala-Lahinen 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vanajaveden länsipuolella peltojen väliin jäävällä harjulla. Kohteen eteläpuolella on laaja hiekanottokuoppa. Paikalla on suuri tervahauta, jonka halkaisija on noin 11 m ja syvyys 1,5 m. Tervahaudan ränni on alarinteen puolella.

Jutikkala-Lahinen 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vanajaveden länsipuolella peltojen väliin jäävällä hiekkaharjulla. Kohteen itäpuolella on laaja hiekanottokuoppa. Paikalla on sammalpeitteinen kiviröykkiö, jonka halkaisija on noin 2 m ja korkeus noin 0,5, m. Kyseessä voi olla kiuas tai peltoraunio.

Korentinoja (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Korentinojan uoman länsi- ja itärannalla, paikalla mistä vanha Lempäälästä Valkeakoskelle kulkenut tie on sijainnut. Paikalla on sillan rauniot, jotka ovat jääneet käytöstä viimeistään 1900-luvun alkupuolella. Historiallisten lähteiden mukaan tielinja on ollut olemassa viimeistään 1700-luvulla ja tiehen liittyvä silta näkyy tarkemmin Roukon kylän isojakokartassa vuodelta 1804 sekä Vedentaan kylän isojakokartoissa vuosilta 1809 ja 1909.
Sillasta on säilynyt länsirannalla noin 10 x 7 m kokoinen kivinen tasanne. Itäpuolella jokea on säilynyt vain pieni osa maatukea. Sillan maatuessa käytetyissä kivissä ei ole työstön jälkiä.

Raksantie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee nykyisen Lempääläntien kaakkoispuolella. Paikalla on noin 175 metrin pituinen kokonaan pois käytöstä jäänyt tielinja, joka liittyy vanhaan Lempäälästä Valkeakoskelle vievään tiehen. Tielinja mainitaan kirjallisissa lähteissä 1700-luvulla, mutta oletettavasti se on ollut käytössä jo huomattavasti aiemmin, mahdollisesti jo keskiajalla. Tieosuus on jäänyt käytöstä 1900-luvun alkupuolella, viimeistään vuonna 1957, jolloin Korentinojan nykyään ylittävä Maijankoskensilta on valmistunut.

Ottila (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee metsäisellä mäenharjalla. Paikalla on ehjä tervaränni, joka on kooltaan 2 x 4 metriä.

Paasia (Kultti- ja tarinapaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Kuurilantien reunassa Paasian tontin koilliskulmassa. Paikalla on vanhan pellon reunassa kuppikivi vaahteran juurella. Kivestä noin 20 m koilliseen on suuria maakiviä ja kiviröykkiö alavammassa kohdassa. Röykkiö lienee peltoraunio.
Kuppikivi on halkaisijaltaan noin metrin ja sen korkeus on 60 cm. Kivessä on kaksi selvää kuppia ja kaksi matalaa, joissa hionta on vain aloitettu.

Alavi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee nykyisen junaradan lounaispuolella. Paikalla on metsän puolella junaradan suuntainen noin 300 m pitkä kivistä ladottu kipinäaita, joka on sammaloitunut.

Vallonjärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vallonjärven itäpuolella olevalla Jokiniemen luonnonsuojelualueella. Paikalla on sammaloitunut peltoraunio vanhan käytöstä jääneen pellon lähettyvillä. Pelto on kasvillisuuden perusteella hylätty luultavasti jo ennen sotia ja raunio ajoittunee tätäkin vanhemmaksi. Raunion läheisyyteen on merkitty peltoalue jo vuosien 1641 ja 1740 karttoihin ja vuoden 1765 kartassa alueella on jo useampiakin peltoja, joista yksi sijoittuu heti raunion länsipuolelle pienen niemen kohdalle.

Hakkila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Osittain autioitunut kylätontti Mantereenjärven länsirannalla, noin 450 m Höllilästä pohjoiseen, maantien itäpuolella. Vanhan tien länsipuoliset tontit todennäköisesti tuhoutuneet, itäpuolella vielä säilynyttä aluetta. Vanhan tielinjan länsipuolella on edelleen pystyssä ja käytössä oleva hevostalli harmaakiviperustuksella. Tien länsipuolella hevostallista etelään on aiemmin sijainnut vastaavalla perustuksella varustettu navettarakennus, joka paloi 1960-luvulla. Sen kiviperustan kivet siirrettiin Taipaleenjoelle 1990-luvulla. Nykyään tontti on tasattu.
Kylätontin koillisosassa on vanha kivijalka (8x12m) jonka keskellä on tulisija (2x2x0,7 m). Em. kivijalasta 15m etelään on vanha kivistä ladottu holvikellari talon perustuksessa. Tämän talon perustuksen koko on 14x7 metriä, sisältäen 4x6 metrin kokoisen lisälaajennusosan. Tämä osa kyläntontista kuuluu kiinteään muinaisjäännökseen. Tontin kaakkoisreunalla on uudehko asuinrakennus (ehkä 70-lukua), jonka pihamaa suhteellisen luonnonvarainen. Tämä osa kyläntonttia on yhä asuttu ja kuuluu muuhun kulttuuriperintökohteeseen Hakkila 2. Hakkilan kylätontin eteläpuolella olevassa metsässä on 9x27 m kokoinen harmaakiviperusta ja siinä tulisijan jäänteet (kooltaan 4x4x1 m). Kyseessä on vanhan muonamiehentalon jäänteet. Talossa oli aikoinaan 12 huonetta ja se paloi 1960-luvun alkupuolella.

Kahnala Lemola (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Koskenjoesta noin 600 m etelään nykyisten Mikkolan ja Lemolan tilojen välissä. Paikalla on 1. maailmansodan aikainen taistelukaivanto ja potero.

Kahnalankorpi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Koskenjoesta noin 200 m etelään pellolla, jossa on kuivattuun järveen liittyvä rantatörmä. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja pii-iskos. Asuinpaikan rajaus on suuntaa antava.

Koskenkylä 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Taistelukaivanto sijaitsee Koskenjoesta noin 150 m etelään. Paikalla on peltojen väliin jäävän metsäisen mäen länsiosassa juoksuhauta ja betonikannella peitetty pesäke. Lisäksi varustuksen itäpuolisella pienellä mäkisaarekkeella on pienempi varustus alueen luoteispäässä.

Kukkola (1000024675) (Kultti- ja tarinapaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Koskenjoen pohjoispuolella lähellä Mantereenjärven länsirantaa, vanhan järven rannan tuntumassa. Paikalla on halkaisijaltaan noin 1,5 m kokoinen kuppikivi, jonka pinnassa on 28 kuppia. Kivi sijaitsee törmän reunalla niin, että sen yläreuna on maantasalla ja alarinteessä sen korkeus on noin 70 cm. Kuppien halkaisija vaihtelee 3-10 cm välillä ja syvyys on 0,5-10 cm välillä. Kiven länsipuolella on kivirivi, mutta paikalle tehdyistä koekuopista ei löytynyt mitään merkkejä kulttuurikerroksista.
Paikan itäpuolella on sijainnut Mustisen (Mustis) kylätontti. Asemoitu sijainti mahdollisesti osin Sassin muinaisjäännösrajauksessa.

Lemmenniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sakaselän pohjoisrannalla nykyisin peltona ja niittynä olevalla pienellä niemekkeellä. Kylätontti esiintyy ainakin Kuninkaan kartastossa, jonka perusteella paikalla on ollut kolme taloa. Kartastoon ei ole merkitty mitään nimeä. Kylätonttia ei ole tarkastettu maastossa ja sen rajaus on suuntaa antava.kohteen paikannus perustuu kuninkaan kartastoon eikä paikkaa ole tarkastettu maastossa.
Vuoden 2018 inventointi: Kuninkaan kartastoon kyseinen kylänpaikka (Lemmenniemi) on merkattu väärin. Vuoden 1701 kartan (Mört) perusteella Hinsalan usean talon kylänpaikka sijoittuu Hinsalansalmen koillispuolen niemeen, paikkaan missä nykyisin on kiinteä muinaisjäännös Hinsala (Hinsala) (mj-tunnus 1000001979). Myös vuoden 1848 kartan mukaan Hinsalan kylä sijaitsee ”oikeassa” paikassaan, ei Lemmenniemessä. Lemmenniemeä ei vuoden 2018 inventoinnin yhteydessä tarkastettu maastossa, koska se ei sijoitu kaapelilinjalle tai sen välittömään läheisyyteen. Nyt tehdyn kartta-analyysin perusteella vaikuttaa selkeästi siltä, että asuinpaikan sijainti on muinaisjäännösrekisterissä väärin.
Vuoden 2022 tarkastuksen aikana alueelta löydettiin mahdolliseen historialliseen asuinpaikkaan liittyviä kivirakenteita, joiden perusteella kohteen status muutetaan kiinteäksi muinaisjäännökseksi. Kohteen aluerajaus muutetaan vastaamaan tutkimuksen tuloksia. Kohteen tarkka laajuus ja säilyneisyys vaatii kuitenkin vielä tulevaisuudessa tarkempia lisätutkimuksia.

Mantere Rinnanmäki (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mantereenjärven länsipuolella Rinnanmäen kaakkoisosassa. Paikalla on useita vuoden 1918 sodan aikaisia taistelupoteroita sekä niiden pohjoispuolella punaisten joukkohauta, joka on merkitty pienillä kivillä. Hautaan on tiettävästi haudattu 5 punaista sekä yksi "vasikka". Lisäksi alueella on vanha hiekkakuoppa, jota on mahdollisesti käytetty ampumapaikkana.

Soilujärvi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Soilujärven pohjoispuolella kohoavan mäen pohjoispuolella. Paikalla on yksi ajoittamaton kiviröykkiö.

Tohkala (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Heinälahden Karhinperän pohjoispuolella olevan peltojen väliin jäävän saarekkeen pohjoisosassa. Paikalla on lähes suorakaiteen muotoinen matala röykkiö tai latomus, joka on kooltaan noin 2,5 x 3 m. Kiveyksen korkeus on noin 40 cm.

Hossa 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kokemäenjoen itäkaakkoisrannalla, Hossan tilasta 200 m pohjoiseen, samalla pohoiseen viettävällä peltorinteellä, alemmalla terassilla kuin kohde 24. Paikalta on löydettu kvartsikaavin.
Kohteiden 24 ja 25 väliltä ei ole löytöjä, ja siksi ne ovat kahtena erillisenä asuinpaikkana.

Pyhäniemi (250010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kankarinjärven itärannalla, loivalla, mäntyvaltaista kangasmetsää kasvavalla terassimaisella hiekkarinteellä seurakunnan leirikeskuksen alueella. Paikalla suoritetuissa kaivauksissa ja koekaivauksissa on löydetty mm. sädekiviliuskekärjen katkelma, pienoistaltan katkelma, hiottujen kivilajiesineiden katkelmia, kampakeramiikkaa (ainakin Ka III ja mahdollisesti myös vanhempaa), palanutta luuta, piitä ja kvartsi-iskoksia. Ohuesta kulttuurikerroksesta on löytynyt useita kiveykseltään hajanaisia tulisijoja, palo- ja likamaaläikkiä.
Kyseessä on alun perin laajemman asuinpaikan pohjoisosa, jonka laajuus on n. 130 m (S-N) x 35 m. Eteläisempää löytöaluetta pidetään kokonaan tutkittuna; sen päälle on rakennettu v. 1982 tutkimusten jälkeen lomamökkejä. Myös säilyneen osan alueella on lukuisia merkkejä leirikeskuksen aikaisesta toiminnasta: kiviperustus (grillipaikasta tms.?), kaksi betonikaivoa, monin paikoin kulunut maanpinta.
Vuoden 2019 tarkastuksessa asuinpaikan keskiosassa, rinteen yläosassa havaittiin muodoltaan suorakulmainen painanne, jonka pituus (W-E) on 2,5 m, leveys 2 m, syvyys n. 0,4 m. Painanne sijaitsee 75 m leirikeskuksen rantahuvilasta NNE, rantapolusta 7 m E ja sijoittuu suunnilleen v. 1981 koekuoppien nro 23, 28 ja 30 väliin (GPS-koordinaatit: p = 6901 080, i = 298 383, tarkkuus +/- 5 m).
Asuinpaikan pohjoispuolelta v. 2004 löytynyt ja silloin samaan kohteeseen liitetty hiilikerrosalue on erotettu omaksi kohteekseen (Pyhäniemi 2), johon kuuluu lisäksi kaksi todennäköisesti historiallisen ajan elinkeinoihin liittyvää kuoppaa kiinteistönrajan N-puolella.
Vuoden 2022 tarkkuusinventoinnin perusteella asuinpaikan laajuutta voitiin tarkentaa, kulttuurikerrosta esiintyy mm. saunarakennuksen (?) eteläpuolella ja jatkuu aiemmin tunnetun mjalueen pohjoispuolelle, minne tehdyistä koekuopista havaittiin ehjässä metsämaastossa parikymmentä senttiä paksu kulttuurikerros.

Huvilaniemi (536010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Röykkiöt sijaitsevat Kuloveden etelärannalla Kapakanmäen pohjoispuolella kivisellä niemellä ja sen itärinteellä. Niemen pohjoiskärjessä on ollut kuusi kiven- ja maansekaista röykkiötä, joista viisi on tutkittu vuosina 1941 ja 1988-89 ja osittain ennallistettu. Seitsemäs röykkiö, joka on tutkittu vuosina 1989-90 sijaitsee Kapakanmäen itäosassa omakotitalon pihassa.
Vanhan päärakennuksen eteläpuolelta vuonna 1941 tutkittu röykkiö on ajoitettu merovingiaikaiseksi. Kaivauksissa löytyi mm. useita kiehäänkärkiä, väkipuukkoja, veitsenteriä, miekkojen ja kilpien osia, pronssiesineiden kappaleita ja vähän palanutta luuta. Kaikkia paikalta tutkituja röykkiöitä ei voida kuitenkaan pitää hautoina.
Aikaisemmissa tiedoissa mainittuja Kapakanmäen pohjoisosan kolmea matalaa röykkiötä ei voitu enää myöhemmin paikallistaa.
Lisäksi Kapakkamäen itäosassa olevan röykkiön lähipelloilta on merkkejä rautakautisesta ja kivikautisesta asuinpaikasta (kohteet 37 ja 39).

Keho (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiöt sijaitsevat Pyhäjärven Liukuslahteen johtavan Sotkavirran rannalla entisen kappalaisen virkatalon, nykyisen Pappilan tontilla. Jäljellä ovat röykkiöt 2 ja 3 sekä vuonna 2015 löydetty uusi röykkiö (6).
Röykkiön 1 (kaivettu osittain vuonna 1905 ja loput 1990) koko on ollut 11 x 8 x 1 m. Röykkiö 2 on siitä noin 240 m pohjoiseen (Rinteen ja Erä-Eskon nro II, kaivettu vuosina 1991 ja 1993). Sen koko on noin 9 x 12 m. Röykkiö 3 (Erä-Eskon nro IV) on röykkiöstä 1 noin 140 m luoteeseen. Sen lähiympäristöä on tutkittu vuosina 1994 ja 1995. Silmäkivellisen röykkiön 4 (kaivettu 1907) koko oli 3,6 x 3,9 m. Se ei ole enää paikallistettavissa. Erä-Eskon inventointikertomuksessa Kehon röykkiö nro III on merkitty Latosaareen.
Alueelta on tutkittu yksi ajoitukseltaan kansainvaellusaikainen ja toinen kansainvaellus- ja meronkingiaikaisia hautauksia sisältänyt röykkiö sekä yksi silmäkivellinen löydötön röykkiö. Vuoden 1994 kaivauksissa röykkiön 3 eteläpuolelta niemekkeen korkeimmalta kohdalta todettiin edellisistä poikkeava hautamuoto. Kyseessä on lähinnä maantasainen latomus, joka sisälsi 3 - 5 hautausta nuoremmalta roomalaisajalta merovingiajalle.Vuoden 2010 tutkimuksissa voitiin tarkentaa kohteen rajausta, kuten myös vuoden 2015 tutkimusten perusteella. Vuonna 2015 löydettiin myös yksi ennestään tuntematon röykkiö (alakohde 5).
Vuonna 2017 tehtiin tutkimuksia alakohteilla 1 ja 3.
Koska alueen röykkiöiden/kumpujen nimeämisessä on vuosikymmenien mittaan ollut ristiriitaisuuksia, on suositeltavaa perehtyä tutkimushistoriaan esim. vuoden 2015 tutkimusten raportin ja muiden 2000-luvun tutkimusraporttien sekä julkaisun "Pirkanmaan alta 10" (2009) avulla.

Haavisto Harjuniitty (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kyseessä on Tampere - Pori-radan linjaus, jonka rakentaminen on aloitettu vuonna 1890 ja se valmistui vuonna 1895. Ratalinja oikaistiin Nokian Haaviston alueella 1950- ja 1960-lukujen taitteessa ja rata purettiin tältä kohdin 1960-luvun alussa.
Vanha ratapohja erottuu maastossa keskimäärin 10 m leveänä maavallina, jonka laki on hyvin tasainen, leveydeltään n. 5 m, tai leikkauksena, yhteensä n. 900 m matkalla. Sen keskiosassa on kivisilta ja kivinen ramppi. Sillan mitat ovat 13 x 5,5 x 4,5 m.

Jutila (1000007097) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Sarkolan kylän Lerunvuoren ja Ahovaaran välisessä, etelään laskevassa rinteessä, lähellä Kuloveteen laskeva ojaa, moreenipohjalla sekametsässä. Röykkiön koko on 7 x 5 x 1 m. Röykkiö on selvärajainen ja erottuu hyvin ympäröivästä maastosta. Röykkiön sijainti kahden mäen välisessä kosteikkonotkossa ei muistuta alueen rautakautisia hautaröykkiöitä tai lapinraunioita. Kyseessä lienee historiallisen ajan toiminnan tuloksena syntynyt rakenne, todennäköisesti raivausröykkiö. Lähistöllä on muita pienikokoisia raivausröykkiöitä, joista moni on koottu maakiven ympärille.
Röykkiön koordinaatit on tarkastettu vuoden 2012 inventoinnin yhteydessä GPS:llä. Vuoden 1997 tarkastuksessa ilmoitetut koordinaatit osoittavat noin 30 m pohjoisemmaksi.

Jussinsaari (1000009694) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Mahdollinen esihistoriallinen kvartsinottopaikka sijaitsee Keurusveden Vuolletselän saaressa. Sen etelärannalla on pienehkö kallioalue, josta on ehkä otettu kvartsia.
Kvartsialueen laajuus on 1,5x1,5 m. Siinä havaittiin pieniä iskoksia, joista osa oli epämääräisiä, mutta osa selkeitä.

Rantavainio (536010008) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Nokianvirran eteläpuolella Mikkolan talon maalla, Taivalkunnantiestä 250-400 m pohjoiseen
Aikaisempien tietojen mukaan paikalla on ollut viisi matalaa kiven- ja maansekaista röykkiötä.
Röykkiöistä kolme on tuhoutunut vuoden 2000 inventoinnin mukaan. Mikkolan talosta 200 m luoteeseen on peltosaarekkeen länsiosassa, pienellä kalliopohjaisella niemekkeellä 10 x 10 m:n laajuinen kiveys, joka voisi olla polttokalmisto. Paikalle kaivetusta koekuopasta löydettiin palanutta luuta. Toinen röykkiö sijaitsee talosta 200 m luoteeseen, heinäladon kaakkoispuolella ja peltotien itäpuolella koivuja kasvavalla kaistaleella, johon on kerätty romua.
Heinäladon lounaispuolella on ladonparven sillan perustuskiveystä.

Pelttari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lanajoen itäpuolella, Pelttarin talosta 110 m luoteeseen.
Kivikautinen asuinpaikka ja kalmisto ovat lounaaseen viettävän, käytöstä jätetyn hiekkakuopan reunalla. Paikka on kasvanut umpeen. Vasarakirveskulttuurin aikaista asuinpaikkaa ja kalmistoa voi olla jäljellä kuopan yläosassa pellon alla.

Liukuslahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka, joka koostuu useista pesäkkeistä sijaitsee Liukuslahden pohjois- ja koillisrannan entisillä pelloilla ja Harakkakallio- nimisen kalliomäen juurella metsässä. Kohteen koillisosan yli kulkee kevytväylä.
Vuoden 2000 tutkimuksissa todettiin koillisosasta entiseltä peltoalueelta joitakin kvartseja ja palanutta, mutta ei kulttuurikerrosta. Paikka on kokonaan tuhoutunut. Harakkakallion (Sotkanlinnan) ympäristöön tehdyistä koekuopista löydettiin kvartsia. Sen esiintymisen voi selittää Harakkakalliossa todetut 10 cm leveät kvartsijuonet.

Utola (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Nokianvirran pohjoispuolella noin 150 metriä rannasta jyrkästi Nokianvirtaan laskevan kallion ja pohjoisessa kesantopeltojen rajaamalla lehtokaistaleella, Haavistontiestä 70 m kaakkoon. Röykkiö on kiven- ja maansekainen, muodoltaan pyöreä ja halkaisijaltaan viisi metriä. Keskellä on pari isompaa kiveä. Röykkiö sijaitsee vanhan pellon reunassa (merkitty jo 1768 kartalle), joten kyseessä voi olla myös raivausröykkiö.
Alueella on toinen röykkiö on osoittautunut muinaisjäännösten hoitotöiden yhteydessä tiheän kasvillisuuden peittämäksi kalliokumpareeksi.

Viikin säteri (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nokianvirran noskan pohjoispuolella valtatie 12:n kaakkoispuolella, Pyhäjärveen pistävällä niemellä on autioitunut Viikin keskiaikaisen säterin paikka, joka on nykyisin osin peltona. Paikan rajaus on alustava. Valtatien toisella puolen, lännessä on rautakautinen röykkiöalue, johon kuuluu myös mahdollisesti aiempaan kyläasutukseen liittyviä röykkiöitä (Nokia 11).
Rannan tuntumassa niillä kohdin, jossa pelto laskee jyrkästi metsikköön, oli vielä vuonna 1999 näkyvissä kivirakenteita ja maassa olevia mahdollisesti rakennuksiin liittyviä kuopanteita. Peltoa on kuitenkin laajennettu kartanon vanhalle tonttimaalle. Vuoden 2011 koetutkimuksissa säterin alueella, peltoalueen laidassa todettiin kivirakenteita, jotka voisivat olla tulisijojen jäännöksiä. Lisäksi alueelta löytyi erityisesti kartanokaudelle ajoitettavaa esineistöä, kuten rautanauloja, punasavikeramiikkaa, lasia, fajanssia, liitupiipun paloja, tiilenpaloja, palanutta savea, palanutta luuta, pii-iskoksia ja luuta.

Kouranpääkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee laajan hiekkakankaan kapeassa pohjoiskärjessä. Hiekkamuodostuma on kilometrejä pitkä ja kapenee kohteen kohdalla noin 300 metrin levyiseksi. Edempänä maaperä muuttuu myös kivikkoisemmaksi. Metsä on eri-ikäistä mäntymetsää. Pyyntikuoppaketjun länsipuolella on vesistö ja itäpuolella suo. Kuoppien 3 ja 4 välistä kulkee kärrypolkumainen tie.
Kohde käsittää 10 pyyntikuoppaa luode-kaakkosuuntaisena ketjuna kankaan halki. Kuopat ovat muodoltaan soikeita, ja niiden mitat vaihtelevat 2,2 - 3,5 metrin välillä, syvyydeltään kuopat ovat 0,4 - 0,7 m. Kuopat ovat erodoituneet laakeiksi, mutta ovat silti selkeästi havaittavissa hiekkakankaalla. Kuoppien pohjaan tehdyissä tarkastuspistoissa havaittiin selkeä ja paksu huuhtoutumiskerros.
Pyyntikuopat ovat mahdollisesti esihistoriallisia, niistä vajaa kilometri pohjoiseen sijaitsee kivikautinen asuinpaikka.

Järvenpää 2 (1000025390) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Inventointi 2012/Metsähallitus:
Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee moreenikankaan kaakkoiskärjessä. Kuoppien kohdalla on hiekkaisempi ja tasaisempi osuus. Ympärillä on huomattavasti kivisempää. Kohteen eteläpuolella alkaa suo.
Kohteen kuvaus
Kohde käsittää kolme kuoppaa rivissä rinteessä. Kuopista kaksi sijaitsee lähellä toisiaan, kolmas kuoppa on hieman lännempänä yksinään. Kuopat ovat pyöreähköjä tai hieman ovaalin muotoisia ja melko loivia. Kaikissa kuopissa on selkeä huuhtoutumiskerros.
Läntisin kuoppa (kuoppa 1) on mitoiltaan noin 3m x 3m, syvyydeltään noin 1m. Seuraava kuoppa on mitoiltaan noin 3,5m x 3m, syvyydeltään noin 1,5m. Itäisin kuoppa on kooltaan 3,5m x 3,5m, syvyydeltään noin 0,7m. Kuopat ovat luultavasti pyyntikuoppia esihistorialliselta ajalta.

Riuttajärvi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Inventointi 2012/Metsähallitus:
Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee Riuttajärven Kanslinniemen kapeassa kärjessä. Maapohja on hiekkaista moreenia, metsä vanhaa mäntymetsää.
Kohteen kuvaus
Kohde käsittää kaksi soikeahkoa kraaterimaista röykkiötä. Kivirakenteen alla on puhdas hiekka ja paksu huuhtoutumiskerros. Röykkiöt koostuvat noin päänkokoisista kivistä, rakenteen sisällä on osittain myös pienempiä kiviä. Pääosin röykkiöt vaikuttavat koostuvan kahdesta kivikerrasta. Sammal poistettuna röykkiöt vaikuttaisivat olevan noin 10-20cm syvempiä kuin sammalen peittämänä vaikuttaa. Röykkiö 1 on hieman syvempi kuin toinen ja siinä on myös pohjalla ohut hiilikerros.
Röykkiö 1 on mitoiltaan noin 2,5m x 2,3m x 0,4m
Röykkiö 2 on mitoiltan noin 3,2m x 2,2m x 0,4m.
Kivirakenteiden vieressä on resentiltä vaikuttava kuoppa pisteessä x 6885436, y 3322237 MH-tunnus: 147401 (YKJ).

Jylhänkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Inventointi 2012/Metsähallitus:
Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee mäen korkeimmalla kivisellä huipulla Venesjärvien välisellä metsäalueella. Ympäristö on pienehköä kivikkoa, alempana on tasaisempaa ja hiekkaisempaa kangasta. Kohteen itäpuolella on suurempia kiviä.
Kohteen kuvaus
Kohde käsittää pyöreän tai soikeahkon röykkiön, läpimitaltaan noin 2,3m, korkeudeltaan noin 30cm. Röykkiö on hieman epäselvähkö ja mahdollisesti sitä on kaiveltu. Röykkiö on myös hieman vinossa alarinteen suuntaan.
Röykkiön vieressä pohjois- ja itäpuolella kivikossa on kaksi epäselvähköä kuopannetta tai painaumaa, halkaisijoiltaan noin 4m, syvyydeltään noin 0,6m. Röykkiöstä noin 20m luoteeseen on hiekanottokuopan testikuoppa jonka pohjalla on isompi kivi.

Saares 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inventointi 2012/Metsähallitus:
Kohde sijaitsee Iso-Saareksen kaakkoispuolisella mäellä. Maapohja on erittäin kivikkoista ja kallioista moreenia, metsä on nuorta taimikkoa. Alue on vanhaa siemenpuuviljelmää.
Kohde käsittää yhden 6m x 7m rakennuksen pohjan joka on havaittavissa avoimena alueena, myös seinälinjat ovat hahmoteltavissa. Lounaiskulmassa on noin 3m x 2,5m x 0,7m kokoinen uunikiveys. Uuni on nelikulmainen, perustana on isompia kiviä, päällä pienempiä. Paikallisten mukaan kyseessä on Erakko-Matin pirtti 1800-luvun puolivälistä.

Saares 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Inventointi 2012/Metsähallitus:
Kohde sijaitsee Vähä-Saareksen kaakkoispuolisella kankaalla. Paikalla on pohjois-eteläsuuntainen harjanne jonka länsirinteessä kohde sijaitsee. Maapohja on moreenia. Alue kohteen ympärillä on poikkeuksellisen rehevää ja sen länsilaidalla kulkee joko luontainen tai ihmisen muokkaama pengermäinen reuna.
Noin 80m x 30m kokoisella alueella sijaitsee ainakin 10 röykkiöitä, mitoiltaan noin 1-3m x 1-2m, korkeudeltaan noin 0,5m. Lisäksi alueen eteläpäässä on nelikulmainen kuoppa, mitoiltaan noin 3m x 2,5m, syvyydeltään noin 1m.

Ahvenjärvi (1000025395) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Inventointi 2012/Metsähallitus:
Kohde sijaitsee etelään laskevan hiekkaisen moreenirinteen yläosan törmän päällä. Metsä on yli 80-vuotiasta männikköä.
Kohde käsittää kolme kuoppaa tasaisen ja helppokulkuisen rinteen yläosassa. Ympärillä on tiheää kivisempää, kallioisempaa ja märempää korpea.
Kuoppa 1 on mitoiltaan 2,5m x 3m, syvyydeltään noin 1,2m. Kuoppa 2 on mitoiltaan noin 2m x 2m x 1,3m. Kuoppa 3 on mitoiltaan 2m x 2,5m x 1m. Kuopassa 3 vaikuttaa olevan myös jäänteitä suuaukosta pohjoispuolella. Kuoppien päällä kasvaa vanhoja mäntyjä ja yhden sisäpuolella on yli 80-vuotiaan männyn pitkälle maatunut kanto.

Historiallinen; Kyseessä on historiallisen ajan asuinpaikka. Asuinpaikka sijaitsee pienen moreenimäen laella Kalliojärven eteläpuolella pienen joen varressa. Alueen maaperää on muokattu ja siellä kasvaa tiheä nuori puusto, mutta siitä huolimatta asuinpaikasta on jäljellä selkeä rakennuksen multapenkki jonka nurkassa on liesiröykkiö. Lisäksi paikalta tunnistettiin kellarikuoppa. Paikalta havaittiin myös muutamia pieniä raivausröykkiöitä sekä yksi tunnistamaton kuoppa.
Kohteesta ei tavattu merkkejä 1900-luvun lähdeaineistosta (lukuun ottamatta paikannimeä) eikä maastosta tavattu merkkejä esimerkiksi metallista, lasista tai tiilistä. Lisäksi paikalliset luonnonolosuhteet viittasivat siihen ettei paikkaa ole käytetty ainakaan noin sataan vuoteen. Alueelta ei huolellisesta tarkastelusta huolimatta siis löytynyt modernia löytöaineistoa. Lisäksi kohdetta ei ole merkitty vanhoihin karttoihin. Paikalliset luonnonolosuhteet viittasivat siihen, ettei paikkaa ole käytetty ainakaan noin sataan vuoteen. Mahdollisesti kyseessä on torppa suunnilleen 1880-luvulta. Ulkonäöltään ja löytömateriaaliltaan se vaikuttaisi tulleen hylätyksi viimeistään noin 1800-luvun lopulla (Laurila 2012, s. 21, 67).
Inventoinnissa havaittiin yksi rakennuksenpohja ja kellarinjäännös. Lisäksi alueelta tavattiin yksi tunnistamaton kuoppajäännös sekä ainakin neljä röykkiötä. Alueelta ei tavattu metallia, tiiliä, lasia tai muuta uudempaa löytömateriaalia. Rakennuksen jäännös on mitoiltaan noin 7,5 m x 6 m kokoinen. Se käsittää selkeän suorakulmaisen multapenkin sekä joitain nurkkakiviä. Rakenteen kaakkoiskulmassa on lisäksi suurehko liesiröykkiö, halkaisijaltaan noin 3,5m, korkeudeltaan noin 0,5m. Kellarinjäänne on suorakulmainen kuoppa rinteen törmällä, mitoiltaan noin 4m x 3m, syvyydeltään noin 0,5m. Tunnistamaton kuoppa on matala halkaisijaltaan noin 1,5m oleva jäännös. Alueen röykkiöt ovat matalia, halkaisijaltaan noin 1,5m olevia raivausröykkiöitä.

Mörtinvuori (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee avoimella kivikko/kallioalueella. Metsä on harvaa vanhaa kalliomännikköä.
Kohde sisältää kaksi rakennetta: kivisen uunin sekä rakennuksen perustaa muistuttavan kivilatomuksen.
Uuni on mitoiltaan noin 1,5m x 1,5m, korkeudeltaan noin 1m. Kohteessa on noin 40cm x 30cm kokoinen suuaukko maan tasolla. Kyseessä on kivistä ladottu ns. ryssänuunimainen rakennelma. Ympärillä ei ole selviä merkkejä rakennuksesta.
Toinen rakennelma sijaitsee uunista noin viisi metriä pohjoiseen. Kyseessä on noin 3,5m x 3,5m kokoinen ja noin 0,7m korkea karkeasti neliömäinen kivirakennelma. Kivet on ladottu osittain vinon kallionyppylän päälle kuitenkin päältään tasaiseksi rakennelmaksi. Latomus on osittain maansekainen ja sisältä löytyy myös hiilenkappaleita.

Sysiaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsähallituksen inventointi 2012:
Maaperä on moreenia, metsä noin 50-vuotiasta mänty-kuusi sekametsää.
Kohde sisältää tervahaudan. Hauta on selkeä, halkaisijaltaan noin 8 metriä. Halssinjäännös on kohti itää. Haudan päällää kasvaa tiheikkönä kuusia ja muita puita.

Huoneenteelmänmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsähallituksen inventointi 2012:
Tervahauta sijaitsee metsätien varressa sen itäpuolella. Maaperä on moreenia, ympäröivä metsä nuorta taimikkoa. Tervahaudan päälle on jätetty säästöpuumäntyjä.
Kohde sisältää tervahaudan jäännöksen. Haudan läpimitta on noin 8 metriä ja siinä kasvaa päällä tiheikkönä haapoja. Halssi on kohti etelää.

Pirjonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsähallituksen inventointi 2012:
Maaperä on moreenia, metsä noin 40-vuotiasta männikköä.
Kohde sisältää vanhan tervahaudan rinteen törmässä. Halkaisijaltaan hauta on noin 11 metriä, halssi on länsipuolella. Haudan keskellä on noin 80 vuotiaan puun lahonnut kanto.

Seppälänmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Maaperä on moreenia. Puusto on 40-vuotiasta nuorta kasvatusmetsikköä, enimmäkseen mäntyä.
Tervahaudan halkaisija on noin 8m. Halssi on eteläpuolella. Tervahaudan keskellä on noin 80-vuotiaan männyn lahonnut kanto. Koska ympäröivä metsä on noin 40-vuotiasta voi olettaa haudan käytön loppuneen noin 1890-luvulla.

Myllykoski (1000025404) (Työ- ja valmistuspaikat)
Maaperä on moreenia. 80-vuotias kypsä havupuumetsikkö kasvaa enimmäkseen mäntyä.
Tervahaudan halkaisija on noin 12 metriä. Halssi on kohti länttä.

Viitasenmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Maaperä on moreenia. Tervahautaa ympäröi nuori havumetsikkö. Kuusivaltainen puusto on noin 40-vuotiasta.
Tervahaudan halkaisija on noin 6 metriä ja se sijaitsee jyrkässä ylärinteessä. Halssi on kohti länttä.

Tammikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Maaperä on hiekkaa. Tervahaudan ympärillä on nuorta, noin 10-vuotiasta taimikkoa. Sekametsän vallitseva puulaji on mänty.
Tervahaudan halkaisja on noin 7 metriä. Massiivinen halssi on kohti pohjoista. Tervahaudan päälle on kaatunut useita puita.

Sirkkamatinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Maaperä on moreenia. Kasvillisuus on mäntyvaltaista, noin 50-vuotiasta varttunutta sekametsää.
Tervahaudan halkaisija on noin 9 metriä, halssi on kohti itää.

Mäki (1000025408) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee hiekkaisella moreenirinteellä. Metsä on noin 60-vuotiasta kuusikkoa.
Kohde käsittää tervahaudan osittain tuhoutuneen jäänteen. Hauta on sijainnut tien/polun vieressä ja on jäänyt sitä laajennettaessa osittain ojan alle. Haudasta on jäljellä melko tarkkaan puolikas. Ojan leikkauksessa näkyy haudan profiili ja runsaasti hiiltä.
2022 inventoinnin aikana tervahaudan jäljellä oleva osa oli selvästi nähtävissä maastossa. Tervahaudan kuopan halkaisija on noin 10 m ja kokonaishalkaisija vallit mukaan luettuna noin 15 m. Halssi on lännessä. Laskukuoppa on noin 3 m pitkä ja 2 m leveä. Tervahaudan vallin ulkopuolella, mutta aivan sen vieressä tervahaudan lounaispuolella rinteessä havaittiin pieni pyöreä kuoppa (halkaisija 1,5-2 m), joka näyttää pieneltä hiilihaudalta. Kairauksessa siinä kuitenkaan näkynyt hiiltä tai muita tulenpidon merkkejä, joten sen funktio jäi epäselväksi.

Myllykangas 2 (1000025409) (Työ- ja valmistuspaikat)
Metsä on noin 30-vuotiasta kuusikkoa. Maaperä on hiekkaista moreenia.
Kohde käsittää yhden tervahaudan. Tervahaudan halkaisija on noin 9m.

Valkoinenlammi (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee hakkuuaukealle jätetyn säästöpuuryhmän keskellä. Maaperä on moreenia, metsä vanhaa mäntymetsää.
Tervahaudan halkaisija on noin 8 metriä ja se on selkeästi erottuva. Vallit nousevat selkeästi ylemmäs ympäröivästä maasta ja myös halssi on jyrkkä ja erottuva. Halssi on kohti itää. Tervahaudan päälle on kaatunut tuulenkaato joka on repinyt maata ylös haudan pohjoispuolelta. Kannon paljastamasta maasta on havaittavissa yleisesti tervaksia.

Lehmikangas (1000025411) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee moreenikankaalla. Metsä on noin 80-vuotiasta männikköä.
Kohde käsittää tervahaudan. Halkaisijaltaan hauta on noin 10m. Hauta on rakenteeltaan selkeä ja näyttävä. Halssi on kohti länttä.

Alinen Lapinjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee moreenirinteen reunassa. Metsä on noin 10-vuotiasta kuusikkoa.
Kohde käsittää yhden tervahaudan jäänteen. Haudan halkaisija on noin 10 metriä. Tervahauta on huonokuntoinen ja epäselvähkö, sen päältä kulkevat aurausurat. Ehjä halssi on haudan pohjoispuolella.

Latikkalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on noin 14 metriä. Halssi on pohjoispuolella, ränni on erityisen pitkä. Vaikuttaa siltä että tervakynä saattaisi olla vielä maan sisällä jäljellä. Tervahaudan keskipisteestä n. 20 m itään, välittömästi palokaivolle vievän tien länsipuolella sijaitsee rakennuksen, mahdollisesti tervapirtin/hautakämpän, jäännös. Kohde käsittää yhden hieman korsumaisen rakennuksen jäänteen. Kyseessä on osittain maahan kaivetun huoneen jäännös, mitoiltaan noin 4 x 5 m, syvyydeltään noin 0,5 m. Suuaukko on pohjoiseen, kohti lampea. Rakenteen koilliskulmassa näyttäisi olevan luonnonkivinen kiukaanjäänne. Rakenteiden perusteella kohde on mahdollisesti 1800-luvulta. Maaperä on hiekkaa, metsä noin 50-vuotiasta mäntymetsää.

Huhtanen (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee kapean kivisen harjun eteläkärjessä. Metsä on noin 50-vuotiasta mäntymetsää.
Kohde käsittää yhden tervahaudan, halkaisijaltaan noin 9 metriä. Halssi on kohti etelää.

Pitkäntantereenalusta (Työ- ja valmistuspaikat)
Maapohja on hiekkaa, metsä noin 20–30 -vuotiasta mäntyvaltaista sekametsää.
Kohde käsittää yhden suuren ja selkeän tervahaudan. Halkaisijaltaan tervahauta on noin 16 metriä. Halssi on kohti kaakkoa.

Iso Särkijärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Ison Särkijärven itärannalla. Maaperä on hiekkaista moreenia. Tervahauta sijaitsee pienessä nuoressa metsikössä parkkipaikan keskellä.
Tervahaudan halkaisija on noin 9 metriä. Halssi on kohti järveä. Tervahauta on rakenteeltaan selkeä ja helposti havaittava.

Kyöpelinvuori (1000025433) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee yhä käytössä olevalla rajalla. Yksityisen puoli on hakkuuaukeaa, Metsähallituksen puoli noin 70-vuotiasta mäntymetsää. Maaperä on kivistä moreenia. Kohde käsittää kivistä rakennetun rajamerkin. Mitoiltaan röykkiö on noin 2 x 2 m, korkeudeltaan noin 1,5 m. Muodoltaan merkki on lähinnä kartio. Merkin päällä on muutamia lahonneita puita. Röykkiö on koottu pienen kalliopaljastuman tai maan sisässä olevan siirtolohkareen päälle ja ympärille.

Haapakallio (912010022) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapakallion niemellä, Rautaveden pohjoisrannalla, noin 1,2 km Vammaskosken niskasta itään.
Kalliolla sijaitseva asuinpaikka on alusta asti ollut järvenranta-asuinpaikka, ja käytössä lähes koko kivikauden. Paikalta on varhaiskampakeramiikkaa, tyypillistä kampakeramiikkaa ja Uskelan keramiikkaa. Keramiikan lisäksi löytömateriaaliin kuuluu kvartsi-iskoksia, sädekiviliuskeen kappaleita ja piitä.
Vuoden 2017 inventoinnissa asuinpaikan kulttuurikerrosta todettiin olevan vielä jäljellä.

Ollila (1000026814) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Sääksmäen kirkosta 4,7 km kaakkoon, Vanajaveden ja Vähäjärven välisellä kannaksella, Ritvalan kylässä, Ritvalanraitin ja Oitintien risteyksestä 180 metriä etelään. Paikalta on löytynyt 23.11.2014 metallinetsinnän yhteydessä pronssinen ketjunkantaja (KM 40451). Sen löytösyvyys oli noin 15 cm. Myöhemmin on toimitettu myös tasavartinen solki KM 40779:1. Lisää myöhäisrautakautisia löytöjä ilmoitettu elokuussa 2021 (Ilppari ILM19896).
Vuoden 2021 tarkastuksen perusteella kohde vaatii tarkempia arkeologisia tutkimuksia.

Kostila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kostilan vanha kylänpaikka sijaitsee vajaat 100 m Punkalaitumenjoesta etelään, Kostilantien (tie 12739) varrella. Pohjoisimmat kylän vanhat tonttimaat ovat tien pohjoispuolella, eteläisin eteläpuolella.
Punkalaitumen Kostilan kylän on arvioitu syntyneen 1200-luvun lopulla tai 1300-luvun alussa, ja ensimmäinen maininta historiallisissa lähteissä on vuodelta 1466. Viimeistään vuodesta 1540 alkaen aina 1570-luvulle siellä oli maakirjojen perusteella kahdeksan taloa.
1640-luvun maakirjakarttaan kylään on merkitty enää neljä taloa, jotka sijaitsivat tiiviisti yhdellä tontilla kylätien ja Punkalaitumenjoen välissä. Myöhemmissä, 1700- ja 1800-luvun, kartoissa rakennuksia on merkitty samalle kohdalle myös tien eteläpuolelle. Isojakokarttaan paikalle on merkitty rakennuksia kaikkiaan noin 450 metrin matkalle tien varteen. Vielä vuoden 1846 pitäjänkartalla paikalla on viisi taloa, joista yksi tien eteläpuolella. Suurin osa taloista on siirtynyt muualle 1800-luvun jälkipuoliskolla, sillä vuoden 1901 Senaatin kartalla paikalla on enää yksi pihapiiri.
Nykyisin kylätontin alueella on enää yksi talo, joka sijaitsee loivapiirteisellä töyräällä, korkeimmalla paikalla tien ja joen välissä. Pihapiirin lounaisnurkassa on 1,4 metriä korkea kivinen muistomerkki, johon on hakattuna teksti ”Tässä sijaitsi ennen Kostilan kyläryhmä”.
Historiallisten tietojen perusteella paikalla on kiinteä muinaisjäännös. Pihapiiriä ympäröivät peltoalueet olivat vuoden 2014 inventoinnin maastotöiden aikaan kasvipeitteiset, joten pintapoimintahavaintoja ei saatu. Koekuoppia alueelle ei kaivettu. Pitkän asutushistorian ja suhteellisen vähäisen viimeaikaisen maankäytön perusteella on pidettävä todennäköisenä, että säilyneitä osia kiinteästä muinaisjäännöksestä on paikalla edelleen olemassa. Sen säilyneisyys ja laajuus on mahdollista selvittää luotettavasti ainoastaan koekaivauksella. Alue on asutuksen kannalta keskeinen, ja myös rautakaudelle ajoittuvaa asutusvaihetta on paikalla pidettävä mahdollisena.
Vuoden 2015 valvonnassa ainoastaan paikallistien pohjoispuolella, kylätontin länsireunassa havaittiin muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä.

Talo-Pappila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talo-Pappila sijaitsee vajaat 300 m Punkalaitumenjoesta etelään, Kostilantien (tie 12739) eteläpuolella.
Kun Punkalaidun sai oman papin vuonna 1639, hänen asunnokseen määrättiin Kostilan kylän Laurila ja eräs toinen talo. Laurila oli ollut autiotilana vuoteen 1617, jolloin se otettiin uudelleen viljelykseen. Tila on ollut olemassa jo ennen vuotta 1540, johon mennessä se oli ehtinyt autioitua. Punkalaitumen 1600-luvulla perustettu pappila ei ole vanhojen karttojen perusteella sijainnut nykyisellä paikallaan, vaan siitä noin 200 metriä kaakkoon, nykyisen Talo-Pappilan tilan alueella. Pappila on ilmeisesti merkitty Talo-Pappilan alueelle jo 1600-luvun maakirjakarttaan, jota ei sen kuva-alan suppeuden vuoksi kuitenkaan voi asemoida aivan tarkasti. Vielä vuoden 1846 pitäjänkartassa se on sijainnut samassa paikassa. Nähtävästi pappila on siirtynyt nykyiselle paikalleen vasta nykyisen päärakennuksen rakentamisen aikoihin 1800-luvun lopulla. 1700-luvun lopun isojakokarttaan kaksi pappilaan liittyvää rakennusta on merkitty varsinaisen pihapiirin ulkopuolelle, aivan tien varteen.
Kostilan kylän taloista ainakin kaksi on siis ennen maakirjakarttojen tekoa sijainnut nykyisen Talo-Pappilan tienoilla. Niistä ainakin Laurila lienee kirjallisten lähteiden perusteella asutettu jo keskiajalla. Historiallisten tietojen perusteella paikalla on kiinteä muinaisjäännös, historiallisen ajan asuinpaikka.
Vuoden 2014 inventoinnissa todettiin, että alue on nykyisin osin Talo-Pappilan puutarhaa, osin peltomaata. Pitkän asutushistorian ja suhteellisen vähäisen viimeaikaisen maankäytön perusteella on pidettävä todennäköisenä, että siitä säilyneitä osia on edelleen olemassa. Sen säilyneisyys ja laajuus on mahdollista selvittää luotettavasti ainoastaan koekaivauksella. Alue on asutuksen kannalta keskeinen, ja myös rautakaudelle ajoittuvaa asutusvaihetta on paikalla pidettävä mahdollisena.

Pappila (1000027093) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Punkalaitumenjoesta vajaat 300 m ja Pappilasta alle 100 m lounaaseen, Kostilantien eteläpuolella. Koordinaattien osoittamassa kohdassa, tasaisella maalla ja maapohjalla, kuusimetsässä, todettiin selkeästi ihmisen tekemä kiviröykkiö, jonka laajuus on 10 x 8 metriä ja korkeus 0,7 m. Röykkiön pohjakaava on soikeahko. Kivet ovat vaihtelevan kokoisia, osin särmikkäitä, osin pyöristyneitä. Kyseessä saattaa olla jokin pappilan rakennusvaiheisiin liittyvän raivaustoiminnan jälki, mutta toisaalta kohde saattaa olla esimerkiksi rautakautinen hautaröykkiö. Kohteen luonteen ja ajoituksen varmistaminen on mahdollista ainoastaan arkeologisen kaivaustutkimuksen avulla.

Ahtiala (635010020) (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee venevalkamaan vievän tien varressa, noin 50 m Ahtialan talosta pohjoiseen. Ahtiala sijaitsee Laitikkalasta Valkeakoskelle vievän tien varrella. Kivi on pyöreähkö, noin 1,2 x 1 x 0,7 m. Se on maakivi, jonka osin rapautuneella yläsivulla on noin 30 kuppia. Aikaisempien tietojen mukaan Ahtilan talon takana on ollut kiviraunio, mutta vuoden 1995 inventoinnissa sitä ei löydetty.
Kuppikiven havaittiin vuoden 2015 inventoinnissa olevan entisellään. Se on hieman ahtaassa tilassa ja alttiina vaurioi-tumiselle, sillä se on aivan varastorakennuksen edustalla venevalkaman tien varrella, vain kuuden metrin päässä rakennuksesta. Sen päälle ja vierelle oli inventointihetkellä varastoitu erilaista tavaraa. Kivi on sammaloitunut, eivätkä kaikki kupit erotu. Kiven viereen kaivettiin pieni lapionpisto, jossa oli aivan se-koittunutta maata ainakin 20 cm syvyydelle, minkä jälkeen tuli hyvin kovaa, polkeutunutta, maata. Mitään kulttuurikerrosta ei lapionpistossa havaittu. Pellolta, kuppikiven lounaispuolelta, löytyi mm. rautaa ja rautakuonaa, joita ei otettu talteen.

Laitikkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Laitikkalan kylä on ollut olemassa ainakin vuodesta 1539 lähtien, jolloin kylässä on ollut yksi talo. Samassa Suomen asutuksen yleisluettelossa mainitaan myöskin Helmikkalan kylä, joka kuitenkin katoaa luettelosta 1630-luvun loppuun mennessä. Laitikkalan kyläkin on asutuksen yleisluettelossa vain vuoteen 1712 asti, mutta mahdollisesti asiakirjat ovat kadonneet tätä ajankohtaa myöhemmältä ajalta juuri Laitikkalan osalta. Vuoden 1714 jälkeen Pälkäneeltä on luettelossa enää vain muutama kylä.
Asutus on hiipunut Laitikkalan keskuskylissä 1800-luvun puolenvälin jälkeen tai todennäköisemmin taloja on siirretty isojaon seurauksena nykyisen kylän paikalle Kyllönjoen ja Kissalammin väliselle alueelle. Vanhin peruskartta on vuodelta 1956 ja siinä sivukylä on jo lakannut kokonaan olemasta ja pääkylässäkin on enää kuusi asuintaloa. Uusjakoa on kylässä tehty vielä 1950-luvulla.
Inventoinnissa tehtiin muutamia lapionpistoja Ahtilan tilan pihan reunoille ja pellolle. Pellolle tehdyissä koekuopissa ei havaittu mitään erityistä. Piha-alueen reunalle tehdyistä koekuopista toisessa oli pala punasavikeramiikkaa, toisessa (lähempänä Unnaanmäentietä olevassa) kuopassa oli mustaa multaa heti pinnasta alkaen ja hyvin runsaasti tiilimurskaa. Samalla tarkastettiin Kokkolan ja Ahtilan välissä Unnaanmäentien eteläpuolella avoinna olleen pellon pintaa, josta löytyi hioinliippojen katkelmia, lasia, punasavikeramiikkaa, fajanssia ja tuluspiitä. Pellon länsireuna on vanhan Laitikkalan kylätontin aluetta. Lähellä Kokkolaa, niityn ja metsän rajalla, havaittiin kivijalka, kooltaan 4 x 7 metriä. Kivijalan itäpäädyssä oli mahdollinen liesikummun jäännös. Kaitamontien risteyksen eteläpuolella olevalla niittyalueella havaittiin pieniä kumpuja, jotka saattavat hyvin olla purettujen talojen liesikumpuja. Niitty on vanhan Laitikkalan kylätontin aluetta.
Luoteista kylätonttimaata ei tarkastettu inventoinnin yhteydessä, koska se ei kuulunut toimenpidealueeseen. Molemmille tonttimaille on tehty kuitenkin rajausehdotus, joka perustuu vuoden 1703 karttaan ja 1800-luvun puolenvälin isojakokarttaan.

Kukko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka löytyi inventoitaessa vuonna 2015 Kukon pihan halki suunniteltua maakaapelilinjaa, jolloin katsottiin samalla Kukon liepeillä avoinna olevia peltoalueita. Kukon länsipuolelta, korkean hiekkapellon yläosasta löytyi tuluspiitä ja punasavikeramiikkaa. Kukon kaakkoispuolelta löytyi hiesupellolta neljästä eri kohdasta kvartsi-iskoksia ja näiden lisäksi historiallisen ajan löytöinä vuoden 1871 kolikko, liitupiipun varren katkelma ja tuluspiitä. Kvartsien perusteella paikalla on kivikautinen asuinpaikka, jonka arvioitu laajuus on rajattu inventointikertomuksen yleiskarttaan.

Unnaanmäentie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vanhin Laitikkalan kartta on vuodelta 1693, jossa Kyllönjoen ylittää silta nähtävästi samassa kohdassa kuin nykyinen Kyllöntien siltakin ja tie jatkuu tästä Laitikkalan kylään. Kylästä tie johtaa luoteeseen neljän talon tontille ja etelään lähtee Hattulantie. Vuoden 1703 kartassa tieverkosto on piirretty hieman aiempaa virtaviivaisemmaksi siten, että pääkylälle kääntyy Unnaanmäentieltä ilmeisesti vain pieni sivupolku ja Unnaanmäentie jatkuu suoraan sivukylälle. Tällä kartalla Hämeenlinnan ja Tammerkosken välinen tie kulkee jokseenkin suoralinjaisena pohjoisesta sivukylän länsipuolitse ja pääkylän halki etelään. Lisäksi Katilalammen (nyk. Kissalampi) sivuitse on tieyhteys Unnaanmäentielle. 1800-luvun puolivälissä laadituilla isojakokartoilla Tammerkosken-Hämeenlinnan -tie vastaa nykyistä linjausta ja Unnaanmäentie jatkuu kylän läpi lounaaseen kuten nykyäänkin. Kylän itäpuolella on sivukylälle johtava tie, jota ei enää nykyään ole olemassa. Tästä risteää pääkylältä rantaan johtava tie, joka on nykyäänkin kartalla. Vuoden 2015 valvonnassa tutkittu tienkohta on sivukylälle erkanevan Unnaanmäentien osuus aivan sen itäisessä päässä. Valvonta tehtiin maakaapelilinjalla 85 pitkällä alueella ja tien mutkan kohdalla. Laakson pohjalla tuli näkyviin muutamia metrejä leveä alue, jossa oli pientä kiveä ja erilaisia hiekka- ja hietakerroksia noin puolen metrin paksuudelta kyntökerroksen alapuolella. Aivan pohjalla oli vielä ohut hiilikerros. Vaikuttaa siltä, että kyseessä olisi juuri Unnaanmäentien vanha linjaus, jota on laakson pohjalla hieman kosteassa paikassa ollut tarvetta vahvistaa kivillä ja hiekalla. Läheisen talon isännän mukaan vanha tie näkyy edelleen maastossa viljan huonompana kasvuna tien kohdalla. Hän myös näytti inventoijille pellolta, suunnilleen tielinjan kohdalta, löytyneen hopearahan, joka tunnistettiin myöhemmin Juhana III:n aikaiseksi 2 äyrin kolikoksi vuodelta 1592. Valvotulta alueelta löytyi kvartsi-iskos ja muutama pala punasavikeramiikkaa.

Sotkanvirta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautista asuinpaikkaa sijaitsee ehkä vielä Luotosaaren pohjoiskärjessä, josta on löydetty eri kohdista kvartsia.
Kohde a (alakohteena), joka todettiin 1948 Viinikanniemen kärjestä, on leirintäaluetta ja tuhoutunut. Löytöpaikoilla suoritettiin koekaivauksia vuonna 1974. Jo tuolloin todettiin, ettei paikalla enää ole muinaisjäännöstä. Myöskään vuoden 2014 tarkkuusinventoinnin perusteella ei Viinikanniemessä ole enää jäljellä kivikautista asuinpaikkaa.
Kohde b on savisella paikalla Kehonnokan kärjessä (ei kartalla).
Kohde c on Luotosaaren pohjois- ja koillispäässä. Paikalle on kaivettu koekuoppia vuonna 1948, ja sieltä on löydetty useasta kohdasta kvartsi-iskoksia. Koska aluetta ei ole lähemmin tutkittu, ei sen laajuutta tai säilyneisyyttä tunneta.

Sassi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vesilahden Koskenkylässä, noin 6 km Vesilahden kirkosta kaakkoon, Mantereenjärveen laskevan Koskenjoen suun pohjoisrannalla, noin 210 metriä Sassin tilan päärakennuksesta etelään. Esineet KM 40645:1-4 ovat löytyneet pellosta metallinetsinnässä 12.4.2015. Katso alakohteet. Löytösyvyys on 0-15 cm. Hopearaha KM 40645:1 pointed helmet type, 1024-1030 jKr. Paikalla ei ilmoitettu olevan mitään kiinteitä rakenteita. Myöhemmin toimitettu KM 40781:1-3 ja KM 40829:1-5. Esineet ovat löytyneet pellosta metallinetsinnässä 12.4.2015. Löytösyvyys on 5-20 cm. Paikalla näkyi tiiliä, kuonaa, eläinten luita ja tummaa maata molemmin puolin tietä. Lokakuussa 2016 tehty uusia löytöjä (KM 41812). Löytöalueen laajuus on noin 180 x 110 metriä.
Kohteen läntisemmän rajauksen alueelta, etelään viettävältä peltorinteeltä löytyi 2014 inventoinnissa kynnöspellosta pintapoiminnassa 2 kpl rautakauden keramiikkaa (6797266/322313) noin 4 m:n etäisyydellä toisistaan. Muutaman kymmenen metrin säteellä löytöpaikasta oli hieman myös palaneilta vaikuttavia kiviä sekä joitakin palaneen saven kappaleita, joista 2 savitiivisteeltä vaikuttavaa kappaletta otettiin talteen (6797256/322338 ja 6797236/322360). Metallinilmaisimella aluetta tutkittaessa löytyi pronssinen hihnansolki, luultavasti historialliselta ajalta (6797269/322321). On hyvin mahdollista, että alueella on rautakautinen muinaisjäännös, mahdollisesti lähinnä asuinpaikka. Olosuhteet inventoinnissa eivät olleet parhaat mahdolliset.
Lähin tunnettu muinaisjäännös on Kukkolan kuppikivi 1000024675. Pellon itäpäästä on toimitettu lisää metallinilmaisinlöytöjä, ks. Kankaro 1000027681.
Vuoden 2021 tarkastuksessa löytyi mahdollisesti rautakautista keramiikkaa ja palanutta savea sekä paljon historiallisen ajan asutuksesta kertovia esineitä, mm. lasia ja fajanssia.

Leikko (Löytöpaikat)
Historiallinen; Rautakautinen ja historiallisen ajan löytöalue sijaitsee Ikaalisten kirkosta 11,8 km pohjoisluoteeseen, Riitialan kylän Kimppukylässä, Vääräjoen suun länsipuolella Leikon tilan pellossa. Spiraalipäinen ketjunkantaja KM 40657:1 on löytynyt metallinetsinnässä savisesta pellosta. Löytöaika on tuntematon, esine on toimitettu museoon vuonna 2015. Löytösyvyys oli 10 cm. Paikalla ei havaittu mitään kiinteitä rakenteita. Toinen metallinetsijä toimitti kupurasoljen katkelman ja pronssivartaan katkelman KM 40825:1-2. Historiallisen ajan löydöt, liitupiippuja ja posliinia palautettiin löytäjälle. Lisää löytöjä toimitettu vuonna 2017 (KM 42550). Lähin ennestään tunnettu kiinteä muinaisjäännös on Heittola 3 (1000004302), esihistoriallinen asuinpaikka, noin 500 metriä itäkaakkoon.
Vuoden 2021 inventoinnin aikana alue oli peitteinen eikä sitä tutkittu tarkemmin.

Kankaro (Hautapaikat)
Rautakautinen; Peltotöissä pääosin tuhoutunut myöhäisrautakautinen kalmisto pellolla, itäkaakkoon, järveen viettävällä rinteellä. Kohde sijaitsee Vesilahden Koskenkylässä, noin 6 km Vesilahden kirkosta kaakkoon, Mantereenjärveen laskevan Koskenjoen suun pohjoisrannalla, noin 500 metriä Sassin tilan päärakennuksesta kaakkoon. Paikalta on löytynyt 13.9.2014 metallinetsinnässä mm. miekan katkelma ja ponsi, 2 keihäänkärkeä, 4 silmäkirvestä, hopearaha, solkia sekä muita koruesineitä (KM 40659: 1, KM 40905: 1-16). Esineiden löytösyvyys savisella peltokumpareella oli noin 5-35 cm. Löytökeskittymän ulkopuolelta löytyi dirhemi ja miekan kahvan koristeosa (KM 40659: 2-3, ks. alakohteet). Kohteen tarkastuksessa (2014), pintapoiminnassa on löytynyt mm. palanutta luuta. Isojakokartan perusteella alueella on ollut kivikkoisia saarekkeita (hautaröykkiöitä?). Samalta pellolta on myös muita löytöjä noin 250 metriä länteen KM 40645 Vesilahti Sassi 1000027640. Lähin tunnettu muinaisjäännös on Kukkolan kuppikivi 1000024675 noin 600 metriä länteen.

Näätäsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kyseessä on tervanpolttoon käytetty rännihauta, tyypiltään suppilomaista tervahautaa vanhempi ja harvinaisempi. Paikalla on kivennäismaahan kaivettu kuoppa ja siihen liittyvä kapeampi kaivanto. Pinta-ala vallien ulkoreunoista on 3 x 3 m, kuopan osalta 1 x 1,5 m ja syvyys 0,5 - 0,6 m. Ulkovallista viettää loivasti kuopan suuntaan suora ränni, pituudeltaan 4 - 4,5 m, leveys pohjalta 0,2 m ja reunoilta 0,7 m. Koepistoissa todettiin hiilenkappaleita kuopan pohjalla.
Vuoden 2015 kenttätöiden aikana juuri rakenteilla ollut kaukolämpö- ja sähkölinja oli tehty aivan kiinni tervarännin kaakkoislaitaan. Lisäksi rännin itäreunan päälle oli kasattu kantoja. Myöhemmässä tarkastuksessa voitiin todeta, että vahingot koskivat pääasiassa muinaisjäännöksen suoja-aluetta.

Hinkkala (1000027740) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Sääksmäen kirkosta 4,5 km kaakkoon, Ritvalan kylässä, Vähäjärven kaakkoispuolella, Nuutalantien ja Ritvalanraitin välisessä pellossa. KM 40713:1-3 kankiketjun nivel, hevosenkenkäsoljen katkelma ja punnus ovat löytyneet metallinetsinnässä 8.3.2015 savisesta pellosta 5-10 cm syvyydestä. Paikalla ei havaittu mitään rakenteita tai muita löytöjä. Löytöjä on noin 90 metrin etäisyydellä toisistaan. KM 40892:1 hopearahan kappaleet on löydetty tien länsipuolelta noin 100 metrin päästä näistä löydöistä. Lisää löytöjä tehty tammikuussa 2020.
Löytöpaikasta noin 130 metriä koilliseen sijaitsee Moijasen kalmisto 908010004. Vuoden 2021 tarkastuksen perusteella kohde vaatii tarkempia arkeologisia tutkimuksia.

Riihivainio (1000027739) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee 5,6 km Sääksmäen kirkosta lounaaseen, Saarioisjärven länsipuolella, Päivölän kansanopiston päärakennuksesta 300 metriä länteen, Päivöläntien pohjoispuolisessa pellossa. KM 40712:1-5 pronssinen karhunhammasriipus, kantasormus, ketjunkantajan katkelma, riipuksen katkelma ja helan katkelma ovat löytyneet metallinetsinnässä 26.4.2015. Löytösyvyys on 5-15 cm. Löytökeskittymän alueella havaittiin hieman värjääntynyttä peltomultaa. Löytöalueen laajuus on 70x100 metriä. Paikalta on löytynyt myös koristehela KM 40784:1 sekä dirhemin katkelma ja kankiketjun nivel KM 40891:1-2. Paasian kuppikivi 1000024635 sijaitsee löytöpaikasta 130 metriä länteen.

Jussilanhaka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Laukon kartanosta 1,6 km luoteeseen, Pajalahden suun länsipuolella rannassa, pelto-alueiden ja Vakkalanselän rajaamalla matalalla, metsäisellä kumpareella. Paikalla todettiin noin 45 x 30 m alalla viisi maanpinnalle erottuvaa rakennetta sekä lisäksi kulttuurikerrosta ja löytöjä yhdeltä alueelta, jossa ei ollet maanpinnalla havaittavissa rakenteita. Alue on kuusivoittoista sekametsää. Maaperä on paikoin moreenia, paikoin vähäkivistä hietaa. Kohteet vaikuttavat varsin hyvin säilyneiltä.
Kyseessä on torpan paikka, joka on merkitty v. 1773 kartalle sekä 1840-luvun Vesilahden pitäjänkarttaan. Torppaa - tai mitään rakennuksia ylipäätään - ei ole enää merkitty myöhempiin karttoihin, kuten vuoden 1909 senaatinkarttaan ja 1954 peruskarttaan. Torppa on siten hylätty viimeistään aivan 1900-luvun alussa.
Kuninkaan tiekartasto Suomessa 1790 -teoksen kartassa (s. 172) on Pajalahden suun länsirannalle merkitty kylä (useita taloja), jonka voi tulkita sijaitsevan samalla paikalla kuin myöhempi torpanpaikka. Taloryhmän yläpuolella on kartassa teksti "Paidaniemi". On epäselvää tarkoittaako nimi taloryhmää vaiko itäpuolella sijaitsevaa niemeä, joka nykyään tunnetaan Päireniemenä.
On mahdollista, että nyt havaittu torpanpaikka on perustettu viimeistään 1770-luvun alussa, mutta ei ole mahdotonta, että se olisi perustettu jo paljon aiemmin. On myös mahdollista (mitä nyt ei enempää selvitetty), että kyseessä on vanhempi kylänpaikka, joka sittemmin on "taantunut" Laukon torpaksi. Torpan paikka on arkeologisesti hyvin säilynyt ja ehjä kokonaisuus, jonka asutus ja käyttö on päättynyt yli 100 vuotta sitten.

Päirenniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Moreeniharjanteelle kaivettu noin 300 x 150 cm laajuinen soikea kuoppa, syvyydeltään noin 50 cm. Kuopan pohjalle tehdyssä koekuopassa oli vahvaa nokimaata, jolla perusteella kyseessä on hiilihauta. Alue on mäntyä ja kuusta kasvavaa metsää.

Pritkoolinlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vanhalla rantatörmällä soikea kuoppa, mitat noin 2,5 x 3,5 m, syvyys noin 40 cm. Kuoppaan tehdyssä koekuopassa todettiin vahvaa nokimaata, millä perusteella kyseessä lienee hiilihauta. Kuopasta jatkuu pohjoiseen, vanhan rantatörmän yli matala ura, millä perusteella kyseessä saattaa olla myös poikkeuksellisen pieni tervahauta. Maaperä on hietaa, puusto pääasiassa kuusta.

Päiretniementie (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Laukon kartanon päärakennuksesta 540 metriä pohjoiseen, Päireniemen kaakkoisosassa, peltoalueen pohjoisosassa sijaitsevan sähköaseman luoteispuolella. Paikalta on löytynyt syksyllä 2015 metallinetsinnässä rautakautisia kalmistolöytöjä: miekan säilän katkelmia, keihäänkärki, kaksi putkikirvestä, veitsen katkelma sekä noin 25-35 metrin päästä muista löydöistä padankahva sekä hokki (KM 40909: 1-7).
Löytäjien mukaan mahdollinen kalmisto koostuu puolipyöreästä kiveyksestä, jonka halkaisija on 10 - 12 metriä. Havaintojen mukaan kalmisto on hyvin säilynyt. Löytöpaikalta noin 20 metrin päässä kulkevan tien (Päiretniementie) ojaleikkauksesta on havaittu palanutta maata.
Vuoden 2016 kaivauksissa alueelta paljastui rikas keskirautakautinen kalmisto.

Pohdonsaari (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Laukonselän Pohdonsaarella, noin 550 metriä Laukon kartanon päärakennuksesta kaakkoon. Paikalta on löytynyt 18.10.2015 metallinetsinnässä kotkakoru (KM 40913), krapusolki ja tulusraudan kappale (KM 40948: 1-2) sekä kolmioneula (KM 40949). Löytäjän mukaan kotkakoru löytyi noin 20 cm syvyydestä, laakean noin 45 x 35 x 15 cm kokoisen kiven alta. Löydöt viittaavat siihen, että saarella saattaa sijaita kalmisto.
Vuoden 2019 tarkastuksessa saarelta saatiin löytöinä harvinainen, ratasmainen aurinkoaiheinen riipus sekä 700-luvun lopulle ajoittuva krapusolki. Kohteen muinaisjäännösstatuksen, tarkemman ajoittumisen ja laajuuden selvittämiseksi kohteessa tulisi tehdä laajempia arkeologisia tutkimuksia.
Saareen liittyy kansantaru, jonka mukaan pirkkalaispäällikkö Matti Kurki ja novgorodilainen Pohto kävivät saarella kaksintaistelun. Kaksintaistelussa Kurki surmasi Pohdon ja sai Ruotsin kuninkaalta tästä palkkiokseen läheisen Laukon kartanon.

Laukko Engelska haka (Hautapaikat)
Rautakautinen; Rautakautinen polttokalmisto sijaitsee Laukon kartanon päärakennuksesta 430 metriä itäkaakkoon, Laukonselän pohjoisrannalla, itään aukeavalla mäenrinteellä, kohteen Laukonhaka lounaispuolella. Paikalta on löytynyt syyskuussa 2015 metallinetsinnässä rautakautista esineistöä (KM 40914: 1-13): mm. solkia, neuloja, ketjunkantajia, väkipuukko, nuolenkärkiä ja palanutta luuta. Esineiden löytösyvyys oli noin 10-20 cm. Löytöpaikalla havaittiin myös nokimaata. Paikalla on kehämäinen, maantasainen kivirakenne, josta edellä mainitut löydöt on tehty.

Harjuranta 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Kangasalan kirkosta noin 1,8 kilometriä koilliseen, Vesijärven länsirannalla, etelään pistävän niemen päässä olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt 10.9.2014 metallinetsinnässä raha (Kaarle XI, 1666), särmänuppisen hevosenkenkäsoljen katkelma, punnus, vyösolki sekä pronssiesineen katkelma (KM 41067: 1-5, ks. alakohteet). Niiden löytösyvyys peltomullassa oli noin 10 cm.
Löytöpaikalta noin 150 metriä pohjoiseen sijaitsee kivikautinen asuinpaikka Likolamminpelto (211010028) ja noin 300 metriä luoteeseen rautakautinen asuinpaikka Harjuranta (211010037), jonka eteläpuolelta on löytynyt heinäkuussa 2014 metallinetsinnässä rautakautisia esineitä (KM 40634: 1-12).
Kohde vaatii lisäselvitystä; löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Salosenvuori 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde löytyi inventoinnissa 27.8.2014. Maasto on Salosenvuoren itärinne, noin 20 metriä polusta ylärinteeseen. Kuusivaltainen rehevä metsä, aluskasvillisuutena sammal, käenkaali ja mustikka. Kyseessä on hautamainen, loivareunainen sammaloitunut kuoppa, jonka leveys on noin metrin, pituus kolme metriä ja syvyys noin 0,5 metriä. Kuoppa sijaitsee loivassa rinteessä ja sen alaosasta paljastui maaperäkairauksessa noin 20 sentin vahvuinen likamaata ja hiiltä sisältävä kerros. Maaperä on hietaa. Kuopan vieressä kasvava kuusi on ikäkairauksen perusteella iältään 70 vuotta. Kyseessä lienee nauriskuoppa. Iältään yli sata vuotta.

Ketunkivet 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde löytyi inventoinnissa 27.8.2014. Maasto: Kuusimetsä, aluskasvillisuutena sammal, käenkaali, mustikka. Rinnemaasto pienen suon eteläpäässä. Kohteeseen kuuluu seitsemän sammaloitunutta ja loivapiirteistä kuoppaa ja ne sijaitsevat eteläpohjoissuuntaisen
polun molemmin puolin. Länsipuolella on neljä kuoppaa, joista pohjoisin sijaitsee noin
20 metriä polusta ylärinteeseen. Se on kooltaan noin metrin leveä, kaksi metriä pitkä ja puoli metriä syvä. Toinen kuoppa sijaitsee tästä toistakymmentä metriä etelään j a on mitoiltaan 1 x 3 metriä ja syvyydeltään noin puoli metriä. Kuopassa oli noin 40 sentin vahvuinen likamaakerros. Kolmas kuoppa sijaitsee edellisestä noin 5-10 metriä länteen ja on mitoiltaan kuten edellinen. Kuopan pohjalla oli noin 20 sentin vahvuinen likamaakerros. Neljäs kuoppa on alueen läntisin ja sijaitsee edellisestä noin 10 metriä lounaaseen. Kuoppa on muodoltaan pyöreä. Sen halkaisija on metrin ja syvyys noin puoli metriä. Kuopan
pohjalla on likamaata noin puoli metriä. Kolme muuta kuoppaa sijaitsevat lähekkäin polun itäpuolella noin 20 metriä karttaan merkitystä polusta itään, pienen suon eteläpäässä kangasmaalla. Näiden kuoppien ja polun välissä on muutama isompi vanha kuoppa, joista lienee otettu maata. Nekin ovat sammaloituneet. Itäisin kuoppa on leveydeltään noin 1,2 metriä, pituudeltaan noin 3,5 metriä ja syvyydeltään noin puoli metriä. Toinen kuoppa sijaitsee aivan edellisen länsipuolella ja on kooltaan 1,2 x 2,2 metriä, syvyydeltään noin puoli metriä. Kuopan pohjalla on ohut likamaakerros. Kolmas kuoppa sijaitsee edellisestä noin metrin etelään ja on kooltaan 1 x 2,5 metriä, syvyydeltään noin puoli metriä. Kohde rajautuu aluemaisesti kuoppien levinnän mukaan. Kyseessä lienevät nauriskuoppien tms. varastokuoppien jäännökset. Ikää lienee yli sata vuotta.

Konilamminkangas 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde löytyi inventoinnissa 29.8.2014. Kohde käytiin tarkastamassa, koska peruskarttaan on merkitty ko. paikkaan tervahauta. Maasto on mäntykangas, hiekkamaa. Suuren suon länsipuolinen kangas. Kyseessä ei ole tervahauta vaan melko jyrkkäreunainen, sammaloitunut kuoppa, jonka halkaisija on noin 2,5 metriä ja syvyys noin 0,8 metriä. Kuopan ympärillä on vallit ja niiden eteläreunan päältä kulkee polku. Valliin tehtiin maakairaus, jonka mukaan sammalen alaisen huuhtoumiskerroksen paksuus on noin sentin. Kuopan pohjalla oli sammalen alla puhdas hiekka. Kuopan sisällä kasvavaan mäntyyn tehtiin ikäkairaus, jonka mukaan puu on noin 60 vuotias. Ihmisen kaivama kuoppa, iältään yli sata vuotta vallin huuhtoutumiskerroksesta päätellen.
Noin 80 metriä pohjoisluoteeseen on toinen kuoppa, ks. alakohde. Pohjoispuolella on myös muita kuoppia, hiilimiiluja ja tervahauta (inventointikertomuksessa Konilammenkangas 1, 4-10), joiden iäksi on arvoitu alle sata vuotta.

Lapinniittu 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde löytyi inventoinnissa 2.9.2014. Maasto on mäntykangas Lapinniitun itäpuolella. Maaperä hiekkaa. Kyseessä on maljamainen sammaloitunut kuoppa, jonka halkaisija on noin puolitoista metriä ja syvyys noin puoli metriä. Kuoppaa ympäröi valli. Vallissa on noin sentin vahvuinen huuhtoumiskerros. Kuopan pohjalla on sammalen alla noin 40 senttiä likamaata. Mahdollisesti pyyntikuoppa. Vallien huuhtoumiskerroksen perusteella ikä yli sata vuotta.
Kuopan eteläpuolella on useita muita kuoppia ja hiilimiiluja, joiden iäksi on arvoitu alle sata vuotta huuhtoutumiskerroksen puuttumisen perusteella (inventointikertomuksessa Lapinniittu 2-11 muu kulttuuriperintö).

Musturinlammi 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ruoveden ja Juupajoen välinen kuntarajan taitepiste. Inventoinnissa 2.9.2014 käytiin tarkastamassa rajamerkki. Maasto on moreenimäen lounaisrinne, kuusikkoa. Kyseessä on Ruoveden ja Juupajoen kuntarajan taitepiste, jossa on rajamerkkinä neljän kiven päälle pystytetty pystykivi, joka on kellahtanut vinoon. Pystykivessä eikä rajamerkissä muutenkaan havaittu mitään kaiverruksia. Rajamerkin koko on 1 x 1,5 metriä, korkeus noin metrin.

Vatiharju 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde löytyi inventoinnissa 2.9.2014. Maasto on Vatiharjun loiva etelärinne. Pääpuustona mänty, hiekkamaa. Kyseessä on kaksiosainen kuoppa loivassa rinteessä. Kuopan yläosa on suorakulmainen sammaloitunut, loivapiirteinen kuoppa, kooltaan 3 x 5 metriä, syvyydeltään 0,4 metriä. Kuopasta johtaa kapea oja noin puoli metriä leveän kannaksen läpi alarinteeseen, jossa on pyöreä kuoppa, jonka halkaisija on noin metrin ja syvyys noin 0,6 metriä. Yläosan isoon kuoppaan tehtiin maakairaus. Siinä on sammalen alla 30 sentin vahvuinen kerros hiiltä ja likamaata. Alaosan kuopassa on likamaata noin 40 senttiä. Alaosan kuopan sisäreunassa kasvavaan mäntyyn tehtiin ikäkairaus. Mänty on 120 vuoden ikäinen. Tervahauta, jonka ikä on yli sata vuotta.
Tervahaudan eteläpuolella on hiilimiilu, ks. alakohde Vatiharju 2. Samalla rinteellä länsipuolella on myös muita hiilimiiluja, joiden iäksi on arveltu alle sata vuotta (Vatiharju 3 ja 4 muu kulttuuriperintökohde), yhteensä noin 80 metrin matkalla.

Tyrisevä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajakivi sijaitsee entisen Toijalan Tyrisevänkylässä, havupuuvaltaisessa metsässä. Rajamerkki on kallioharjanteen itäpäässä suhteellisen jyrkästi laskeutuvan kallion laella. Rajamerkki näkyy hyvin, ja se on ladottu isoista irtokivistä siten, että rungon kivilieriö (halk. 2 - 2,5, kork. 0,5 m), jonka keskellä on suuri, noin metrin korkuinen ja litteä pystykivi. Lieriön yläpinnalla on kolme pienempää ns. viisarikiveä.
Kyseessä on todennäköisesti Tyrisevän ja Kyän kylien välinen rajamerkki. Nykyinen raja kulkee noin 50 m pohjoisempaana. Mihin viisarikiivet osoittavat, ei ole varmaa. Nykyään paikalta ei erkane muita rajoja.
Rajamerkin läheltä löytyi lisäksi kivilatomus (alakohde).

Kiiala 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ikaalisten keskustasta 8,0 km luoteeseen, Kyrösjärven pohjoispään Kiialan-niemen etelärannalla metsässä. Asuinpaikka on rinteen yläosassa kohdalla, jossa rinne loivenee. Löydöt (KM 35205) tulivat valtaosin yhdestä koekuopasta. Paikan rajaus on topografian perusteella tehty arvio. Maaperä paikalla on hietainen moreeni.

Kiiala 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ikaalisten keskustasta 8,0 km luoteeseen Kyrösjärven pohjoispään Kiialan-niemen etelärannalla. Asuinpaikka sijaitsee kumpareen etelärinteen alapuolella olevalla noin 20 m leveällä tasanteella, jonka rannan puolella on matala ja loiva muinaisrantatörmä. Tasanteelle tehdyistä koekuopista yhdestä löytyi kvartsikaavin ja -iskos (KM 35203) sekä ilmeisesti lieden jäännökset ja toisesta nokimaakerros. Maaperä paikalla on lajittunutta hienoa hiekkaa/hietaa. Asuinpaikan rajaus on arvio.

Kiiala 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ikaalisten keskustasta 8,0 km luoteeseen, Kyrösjärven pohjoispään Kiialan-niemen etelärannalla. Rantaan laskevan jyrkähkön rinteen laella on tasanne, joka edelleen laskee paikan kohdalla hieman myös itään. Maaperä on hienohiekkainen moreeni. Löydöt (KM 35204), 12 kpl kvartsi-iskoksia, tulivat yhdestä koekuopasta. Korkeuden perusteella (88-89 m mpy.) paikka lienee varhaismetallikautinen. Asuinpaikan rajaus on arvio.

Lempäälän vanha pappila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lempäälän pappilan paikka on säilynyt samana useita vuosisatoja. Lempäälän ensimmäinen kirkko rakennettiin luultavasti jo 1400-luvulla ja tuolta ajalta lienee myös ensimmäinen pappila. Pappilan pihapiirissä, päärakennuksesta koilliseen, sijaitsevat holvatun kivikellarin jäännökset maakumpareella. On syytä olettaa, että se on aikanaan sijainnut jonkin aiemman pappilan alla. Kellari on käytävämäinen ja sen holvaukset ovat romahtaneet, mutta holvin kaareutumisen voi vielä nähdä seinistä. Vanhoilta kartoilta voidaan nähdä, että 1750-luvulla ja 1870-luvullakin päärakennukset sijaitsivat nykyisen pappilan lähellä. Paikalla tehtiin maanrakennustöiden valvontaa vuonna 2011 vanhan pappilan korjaustyömaalla.
Pappilanpaikka on sijainnut samalla paikalla kuin nykyäänkin ainakin 1750-luvulta lähtien.
Pappilan pihapiiri ei ole muuttunut ja päärakennuksesta itäkoilliseen sijaitseva kellarinjäännös on ennallaan. Kellarinjäännös on L-kirjaimen muotoinen ja reunavallillinen.
Olettamus siitä, että kellari lienee sijainnut joskus jonkun aiemman pappilarakennuksen alla pitää todennäköisesti paikkansa. Muinaisjäännösrajaus käsittää vain rakenteen suoja-alueineen.

Lielahden rustholli (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lielahden rustholli (suurtila, kartano) oli olemassa 1676 - 1913. Rusthollin tontin sijainti on kuvattu kartoissa mm. 1727 (Possilan tiluskartta) ja 1763 (Lielahden isojakokartta). Rusthollia edeltänyt Lielahden kylä oli keskiaikainen. Lielahden kylästä muodostunut Lielahden rustholli oli merkittävä suurtila, joka oli pitkiä aikoja säätyläisomistuksessa ja jopa aatelisena asumakartanona.
Osa Rusthollin tontista on ollut pitkään autiona, mutta osa on jäänyt tehtaan tontille, joka on lopettanut toimintansa 2008. Tehdasalueen ulkopuolelle jäävällä mäellä on todennäköisesti säilynyt merkkejä alueen vanhemmasta asutuksesta. Vuoden 1763 isojakokartan ja 1847 pitäjänkartan perusteella rusthollin päärakennus näyttäisi sijainneen kyseisellä mäellä.
Vuoden 2019 koekaivauksissa mäen lounaiskulmauksesta löytyi kivirakenne, jonka tarkempi määrittely vaatii lisätutkimuksia.

Teikarla (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Punkalaitumenjoen eteläpuolella. Mainitaan asutuksen yleisluettelossa vasta 1630-luvulla, maakirjakartalla 1646 kuitenkin jo neljä taloa. Isojakokartalla on 1793 kolmen talon tontit, joista kaksi pohjoisinta nyt täysin autioina. Kylätontti vaikuttaa 1840-luvun kartalla olevan samalla paikalla kuin 1600 - 1700 luvuilla.
Nykyään paikka on pääosin heinää kasvavaa peltoa, eteläosiltaan rakennettu ja pihamaata. Ulkorakennuksen länsipuolella on maanpintaa vähän rikottu, ja siinä havaittiin joitakin tiilenpalasia. Vanhoja kulttuurikerroksia saattaa olla vielä jäljellä kahdella pohjoisemmalla tontilla. Rajaus on tehty 1700-luvun kartan perusteella. 1600-luvun kartan mukaan se voisi ulottua hieman lännemmäksi.

Lätinlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vaskiveden Lätinlahden länsipuolella, lahden pohjoispohjukasta 150-180 m länteen. Alue on etelään viettävää moreenirinnettä. Noin 104 m korkeustasolla on loivasti etelään viettävää muinainen rantamuodostuma, jonka päällä on melko tasainen hiekkaisempi terassi. Alueen itä-koillislaidalla on noin 5 x 2,5 metrin kokoinen mahdollinen kaksiosainen asumuspainanne. Painanteeseen tehdyistä koekuopista on löytynyt kolme kvartsi-iskosta, ja tästä myös noin 21 m länsilounaaseen tehdyistä kahdesta koekuopasta on löytynyt kaksi kvartsi-iskosta (N 6896882, E 327862).
Asuinpaikan laajuus on arvioitu löytöjen sekä topografian perusteella.

Kotkannenä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vaskiveden Lätinlahden itäpuolella, Kotkannenä nimisen niemen keskiosassa, korkeimman kohdan eteläpuolella. Paikalla on pienialainen hiekkaisempi terassi, jota reunustaa pohjoisessa kallio ja muualla kivisempi alue. Terassialueelle tehdyistä koekuopista on löytynyt muutama kvartsi-iskos.
Kohteen rajaus perustuu löydöllisiin koekuoppiin sekä topografiaan.

Sarkkila (1000029670) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sarkkilassa Punkalaitumenjoen koillisrannalla. Paikalla on sijainnut vanha kylätontti, jonka länsikulman alueesta on havaittu tarkkuusinventoinnissa merkkejä. Paikalle tehdyissä koekuopissa on havaittu merkkejä todennäköisesti vanhaan asutukseen liittyvistä kulttuurikerroksista.
Kylätontista on inventoitu vain pieni osa ja se jatkunee todennäköisesti koilliseen ja itään. Kohteesta on rajattu ainoastaan vuoden 2015 inventoinnissa todettu alue.

Miesmäenpuisto (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Miesmäen laella, vanhassa pihapiirissä sijaitsee suhteellisen heikosti erottuva, taisteluhaudaksi tulkittu kaivanto, jonka pohjois- ja länsipuolella on maa- ja kivivallia. Kaivannon päälle, sen keskiosaan oli joskus tehty ulkorakennus, jonka alla on nähtävissä hieman kallioon louhittua haudan seinää. Kaivanto on ilmeisesti suureksi osaksi sortunut ja täytetty. Linnoitusalueen etelälaidalla, vanhan asuinrakennuksen eteläpuolella hauta on mahdollisesti aikaisemmin päättynyt isoon maakellariin, jonka sisällä on betoni- ja tiiliseinää sekä raudoitettua betonikattoa. Kellari vaikuttaa tehdyn mahdollisesti korsu- tms. kaivantoon. Juoksuhautaa on erotettavissa n. 60+40 m matkalla (kolme haaraa).
Vuonna 2022 purettiin Miesmäenpuiston alueelta kolme rakennusta arkeologisessa valvonnassa. Puretun vajan alta paljastui yhdyshautaa ja eteläosan kellarin kohdalta mahdollisen suojahuoneen jäännöksiä jotka peitettiin suojakankaalla ja maalla työn päätteksi.

Hirsikangas W (Kulkuväylät)
Historiallinen; Käytöstä poistunut noin 600 metrin pituinen tienpätkä on osa vanhaa Hiidentietä, joka on kulkenut Hämeenlinnasta Tampereen kautta Pohjanmaalle. Hylätty tieosuus noudattaa Kuninkaan kartastoon (1796-1804) piirrettyä tielinjausta, joka on sama myös myöhemmissä kartoissa, kuten v. 1846 pitäjänkartalla ja v. 1900 Senaatin kartalla. Tie on merkitty vielä yleisenä tienä v. 1959 peruskartalle, mutta siinä on jo uusi ja nykyinen tielinja päätienä.
Tien on katkaissut uusi Tampere–Turku tie. Sen itäpuolella vanha tie on kaatopaikalle johtavana tienä, maanoton runtelemassa maastossa. Turku–Tampere tien länsipuolella hylätty tieosuus kulkee asumattomassa metsässä, kalliokumparetta kiertäen. Tie on nykyisin puomitettu ja sitä käytetään kännykkämaston huoltotienä. Tie on osin pengerretty suon laidalle, suon ja mäen reunamille. Tiepohjassa saattaa olla jäljellä kerrostumia vanhimmista tiepohjista.

Kettukangas (1000029685) (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee loivalla kivisellä moreenimäellä. Hautojen pohjoispuolella kangas muuttuu kallioiseksi. Metsä on noin 60-vuotiasta mänty-koivu sekametsää. Kankaan itäpuolella kulkee Kihniänjoki joka laskee Seinäjoen kautta Kyrönjokeen. Kohde käsittää kaksi väliaikaishautaa sekä puisen muistomerkin joka on pystytetty luonnonkiviröykkiöön.
Eteläisempi hauta on mitoiltaan 1,5m x 1m, syvyydeltään x 0,3. Pohjoisempi hautakuoppa on mitoiltaan noin 2m x 1m, syvyydeltään 0,4m. Kuopat ovat muodoltaan soikeahkoja painanteita. Hautakuoppien päähän on pystytetty kevyet puiset ristit jotka ovat jo lahonneet.
Hautojen välissä on puinen muistomerkki joka on pystytetty luonnonkiviseen röykkiöön. Muistomerkkiin on kaiverrettu hengellisiä tekstejä. Kohde rajautuu noin 30m x 40m kokoiselle alueelle kankaan huipun eteläpuolelle. Paikalla on kaksi väliaikaishautaa sekä viime aikoina paikalle pystytetty muistomerkki. Vierestä kulkee vesireitti Kyrönjokeen joka voi liittyä hautoihin. Mahdollisesti kyseessä on väliaikainen hautausmaa historialliselta ajalta.

Roominoja (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jyväsjärven luoteisrannalla, laakealla ja loivalla etelänpuoleisella hiekkaisella moreeniniemellä. Metsä on noin 50-vuotiasta metsää, osittain mäntyä, osittain koivua. Maaperä vaikuttaa kohtuullisen rehevältä. Kohde käsittää nelikulmaisen kuopan, mitoiltaan noin 1m x 2,5m x 0,4m. Kuopan pohjalle tehdyssä tarkastuspistossa havaittiin kiviä sekä huuhtoutumiskerros. Kyseessä on luultavasti kaskeamiseen liittyvä säilytyskuoppa.

Teerineva (1000029688) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee loivalla moreenikankaalla. Metsä on noin 40-vuotiasta mäntyvaltaista sekametsää. Paikalla on loivapiirteinen tervahauta, joka erottuu kuitenkin ympäristöstään hyvin. Haudan kokonaishalkaisija on noin 18 m. Vallit ovat 3–5 m leveät. Lounaaseen, alarinteen puolelle sijoittuva halssi on varsin pitkä ja matala. Sen kaakkoisreunalla on selkeä valli. Halssin tervahaudan puoleisella seinämällä on huolellisesti tehty kivilatomus. Haudan sisällä on metsästäjien tekemiä kaivantoja.
Vieressä on tervapirtti, ks. alakohde.

Majalahti (1000029690) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee loivalla moreenirinteellä. Metsä on noin 50-vuotiasta mäntyvaltaista sekametsää. Tervahaudan halkaisija on noin 13 m. Muodoltaan hauta on laakea ja selkeä. Pitkä halssi on lounaispuolella. Kohde käsittää lisäksi noin 4 x 4 m kokoisen rakennuksen pohjan. Koilliskulmassa on noin 1,5 x 1,5 x 0,5m kokoinen luonnonkivinen kiuas. Luultavasti kyseessä on viereiseen tervahautaan liittyvä tervamaja tai -sauna, ks. alakohde ja asuintilan jäännös (ei muinaisjäännösrekisterissä).

Mäntykangas (1000029691) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee moreenikankaalla. Metsä on noin 50-vuotiasta mäntymetsää.
Tervahaudan halkaisija on noin 13m. Muodoltaan hauta on laakea. Selkeä halssi sijaitsee länsipuolella. Haudan sisäpuolella on luultavasti metsästäjien tekemiä kaivantoja.
Vierellä on tervapirtti, ks. alakohde.

Korvola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Korvolantien Nikkilänmutkassa on 1760-luvulla sijainnut neljä taloa, joista kolme yhdessä ryhmässä tien (historiallisen Laidetien) eteläpuolella. Kolmen talon ryhmä on sijainnut nykyisen suulin/ladon tienoilla. Alue on pääosin peltoa ja kiinteä muinaisjäännös. Senaatin kartaston perusteella kylätontti on tältä osin autioitunut vuoteen 1909 mennessä.
V. 2019 kaapeloinnin kaivutyön valvonnassa kylätontin pohjoisreunalle, tien eteläreunaan kaivetussa ojassa todettiin noin 40 cm syvyydellä tummaa nokista maata ja Ø n. 10 -15 cm kiviä, osa kivistä vaikutti palaneille. Tummaan maakerroksen vahvuus vaihteli 5-20 cm välillä ja paikoitellen se katosi kokonaan; kaikkiaan sitä oli havaittavissa noin 4 m matkalla.

Kaukahaudanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee moreenirinteellä. Metsä on noin 50-vuotiasta kuusivaltaista sekametsää. Tervahaudan halkaisija on noin 12m. Muodoltaan hauta on laakea ja selkeä ja siinä on iso halssi kohti lounasta.
Vierellä on tervapirtti, ks. alakohde.

Korkiamaa (1000029699) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee hiekkaisella moreenikankaalla, kosteikon reunalla. Metsä on noin 40-vuotiasta kuusikoivu sekametsää. Tervahaudan halkaisija on noin 13m. Halssi on kohti koillista.

Myllymaa (1000029700) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee hiekkaisella moreenirinteellä, hakkuuaukealla ajouran vieressä.
Tervahaudan halkaisija on noin 10m ja se on rakenteeltaan hyvin selkeä. Halssi on kohti itää.

Haavisto (1000029701) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Haaviston kylä mainitaan arkistolähteissä 1400-luvun alkupuolelta lähtien, ja vanhimman (1540) maakirjan mukaan siihen kuului viisi taloa. 1650-luvun kartan mukaan kylän taloja on sijainnut historiallisen Laidetien (Tammerkoski-Huittinen-Ulvila ja -Turku) molemmin puolin. Sama tilanne on mm. Kuninkaan kartastossa ja Kuninkaan tiekartastossa. Kylätontin lisäksi kohteeseen kuuluu historiallisista kartoista paikannetut sotilastorpan ja kahden mäkituvan paikat historiallisen Laidetien, nykyisen Haavistontien pohjoispuolella. Isojakokartan (1768-1774) perusteella maantien eteläpuolella on sijainnut kaksi taloa ja tien pohjoispuolella sotilastorppa sekä kaksi mäkitupaa.
Asuinpaikka on autioitunut. Muinaisjäännösrajaus käsittää talojen tontit tien eteläpuolella ja torppa-/mäkitupa-alueen kalliopohjaisen mäen etelärinteellä tien pohjoispuolella. Eteläisten talotonttien etelälaidalla on kulkenut 1890-luvulta lähtien vanha Tampere-Pori-junarata, jota on myöhemmin oikaistu eli siirretty pohjoisemmaksi, nykyiselle linjalle (ks. kohde Haavisto Harjuniitty).
Lehtipuumetsää kasvavassa asuinpaikan eteläosassa on todettu moniosaisen, todennäköisesti 1900-luvun alkupuolelle ajoittuvan rakennuskokonaisuuden kiviperustukset, joissa myös hyvin vanhaa betonia on jonkin verran mukana, ja niiden pohjoispuolella, tien reunassa kivirampin jäännös sekä idempänä reunoiltaan kivetty kuoppa (kellarin jäännös?). Muuten alue on melko tasaista, maaperä hietaa/hiesua, pintamaakerros hyvin tummaa.
Tien pohjoispuolella, vanhalla torppa- ja mäkitupa-alueella on v. 2021 tarkastuksessa havaittu toistakymmentä kivi- ja maarakennetta, mm. muutama rakennuksen pohja ja kolme uunin rauniota. Rakenteet ovat pääosin kasvillisuuden peitossa. Alueelle, heti tien pohjoispuolelle, on merkitty Heikkilän talo v. 1903 pitäjänkartassa. Talon muuttoon tien eteläpuolelta vaikutti todennäköisesti rautatien rakentaminen 1800-luvun lopulla. Vanhojen peruskarttojen mukaan alueella on ollut vielä 1970-luvun alussa rakennuksia. Osa alueella havaituista jäännöksistä liittyykin ilmeisesti niihin. Joukossa on kuitenkin myös rakenteita, jotka ovat todennäköisesti vanhempia. Tien pohjoispuoleisen, ketomaisen alueen kokonaisuutta voi luonnehtia arkeologisesti hyvin säilyneeksi ja edustavaksi. Isojakokartan ja topografian perusteella voidaan myös pitää mahdollisena, että kyseessä olisi Haaviston kylän sarkajaon aikainen (keskiaikainen) tonttimaa; asian varmistaminen vaatisi tarkempia kenttätutkimuksia.

Kaijakkamäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee pellolla erottuvalla matalalla kumpareella. Paikalta on löytynyt inventoinnissa muutamia pronssiartefaktien – korun, pronssipellin ja sulaneen pronssin – katkelmia. Kyseessä on mahdollisesti jo rautakaudella käytössä ollut asuinpaikka, jonka asutus on jatkunut historialliselle ajalle.

Haukkalamminkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee moreenikankaalla ajouran vieressä. Metsä on noin 50v mäntyä. Tervahaudan halkaisija on noin 11m. Halssi on kohti lounasta. Tervahauta on muodoltaan syvä ja suppilomainen.

Haukkalampi (1000029707) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee moreenirinteellä. Metsä on noin 50-vuotiasta mäntymetsää. Tervahaudan halkaisija on noin 9m, halssi on kohti lounasta. Hauta on muodoltaan syvä ja suppilomainen.

Kivioja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee loivalla moreenirinteellä. Metsä on noin 40-vuotiasta mäntymetsää, haudan päällä on koivua ja nuorta mäntytaimikkoa kasvava tiheikkö. Tervahaudan halkaisija on noin 13m ja siinä on noin 3m paksut kaksoisvallit. Hauta on vaurioitunut ja epäselvä, ilmeisesti haudan maata on kuormattu muualle maanparannusaineeksi tms.

Aitausneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee pienellä moreenikumpareella. Metsä on noin 60-vuotiasta mäntyvaltaista sekametsää. Tervahaudan halkaisija on noin 10m. Muodoltaan hauta on laakea, halssi on kohti pohjoista. Metsäkoneen ajoura menee osittain vallin päältä.

Heinijärvi (1000029710) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee moreenirinteellä. Metsä on noin 70-vuotiasta kuusikkoa. Pieni tervahauta on halkaisijaltaan noin 8m. Kokoon nähden isohko halssi on kohti itää.

Pyymäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kostealla moreenikankaalla. Haudan päältä menee osittain vanha metsätie. jonka pohjoispuolella metsä on noin 50-vuotiasta mäntymetsää, eteläpuolella on hakkuuaukea. Tervahaudan halkaisija on noin 11m. Epäselvä halssi on koillispuolella.

Hirvikangas (1000029713) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee metsätien varrella nuoren taimikon keskellä, säästöpuutiheikössä. Haudan päällä on tiheästi kasvavia nuorehkoja kuusia ja lehtipuita. Tervahaudan halkaisija on noin 15m ja siinä on noin 2m paksut kaksoisvallit. Muodoltaan hauta on laakea, isohko halssi on kohti itää.

Vanhanhaudanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kallioisen moreenimäen itälaidalla, hakkuualueen reunalla. Haudan päällä on noin 70-vuotiaita mäntyjä ja kuusia, vieressä on myös noin 70-vuotiasta mäntymetsää ja nuorta taimikkoa. Tervahaudan halkaisija on noin 12m. Halssi on itäpuolella. Hautaa on ilmeisesti kaiveltu halssin kohdalta, josta valli puuttuu lähes kokonaan.

Huhtavuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kallioisella moreenirinteellä. Metsä on noin 60-vuotiasta mäntyvaltaista sekametsää. Tervahaudan halkaisija on noin 13m. Muodoltaan hauta on laakea ja selkeä. Rakenteen sisäpuolella on paljon metsästäjien kaivamia kuoppia. Halssi on kohti etelää.

Vanhanhaudanmäki 2 (1000029725) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee loivan moreenirinteen reunalla. Metsä on noin 60-vuotiasta sekametsää. Tervahaudan halkaisija on noin 14m. Muodoltaan hauta on selkeä, laakea ja ehjä. Halssi on kohti itää.

Lippilamminhaudanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee hiekkaisella moreenimäellä, metsätien kääntöpaikan vieressä. Metsä on noin 60-vuotiasta sekametsää. Tervahaudan halkaisija on noin 14m, muodoltaan hauta on selkeä. Halssi on kohti luodetta.

Huidan teilipaikka (Tapahtumapaikat)
Historiallinen; Huidan teilipaikka sijaitsee Karkun kylän koillispuolella, nykyisen Vännin talon itäpuolella, kahden mäen välisellä alueella. Teilipaikan paikannustarkkuudeksi on arvioitu ± 30 m, ja se sijoittuu piha-alueen itälaitaan, paikallistien kohdalle ja pellonlaitaan. Paikalla ei ole näkyvissä kiinteitä rakenteita.

Kivioja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee loivalla kostealla moreenirinteellä. Alue on ojitettu, metsä on noin 50-vuotiasta mäntymetsää. Kohde käsittää epäselvähkön matalan hiilimiilut. Rakenteen halkaisija on noin13m. Hiilimiiluun tehdyssä tarkastuspistossa havaittiin hiiltä ja hiilensekaista maata. Hiilimiilun vallin päältä menee metsäkoneen ajoura.

Kolja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Karkun nykyisen taajaman lounaislaitaan on merkitty vuoden 1792 isojakokartalle kaksi talotonttia. Ne sijaitsevat nykyisin rakentamattomalla alueella. Tonttien luoteispuolella,
mäen rinteessä ja päällä on noin 250 metriä pitkä kiviaita, joka kiertää mäen lakea. Kiviaidan leveys ja korkeus vaihtelevat alle puolesta metristä yli metriin. Kiviaidan itälaita on osin tuhoutunut myöhemmän maankäytön seurauksena. Kiviaidan rajaamalla alueella on neljä suurta kiviröykkiötä (suurin noin 10 x 8 m, korkeus noin 2 m) sekä pohja-alaltaan
6 x 5 metrisen rakennuksen lohkokivinen kivijalka. Myöhäisempiin karttoihin kyseiselle paikalle on merkitty pellon reunaa ja metsää, ja 1960-luvun peruskarttaan myös emäntäkoulun puutarha.

Mäkipää (1000029732) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Karkun kylän lounaisosassa, Ketunkylässä, on vuoden 1792 isojakokartalla sijainnut kuusi taloa kolmessa kahden talon ryhmässä. Vuoden 1792 kartan tontit al ja af (v. 1842 kartan Mäkipää rusthål) ovat alueen lounaisimmat. Näistä itäisempi tontti af sijaitsee asutun
talon ja sinne johtavan tien kohdalla. Läntisempi talotontti (v. 1792 kartan al) sen sijaan sijoittuu nykyisin rakentamattomalle alueelle. Isojakokartalta paikannetun tontin pohjoispuolella on noin 12 metrin mittainen keskeneräinen kivirakenne sekä 3 x 3,5 m kokoinen kiviröykkiö. Pitäjänkartalla kyseinen tontti on jo autioituneena. Kahden tontin läntisempi osa on kiinteä muinaisjäännös.

Linkkitorninmäki (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiö sijaitsee Kiikoisjärvestä noin 600 m länteen , tien pohjoispuolella, linkkitornista noin 50 m koilliseen kivikkoisella kukkalalla. Röykkiö on muodoltaan pyöreä ja kumpumainen. Sen halkaisija on noin kuusi metriä ja korkeus vajaa metrin. Kiveyksen keskellä on matala vajoama. Röykkiö on sammaleen peittämä ja toiselta reunalta hieman rikkoutunut.
Röykkiön koordinaatit on korjattu vuoden 2015 inventoinnissa tehdyn gps-mittauksen mukaisiksi.

Toivola (1000029737) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Toivolan (4 Toivola by) tontti sijaitsee pellossa alueen koillisosassa, nykyisen Koivistalhontien varressa kaakkoon laskevalla peltotörmällä. Tontti on paikannettu vuoden 1836 isojakokartasta. Vuonna 1848 laaditussa pitäjänkartassa tilanne on sama kuin isojakokartassa, mutta vuoden 1912 Senaatin kartassa Toivolan tila on siirtynyt nykyiselle paikalleen (Ärölän talo) ja talotontin vanha paikka on autioitunut.

Kostiala by 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1836 kartasta paikannettu Kostialan kylätontti on kaksiosainen. Läntisempi eli Kostiala By 1 sijaitsee nykyisen Alasen talosta noin 100 metriä itään. Paikalla kasvaa pajukkoa. Kostialan tontin itäisempi osa (Kostiala by 2) sijaitsee edellisestä noin 230 m itään, nykyisen kesäasunnon kohdalla ja länsipuolella.
Vuoden 1912 senaatinkartassa Kostialan idän puoleinen tontti on hävinnyt ja lännen puoleinen tontti on siirtynyt Vesilahden tien varteen. Vuoden 1959 peruskartalla tonttien tilanne vastaa nykypäivää: Kostialan kaksiosaisen kylätontin molemmat osat ovat autioituneet.

Kostiala by 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kostialan kylätontti on kaksiosainen. Läntisempi osa sijaitsee nykyisen Alasen talosta noin 100 metriä itään (Kostiala by 1) ja Kostialan tontin itäisempi osa eli Kostiala by 2 sijaitsee edellisestä noin 230 m itään, nykyisen kesäasunnon kohdalla ja länsipuolella. Talotontit on paikannettu vuoden 1836 isojakokartasta. Kostiala By 2:n alueelta on löytynyt jo vuoden 1995 arkeologisen inventoinnin yhteydessä (Vuorinen, Pukkila ja Laakso) kvartsi- ja pii-iskoksia sekä palanutta savea (v. 1995 raportin kohde 70).
Vuoden 1912 Senaatin kartassa Kostialan idän puoleinen tontti on hävinnyt ja lännen puoleinen tontti on siirtynyt Vesilahden tien varteen. Vuoden 1959 peruskartalla tonttien tilanne vastaa nykypäivää: Kostialan kaksiosaisen kylätontin molemmat osat ovat autioituneet.

Kostiala (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohteesta noin 100 m itään on löydetty ketjunjakaja (metallinilmaisinlöytö, ks. alakohde), noin 5 m rannasta. Vuoden 2015 inventoinnissa ei löytöpaikalla havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa, mutta löytökohdasta noin 100 m länteen, noin 55 x 25 m kokoiselle kivikkoiselle peltosaarekkeelle tehdyistä koekuopista löytyi yhteensä 16 pientä palaa palanutta luuta, kaksi palaa palanutta savea sekä pieni pala keramiikkaa. Osa saarekkeen kivikkoisuudesta johtuu epäilemättä pellonraivauksesta johtuvaksi. Kohteen topografian, lähialueen kohteiden ja löytöjen sekä koekuoppatulosten perusteella kohdetta on syytä pitää rautakautisena kalmistona.
Kohteen koordinaatit on muutettu vastaamaan saareketta ja metallinilmaisinlöytö on siirretty alakohteeksi.

Vihtiälä (Wihtiälä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee nykyisen Pansantien vieressä olevalla pellolla, osittain tien alla. Vihtiälän yksinäistalo mainitaan jo Suomen Asutuksen yleisluettelon ensimmäisessä jaksossa 1540 - 1559. Kirjallisissa lähteissä esiintyy jo vuonna 1508 Olavi Jämsäläinen Vihtiälän kylästä (Suvanto 1949, 85}. Ensimmäinen kartta, jossa talon tonttimaa esiintyy, on vuodelta 1775-79 oleva isojakokartta. Kartassa Vihtiälän tonttimaa on kuvattu sijaitsevaksi Kangasala- Orivesi -tielinjan pohjoispuolelle, nykyään peltona olevalle alueelle. Sittemmin tielinja on suoristettu kulkemaan alueen länsipuolelta. Tielinja on kulkenut kylätontin eteläpuolitse kuitenkin ainakin vielä 1900-luvun alussa, mikä käy ilmi sen aikaisesta pitäjänkartasta. Samaan karttaan on merkitty myös Vihtiälän yksinäistalon paikka samalle kohtaa, missä se on sijainnut jo 1700-luvulla. Sittemmin tonttimaa on autioitunut.
Kohde tarkastettiin 2022 inventoinnissa. Vihtiälän yksinäistalon alue on edelleen viljeltyä peltomaata ja oli tarkastuksen aikaan lyhyellä sängellä. Inventoinnissa ei tehty mitään lisähavaintoja alueen aikaisempiin tietoihin nähden.

Kangasala- Orivesi Vihtiälä (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee metsässä nykyisen Ponsantien itäpuolella, noin 70 m tiestä. Maakunnallisesti merkittäväksi tielinjaksi määritelty Kangasalta Orivedelle kulkeva tielinja on yhdistänyt toisiinsa Kangasalan ja Oriveden kirkot ja se kulkee valtakunnallisesti merkittävän Vääksyn kartanoalueen ja kulttuurimaiseman vieritse. Kangasalan Huutijärven seudulta on luultavasti kuljettu jo keskiajalla Orivedelle, ja tielinja lienee vakiintunut 1600-luvulla.
Vihtiälän kohdalla on metsässä noin 20 m pituinen käytöstä jäänyt tienpätkä. Se erottuu maastossa 5-6 m leveänä tieurana, jonka länsireuna on pengerretty 0,5 - 1 m korkeudelle. Tieura erottuu ympäröivää maastoa tasaisempana alueena, jolla kasvaa rivissä kuusia sekä vesaikkoa.
Pois käytöstä jääneen, metsittyneen tien pituus on noin 270 metriä. Vanhan tielinjan katkaisee pohjoisosasta lyhyt osuus pihaan kulkevaa tietä. Vanha tieosuus jatkuu pihatien pohjoispuolella. Tielinjan alueelle on kasvanut tiheä nuori metsikkö. Kohteella ei ollut muinaisjäännösrajausta, joten sille piirrettiin 2021 inventoinnissa rajaus perustuen maastohavaintoihin ja vanhoihin karttoihin. 2021 tarkastuksen vuoksi kohteella ei käyty inventoinnin 2022 aikana.

Kangasala- Orivesi Suomatka (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee metsässä nykyisen Ponsantien länsipuolella. Maakunnallisesti merkittäväksi tielinjaksi määritelty Kangasalta Orivedelle kulkeva tielinja on yhdistänyt toisiinsa Kangasalan ja Oriveden kirkot ja se kulkee valtakunnallisesti merkittävän Vääksyn kartanoalueen ja kulttuurimaiseman vieritse. Kangasalan Huutijärven seudulta on luultavasti kuljettu jo keskiajalla Orivedelle, ja tielinja lienee vakiintunut 1600-luvulla.
Suomatkan kyläntontin pohjoispuolella, noin 1 km koilliseen kylätontista, kulkee Kangasala -Orivesi tielinja pienen matkaa nykyisen Pansantien länsipuolella yhä käytössä olevaa peltotietä pitkin. Tielinja jatkuu kuitenkin peltotien koillispuolelle, jonne tien käytössä oleva osa ei ulotu. Alueella on nähtävissä hylätty tienpohja noin 50 m matkalla. Tasaisen tielinjan leveys on noin 5 m. Tielinjan länsipuoliskolla on paikoin selkeä, mahdollisesti resentti penger (penkereen korkeus alle 0,4 m), ja tien itäpuolella on alle 0,5 m syvä oja.

Kangasala- Orivesi Sammalisto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee metsässä nykyisen Ponsantien länsipuolella. Maakunnallisesti merkittäväksi tielinjaksi määritelty Kangasalta Orivedelle kulkeva tielinja on yhdistänyt toisiinsa Kangasalan ja Oriveden kirkot ja se kulkee valtakunnallisesti merkittävän Vääksyn kartanoalueen ja kulttuurimaiseman vieritse. Kangasalan Huutijärven seudulta on luultavasti kuljettu jo keskiajalla Orivedelle, ja tielinja lienee vakiintunut 1600-luvulla.
Sammalistan kylätontin lounaispuolella historiallinen tielinja kulkee vielä peruskartalle merkittyä metsäautotietä myöten. Tie on jäänyt hiljattain jo kokonaan pois käytöstä. Tielinja erottuu maastossa puuttomana väylänä, ja itse tieura noin 7 m leveänä tasaisena alueena, jota reunustavat molemmin puolin ojat (kuva 16). Tietä on paikoin pengerretty niin itä- kuin länsipuoleltakin. Tielinjan keskellä kulkee heikosti erottuva polku, ja tielinjalla kasvaa heinää, horsmaa ja koiranputkea.

Suomatkankallio (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee metsäisellä kalliokumpareella nykyisen Pansantien länsipuolella, noin 10 m tiestä. Paikalla on kevyenliikenteen väylän rakentamisen yhteydessä osittain tuhoutunut röykkiö. Maansekainen röykkiö on halkaisijaltaan noin 6 m, korkeutta rakenteella on alle puoli metriä. Kivet röykkiössä ovat sammaloituneita ja naavoittuneita ja halkaisijaltaan 10 - 50 cm. Röykkiön vaurioitunutta itäreunaa tukittiin lastalla, missä yhteydessä löydettiin pieni määrä mahdollisesti palanutta luuta (KM 40235:1).
Perimätiedon mukaan kyseessä olisi hautaraunio.

Puskinmäentie (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pansantien itä- ja Puskinmäentien pohjoispuolella, metsikössä, joka on nykyään lammashakana. Kohde on Suomatkan historiallisen kylätontin koillispuolella, noin 730 m koilliseen kylätontilla olevasta vanhasta päärakennuksesta. Loivapiirteisen hakamaana oleva mäennyppylän lähes korkeimmalla ja 105 m mpy olevalla kohdalla, on kaksi kivirauniota. Kiviraunio A on muodoltaan soikea ja kasattu kookkaan ja halkaisijaltaan noin 1,2 m olevan kiven eteläpuolelle. Raunion kivet ovat halkaisijaltaan 10- 30 cm ja raunion mitat noin 3 x 1,5 m. korkeutta rakenteella on 0,7 m. Kyseessä on mahdollisesti historialliselle ajalle ajoittuva raivausröykkiö.
Röykkiö A:sta noin 7 m länteen sijaitsee maantasainen, maastossa sankasta aluskasvillisuudesta heikosti erottuva raunio tai kiveys. Kiveyksen näkyvä osa on mitoiltaan 1 x 2 m, ja kiveyksessä olevien kivien halkaisija 20 - 35 cm.
Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Puskinmäen muinaisjäännösalueen läpi on tehty peltoalueelle vievä tielinja. Tie kulkee muinaisjäännösalueen itäreunassa. Tie on tehty lähistön asukkaan mukaan pari vuotta sitten. Maastotarkastuksessa havaittiin kaksi maansekaista röykkiötä, toinen sijaitsi uuden peltotien itäpuolella, toinen tien länsipuolella. Tien länsipuolella sijainnut röykkiö vastasi Luodon kuvailemaa röykkiötä A. Siitä länteen ei kuitenkaan havaittu mitään selkeätä röykkiötä, vaan alueen maasto oli kauttaaltaan hyvin kivikkoista.

Sillanmäki (1000029782) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Vahderpään kylätontista noin 150 m koilliseen sijaitsee Muurakankaantien ja pellon välisessä pienessä metsikössä kiviraunio. Pyöreähkön, osin hajonneen kivirakenteen laajuus on noin
4 m ja korkeus 0,5 m. Raunion kivet ovat halkaisijaltaan 0,2- 0,4 m. Raunion pyöreästä osata työntyy kohti luodetta kivistä tehty "uloke", jonka mitat ovat 1 x 1,5 m ja korkeus 0,3 m. Raunion päällä kasvaa kaksi keskikokoista koivua. Kyseessä saattaa olla vanha viljelyraunio.

Hokkasentie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen löytöpaikka sijaitsee viljellyn pellon länsireunassa Ponsantien vieressä, noin 230 m koilliseen Suomatkan kylätontista. Pellolta löytyneen kvartsi-iskoksen (KM 40236:1) lisäksi paikalla on todettu myös historiallisen ajan löytömateriaalia; tiilenpaloja, fajanssia ja lasia. Historiallisen ajan löytöjä ei ole luetteloitu Kansallismuseon kokoelmiin.
Kohde tarkastettiin inventoinnissa 2021. Pelto oli kynnöksellä ja havaintomahdollisuudet olivat hyvät. Vuonna 2014 tehdyn irtolöydön ympäristöä pintapoimittiin ja pellon ylärinteestä löydettiin 4 kappaletta palanutta luuta ja 1 kvartsi-iskos. Löytöalue rajoittuu kapealle peltokaistaleelle aivan Ponsantien itäpuolelle.
Paikka on muinainen lahdenpohjukka ja Suomatkassa on ollut alueen asuttamisen aikoihin kapea kannas Vesijärven ja Längelmäveden välillä. Lähistöltä tunnetaan toinenkin kivikautinen asuinpaikka, Suomatka (1000008693). Pellossa havaittiin myös muutamia historiallisen ajan löytöjä, joita ei otettu talteen.

Pälkäne- Kuhmalahti Pakkala (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee 1,2 km Pakkalan kyläkeskuksen koillispuolella. Vanhaa tielinjaa on havaittavissa metsässä yhteensä noin 260 m matkalla osuudella, jonka kohdalla tietä on oikaistu 1900-luvulla. Metsässä oleva tielinjan osuus on käytössä metsäautotienä, pellon eteläpuolinen osuus pellolle kulkevana tienä. Tien on arveltu olleen käytössä jo keskiajalla.

Kirkkosillanoja 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kirkkosillanojan pohjoisrannalla, noin 300 m ojasta pohjoisluoteeseen. Paikalta on löytynyt pintapoiminnassa runsaasti kivikautisia asuinpaikkalöytöjä (kvartsiesine, -esineen katkelma ja -iskoksia) kaakkoon viettäväitä pellolta. Kvartsien löytöalue sijaitsee
korkeuskäyrien 95-100 m mpy rajaamaila alueella pellon ja metsän reunan tuntumassa. Löytöpaikan laajuus on noin 80 x 40 m.

Laurilanmäki (1000029790) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rauksamanojan koillisrannalla olevassa metsäsaarekkeessa, metsäsaarekkeen kaakkoisosassa. Lähellä saarekkeen korkeinta kohtaa sijaitsee matala, suurehkoista kivistä tehty kiviaita tai kivivalli. Rakenteen pituus on 6 m ja leveys 1 m, korkeutta sillä on 0,3 m. Kivet rakenteessa ovat halkaisijaltaan 40-50 cm ja ne ovat jäkälöityneitä luonnonkiviä.

Jylhänkirkko (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pälkäneveden koillispuolella sijaitsevan Sappeenvuoren itärinteen alaosassa olevan metsäautotien itäpuolella, alarinteessä noin 40 m päässä metsäautotiestä. Kohteelle
johtaa opastettu polku virkistyskäytössä olevalta metsäautotieltä. Kohteen ympäristössä kasvaa sekametsää ja länsipuolella kohoaa jyrkähkönä Sappeenvuoren rinne. Paikalla sijaitsee kaksi siirtolohkaretta (Aja B), joihin liittyy muistitietoa.
Siirtolohkare A on muodoltaan hieman satulakattoista rakennusta muistuttava ja päädyistään kolmioimainen. Kiven korkeus on 2,8 m ja leveys 3,5 m. Sen itäpäädyssä on kaksi luonnonmuovaamaa suppilomaista kuoppaa. Reiät sijaitsevat toisiinsa nähden pystysuorassa linjauksessa. Kivi B on kärkeään kohti kapenevan kartion muotoinen. Korkeutta sillä on noin 3 m ja leveyttä alaosastaan 4 m. Kivi sijaitsee noin 10 m päässä etelään kivestä A.
Kiviin liittyy paikallista muistitietoa, jonka mukaan niiden välistä on kulkenut polku, jota pitkin Sappeen Metsäkulman talon ja takamaan asukkaat kulkivat kylälle kirkkorantaan tai Sappeen mäkipääläiset takamaahan marjaan. Polku on merkitty alueen isojaon rajoja kuvaavaan karttaan 1860-1870-lukujen taitteesta. Muistitiedon mukaan kivien on katsottu muistuttavan kirkkoa ja kellotapulia, ja kuljettaessa kivien ohi, olisi pitänyt laittaa kaksi sormea kirkkoa muistuttavan kiven reikiin ja lukea Isä meidän -rukous. Erään tarinan mukaan Jylhäkirkolla olisi pidetty myös jumalanpalveluksia 1700-luvun alkupuolella Isonvihan aikaan.

Murajannokka (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Murajannokkaan johtavan Murajantien pohjoispuolella, metsässä, noin 55 m päässä tiestä. Kohde on metsäisessä, etelälounaaseen loivasti viettävässä mäenrinteessä. Paikalla on muodoltaan pyöreähkö, 0,5 m korkuinen, ladattu kiviraunio. Kiveyksen halkaisija on 1,5 m ja siinä käytetyt kivet halkaisijaltaan 20-40 cm . Kiviraunion keskellä korkeudeltaan alle 0,5 m oleva pystykivi, johon kaiverrettu numero 627. Kivirakenteen päällä on sen keskellä olevan pystykiven lisäksi neljä pienempää pystykiveä, yksi kullakin raunion sivulla.
Kiviraunio sijaitsee yhä käytössä olevalla Kiikoisten ja Leikun kylien välisellä rajalla.
Rajapiste esiintyy kuitenkin 1700-luvun lopun isojakokartassa. On mahdollista, että rajamerkin keskellä oleva numero {627} on hakattu kiveen myöhemmin, uusjaon aikaan.

Stormi (Stormi) Ikola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Valtatie 12:n kaakkoispuolella, aivan tien vieressä ja noin 40 m tiestä kaakkoon, luoteeseen työntyvän, metsäisen mäenrinteen länsiluoteisrinteellä ja pellolla mäen länsi- ja luoteispuolella. Paikalla on vanha Stormin kylään kuulunut Ikolan talon paikka.
Ikolan talo mainitaan jo Suomen asutuksen yleisluettelossa (SAY) jaksossa 1580-1599. Talo on perustettu vuonna 1580, ja sen perustajana oli "Matti lkoilan". Ikolan talon tonttimaa on kuvattu Stormin kylää kuvaavaan isojakokarttaan (Hornborg 1775- 1784). Nykyään autioitunut kylätontti on ilmeisesti ollut asuttu vielä 1900-luvun alussa. Paikalla on nähtävissä mäenrinteessä historialliseen asutukseen liittyvä kivirakenne.

Stormi (Stormi) Warsi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Stormintien itäkaakkoispuolella noin 50 m tiestä, seuraintalon pihamaalla ja sen itäkaakkoispuolisella pellolla. Paikalla on jo ennen 1900-luvun alkua autioitunut kylätontti.
Warsin talo mainitaan jo Suomen asutuksen yleisluettelossa (SAY} jaksossa 1560- 1579. Talo on perustettu vuonna 1560, ja perustajan oli "Jöns (Larsson) Warsi". Warsin talon tonttimaa on kuvattu Stormin kylää kuvaavaan isojakokarttaan (Hornborg 1775-1784). Seuraintalon pihamaata on tasattu ja täytetty, mutta on mahdollista että maakerrosten alla olisi säilyneenä Warsin historialliseen kylätenttiin liittyviä kulttuurikerroksia. Myös pellon puolella on saattanut olla kylätonttiin liittyviä kerrostumia.

Stormi (Stormi) Pakula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Stormintien eteläpuolella, noin 50 m tiestä, metsäsaarekkeessa Ekojoen etelärannalla. Paikalla on ilmeisesti jo ennen 1900-luvun alkua autioitunut kylätontti. Pakulan talo mainitaan Suomen asutuksen yleisluettelossa (SAY) jaksossa 1560 - 1579. Talo on perustettu vuonna 1571 "Jöran Paculan" toimesta. Pakulan talon tonttimaa on kuvattu Stormin kylää kuvaavaan isojakokarttaan (Hornborg 1775- 1784). Alueella ei ole nähtävissä maanpinnalla olevia rakenteita.

Junnila (Junnila) ltilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; ltilän talo Junnilan kylässä mainitaan jo Suomen Asutuksen yleisluettelon ensimmäisessä jaksossa 1540 - 1559. Ensimmäinen kartta, jossa talon tonttimaa esiintyy, on vuodelta 1699 oleva Olof Mörtin kartta. Kartassa ltilän tontti on kuvattu Kaakilanniemen länsiosaan Kirkkolahden rannalle.
ltilän talon tonttimaa on nykyään autioitunut. Sen eteläpuolella, noin 80 m päässä, sijaitsee uudehko mökki piharakennuksineen. ltilän tonttimaa sijaitsee rannan topografisesti korkeimmalla kohdalla. Paikalla on havaittu vuoden 2014 inventoinnissa laajuudeltaan 3 x 3,5 m oleva ja 0,6 m korkea maansekainen kumpare, jossa on palaneita kiviä. Kyseessä on
todennäköisesti uunin jäännös. Rakenteesta noin 10- 20 m kaakkoon on tonttimaan alueelle ilmeisesti lähiaikoina läjitettyjä maakasoja.

Kalliomäki (730010002) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee Pakkalanjärven luoteisrannalla, noin 500 m rannasta, teiden risteyksessä ja piha-alueella. Maasto on länteen ja lounaaseen laskeva kivikkoinen mäki. Kuppikivi on matala maakivi, kooltaan 120 cm x 110 cm. Korkeus maasta on noin 20 cm. Kiven pinnalla on 18 kuppia. Kuppien halkaisija on keskimäärin 3 - 4 cm ja syvyys 1-1,5 cm. Muinaisjäännös on hyväkuntoinen. Välittömästi kiven luoteispuolella on halkaisijaltaan noin 3 - 4 m oleva kiviröykkiö, joka siihen tehtyjen koekuoppien perusteella todettiin uudeksi.
Noin 15 m kuppikivestä luoteeseen kaivetusta koekuopasta rinteen yläosasta todettiin vuoden 1997 inventoinnissa niukasti palanutta luuta, palaneen saven siruja ja joitakin uudempia esineitä. Lisäksi Kalliomäen tilan länsipuolelta Hopeavuoren tilan länsipäästä löytyi kahdesta koekuopasta vahvaa nokimaata, hiukan palanutta luuta ja rautaveitsi. Nämä löydöt on tulkittu suureksi osaksi tuhoutuneen rautakautisen haudan tai asuinpaikan vähäisiksi jäännöksiksi (invent.kert. 1997 kohde 15).
Kohteen koordinaatit on tarkistettu vuoden 2014 inventoinnin yhteydessä GPS:llä.

Koulunmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee maantien 325 ja Kouluntien eteläpuolella ja Rautajärventien länsipuolella, tasaisella maalla, kaava-alueen eteläosassa. Ympäristössä kasvaa nuorehkoa mäntymetsää. Kohde on soikeahko kuopanne, halkaisijaltaan noin 3,5 m ja syvyydeltään noin 0,7 m. Kuopanteeseen kaivetussa koepistossa oli havaittavissa selkeä, 30 cm paksu hiilensekaisen maan kerros heti pintaturpeen alla. Kyseessä on todennäköisesti kuoppamaista tyyppiä oleva hiilimiilu.

Kennola (Kennola) Sipilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kennolan kylässä mainitaan olleen vuodesta 1540 aina 1500-luvun lopulle kaksi tilaa: Mikkola ja Sipilä. Isojakokartan mukaan asemoitu ja autioitunut Sipilän talon paikka sijaitsee noin 120 m pohjoiseen Taivalkunnantiestä, Nokianvirrtaan laskevan puron etelärannalla, osin pellolla, osin metsämaalla. Tontti on autioinut viimeistään 1900-luvun alkuun mentäessä, sillä vuoden 1904 pitäjänkartassa Sipilän tila on merkitty jo puron pohjoisrannalle, noin 260 m itäkaakkoon kohtaan, jossa Sipilä-niminen tila nykyäänkin sijaitsee.

Uusi-Kölli (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajakivi sijaitsee Teiskon Hirviniemessä metsäsaarekkeen länsireunassa, lähellä Uuden-Köllin taloa.
Kivirakenne koostuu pystyyn tuetusta 50-60 cm korkeasta suorakaiteen muotoisesta kivestä. Kysymyksessä on todennäköisesti rajakivi. Sijainti sopisi 1700-luvun karttojen perusteella Kiikkisen talon ja Hirviniemen ryhmäkylän rajalle.
Kohteen koordinaatit on korjattu vuoden 2015 GPS-mittausten mukaisiksi.

Junkkarintie (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivirakennelma sijaitsee metsässä, Aitolahden pappilan pellon itäreunassa, noin 200 m itäkoilliseen Aitolahden vanhan pappilan päärakennuksesta. Kivirakenne koostuu kahdesta suuresta kivestä, joiden väliin on kasattu pienempiä kiviä (kuvat 15 ja 16). Suurista kivistä läntisempi on lohjennut. Kivirakenne on rajakivi, ja sen sijainti sopii 1700- luvun karttojen digitoinnin perusteella Kiikkisen yksinäistalon ja Hirviniemen ryhmäkylän rajalle. Myös nykyinen tilojen raja noudattelee osin samaa linjaa.

Kiikkisensalmentie 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivirakennelma sijaitsee Kiikkisensalmentien länsipuolella, kallionyppylän kupeessa, noin 75 m länsiluoteeseen Aitolahden vanhan pappilan päärakennuksesta. Paikalla on soikea röykkiö, jonka mitat ovat 3,5 x 2 m ja korkeus 1 m. Kivet röykkiössä ovat halkaisijaltaan noin 30-50 cm. Kivirakenne on rajakivi, ja sen sijainti sopii 1700- luvun karttojen digitoinnin perusteella Kiikkisen yksinäistalon ja Hirviniemen ryhmäkylän rajalle. Myös nykyinen tilojen raja noudattelee osin samaa linjaa.

Kiikkisensalmentie 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee metsikössä, Kiikkisensalmentien länsipuolella, lähellä palaneen talon pihapiiriä. Paikalla on kellari/nauriskuopanne, jonka suuaukko osoittaa kohti pohjoista. Kellarikuopanteen mitat ovat 3 x 3 m. Sen itäreunalla on matala, noin 1,5 m leveä valli. Kyseessä on todennäköisesti Kiikkisen yksinäistalon tai Aitolahden vanhan pappilan toimintaan liittyneen maakellarin jäännös.

Pättinlahti (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee metsikössä, noin 190 m kaakkoon Aitolahden vanhasta pappilasta, pienen maakumpareen kaakkoisreunassa. Paikalla on kellari/nauriskuopanne, jonka suuaukko osoittaa kohti itäkaakkoa ja peltoa. Kellarikuopanteen mitat ovat 2,5 x 1,5 m ja syvyys 0,4 m. Sen reunoja kiertävät noin 2 m leveät vallit. Valleja on tuettu kivillä, joista osa on tippunut maakumpareen kaakkoispuolelle. Kyseessä on todennäköisesti Kiikkisen yksinäistalon toimintaan liittyneen maakellarin jäännös.

Hirviniemi Kiikkinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kiikkisen autioitunut yksinäistalo sijaitsee Teiskon Aitolahden vanhan pappilan tontilla ja tontin viereisellä peltoalueella noin 100 m pappilan päärakennuksesta kaakkoon.
Talonpaikka on Pappilan piha-alueen ja Pättiniemeen johtavan tien välissä. Kohde on paikallistettu vuosien 1765 ja 1781 karttojen perusteella. Maastokäynnilla ei havaittu rakenteita. On mahdollista, että alueelta on kuorittu paikoin maata.

Haukila S (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Paikka löytyi vuonna 1997 Tyrvännön pitäjän keskiajalta peräisin olevien kylien inventoinnin yhteydessä. Kohde sijaitsee noin 800 metriä Haukilan kartanosta kaakkoon, etelään viettävän pellon reuna-alueella aivan Mälkiäisten kylän rajan tuntumassa.

Haukilan kartano 1 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kaapelilinjalla tehtyjen koekaivausten perusteella löytöpaikka muutetaan asuinpaikaksi koeojassa tehtyjen havaintojen, topografian ja löytöjen perusteella.
Syksyllä 2016 metallinpaljastinharrastajat tekivät löytöjä Uskilan kylän Haukilan kartanon pelloilta, noin 200 metriä kartanosta kaakkoon Mälkiäisten tien itäpuolelta. Ko. kohdalta oli löytynyt savisesta peltokynnöksestä kirveen terä, tasavartisen solki sekä pyöreä kupurasolki.
Paikka tarkastettiin syyskuussa 2016 arkeologien toimesta, jolloin löytöalueelta havaittiin palanutta luuta, palanutta savea ja rautakuonan paloja. Löytäjien mukaan alueelta oli tullut todella paljon "rautapiippauksia" joita ei oltu tarkastettu. Maanomistajan mukaan viereiseen metsäsaarekkeeseen kootut isot kivet on raivattu ko. peltoalueelta. Kyseessä on mahdollisesti tuhoutunut kalmisto.

Haukila Koirankivi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Syksyllä 2016 metallinpaljastinharrastajat tekivät löytöjä Uskilan kylän Haukilan kartanon pelloilta, noin 350 metriä kartanosta pohjoiskoilliseen Mälkiäisten tien itäpuolelta. Paikalla on metsittynyt kumpare, jolla sijaistee lato ja sen yliselle vievä, käytöstä poistunut ajoramppi. Kumpareen itä- ja pohjoispuolelta, kyntämättömästä pellosta oli löytynyt noin 80 kpl 1000-luvulle ajoittuvaa hopearahaa, hevosriipus ja punnukset sekä hieman etelämpää pieni pronssiristi.
Paikka tarkastettiin syyskuussa 2016 arkeologien toimesta, jolloin löytöalueelta havaittiin tummasta maasta rautakauden keramiikkaa. Alueelta tuli myös rautasignaaleita sekä toistakymmentä hopeasignaalia, joita ei tarkastettu. Kumpareelta, jossa sijaitsee ramppi, havaittiin rautakautista keramiikkaa, palanutta savea ja hiilensekaista maata. Kyseessä on rautakautinen asuinpaikka.
Ladosta noin 150 metriä koilliseen sijaitsee Koirankiveksi kutsuttu siirtolohkare, johon liittyy perimätietoa palvontapaikasta. Sammaloituneesta kivestä ei havaittu kuppeja.
Samalla pellolla, noin 100 metriä em. kohdasta koilliseen sijaitsevasta metsäsaarekkeesta oli tehty myös kalmistolöytöjä: padan haahlat ja sen alta miekan säilä. Samasta saarekkeesta oli köytynyt myös metalliastia sekä kolmannesta kohdasta kirves ja kuolaimet.
Vuoden 2017 kaivauksissa löytyi viikinkiaikainen kalmisto.
Vuonna 2020 kaapelilinjalla tehtyjen koekaivausten perusteella muinaisjäännöksen aluetta laajennettiin Mälkiäistentien länsipuolelle.

Kuttila (Hautapaikat)
Rautakautinen; Syksyllä 2016 metallinpaljastin harrastajien tekemiä löytöjä, Kuttilan pellolla olevalta kohoumalta, läheltä vanajaveden rantaa. Paikalta oli löytnyt koruneula, taitettu kupurasolki, kasvokuvioinen hela, rullapäinen hevosenkenkäsolki, kankiketjun osa ja korvalusikka. Osa eisneistä on löytynyt Mälkiäistentien länsipuoliselta pellolta (kankiketjun osa).
Löytöpaikka sijaitsee aivan Mälkiäisten historiallisen kylätontin koillis- ja pohjoispuolella, josta vuonna 1997 löytyi rautakautista keramiikkaa.
Kohde tarkastettiin syksyllä 2016, maaperä löytöjen alueella oli savensekaista ja tummaa.
Kyseessä on luultavasti tuhoutunut polttokenttäkalmisto.

Tykölänvuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tykölänjärven etelärannalla, noin 50-100 metriä Valkeakoskelle johtavan tien eteläpuolella pellon laidasta nousevan mäen luoteisrinteessä. Kyseessä on kivistä tehty muuri, jonka pituus on noin 100 metriä, korkeus 70-80 cm ja paksuus noin 50 cm. Muurin teossa on käytetty hyväksi isoja maakiviä, kivien väleissä on rakoja ja paikoin se on huteran oloinen. Kiviä peittää paksu sammal ja paikoin muuri on rauennut metsäkoneen mentyä siitä läpi. Rinne on varsin lohkareinen ja muuri on koottu ilmeisimmin paikalta saaduista, miehennostannaisista kivistä. Se näyttää rakennetun nopeasti tilapäiskäyttöön.
Tykölän isännän mukaan muuriin liittyy perimätietoa isonvihan tai Suomen sodan ajoilta. Sjaintinsa puolesta se voisi olla esim vartio- tai väilytysasema alarinteessä kulkevalle Sääksmäen/Valkeakosken tielle. Muuri ei vaikuta eihstorialliselta.

Majauslahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Majauslahden itärannalla, rantaterassin alapuolella, noin 20 m rantaviivasta itään. Rinne rantaterassin alapuolella viettää melko jyrkästi kohti tasaisempaa rantakivikkoa. Paikalla on nelikulmainen rakennuksenperustus, joka on kylmämuurattu luonnonkivistä. Rakenteen mitat ovat noin 4 x 3 m ja korkeus enimmillään 30 cm. Perustuksen pohjoisseinälinja erottuu eteläseinälinjaa paremmin. Rakennuksenpohjan kaakkoiskulmassa on suuri puun kanto, joka mahdollisesti peittää alleen rakennuksessa olleen tulisijan jäännöksen. Kannon alla on maakumpare ja ympäristössä hieman irtokiviä ja tiiliä.
Luonnonkivinen rakennuksenperustus on todennäköisesti Lempäälän historiallisen pappilan ulkorakennuksen jäännös, mahdollisesti sauna. Pappilan rakennukset on kuvattu seikkaperäisesti 1750-luvulta peräisin olevassa kartassa.

Aurinkokallio (1000030974) (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Näsijärven etelärannalla, Käpylän kaupunginosassa Rauhaniemen uimalaitoksesta noin 560 m itäkaakkoon. Laajalla ja sileällä rantakalliolla, on kaksi erillistä kalliohakkausta noin 4 m päässä toisistaan. Toisessa hakkauksessa on kirjaimet RH. Toinen hakkaus on kirjoitettu tikkukirjaimin ja se on paikoin kulunut. Vuoden 2016 inventoinnissa siitä saatiin esille kolmella rivillä sijaitseva katkelmallinen teksti: "VALTION (RIIST?)O JA POLII... OLKOON TEILLÄ JOHANNEK... ILMOITETUT V...AUKS...". Teksti liittynee 1900-luvun alun poliittiseen kannanottoon ja on luultavasti jonkun Käpylän työläiskaupunginosan asukkaan kirjoittama.

Korte (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee pellolla Ruojärventien itäpuolella, Ruojärven rannasta 150 m kaakkoon. Pohjoiseen ja luoteeseen suuntautuvasta peltorinteestä ja sen päällä olevalta tasanteelta on löydetty 2011 inventoinnissa 4 kpl kvartsi-iskoksia. Löydöt ovat suppealta alueelta. Kyseessä on todennäköisesti kivikautinen asuinpaikka, joka on suurimmaksi osaksi tuhoutunut peltoa kynnettäessä.

Urjalankylä (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Laaja-alainen muinaisjäännösalue sijaitsee Urjalankylässä Rutajärveä ja Kortejärveä yhdistävän uoman molemmin puolin maantien 230 pohjois- ja eteläpuolilla. Paikalla on sekä kivikautinen että rautakaudelta historialliselle ajalle ajoittuva asuinpaikka sekä myös historiallisen ajan kivetty siltarumpu. Alueelle tehdyistä koekuopista on tehty havaintoja rakenteista ja pellolla on todettu tummempia maa-alueita, joista on kerätty talteen esinelöytöjä. Löytöjen joukossa on mm. kvartsi-iskoksia, rautakauden tyypin keramiikkaa, metalliesineitä sekä historiallisen ajan asuinpaikkalöytöjä.

Välimäki (1000031001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Inventointi 2011: Kivikautinen asuinpaikka pellolla, jossa on loiva törmä ja pieni tasanne Koskenjoen eteläpuolella. Löytöinä viisi kvartsi-iskosta suppealta alalta. Pintalöytöjen perusteella pienialainen asuinpaikka. Maalaji paikalla on hiesu. Rajaus on arvio. Löytöalueesta noin 200 metriä itään on Kieliön kivikautinen asuinpaikka.

Wehuvarpeen kestikievari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Wehuvarpeen kestikievarin paikka sijaitsee Ikaalisissa Vehuvarpeesta 1,8 km koilliseen ja Ikaalisten kirkosta 12 km länsilounaaseen tien vieressä Varppeen tilan eteläpuolella. Kohde on pellon länsipuolella oleva, heinää kasvava ja pääosin kyntämätön alue. Maanmittauslaitoksen sähköisessä kartassa paikalla on merkintä Muinaismuistoalue. Kohde sijaitsee historiallisen Kyrönkankaantien varrella. Jo keskiajalta periytyvä tie mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran v. 1459. Wehuvarpeen tila mainitaan arkistolähteissä 1550-luvulta lähtien: ensin Kilvakkalan kylän ulkopalstana ja 1560-luvulta alkaen omana kylänään. Kestikievari on perustettu todennäköisesti 1700-luvulla. Kestikievarin alue on ollut vuoroin asuttu ja vuoroin autioitunut. Asutusta on ollut ilmeisesti ainakin 1500-luvulla ja 1600-luvun lopulta 1800-luvulle. 1900-luvun aikana asutus näyttää painottuneen tien pohjoispuolelle ja kestikievarin pihapiiri tien eteläpuolella on autioitunut.
Inventoinnissa (2020) paikalla todettiin usean rakennuksen jäännöksiä ja mm. kolme tulisijan rauniota. Lisäksi on löytynyt suurista luonnonkivistä rakennetun kaivon tai kivetyn lähteen jäännös, jonka halkaisija on n. 3 m. Kivirakenteen keskellä on veden täyttämä aukko, joka ulottuu vähintään 1,5 m syvyyteen.
Tie on kulkenut Vatulan etelänpuolella Vatulan harjua pitkin ja sen jälkeen nykyisen Varppeen tienovilta kohti Jämijärveä. 1700-luvulla tien linjausta on hieman muutettu. Tällöin kievari on ilmeisesti siirtynyt Soinin kestikievaritalosta Vehuvarpeeseen. Nykykartoilla oleva Vehuvarpe -nimi on liittynyt aiemmin koillisempaan, nykyiseen Varppen seutuun. Wehuvarpeen kestikievari on siten 1700-luvulla todennäköisesti syntynyt. Se on tuhoutunut osittain 1808-luvun alussa, mutta rakennettu uudestaan 1809.
Kirjallisissa lähteissä on maininta, että paikka olisi ollut autio 1600-luvun lopulla, jolloin se on otettu uudestaan käyttöön. Ikaalisten syyskäräjillä vuonna 1670 renki Lars Eerikinpoika ilmoitti, että aikoo ottaa käyttöönsä Vähävarven tilan, joka on ollut autiona Nuijasodan lopusta lähtien vuodesta 1597.
Kohteessa sijaitsee maakunnallisesti arvokas (M+) perinnebiotooppi Varppeen kievarin keto. Se on inventoitu osana Pirkanmaan perinnemaisemien inventointia 1990-luvulla. Inventointitietojen mukaan kohde on edustava ja siellä on jänöapilaa. Inventoinnin tietojen mukaan perinnebiotoopin alue on entinen Varppeen kestikievarin piha. Kohde on ollut laitumena 1900-luvulla. Muinaisjäännösalue käsittää koko perinnebiotoopin alueen.

Ahtiala 2 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Hepolahden lounaisrannalla olevalla peltoalueella, noin 280 metriä Ahtialan kuppikivestä (635010020) luoteeseen. Paikalta on löytynyt 19.11.2017 metallinetsinnässä miekan säilän katkelma, keihäänkärjen nirkko, punnus sekä sormuksen kanta (ks. alakohteet). Miekan ja keihäänkärjen löytyivät vierekkäin ja niiden löytösyvyys hiekkaisassa peltomullassa oli noin 25 cm. Muiden löytöjen löytösyvyys oli noin 10-15 cm.
Paikalta on löytynyt samanaikaisesti (19.11.2017) toisen löytäjän toimesta metallinetsinnässä kaksi hopearahaa, hopeinen hevosenkenkäsolki, keihäänkärki sekä kirves, jonka yhteydestä löytyi myös kaksi niittiä (ks. alakohteet). Esineet löytyivät noin 10-15 cm syvyydestä, tappara 25 cm. Löytäjän mukaan paikalla oli havaittavissa sulanutta pronssia sekä niittejä.
Löytöpaikalta noin 150 metriä etelään sijaitsevalta kumpareelta oli löytäjä havainnut sulanutta pronssia sekä palaneita kiviä. Maannos paikalla oli havaintojen mukaan ympäröivää aluetta tummempaa.
Kohde vaatii lisäselvitystä; löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Toljola (Hautapaikat)
Rautakautinen; Rautakautiseksi hautapaikaksi tulkittu löytöpaikka sijaitsee Liuksilan kartanolta noin 1 kilometrin itään, Toljalantien itäpuolella ja Leivintien pohjoispuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt joulukuussa 2017 metallinetsinnässä hopearaha, miekan ponsi, kaksi tasavartisen soljen katkelmaa, reikäkoristeinen pyöreä pronssisolki, punnus sekä tappikoristeinen pronssiesine. Niiden löytösyvyys oli noin 15-30 cm. Löytöjä ei ole vielä luetteloitu kokoelmiin. Vuonna 2018 saatiin uusia metallinetsinlöytöjä samalta pellolta (KM 43561:1 - 8). Löytöpaikan välittömässä läheisyydessä, peltoalueen länsipuolella sijaitsee historiallinen kyläpaikka Leipi (1000017515).
Vuoden 2023 tarkastuksessa ei tehty havaintoja kiinteistä rakenteista mutta jatkuvien metallinetsinlöytöjen perusteella kohteelle tehtiin aluerajaus topografian ja lköytölevinnän persuteella. Kohde tarvitsee arkeologisia lisätutkimuksia.

Lastunen 3 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Ahtialanjärven kaakkoisrannalla, Myllyojan eteläpuolella olevien peltoalueiden välissä olevassa rantametsässä. Paikalta on löytynyt 11.5.2017 metallinetsinnässä kaksi kupurasolkea, kirves, veitsi ja palaneen luun murusia. Niiden löytösyvyys oli yli 20 cm.
Löytäjän havaintojen mukaan löytöpaikalla sijaitsee selvästi erottuva kivinen kumpare. Löytäjän mukaan kumpareella on nähtävissä suurehkoja kiviä sekä yksi selvästi erottuva kuoppa.
Löytöpaikalta noin 170 metriä lounaaseen sijaitsee rautakautinen löytöpaikka Lastunen 2 (1000027117) ja noin 510 metriä koilliseen sijaitsee rautakautinen hautapaikka Lastunen (1000023396) sekä noin 330 metriä kaakkoon historiallinen asuinpaikka Lastunen (Vatsoila) (1000001951).

Uljas (Hautapaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Miettisen Hiitelässä, Kyrösjärven itärannalla olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä rannerenkaan katkelma, kaksi ketjunkantajaa sekä pronssiesineen katkelma noin 20 x 60 metrin laajuiselta alueelta. Niiden löytösyvyys hiekkasekoitteisessa peltomullassa oli noin 0-15 cm.

Vehoniemenharju 4 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Vehoniemenharjulla, Vanhan Pälkäneentien pohjoispuolella. Paikalta on löytynyt 18.2.2017 metallinetsinnässä pronssinen eläinriipus (KM 41816: 1). Sen löytösyvyys harjulla oli noin 20 cm.
Eläinriipuksen löytöpaikalta noin 140 metriä kaakkoon on löytynyt 7.1.2018 metallinetsinnässä viikinkiaikainen E-tyypin keihäänkärki (ks. alakohde). Sen löytösyvyys oli noin 10 cm.
Vuonna 2023 löytyi em. esineiden lisäksi metallinetsinlöytöinä viskareita ja puukonteriä sekä väkäsellinen keihään/atraimenkärki. Harjun laella tehdyn löytöpaikkojen tarkastuksen perusteella löydöt liittyvät todennäköisesti harjun laella kulkeneeseen kulkureittiin jota voi luonnehtia lähinnä ratsupoluksi. Myöhäisrautakautisia/varhaiskeskiaikaisia löytöjä on suhteellisen tasaisesti noin 500 m pituiselta jaksolta nykyisen polun molemmilta puolilta.
Harjun laella kulkeva reitti on jatkunut nykyisen polun kulku-uralla todennäköisesti ainakin
löydöistä luettuna 400 m kaakkoon. On mahdollista, että muinaista kulkureittiä on säilyneenä etelää kohden, vähintään pätkittäin, yhteensä viiden kilometrin matkan.
Kulkureitti vaikuttaa löytöjen perusteella tulleen aktiiviseen käyttöön viimeistään viikinkiajalla. Se on ollut mahdollisesti käytössä ainakin 1200- tai 1300-luvuille. Reitin siirtyminen harjun alarinteessä kulkevaksi ajoittunee mahdollisesti jo keskiajalle tai viimeistään uuden ajan alkuun. Paikoin kivinen harjun laki ei ole todennäköisesti ollut sovelias pyöräliikenteelle.

Liuksiala 4 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Liuksialan kartanon koillispuolella olevalla peltoalueella, Leivintien pohjoispuolella ja Leipin kyläpaikan (1000017515) länsipuolella. Paikalta on löytynyt 23.9.2017 metallinetsinnässä tasavartisen soljen katkelma sekä rusettiaiheinen vyönhela. Niiden löytösyvyys oli noin 10-15 cm. Metsän puolelta löytynyt sittemmin 2 putkikirvestä ja nuolenkärkeä varhais- tai keskirautakaudelta palanutta luuta sisältävästä maasta (Ilppari ILM 13524).
Kohde vaatii lisäselvitystä; löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Pelto-Mänttälä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt rautakauden esineitä vuonna 2018 savipellon kyntökerroksesta (ks. alakohteet). Lisää löytöjä ilmoitettu 2023. (Ilppari ILM26988, ILM27684, ILM26913, ILM27208)
Vuoden 2023 maastotarkastuksesta ei havaittu kiinteitä rakenteita tai kulttuurikerrosta. Kohteen aluerajaus on tehty löytöjen ja topografian perusteella. kohde vaatii arkeologisia listutkimuksia sen luonteen ja aluerajauksen selvittämiseksi.

Franse (Hautapaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on vuonna 2018 löytynyt rautakauden esineitä hietapellon kyntökerroksesta (ks. alakohteet; KM 43560). Kesällä 2019 saatu lisää metallinetsintälöytöjä naapurikiinteistön pellosta Heponiementiestä erkanevan pistotien pohjoispuolelta (ks. alakohteet; diar. KM 42089). Todennäköisesti rautakautisia löytöjä myös alueen kaakkoisosassa sijaitsevasta peltosaarekkeesta, työkoneita varten tasatulta kohdalta (Ilppari ILM 12979).
Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Muinaisjäännösalueen pellot pintapoimittiin ja peltosaarekkeet tarkastettiin. Pellossa oli nähtävissä paljon historiallisen ajan esineistöä. Alueen itäreunan keskimmäisessä pienehkössä peltosaarekkeessa havaittiin maakiven ympärille ja päälle kasattu röykkiö, joka on todennäköisesti pellonraivausröykkiö (N: 6812390, E: 349650). Kivien koko on noin 20–40 cm ja röykkiön korkeus on noin 70 cm. Muinaisjäännösalueen pohjoisosan peltosaarekkeen kaakkoisreunassa havaittiin suuri kivi, jonka päälle oli ladottu pienempiä kiviä (N: 6812476, E: 349618).

Jokinen 3 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on löytynyt myöhäisrautakauden esineitä pellosta ja niittykumpareelta 5 - 25 cm syvyydestä (ks. alakohteet; KM 41852). Kumpareella on havaittu palanutta kivistä maata.
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Muuntajamäki 2 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt 10 - 25 cm syvyydestä rautakautisia esineitä (KM 41815; ks. alakohteet).
Rautakautisia metallinetsinlöytöjä pellon keskellä olevalta kumpareelta, alue on rautakautisen miljöön tyyppiesimerkki. Maahan on jätetty mm. tappara. Löytökohta sijaitsee alle 100 m:n päässä lähimmästä kiinteästä muinaisjäännöksestä (Muuntajamäki 908010029).

Salonsaaren varustus (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Salonsaaren länsiosassa, vanhan maantien ja Tuhskyläntien välimaastossa ja eteläpuolella sijaitsevat puolustusvarustuksen osat, joihin kuuluu haaroittuvia taistelukaivantoja ja suojahuonekuoppia. Varustukset liittyvät vanhan maantien pohjoispuolella sijaitsevaan Syvinkisalmi-(1000006729) nimiseen puolustusvarustukseen.

Venevalkama (1000034505) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pyhäjärven etelärannalla, Peren kaupunginosassa, Pereensaareen vievän tien (Peresaarentie)
itäpuolella on iso kivi, kooltaan noin 3x2 metriä, johon on upotettu rautarengas, ilmeisesti veneen kiinnittämistä varten. Renkaan pohjoispuolelle on hakattu halkaisijaltaan 45 cm kokoinen pyöreä kuvio, josta lähtee nuolenkärki alaspäin/Pyhäjärvelle/pohjoiseen, osoittaen rautarengasta. Rautarenkaasta noin 40 cm länteen on samaan kiveen upotettu rautatanko rajamerkin paikantamiseksi.
Kyseessä on ilmeisesti vanha kahden kylän välinen rajakivi, johon rajan tarkennukseksi on myöhemmin upotettu tarkempi rajamerkki. Kyseessä oleva rajamerkki on vanha kahden kylän välinen rajamerkki.

Maaveräjänlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pieni kivikautinen asuinpaikka Pyhäjärven rantaterassilla, metsässä. Arkeologian harrastaja oli vuonna 2018 löytänyt kvartsiytimen kävelytien tieleikkauksen alaosasta. Samasta leikkauksesta ja sen juurelta löytyi v. 2022 lisää kvartsiaineistoa. Maaperä on soransekaista hiesua.

Kupari (1000034795) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt myöhäisrautakautisia esineitä noin 10 - 15 cm syvyydestä savimullasta: permiläinen "hevonen ja käärme" -riipus, pieni hevosenkenkäsolki, eläinpäinen vyönjakajan hela ja palmettiaiheinen riipus (ks. alakohteet). Löytäjä ilmoitti havainneensa mustaa maata ja sulanutta pronssia. Toukokuussa 2020 ilmoitettu lisää löytöjä (ks. alakohteet).

Marjoniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi pitkänomaista, soikeaa kuoppaa, kooltaan noin 3 x 1 m. Näissä on ympärillä noin metrin levyiset matalat vallit. Kuopat sijaitsevat toisistaan noin viiden metrin etäisyydellä, loivasti itään viettävässä rinteessä. Kapeammat sivut ovat rinteen vieton mukaisesti. Kohta on moreenipohjaista kuusimetsää.
Eteläisemmän naurishaudan koordinaatit: N 6893798 E 291960 Z 141.

Sotaniitut (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sotaniitut-niminen peltoalue on lähes tasainen, hyvin loivasti etelään ja lounaaseen viettävä. Maaperä on hiesua. Koordinaattipisteen kohdalla oli noin 10 metrin säteellä melko runsaasti palanutta savea, kuonaa (josta osa raskasta, mahdollisesti pajakuonaa) sekä rapautuneita (ilmeisesti palaneita) noin nyrkin kokoisia kiviä. Metallinilmaisimella alueelta löytyi melko runsaasti takonauloja.
Löytöpaikkojen ja havaintojen perusteella paikalla on jossain vaiheessa sijainnut paja. Sen ajoituksesta ei ole tietoa. Vanhoihin karttoihin kohdalle ei ole merkitty rakennuksia.

Mikkola (1000035101) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metsänreunassa sijainneesta kivikasasta, halkaisijaltaan noin 50-senttisen kiven alta on metallinetsinnässä löytynyt elokuussa 2018 merovingiajan lyhytlehtinen ruotokeihäänkärki.
Kohteesta löytynyt myös savi- ja rautakuonaa.

Rekola (1000035113) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on Vesijärven rannan läheltä löytynyt 10 - 20 cm syvyydestä nuolenkärki, kuparikattilan korvake ja rautaesine (KM 41863: 1 - 3), 2 nuolenkärkeä ja 3 veistä (alakohde, KM 41863: 4 - 8), 2 nuolenkärkeä ja palanutta luuta (alakohde, KM 41863: 9 - 11) sekä viskari ja hevosenkengän talvinauloja (alakohde, KM 41863: 12 - 13).
Nuolenkärjet ovat M. Hiekkasen (1979) nuolenkärkitypologiassa lähinnä nuorempaan roomalaisaikaan ja kansainvaellusaikaan ajoittuvia tyyppejä. Viskari ja talvinaulat ovat ehkä yhteydessä historialliseen talvitieliikenteeseen.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Uljaan metsä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt D-tyypin pyöreä kupurasolki metsästä, hiekka/soramaasta noin 20 cm syvyydestä. Lähellä on jonkinlainen kiviröykkiö, jota löytäjä piti mahdollisena viljelyrauniona. Löytö on diarioitu numerolla KM 41871: 1.

Pappila 2 (1000035190) (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Löytöalue sijaitsee Pirkkalan kirkon luoteispuoleisella, Pappilan eteläpuoleisella peltoalueella kohoavalla N-S-suuntaisella harjanteella (korkeus 82-85 m mpy). Kyseessä on myöhäisrautakautinen ja keskiaikainen toiminta-alue, todennäköisesti asuinpaikka, jonka alueelta on kuitenkin myös vähäisiä merkkejä mahdollisesta polttokalmistosta. Metallinetsinnässä alueelta on löytynyt miekan väistin, keskiaikainen varsijousen panssarinuolenkärki, muutama ns. viskari, mm. yksipiikkinen (ehkä jo rautakaudelta), rautakuonaa (diar. KM 41921) sekä muita rautaesineitä lähinnä historialliselta ajalta ja kuparipellin paloja. V. 2020 tarkastuksessa alueelta (sekä metsitetyltä, kivikkoiselta entisen pellon osasta että sen eteläpuolelta, pellolta) löydettiin palanutta savea, kuonaa, palaneita kiviä ja palanutta luuta. Alueella on voinut olla toimintaa myös myöhemmin historiallisella ajalla (esim. paja). Muinaisjäännösalueen pohjoisosassa sijaitsee lisäksi pieni kivilouhos (suuri maakivi, josta on louhittu osia).

Vihattula 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on maastossa erottuva kumpare (koko on n. 7-8 m x 4-5 m). Kumpare
tulkittiin löytöjen, sijainnin ja maakerrosten perusteella pajarakennuksen paikaksi. Itse
rakennuksesta ei löytynyt kiinteitä rakenteita. Sijainnin huomioon ottaen paja on saattanut kuulua Vihattulan kylätonttiin ja mahdollisesti 1700-luvun asutukseen.

Mustianoja (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Ensimmäinen maininta kylästä v. 1477. Kylä on oletettavasti myöhäiskeskiaikainen. Vuonna
1540 ja 1571 kylässä oli kahdeksan taloa. Maakirjakartassa vuonna 1644 taloja on yhdeksän.
Isojakokartalla 1766 ja 1782 on seitsemän taloa (numerointi 1782 kartta): 15. Kyppö, 16. Pynnäri, 17. Liuha, 18. Kapalo, 19. Juntu, 20. Nuttu (vääpelin virkatalo). Yhtenäisen tontin länsipuolella, puron länsipuolella on 21. Pappila.
Vuoden 1644 kartan kylätontti on suurempi kuin vuoden 1766 isojakokartalla. Puron itäpuolinen kylätontti on itäosaltaan väljästi rakennettua ja pihamaata. Tien eteläpuolella on omakotitalo pihapiireineen ja koivumetsitettyä peltoa. Mustianojan kylätontin länsipuolella oleva vanhan pappilan tontti merkittiin muinaisjäännökseksi vuoden 2009 historiallisen ajan kohteiden inventoinnissa.
Vuoden 2019 inventoinnissa Mustianojan kylätontin alueella on neljä asuttua taloa (yksi näistä Mouhijärventien eteläpuolella). Kentällä aluetta tarkasteltaessa ei havaittu mitään maanpäällisiä jäänteitä vanhasta kyläasutuksesta. Töllimäentien vieressä oli betonirakennelma, joka liittyi ilmeisesti paikalla sijainneeseen maakellariin. Samalla tontilla oli pieni ja huonokuntoinen asumaton rakennus. Tulee kuitenkin muistaa, että vanhaan asutukseen liittyviä maanalaisia rakenteita voidaan löytää myös alueilta, jotka ovat olleet vielä myöhemminkin maankäytön kohteina. Huomioiden kylätontin laajuuden 1600- ja 1700-lukujen kartoissa ja myöhemmän maankäytön (esim. rakennusten kevyt perustaminen), on syytä olettaa että kulttuurikerroksia ja muita vanhan asutuksen synnyttämiä rakenteita voi olla löydettävissä. Kylän suuri koko ja pitkä asutusjatkumo nykypäivään asti korostaa kohteen tutkimuksellista merkittävyyttä. Osa Töllimäentien länsipuolen autioituneista alueista (kohdenimi Mustianoja) onkin rajattu mahdolliseksi muinaisjäännökseksi.
Maankäytön muuttuessa alueella tulisi suorittaa koekaivauksia tai maanrakennustyön
valvontaa mahdollisten asutusjäännösten havaitsemiseksi.

Meroniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Parkanon Vahojärven pohjoisosassa sijaitsevan Meroniemen kärjen alueella kuusimetsässä. Maaperä on hiekkamoreenia. Paikalla on noin 3 x 1 m laajuinen, pyöristyneen suorakaiteen muotoinen kaivettu kuopanne, jonka ympärillä on n. 1 m levyiset ja pari kymmentä cm korkeat maavallit. Kuopanteen syvyys on n. 30 cm. Kuopanne on sijoitettu pituussuunnassa alarinteen suuntaisesti siten, että kapein kohta on alarinteen suuntaan. Kyseessä on ilmeisesti naurishauta.

Nuijassuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ulkoilureitin varrella mäntymetsämaastossa sijaitseva useampiosainen rakenne, joka on osittain jäänyt ulkoilureitin alle. Lähinnä reittiä on pyöreähkö kuoppa, johon tehdyssä koekuopassa havaittiin runsaasti hiiliä. Sen lounaispuolella on noin 9 metriä pitkä ja 2,5 metriä leveä pyöristynyt valli. Koekuoppien perusteella se tulkittiin
hiilihaudaksi, johon liittyy vallimainen rakenne. Havaitut rakenteet sijaitsevat kevyenliikenteen väylän välittömässä läheisyydessä, sen lounaispuolella. Maastohavaintojen perusteella osa rakenteesta saattaa sijaita paikalla kulkevan kevyenliikenteen väylän alla, tosin tiekerrosten alapuolisista rakenteista ei tehty havaintoja.
Hiilihaudan ympärysvallin lounaispuolella on noin 7 metriä pitkä matala kaivanto, jonka suhde em. hiilihautaan ei ole selvä. Kyseessä on kuntoradan/tien (NW-SE-)suuntainen kaivanto. Leveys 1 m, suurin syvyys n. 0,5 m. Laskee loivasti kaakkoon. Rakenne on kaksiosainen: SW-osa on syvempi (n. 0,5 m), NE-0sa enintään 0,3 m syvä; niiden välissä, suunnilleen kaivannon keskellä on n. 1 m pitkä "kannas" - matala (syv. n. 0,2 m) osa. "Rännihaudan" SW-osan keskelle tehdyssä kairauksessa todettiin n. 10 cm paksun turve- ja humuskerroksen alla 2-3 cm paksu, katkonainen hiilikerros, jonka alla oli puhdasta hiesua (väri muuttuu vaaleanruskeasta keltaisen kautta vaaleanharmaaseen). Kyseessä on mahdollisesti tervaränni tai hiilihauta. Kaivannon pieni kallistus ja kaksiosainen rakenne viittaisivat pikemmin tervaränniin.
Pitkänomaisen kaivannon kohdalla aivan tien SW-reunan vieressä on vielä yksi, mahdollisesti nuorempi, kuoppa, joka on pyöristyneen suorakaiteen muotoinen, mitoiltaan n. 2,5 x 1,5 x 0,3 m. Pohjalla näyttää olevan isoja kiviä. Se saattaa liittyä esim. kuntorataa edeltäneen metsätien korjaamiseen.

Marjamäki (1000037167) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Karttamerkinnän perusteella todettu kohde. Ei tarkastettu maastossa, lidar-kartan perusteella kohteeseen kuuluu kaksi kuoppamaista rakennetta.

Särkiniemi (1000037168) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, joka todettiin vuonna 2018 läheisen kaava-alueen inventoinnissa mutta jota ei ole tarkemmin dokumentoitu arkeologisesti. Sijaitsee mäntykankaalla pienehkön kumpareen laella.

Kulju Jyrän torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuljun kartanon torppa, merkitty jo v. 1686 karttaan, mainitaan asutuksen yleisluettelossa v. 1695. Vuoden 1767 kartalla merkintä "Jörä torp". Tarkempi paikannus pitäjänkartan sekä vuoden 1920 toimituskartan avulla. Vuoden 2002 inventoinnissa paikalla havaittiin merkkejä historiallisen ajan asutuksesta. Tonttimaa on hävinnyt 1920-1953 välillä, vuoden 1953 kartalla paikan halki kulkee aita.

Kulju Kiimälän torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuljun kartanon Kiimälän torpan paikka sijaitsee Kuljuntien pohjoispuolella, koulusta n. 120 m luoteeseen, omakotitalon koillispuolella olevalla, heinää ja pensaikkoa kasvavalla joutomaalla. Sähkölinjasta n. 30 m pohjoiseen, ison tuomen alla sijaitsee pitkänomainen, n. 4 m x 1,5 m kokoinen ja 0,7 m syvä kuoppa. Siitä n. 20 m S, lähes välittömästi sähkölinjan pohjoispuolella on n. 5 x 5 m laajuinen ja n. 0,5 m korkea kumpare, jossa useita n. 0,5 x 0,5 m kokoisia, pääasiassa ilmeisesti louhittuja kiviä mahdollisesti rakennuksen perustusten jäännökset.
Torppa (Kimmälä torp, Kimala Torp) mainitaan lähteissä vuodesta 1691 lähtien (SAY) ja on merkitty vuoden 1847 pitäjänkarttaan. Vuoden 1920 kartalla paikalla on edelleen talo ja useita ulkorakennuksia. 1953 peruskartalla alue on jo autio. Torppa on siten autioitunut vuosien 1920 - 1950 välillä. Vuoden 1952 kartalla paikalla on nykyisen omakotitalon kohdalla talo - sen kohdalla on vuoden 1920 kartalla erillinen, pieni tonttimaa. Pitäjänkartalla torppa vaikuttaisi olevan aivan tien varrella, hieman etelämpänä kuin v. 1920 kartalla.

Laidetie Kulju (Kulkuväylät)
Historiallinen; Keskiajalla muodostuneen Laidetien osa nykyisen Kuljuntien eteläpuolella, pellonreunalla ja metsässä. Inventointi 2018: "Hylätty osuus Vanhasta Kuljuntiestä nykyisen eteläpuolella - peltotiemäinen kapea tieura. Tieosuus tällä kohden vielä 1975 kartalla mutta 1981 kartalla jo oikaistu nykyiselle linjaukselle. Tie on merkitty Kuninkaankarttaan 1796 - 1804."

Laidetie Penttilä (Kulkuväylät)
Keskiaikainen; Nokian Penttilässä, Nykyisen Siuron valtatien (2505) eteläpuolella, Ippilänkadun itäpuolella on hylätty ja käytöstä poistunut osuus historiallisen Laidetien (Huittinen - Tyrvää - Tampere) linjasta. Hylätyn ja vielä muutoin koskemattoman tieosuuden pituus on 340 m. "Yleiseksi tieksi tietä kutsuttiin jo 1400 luvulla ja maantieksi tie lienee raivattu jo keskiajalla" (Luoto 2011). Tämä tieosuus on peruskarttojen perusteella hylätty vuosien 1957 ja 1975 välillä. Vanha tie on kulkenut täsmälleen samalla linjauksella1760-luvun isojakokartoilta paikannettuna ja v. 1957 peruskarttaan verrattuna Penttilän alueella - itäpuolella vanhaa tielinjaa on jäänyt monin paikoin rautatien alle. Vanhan tien 1960 luvulla hylättyjä osuuksia on alueella muutama (tämä sekä kohde 23) sellainen, jotka eivät ole jääneet myöhemmän rakentamisen alle.
Kyseessä oleva tieosuus on siis hylätty oletettavasti 1960-luvulla. Vanhan tien alue on itäosastaan pusikoitunut ja metsittynyt, länsiosassa sen päällä kulkee polku.

Niemenpää (1000037827) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Tammikuussa 2020 pellosta on 5 cm syvyydestä löytynyt metallinetsinnässä tasavartisen ristin kuvalla koristeltu vyön tai hihnan hela sekä alakohteeksi merkitty saksalainen penninki 1000-luvulta. Pellolta on myöhemmin ilmoitettu enemmänkin löytöjä (ks. alakohteet). Yksi löytö on pellon keskellä olevalta, puita ja vesaikkoa kasvavalta peltosaarekkeelta.
Löytöalue sijaitsee pellolla, pitkän historian omaavan asuintilan läheisyydessä. Alueelta on tehty aikaisemmin esinelöytöjä metallinilmaisimella harrastajan toimesta ja marraskuun 2022 tarkastuksen yhteydessä pellolla havaittiin pieniä kappaleita historiallisen ajan tiiltä, keramiikkaa ja fajanssia. Paikalla ei kuitenkaan havaittu kiinteitä rakenteita tai muuta arkeologisesti merkittävää.

Tuomaalanniemi (Hautapaikat)
Rautakautinen; Keskiselle rautakaudelle ajoittuva polttokalmisto sijaitsee peltojen ympäröimän metsäisen ja kivikkoisen saarekkeen itäreunalla Kangasalan Heponiemen länsiosassa. Paikalta on löydetty metallinilmaisimella väkipuukko eli skramasaksi ja kilvenkupura, joka oli jätetty alkuperäiselle löytöpaikalleen. Arkeologisessa koekaivauksessa väkipuukon löytökohdasta tuli esille palokuoppahauta, josta löytyi mm. ristipäisen koruneulan katkelmia. Kilvenkupuran löytökohdalla oli toinen polttohautaus. Myös tästä haudasta löydettiin väkipuukko. Kalmistoalue on koekuopituksen perusteella laajuudeltaan ainakin 25 x 10 metriä. Koekuopista löydettiin mm. palanutta luuta, saviastiankappaleita sekä sirppi.
Viereiseltä pellolta esinelöytöjä vuodelta 2019. Ajoittuvat pääasiassa historialliselle ajalle. Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 12012.

Marttila (1000037943) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on vuonna 2017 löytynyt pellosta enintään 15 cm syvyydestä useita myöhäisrautakautisia esineenkatkelmia ja esineitä (ks. alakohteet).

Voipaala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on huhtikuussa 2012 löytynyt myöhäisrautakautinen tappara (M-tyypin kirves) ja alakohteeksi merkitty kaareva miekan väistin.

Sorkkala (Hautapaikat)
Rautakautinen; Huhtikuussa 2020 on pellosta saatu metallinetsintälöytönä A-tyypin pyöreä kupurasolki sekä pintalöytöinä D-tyypin pyöreä kupurasolki ja sulanut pyöreän kupurasoljen katkelma. Löydöt tehneet arkeologian harrastajat havaitsivat maassa hiiltä, palanutta kiveä ja palanutta savea. Löytöjä ei vielä ole luetteloitu kokoelmiin.
Kohde tarkastettiin keväällä 2020 Pirkanmaan maakuntamuseon toimesta. Oppaina tarkastuksessa toimivat kohteen löytäneet metallinetsijät. Tarkastuksen yhteydessä löydettiin auranjäljestä, läheltä aiemmin löytyneen D-tyypin kupursoljen löytöpaikkaa, rautakautista keramiikkaa, savitiivistettä, kuonaa, hiiltä ja palanutta savea. D-tyypin kupurasoljen löytöpaikalla havaittiin nokimaata, palaneita nyrkinkokoisia kiviä ja palanutta luuta. Ehjänä säilyneen kohteen viereisiä peltoja pintapoimittiin. Pintapoiminnassa löydettiin mahdollinen kivihioin, litteän pronssivartaan katkelma ja tasavarsisolki. Vuoden 2020 tarkastuksen yhteydessä tehdyt löydöt on luetteloitu Kansallismuseon kokoelmiin (KM 43247: 1 - 7). Kohteen alustava rajaus perustuu alueen topografiaan ja kohteelta tehtyihin löytöihin.

Jaanu (Hautapaikat)
Rautakautinen; Huhtikuussa 2020 on metallinetsinnässä löytynyt viikinkiaikainen tasavarsisolki ja myöhäisrautakautinen vyönhela 10 cm syvyydestä (Ilppari ILM 14130, 14133). Alakohteeksi on merkitty tasavarsisoljen katkelman ja rannerenkaan katkelman löytöpaikat (Ilppari ILM 14245).

Laitilansalmi (Hautapaikat)
Historiallinen; Alueelta on metallinetsinnässä löytynyt useampi rautakautinen esine, mm. ketjunjakaja, hevosenkenkäsoljen katkelma, pronssihela ja kupurasoljen katkelma. Laitilan talon hietarannasta on lisäksi aiemmin löytynyt pyöreä pronssiriipus. Paikalla on mahdollisesti rautakautinen (viikinkiaikainen?) kalmisto. Kohde sijaitsee samalla WSW-ENE-suuntaisella hietaharjanteella kuin ennestään tunnettu rautakautinen kohde Laitila (108010023) ja muodostaa sen kanssa kokonaisuuden. Alueelta on lisäksi löytynyt 1500-luvun ruotsalainen ja 1600-luvun venäläinen raha. Alakohteina metallinpaljastinlöytöjä vuodelta 2020 (Ilppari ILM 14205).
Tarkastuksessa 2021 pelloilla ei havaittu mitään rakenteita eikä koekuopista löytynyt kulttuurimaata. Metallinetsimillä tehtyjen esinelöytöjen löytöpaikkojen perusteella vaikuttaa siltä, että peltoihin on levinnyt ainakin kalmistomateriaalia, mutta kalmiston paikkaa on lyhyen maastotarkastuksen aikana vaikea löytää.

Pispa (1000038658) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on toukokuussa 2020 löytynyt pellosta viikinkiajan tasavarsisolki ja useita muita keski- ja myöhäisrautakauden esineitä (ks. alakohteet). Löytösyvyys 10 - 30 cm. Löytäjien mukaan pellossa on mustaa maata.

Sääksmäen kolerahautausmaa (Hautapaikat)
Historiallinen; Sääksmäelle perustettiin koleraan kuolleita varten erillinen hautausmaa. Ajatus tautien leviämisestä ruumiiden ja muiden orgaanisten jätteiden kautta eli vahvana ja koleraan kuolleiden hautaaminen tavalliseen hautausmaahan koettiin vaaralliseksi. Kolerahautausmaita perustettiin monin paikoin. Tarinan mukaan Sääksmäen hautausmaa perustettiin koleraan 1831 kuolleen perheen pihalle, jonne perheen jäsenet haudattiin. Tuon mukaan Mikko Matinpoika perheineen olisi asunut Huittulasta Ritvalaan harjujen päällä kulkeneen tien varrella, Rironmäessä, noin puoli kilometriä Huittulan ryhmäkylästä itään. Vuonna 1831 seurakunta vihki kolerahautausmaan käyttöön. Isonjaon kartassa 1870-luvulla on merkitty Rironmäkeen ”kolera hautauspaikka”, joka on jaossa jätetty kylän yhteismaaksi.
Hautausmaa olisikin varmaan saanut olla rauhassa, ellei se olisi sijainnut hiekkaharjussa. Läheisen Valkeakosken 1950-luvulla alkanut nopea kasvu vaati myös hiekkaa. Sitä kuljettiin niin Valkeakoskelle kuin muihinkin seudun taajamiin Sääksmäen ohella mm. Lempäälästä ja Pälkäneeltä. 1950- ja 60-lukujen taitteessa jakokunta päätti hyödyntää yhteismaan hiekkavarannot. Koska paikka tiedettiin vanhaksi hautausmaaksi, löytyi maille sopiva käyttökohde Valkeakosken hautausmaalta, jota tuolloin laajennettiin. Mitään sen suurempaa päätöstä hautausmaan muuttamisesta sorakuopaksi ei tehty, ei myöskään vainajien jäänteiden kohtelusta. Näin vanhan kolerahautausmaan vainajat ja hiekkaa monen metrin syvyydeltä siirtyi täytemaaksi. Kolerahautausmaan kuopasta tuli kyläläisten kaatopaikka. Tarkemmat tiedot Pirkanmaan maakuntamuseon Museokello 2020.
Museoviraston tutkija Kreetta Lesell tarkasti kohteen 12.5.2020 ja totesi, että soranotto on luultavasti tuhonnut kohteen, mutta on mahdollista, että sitä on jäljellä hiekkakuopan reunoilla. Hiekkakuopan pohjoispuolella havaittiin pieniä kaivantoja, jotka voivat liittyä 1800-luvun asutukseen.

Isolahti (1000038696) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Huhtikuussa 2020 on metallinetsinnässä löytynyt 15 cm syvyydestä kolmiomainen ketjunkannatin (myöhäisrautakauden permalaisesine) sekä särmänuppisen hevosenkenkäsoljen katkelma ja viskari.

Sorkkala 2 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on keväällä 2020 löytynyt pellosta 2 - 10 cm syvyydestä pronssinen ponnenaluslevy myöhäisrautakauden miekasta, viikinkiaikaisen rannerenkaan katkelma, palmettikoristeinen hela ja pyöreän kupurasoljen katkelma (ks. alakohteet). Löytäjät ilmoittivat havainneensa pellosta tummaa (hiilen/noen sekaista) maata.
Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 14384 ja 14396.

Päärynämäki 2 (Kultti- ja tarinapaikat)
Keskiaikainen; Myöhäisrautakautinen ja keskiaikainen toiminta-alue, mahdollisesti kätkentä- ja uhripaikka; alueella saattaa olla myös hautauksia, ja sen kautta on voinut kulkea polkureittejä. Alueelta on v. 2020-2021 metallinetsinnässä löytynyt nuolenkärki, soikea tulusrauta, kaksi spiraaliksi kierrettyä nelitahkoista rannerengasta, rautaveitsen katkelma ja kaksi yksipiikkistä viskaria. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM14232, ILM19142 ja ILM19154.

Alhonmaa (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on metsästä löytynyt kaksi ruodollista ja soikealehtistä nuolenkärkeä. Kärjet löytyivät noin puolen metrin päässä toisistaan noin kuuden metrin päässä "isosta kivestä". Löytösyvyys 10 - 15 cm (Ilppari ILM14835). Tarkastuksessa 2020 paikalta löytyi lisäksi kaksi keihäänkärkeä. Kohde on mahdollisesti hautapaikka tai kätkö.

Nokiniitynmäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Paikalta löydetty metallinetsinnässä mm. kaksiteräisen miekan säilä, palamatonta luuta, pronssiesine, nuolenkärki, rautaveitsi ja veitsenkatkelma. Alueelta on löytynyt aiemmin myös rautakuonaa (vahvistamaton tieto).
Tarkkuusinventoinnissa 2020 tarkastettiin metallinetsinnässä löydettyjen esineiden löytöpaikat sekä tehtiin alueelle koekuoppia. Paikalla on todennäköisesti tasaisenmaan polttokenttäkalmisto, jossa on löytökeskittymiä ja näiden välissä tyhjiä alueita. Kohteen maannos on moreenia tai kivensekaista hiekkaa. Havaintojen perusteella alueella on paikoittain kiveystä, joka alapuolella on havaittavissa nokimaata ja hiilenpaloja. Alueella ei ole havaittavissa selkeitä maanpinnan yläpuolisia rakenteita, kuten röykkiöitä. Alueen tarkempi rajaaminen vaatii laajempaa koekaivausta.

Kuuhimo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuuhimojärven länsipuolella, Kuuhimon talolle vievän Kuuhimontien mutkan kaakkoispuolella sijaitsee peruskartallekin merkitty tervahauta. Tervahauta on aivan tien vieressä, mutta sen havaitsemista hankaloitti tiheä kasvillisuus.
Paikalla on halkaisijaltaan noin 15 m kokoinen laakea tervahauta. Hautaa kiertävän vallin osuutta sen halkaisijasta on noin 3-4 m. Haudan korkeus maanpinnasta (haudan ulkopuolelta katsoen) on noin 1,1-1,4 m. Tervahaudan keskikohdan syvyys vallin päältä katsottuna on noin 70-90 cm. Halssiaukko aukeaa kohti länttä ja on leveydeltään hieman alle kaksi metriä. Hals-siaukon alaosa on kaivettu muutamia kymmeniä senttejä maanpinnan ala-puolelle.

Kuusisto (1000038799) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuorijärven länsipuolella Vuorijoella, noin 80 m Karviantiestä (274) etelään, sijaitsee halkaisijaltaan noin 13 m laakea tervahauta. Paikalla kasvaa nuorehkoa sekametsää.
Tervahaudan vallit ovat noin 3-4 m levyiset. Tervahauta on lännen puoleiselta reunaltaan matala (alle 40 cm). Idän puoleisella sivustalla tervahaudan korkeus sen ulkopuolelta katsottuna on hieman alle metri. Haudan syvyys vallin laelta katsottuna on noin 60-80 cm.
Tervahauta sijoittuu itään laskevan terassin reunalla ja sen halssiaukko aukeaa kohti itää. Halssiaukon syvyys tervahaudan reunalla on noin 1,7 m (tervahaudan vallin laelle) ja leveys pohjalta noin 70 cm. Aukko on kaivettu tai se on kulunut loivapiirteiseksi siten, että maanpinnan tasalla sen leveys on liki kaksi metriä.

Leipi 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on maaliskuussa 2020 löytynyt kaapeliojan kaivussa liikutellusta maasta ihmishahmolla koristellun viikinkiajan skandinaavisen tasavarsisoljen katkelma ja todennäköinen hevosenkenkäsoljen katkelma (ks. alakohde). Ilppari ILM 13782.

Toljola 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kirkkojärven lasku-uoman eteläpuolelta, vesijättömaalta, on maaliskuussa 2020 löytynyt metallinetsinnässä turpeesta kokonainen viikinkiajan massiivinen kaularengas (kupariseosvartaista kierretty). Löytösyvyys 30 cm. Ilppari ILM 13561.
Kohteessa on vähintään kaksi epämääräistä, ei-luonnollisen oloista maakumpua (n. 6 x 6 m) puron ja pellon välisellä ryteikköalueella. Löytökoordinaattien paikalla paksuhko turve/karike, alla harmaa hiekka/multa. Maannos samanlaista myös toisessa kumpareessa. Paljon juuria, mutta vähän kiviä. Paikalla ei ole tehty havaintoja rakenteista. Maa on huomattavasti kosteampaa kumpareiden ja puron välisellä kaistaleella.

Iso-Matalusjärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pirkkalan ja Hämeenkyrön pitäjien välinen rajamerkki näkyy vuonna 1765 laaditussa isojakokartassa. Todennäköisesti paikalla sijaitseva raja on hyvin vanha, mahdollisesti keskiaiakainen, sillä se on merkittynä 1650-luvun puoliväliin ajoittuvassa Ylä-Satakunnan kartassa. Samasta rajapisteestä on lähtenyt etelään Pirkkalan kahden kylän - Korvolan ja Haaviston - välinen raja. Rajapiste on sijainnut Iso-Matalusjärven itärannalla, kivisen niemen kärjessä. Vuonna 1953 laaditussa peruskartassa kosteikon keskellä on vielä pieni avovesialue, mutta nykykartalta se puuttuu. Kivisen niemen kärjessä, laidunmaan reunassa, on noin 2 x 2 m kokoinen rajamerkki, jolla on korkeutta noin metri. Kiviraunio on muodoltaan karkeasti suorakaide ja siihen kuuluu neljä pystykiveä. Korkeutta rakenteella on noin 0,5 metriä.

Jyrälä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Etelään viettävässä rinteessä sekametsässä on rajamerkki. Rajamerkin koko on 2,5 m x 1,7 m. Kyseessä on kekomainen kiviraunio, jonka keskellä on pystykivi. Rakenteen korkeus on noin 0,7 metriä. Rajamerkki sijaitsee Mahnalan ja Lemmakkalan kylien välisellä rajalinjalla ja se on merkitty vuonna 1765 laadittuun isojakokarttaan. Rajamerkin eteläpuolella kuusikossa on lähde.

Kujansuu (1000039213) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Alueelta on metallinetsinnässä löytynyt useampi myöhäisrautakautinen esine. Löydöt viittaavat mahdolliseen kalmistoon.

Kauppala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Herttualan historiallisen kylänpaikan kaakkoispuolisesta pellosta on metallinetsinnässä huhtikuussa 2020 löytynyt F-tyypin pyöreä kupurasolki sekä alakohteeksi merkitty katkelmallinen hevosenkenkäsolki. Löytösyvyys 10 - 20 cm. Jo aiemmin ilmoitettu hevosenkenkäsoljen neula.
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 12866, 16554.

Kolkki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on syyskuussa 2020 löytynyt pellosta 10 - 15 cm syvyydestä muun muassa palmettikuvioinen hela, solkia, ketjunkannatin, kankiketjun nivelen katkelma ja punnuksia (ks. alakohteet). Pellossa esiintyy myös sulanutta pronssia.
Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 16571, 16576, 17679.

Lauvala 2 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on pellosta löytynyt elokuussa 2020 dirhemin puolikas. Löytösyvyys 5 cm. Läheltä muita rautakautisia löytöjä (ks. alakohteet ja kohde Lauvala). Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 12868, 16589.
Vuoden 2020 maastotarkastuksessa todettiin, että suurin osa löydöistä on peräisin pellon hieman kohollaan olevan keskiosan ympäriltä, joten on mahdollista, että paikalla on ollut joku kumpareen tapainen, joka on tasoitettu ajan kuluessa osaksi peltoa. Rajaus löytöjen ja topografian perusteella.

Kalliorinne (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on huhtikuussa 2020 löytynyt pellosta dirhemin puolikas (KM 44344:1). Löytösyvyys 5 cm.
Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 16588.

Pikku-Liuksiala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on keväällä 2020 löytynyt pellon kyntokerroksesta rullapäisen hevosenkenkäsoljen katkelma myöhäisrautakaudelta sekä alakohteeksi merkityt viikinkiajan penninki ja pyöreän kupurasoljen katkelma. Myös historiallisen ajan löytöjä (ns. uskollisuussormus, tipparaha, Juhana III:n raha jne.)
Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM13967, 28126 ja 28059.
Vuoden 2023 maastotarkastuksen yhteydessä löytöalueelta havaittiin historiallisen ajan fragmentteja (posliini, fajanssia, tiilimurskaa) mutta myös suurehko pala rautakuonaa. Kohteelle tehtiin rajaus löytölevinnän ja topografian perusteella. Kohde vaatii arkeologisia lisätutkimuksia.

Peltomäki (1000039281) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on syyskuussa 2020 löytynyt pellon eteläreunasta 15 - 25 cm syvyydestä merovingiajan tasavarsisolki sekä alakohteiksi merkityt soikealehtinen ruotokeihäänkärki ja soikealehtinen putkikeihäänkärki. Maassa havaittiin myös sulanutta kupariseosta. Yhden löytäjän mukaan lähellä sijaitsee ison kiven ympärille koottu kivirakennelma.
Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 16652, 16655, 16656, 17034.

Hiitelä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on syyskuussa 2020 löytynyt kaksieläimisen pyöreän kupurasoljen katkelma 10 cm syvyydestä, vanhan vesirajan läheltä. Löytöä ei ole vielä luetteloitu kokoelmiin. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 16801.

Pirtlahti Karjusaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pälkänevedessä, Luikalan Pirtlahden pohjoisosassa, Karjusaari- nimisen matalan niemen lahdelmassa.
Tarkastuksen aikana Pälkäneveden pinta oli tavallista alempana ja lahdessa näkyi pinnan päälle kymmenittäin ohuita puisia paaluja. Paalut sijaitsevat hajallaan kautta lahden pohjan, rantaviivasta alkaen noin 5 metriä järvelle päin. Osa paaluista muodostaa suorakulmaisia "aitauksia" eli katiskan pesiä. Paaluja on myös irrallaan lahden pohjassa ja osittain sedimenttiin hautautuneena. Paikalla upottava mutainen pohja.
Lahden pohjoisosassa, heinittyneen joen lasku-uoman suun itäpuolella, on selkeä aitamainen rakenne, mahdollisesti liistepyydyksen johdinaita. Se alkaa kaislikon reunasta ja jatkuu noin 9 metriä lahden poikki, painuen pinnan alle noin kolmen metrin etäisyydeltä rannasta. Aitarakenne on tehty 5-10 cm paksuista pystypaaluista, joiden välissä on pitkiä, noin 3-4 metrin pituisia lautoja tai lappeita. Aitarakenteen kokonaisleveys on noin 0,4 metriä. Aitarakenteen vieressä, noin metrin päässä siitä, sen suuntaisesti kulkee tukipaalujen rivistö. Rakenteen vedenalaisessa osassa, noin 4 metriä rannasta on aitarakenteen kiinnitykseen käytettyjen vitsaksien tai juurien jäänteitä, osittain sedimenttiin hautautuneena.
Paikallinen perimätieto ajoittaa lahden kalastusrakenteet yli 100 vuotta vanhoiksi.

Pipo (Hautapaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on syksyllä 2020 löytynyt rantapenkereeltä hiilisestä maasta 25 cm syvyydestä suippolehtinen ruotokeihäänkärki ja palanutta luuta. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 17076.
Noin 3x3 m:n kumpare kahden pellon välissä pienessä metsikössä Kutalansaaren niemellä. Harrastaja on löytänyt paikalta palanutta luuta ja (rautakautisen?) kärjen. Tarkastuksessa 2021 laajennettiin metallinetsinharrastajan tekemään koekuoppaa, mutta pieniä hiilimuruja lukuun ottamatta ei löytynyt mitään.
Kohde vaatii laajempia arkeologisia tutkimuksia.

Aronen (1000039581) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on vuonna 2020 löytynyt pellosta myöhäisrautakauden kupariseosesineitä: viikinkiaikainen tasavarsisolki sekä kaksi alakohteiksi merkittyä muuta löytöä. Löytösyvyys 6 - 7 cm. Pellon itäpuolelta, metsästä, samalta länsi-itä-suuntaiselta harjanteelta, Korvurinvuoren juurelta on lisäksi löytynyt yksiväkäinen nuolenkärki ja kaksi rengaskuolaimen katkelmaa. Alueella todennäköisesti sijaitsee kiinteä muinaisjäännös, oletettavasti rautakautinen kalmisto. Kohde on rajattu alustavasti löytötietojen ja topografian perusteella. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 16520 ja 16521.
Kohteessa on havaittu myös tummaa tulikukkaa ja hiilipitoista maata.

Korvurinvuori (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Metallinetsinnässä on vuonna 2020 löytynyt Korvurinvuoren luoteisrinteeltä 4 - 6 cm syvyydestä yksiväkäinen nuolenkärki ja kaksi rengaskuolaimen katkelmaa. Löytöjä ei vielä ole luetteloitu kokoelmiin. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 16521.

Hävölä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on syksyllä 2020 löytynyt myöhäisrautakauden esineitä. Partakirves löytyi peltoa reunustavasta metsästä 40 cm syvyydestä ison kiven juurelta. Muita löytöjä merkitty alakohteiksi (löytösyvyys 5 - 20 cm). Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 17240.
Tarkastus 2021: Peltoalueiden keskellä oleva metsäalue, josta on löytynyt mahdollisesti rautakautiseen kalmistoon viittavia esineitä. Myös viereiseltä pellolta on nostettu runsaasti metalliesineitä. Tarkastuksessa ei löytynyt muita rakenteita kuin muutama suurehko kivi pellon ja metsän rajalla. Kivet eivät välttämättä liity rautakautisiin löytöihin eikä niiden viereen tehdyistä koekuopista löytynyt kulttuurimaata. Tarkastuksessa tuli pari löytöä, mutta koekuopissa oli vain peltosavea.

Nokiniitynmäki 5 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee kuusimetsän reunalla. Kohde on nykyisellä rajalla. Röykkiön koko on noin 1,5 m x 1,5 m, korkeus noin 0,5 m. Pystykiveen on kaiverrettu numero 84.
Rajamerkki sijaitse Lempäälän ja Vesilahden rajalla. Rajan länsipuolella ovat sijainneet Lempäälän Hiedanniemen rusthollin maat ja länsipuolella Vesilahden Mantereen kylän maat.

Mattilanpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nokian kirkosta 4,4 km länsilounaaseen, Taipaleen kylän Mattilan taloon kuuluvan peltolohkon eteläkulmassa. Se ulottuu pellon eteläkulmasta enimmillään 50 m pellon kaakkoislaidan suunnassa koilliseen ja 25 m pellon lounaislaidan suunnassa luoteeseen.
Paikalta on löytynyt kvartseja pintapoimintana kynnöspellosta.

Monnero (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Monneron länsipuolella maasto laskee kohti etelää kohti Mahnalanselkää. Loivasti viettävästä peltorinteestä löydettiin 9 kvartsi-iskosta noin 35 metriä x 20 metriä kokoiselta alalta. Kaikkia havaittuja iskoksia ei kerätty talteen.
Havaintoalueen länsipuolella oli mansikkamaa, jota myös tarkastettiin, mutta josta ei tehty asuinpaikkaan viittaavia havaintoja. Kohteen itäpuolella on peltotie ja metsäinen Monneronmäen kallio. On mahdollista, että asuinpaikka on itä-länsi -suunnassa laajempi. Pohjoinen-etelä -suunnassa löydöt rajautuivat kosteamman pellon yläpuoliselle alueelle noin 68 – 72 m mpy korkeuteen.

Myllymäki (1000040107) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Alueelta löydettiin 2 raudan palasta. Ne ovat todennäköisesti historiallisen ajan rautapadasta. Ensimmäinen rautakappale sijaitsi kylätieltä noin 2 metriä kallion suuntaan. Se oli ison kiven takana noin 10 cm syvyydessä. Toinen rautakappale sijaitsi kylätieltämme noin 1 metrin kallion suuntaan ja oli pienten kivien alla noin 5 cm syvyydessä. Rautakappaleiden välinen matka toisistaan oli alle 20 metriä. Myöhemmin löydettiin keihäänkärki, putkikirveen terä ja pronssiketju
Näiden löytöpaikka sijaitsee kylätieltä noin 4 -5 metriä kallion suuntaan. Ensimmäinen esine oli keihäänkärki, joka oli noin 5 cm syvyydessä ja sitten seuraava oli putkikirveen terä ja lopuksi pronssiketju. Kaikki olivat päällekkäin aseteltu. Löydöissä ei ollut palopatinaa, eikä ympärillä olevassa maa-aineksessa ollut hiiltä.
Alue käytiin tarkistamassa 18.8.2020. Esineryhmä viittaa lähinnä kätköön, mutta lähistön rautapalat mahdollisesti myös muuhun toimintaan. Löytöpaikka on jyrkässä rinteessä. Osa esineistä on historiallisia ja osa rautakautisia.
Alueella tehtiin maastotarkastus 7.6.2022. Tarkastus tehtiin alueelta metallinilmaisimella löydettyjen esineiden vuoksi. Maastossa tarkastettiin ja dokumentoitiin löytöpaikat. Löydöt tehnyt yksityishenkilö luovutti esineet tämän jälkeen museolle. Esineiden joukossa oli rautakauden ja historiallisen ajan esineistöä, mm. väkipuukko, kirveen terä, hevosenkenkä ja keihäänkärki. Löytöalueita oli kaksi. Toinen vuoden 2020 löytöpaikan lähellä ja toinen läheisellä pellolla.
Alue tarkastettiin 30.6.2023. Tarkastus tehtiin alueelta tehtyjen metallinilmaisinlöytöjen vuoksi. Tarkastuksen aikana löytöpaikat tarkastettiin ja dokumentoitiin. Löydöt tehnyt yksityishenkilö luovutti esineet tämän jälkeen museolle. Löydettyjen esineiden joukossa oli mm. kirveen terä, veitsi ja niitti. Esineet löydettiin jo aiemmin löytöpaikaksi (Myllymäki) rajatulta alueelta ja sen välittömästä läheisyydestä. Kohteen alueajausta laajennettiin kattamaan kyseiset löytöpaikat.
Uusien löytöpaikkojen koordinaatit:

Rääkkä (1000040985) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Laaja myöhäisrautakautinen polttokenttäkalmisto, jonka kalmistokerros on säilynyt erittäin hyvin huolimatta siitä, että alueen laidoilla on havaittavissa myöhempää maanmuokkausta. Metallinetsinnässä kivikkoisesta peltosaarekkeesta on löytynyt myöhäisrautakautinen D-tyypin pyöreä kupurasolki, spiraalipäinen ketjunkannatin, hieman sulanut keltainen lasihelmi ja palanutta luuta. Löytösyvyys 15 cm. Maassa havaittiin nokea/hiiltä ja palaneita kiviä (tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön Ilppari ILM18546).

Savola (1000040997) (Löytöpaikat)
Historiallinen;

Pirunvuori (1000041034) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ellivuoren hiihtokeskuksen vieressä olevan Pirunvuoren laen eteläpäässä on matala, luonnonlohkareista kasattu latomus tai röykkiö, jonka halkaisija on noin 10 metriä. Kivikertoja on ehkä vain 1-2. Latomus vaikuttaa iäkkäältä, ja sen kohdalta avautuu loistava näkymä kohti Karkun vanhaa kirkkoa ja Rautaveden selkää. Kyseessä voi olla sama "Hiittenkiuas", joka mainitaan Appelgrenin Muinaislinnoissa sivulla 15 (Karkku Piruvuori). Kohteen paikannus on epätarkka. Sen tarkka paikannus ja dokumentointi vaativat maastotarkastusta.

Ihonsaari (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Viikinkiaikaisia löytöjä

Pilpuskivi (Taide)
Historiallinen; Suuri, laakeahko maakivi, johon on hakattu vuosiluku 1830, epäsäännöllisen soikea rengaskuvio, todennäköisesti rajan suuntia osoittava kolmiomainen merkki sekä muita kuviota. Ilmoituksen mukaan kiven koko on n. 3 x 5 m. Kohde sijaitsee kahden kylän - Pengonpohjan ja Olkitaipaleen - vanhalla rajalinjalla, Kuusjärven Pilpusniemen eteläkärjessä, kuivuneen Pilpussalmen pohjoisrannalla, lähellä pellon eteläreunaa, tien varrella, sen länsipuolella. Pilpuskivi-niminen rajapiste on merkitty v. 1791 isojakokarttaan. Sama rajalinja on toiminut 1700-luvulla kahden pitäjän - Ruoveden ja Messukylän (Teiskon) - rajana.
Kohdetiedot perustuvat Ilppari-lmoitukseen ILM19335 ja kartta-aineistoon; kohdetta ei ole tarkastettu arkeologin toimesta.

Sikosuo (1000042475) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Nokiantien pohjoispuolella, osin tiheässä vesakossa on kaksi vierekkäistä suurikokoista kuoppaa, jotka aukeavat etelän suuntaan. Läntisen kuopan luoteiskulmasta lähtee yhdyshauta pohjoisen suuntaan, jossa erottuu puisia tukirakenteita. Itäisemmän kuopan idän puoleisessa seinämässä on lisäksi kuoppa, joka vaikuttaa puretun suojahuoneen rakenteelta. Kuoppia on käytetty kaatopaikkoina. Itäisemmän kuopan keskellä on näkyvissä betonia. Kuoppien sijainti suhteessa Mustavuoren muihin linnoitteisiin, eteläpuolella kulkeneeseen vanhaan maantiehen ja Pyhäjärven rantaan laskevaan, aikanaan aukeaan rinteeseen sekä kuoppien rakenne viittaavat siihen, että kohdalla on saattanut sijaita kahden tykin sivustatuliasema eli kaponieeri. Tämän tiedon varmistaminen tarvitsee kuitenkin lisätutkimuksia. Jos kuopat ovat tuliasemia, olisivat kevyet tykit tulittaneet niistä etelän suuntaan.

Hiidentie Multivuori 1 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Historiallisen, ilmeisesti keskiajalla syntyneen Hiidentien eli Tampere-Hämeenlinna-maantien noin 200 m pitkä, N-S-suuntainen käytöstä jäänyt jakso erottuu tiepenkkana, jonka reunoilla on paikoin vanhaa raivauskivikkoa tai kiviaitaa. Nykyisen Lempääläntien länsipuolella mutkitteleva, kalliomäkiä ja kosteikkoja kiertävä vanha tielinjaus näkyy vielä v. 1912 Senaatin kartassa, mutta vanhimmassa peruskartassa se on jo hylättynä ja merkitty kaksoispisteviivalla (tarkastus 2021).

Hiidentie Multivuori 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Historiallisen, ilmeisesti keskiajalla syntyneen Hiidentien eli Tampere-Hämeenlinna-maantien noin 60 m pitkä, NW-SE-suuntainen, luoteisosaltaan pohjoiseen kaartuva käytöstä jäänyt jakso. Kohde erottuu metsäpolkuna ja kivistä raivattuna 4-6 m leveänä maastokäytävänä/urana, joka nousee Multivuoren (eli Rajamäen) pohjoisrinnettä mäen hyvin jyrkkärinteisen, kallioisen lakiosan ja pohjoisempana olevan ojanotkon, entisen Varvarinniityn, välissä. Pääasiassa mustikkaa, saniaista ja lehtipuiden vesakkoa kasvavan vanhan tienpohjan reunoilla on vanhaa, sammaloitunutta tien raivauskivikkoa. Nykyisen Lempääläntien länsipuolella mutkitteleva maantien vanha linjaus näkyy vielä v. 1912 venäläisessä topografisessa kartassa (Senaatin kartasto), mutta vanhimmassa peruskartassa se on jo hylättynä ja merkitty kaksoispisteviivalla.

Tervajärvi (1000042977) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on merkitty maastokarttaan ja erottuu selkeästi Lidar-korkeusmallissa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Luhdankanta 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Painauma, joka sijaitsee Pyhäjärven rantaan viettävän rinteen yläosassa. Maaperä paikalla on savista moreenia.
Naurishaudan leveys on 1 m ja pituus noin 4 m. Syvyyttä sillä on puolisen metriä ja
sitä ympäröivät matalat maavallit.

Mustio (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Matala röykkiö, jonka halkaisija on noin 5 m, korkeus max. 0,5 m. Röykkiö rajautuu idässä suureen (n. 2 m) maakiveen. Alue on luonnostaan kivikkoista moreenia, mutta kohdalle on selvästi luontaisen kivikon lomaan kasattu kiviä, jotka ovat halkaisijaltaan 20–40 cm. Nykyinen pelto on lähimmillään noin 10 m päässä ja vaikutti siltä, että vanhempaakaan peltoa ei aivan kohteen tuntumassa ole ollut.
On mahdollista, että kyseessä on pellon raivausröykkiö mahdollisesti hyvinkin myöhäiseltä ajalta. Toisaalta kohde muistuttaa suuresti lähialueelta tunnettuja rautakautisia hautaröykkiöitä.

Roismala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Roismalan historiallinen kylänpaikka on pääosin edelleen rakennettu. Kylä mainitaan arkistolähteissä jo 1300-luvulla, ja 1500-luvulla siihen kuului 7-9 taloa. Aikaisempien tutkimusten mukaan Nokkakyläntien pohjoispuolelta on 1900-luvulla saatu rautakautisia löytöjä ja tien molemmin puolin on sijainnut kiviröykkiöitä. Lisäksi Torran tilan päärakennuksen pohjoispuolelta on vuosien 1986 ja 2005 koetutkimuksissa löytynyt merkkejä rautakautisesta tai keskiaikaisesta asuinpaikasta. Kylätonttia ei ole tutkittu riittävästi, ja siihen liittyvien uusien kiinteiden muinaisjäännösten löytyminen alueelta on hyvin todennäköistä. Vesihuoltolinjatöiden arkeologisessa v. 2018 Torranniementien varrelta löytyi mm. tulisijan raunio, kulttuurikerrosta, nokimaaläikkiä ja rautakauteen/keskiaikaan ajoittuvaa sekä nuorempaa esineistöä. Erillisinä kohteina rekisterissä ovat jo aiemmin kiinteksi muinaisjäännöksiksi todetut kaksi autioitunutta talotonttia kylänpaikan eteläosassa - Hyrkki ja Vilppala.

Kylä-Aakkula (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta löytynyt metallinetsinnässä pyöreän kupurasoljen katkelma (D-tyyppiä) ja sulanut viikinkiaikaisen tasavarsisoljen katkelma.

Lähdetneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokarttaan merkitty tervahauta erottuu selkeästi myös LIDAR-korkeusmallissa. Kohdetta ei ole tarkastettu.

Vähä Somerojärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on n. 12 m, halssi suunnattu kaakkoon. Haudan päällä kasvaa eri-ikäistä puustoa, varpuja ja heinää.

Hämeenkankaantie Sasi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Historiallisen, jo keskiajalla muodostuneen Kyrön- tai Hämeenkankaantien käytöstä jäänyt osuus. Paikannettu vanhojen karttojen ja LIDAR-korkeusmallin avulla. Tielinja erottuu maastossa heikosti, johtuen runsaasta aluskasvillisuudesta, kuten heinästä. Lisäksi paikalla on säilytyksessä kuljetuskontti ja muita rakennustarvikkeita. Paikalle tehtiin v. 2022 inventoinnin yhteydessä lapionpistoja ja kairauksia, joissa voitiin havaita mm. tiepohjaan liittyvä tiivissorakerros savikerroksen alapuolella. Kairausten perusteella tielinja on noin 4 metriä leveä sorapohjainen väylä, joka ulottuu ainakin 25 metrin etäisyydelle nykyisestä tiestä. Tielinjan lounaisosa sijoittuu pellolle, joten tien pintarakenteen eivät ole näkyvissä maanpinnalle. Peltoaluetta ei tutkittu tarkemmin inventoinnin yhteydessä.
Kohteen pellon ulkopuoleiseen koillisosaan v. 2023 kaivetut koeojat paljastivat, että tiekerroksia on noin 0,5 m verran. Siinä oli ensin kerros soraa, jonka alla oli melko paksu kerros hiekkaista maata ennen kuin puhdas savimaa paljastui. Mitään viitteitä, siitä että alempi hiekkainen maakerros olisi 1900-lukua vanhempi ei saatu. Profiiliahavaintojen perusteella vaikuttaisi siltä, että tietä on paranneltu joskus 1900-luvulla kaivamalla pois jonkin verran ”alkuperäisitä” savimaan pintaa ja korvaamalla sen hiekkaisella maakerroksella. Tien alle on lisäksi tehty laudoista salaoja. Laudat olivat selvästi sahattuja ja vaikuttivat melko moderneilta. Salaojalautojen yhteydessä löytyi lisäksi yksi teollisesti valmistettu rautanaula. Salaoja ajoittuu siis myös melko varmasti vasta 1900-luvulle. Koekaivauksen perusteella tutkittu tielinjan osa on rajattu muinaisjäännösalueen ulkopuolelle.

Huhdanneva 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta maastokartassa ja LIDAR-kuvissa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lippo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhan Satakunnan henkilötiedostossa (Suvanto 2001) Lippo mainitaan ensimmäisen kerran vuodelta 1508. Lipon kylätontin sijainti paikannettiin vuoden 1767 kartan perusteella, jolloin kylässä on ollut kuusi talotonttia. Sen ja muiden tarkastettujen vanhojen karttojen (pitäjänkartta 1842, uudistuskartta 1898, peruskartta 1959) perusteella Lipon kylätontti on sijainnut nykyisten Nikkilän ja Paavolan talojen pohjoispuolella, sijoittuen Lipontien itä- ja länsipuolille.
Kyläntontin autioitunut osa on muinaisjäännösrekisterissä kiinteänä muinaisjäännöksenä, yhä asuttu osa muu kulttuuriperintökohde (kohdenimi Lippo 2). Tarkkuusinventoinnin (2022) mukaan kiinteää muinaisjäännöstä vaikuttaa säilyneen ainakin kylätontin keskimmäisen talotontin länsi- ja keskiosassa.

Hailianmäki B (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Loivasti lounaaseen viettävässä hiekkamoreenirinteessä sijaitsee suorakaiteen muotoinen kuoppa, joka on kooltaan noin 4 x 1 m. Syvyyttä kuopanteella on noin 0,5 m. Kuoppaa kiertää maavalli. Pisin sivu on alarinteeseen, samoin kuopan pohja viettää hieman alarinteeseen. Kohteen ympäristö on pääasiassa täysi-ikäistä kuusimetsää, maaperä muuttuu parin kymmenen metrin päässä koillisessa kivikoksi. Kuopan pohjalle ja vallille tehdyissä koekuopissa havaittiin heikko, mutta selvästi havaittava podsolimaannos, minkä perusteellä rakenne lienee varovasti arvioiden vähintään sadan vuoden ikäinen. Kyseessä lienee naurishauta.
Vuoden 2022 inventoinnin yhteydessä kohdetta ei pystytty paikantamaan.
Vuoden 2023 tarkastuksen yhteydessä kohde todettiin olevan edelleen paikallaan ja vuoden 2014 kuvauksen mukainen. Kuopasta havaittiin myös kairauksen yhteydessä paksu nokimaakerros, joka viittaisi kuopan mahdollisesti olleen hiilimiilu.
Tarkastuksen yhteydessä hiilimiilun läheisyydestä tarkastettiin myös toinen kuopanne, josta ennakkohavainto saatiin alueen lidar-kuvista. Kuoppa voi olla osa hiilenpolttopaikkaa ja liittyä Hailianmäki B:n hiilimiiluun. Kuopasta luotiin oma alakohteensa (Kuopanne 2) Hailianmäki B:lle.

Messukylä-Ruovesi Kolunkylä (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee 5,2 km pohjoiseen Aitolahden vanhasta kirkosta, Kaitavedentien vieressä, itäpuolella. Paikalla on säilyneenä noin 150 m pituinen osa yleisestä käytöstä pois jäänyttä, historiallisen Messukylä-Ruovesi tielinjaa. Tienpohja, joka pääsoin erottu maastossa hyvin, on leveydeltään noin 5 m. Tieuran itäpuolella on hakkuuaukea. Tienpohja on vaurioitunut hieman hakkuun yhteydessä, kun sen päältä on ajettu metsätyökoneella. Kohteen eteläinen osa on maastossa heikommin havaittavissa noin 20 m pituudelta.
Vuonna 2022 rakentamishankkeen yhteydessä tutkittiin osa tieurasta kaivamalla kaksi koeojaa. Molemmissa ojissa hiekan päällinen humuksen värjäämä sorahiekka oli selkeä tiekerrostuma.
Tielinja on näkyvissä vuonna 1955 laaditulla peruskartalla kärrypolkuna ja vuonna 1964, 1977 ja 1987 laaditulla peruskartoilla kulkuväylänä. Polkua on ilmeisesti käytetty pitkälle nykyaikaan saakka, joten humuksen värjäämä sorahiekka voisi periaatteessa olla nykyaikainen muokkauskerros, jolla on vahvistettu polkua vuosien 1955 ja 1964 välillä traktoreiden tai muun kaluston kulkua varten. Ojassa 1 sorahiekan alla oli laikku punaista maata hiiltyneen tumman kerroksen päällä. Sekä punertava maa että tumma hiiltynyt kerros ovat todennäköisesti syntyneet palamisen seurauksena.
Ojan 2 profiilissa olevat tummat humuksiset kerrokset voisivat sen sijaan edustaa aikaisempia luontaisia tienpintoja, joiden päälle on kerrostettu uusia savisia tien parantelukerroksia. Kerroksien on täytynyt olla näkyvissä niin kauan, että humusta on päässyt pinnalle muodostumaan.
Tielle on siis todennäköisesti rakennettu ainakin kolme kertaa ennen uusinta sorahiekkaista kerrostumaa pintamullan alla. Kerrokset ovat hyvin yhtenäisiä, ja niissä ei ole näkyvissä muita parantelukerroksia, kärrynuria tai muita merkkejä tien aikaisemmasta käytöstä

Suopelto (1000044519) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; 1990-luvun alussa löytyi kiviesineitä raivattaessa metsäniemekkeen kärkeä pelloksi.

Soininmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 500 m Jalantijärven eteläpuolella, Soininmäki -nimisen havumetsää kasvavan mäen eteläpuolella, pellolla. Pellon ja metsän välissä kulkee Sotkian tie. Löydöt, kvartsi-iskokset ovat tien eteläpuolelta. Löytöpaikasta noin 100 m lounaaseen on Jalantijärveen laskeva matala Äijänoja. Tältä samalta pellolta on 1900 -luvun alussa löydetty kaksi kourutalttaa. Löydöt ovat maastossa erottuvalta, loivasti lounaaseen laskevalta peltoterassilta.
Vuoden 2022 sähkön maakaapelointihankkeeseen liittyvässä tarkkuusinventoinnissa
pellon pinnalta tai koekuopista ei saatu minkäänlaisia merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Lähtötietojen ja tarkkuusinventointihavaintojen perusteella Soininmäki on hyvin vähälöytöinen kivikauteen ajoittuva asuin- tai leiripaikka, jonka muinaisjäännösalue on verrattain laaja

Kattelianlahti (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kattelianmäeltä on löydetty metallinetsinnässä noensekaisesta maasta kuolaimet (LÖY318524, ILM22561) sekä tästä hieman pohjoiseen puhtaan oloisesta hiekkamaasta keihäänkärki (LÖY318525, ILM22562). Kuolainten läheisyydestä on löydetty myös toinen keihäänkärki hiekkamaasta (LÖY318541, ILM22574). Mahdollisen kalmiston alueella on suurehkoja kiviä, joiden ympäristöstä signaalit tulivat.
Edellä mainittujen metallinetsinlöytöjen löytöalue sijoittuu viitisenkymmentä metriä pohjoiseen paikasta, josta löydettiin vuonna 1986 rautakautinen rengasmiekan väistinosan puolikas (KM 23523). Tämän löytöpaikan ympäristössä vuonna 1987 suoritettu koekuopitus ei tuottanut esihistoriallisiksi tulkittavia löytöjä.

Porttimäki 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ensimmäisen maailmansodan aikainen maalinnoite. Mäen pohjoisluoteisrosassa, mäen juurella, on taisteluhautaa noin 100 m matkalla. Mäen laella on heikosti havaittavia varustuksia; suojakaivantoja ja kaksi kiven- ja maansekaista vallia.

Lauvala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Vuonna 2013 metallinilmaisimella löytynyt tasavartinen solki KM 39534 Kirkkojärven itäpuolelta Lauvalan tilan entisen navetan ja pellon välisestä ojasta. Esine löytyi savisesta hiekasta noin 15 cm syvyydeltä. T
Alueelta löytöpaikan ympäristön pellolta on löytynyt (kohde Lauvala 2) myös muita rautakautisia esineitä. Vuoden 2020 maastotarkastuksessa todettiin, että suurin osa löydöistä on peräisin pellon hieman kohollaan olevan keskiosan ympäriltä, joten on mahdollista, että paikalla on ollut joku kumpareen tapainen, joka on tasoitettu ajan kuluessa osaksi peltoa. Kohteen rajaus löytöjen ja topografian perusteella

Yli-Saukkoski (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Kuusijoelle johtavasta tiestä 500 m itään sekametsässä hiekkapohjaisessa maastossa polun molemmin puolin. Röykkiöt ovat matalia.

Hautamäki (1000045143) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen maastotietokannan ja korkeusmallin mukaan paikalla sijaitsee tervahauta, jonka halkaisija on 20 m. Tervanjuoksutuskanava (halssi) erottuu haudan länsiosassa. Kohdetta ei ole tarkastettu arkeologin toimesta.

Karhejärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rakenne on pyöristyneen neliön muotoinen maakumpare, mitat 3 x 3 m, korkeus 0,5-0,7 m. Rakenne on täysin sammaloitunut, sen reunoilla kasvavat koivu ja kuusi. Rakenteen keskellä on pieni painanne. Kumpareen etelä- ja länsipuolella on hahmotettavissa hieman epämääräinen ojanne. Koekairauksessa todettiin pintaturpeen ja n. 20 cm paksun hiekkamultakerroksen alla 15-20 cm paksu hiilikerros; pohjalla oli vaaleankeltainen hieta. Muodon perusteella kyseessä on todennäköisesti pienen lamamiilun jäännös. Miilu on ilmeisesti jäänyt osin purkamatta.
Kohde sijaitsee 3 m metsäpolusta SW, pienellä tasanteella ja hyvin loivalla rinteellä. Maasto kohteen ympärillä on paikoin hyvin kivikkoista, kuusimetsää kasvavaa loivaa rinnettä, joka viettää lounaaseen, kohti Karhejärveä.

Rekola (1000045221) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on syyskuussa 2022 löytynyt miekantupen kenkäin ja muita myöhäisrautakautisia (viikinkiaikaisia) esineitä ja rahoja. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 23343; ILM23404, ILM23680. Ks. alakohteet. Kohteelta on tehty lisää myöhäisrautakautisia löytöjä 1.10.2022: Ilppari ILM24786.
Löytöalue sijaitsee pellolla, pitkän historian omaavan asuintilan läheisyydessä. Harrastajan toimesta peltoalueelta on tehty runsaasti metallinilmaisinlöytöjä. Alue tarkastettiin marraskuussa 2022, jolloin alueelta ei tehty havaintoja kiinteistä rakenteista tai muusta arkeologisesti merkittävästä.

Syrjä (1000045285) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rämsööntien eteläpuolella, vajaan kymmenen metrin päässä tien eteläreunasta, sijaitsee mäen töyrääseen tehty tervahauta. Tervahauta on kaivettu mäen koillisreunaan siten, että haudan suppilo sijaitsee lähes mäen rinteen lakitasossa. Haudan halssi on sen koillisreunassa, mäen töyräässä. Tervahaudan koillisreuna halsseineen on kivetty, ja käytävämäinen halssi rakennettu taidokkaasti kivistä kylmämuuraamalla. Tervahaudan vieritse kulkenut vanha tielinja (osa historiallista Narvanmatkantietä) on sijainnut aikanaan nykyistä matalammalla, mikä yhdessä sen kanssa, että hauta on rakennettu jyrkän mäen töyrääseen, on edesauttanut tervan valuttamista haudasta.
Tervahaudan vieressä sijaitseva tila on vanha torpanpaikka, ja torppa on kauppakirjan perusteella perustettu vuonna 1886. Tervahaudan tiedetään olleen olemassa jo tuolloin. Haudassa tiedetään valmistetun tervaa viimeisen kerran 1920-luvulla.

Löyttyharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsähallituksen inventointi 2012: Ympäristön kuvaus Maaperä on moreenia, metsä noin 50-vuotiasta männikköä. Haudan päällä kasvaa myös kuusia ja koivuja.
Kohteen kuvaus : Kohde käsittää yhden tervahaudan, halkaisijaltaan noin 10 metriä. Tervahauta on huomattavan syvä ja jyrkkärajainen. Halssi on länsipuolella, kohti tietä.
Vuoden 2022 inventointi:
Paikalla on maastosta helposti havaittava, halkaisijaltaan noin 12 m kokoinen tervahauta. Vallin leveys on noin 4 m. Tervahaudan syvyys, pohjalta vallin laelle, on noin 1,4 m. Halssiaukko on länsiluoteeseen, kohti tietä. Tervahaudan päällä kasvaa nuorta koivua, mäntyä ja kuusta, maan tasalla mustikkaa. Tervahaudan koordinaattitietoja tarkennettiin hieman Maanmittauslaitoksen laserkeilausaineiston perusteella ja kohteelle laadittiin aluerajaus. Tervahaudan läheisyyteen ei ole suunnitteilla muuttuvaa maankäyttöä.

Moijanen 4 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on syyskuussa 2022 löytynyt F-tyypin pyöreän kupurasoljen katkelmia, viskareita ja kolmipiikkinen jääkenkä. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: ILM 23246. Vuoden 2021 tarkastuksen yhteydessä peltoalueen reunoille tehdyistä koekuopista ei havaittu merkkejä rakenteista tai kulttuurikerroksesta. Kohde vaatii tarkempia tutkimuksia. 2023 ilmoitettu uusia, alakohteiksi merkittyjä löytöjä.

Koski 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rakenne kohoaa noin metrin muuta maastoa korkeammalle ja sen keskellä on painanne. Rakenne on halkaisijaltaan noin 5 metriä. Rakenteen vallissa on matalampi kohta sen koillisreunassa. Rakenteen hahmottaminen, valokuvaaminen ja mittausdokumentointi oli haasteellista tiheän vesakon vuoksi. Todennäköisesti kyseessä on hiilimiilu tai tervahauta. Hiilimiilun/tervahaudan kaakkoispuolelle kaivetussa kaapelikaivannossa havaittiin v. 2015 valvonnan yhteydessä tummaa maata rakenteen vieressä. Rakenteeseen ei kajottu tutkimuksen yhteydessä. Rakenteen länsipuolella on laajalla alueella sorakuoppia tai muita epämääräisiä kaivantoja.

Ollinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mäntykankaalla oleva soikeahko kuoppa, suppilomainen, keskeltä n. 1,5 m syvä. Koko n. 3 x 4 m. Painannetta ympäröi puolukanvarpujen peittämä reunavalli. Pohjan keskellä suorakaiteenmuotoinen, n. puoli metriä syvä kuoppa. Kuopan reunavallin ulkopuolella kahdessa kohtaa pienehkö, matala kuopanne. Rakenne lienee tervahauta (alakohde Tervahauta).
Noin 30 metriä tästä kuopasta koilliseen löytyi pienempi, läpimitaltaan noin 1,5 metrin soikeahko painanne, jossa oli edellistä kuoppaa matalampi reunavalli. Valli oli osittain tuhoutunut, kun kuopan yli oli ajettu metsäkoneella harvennushakkuiden yhteydessä. Kuopan syvyys alle metri. Kyseessä on todennäköisesti hiilimiilu (alakohde Hiilimiilu 2).
Toinen hiilimiilu (alakohde Hiilimiilu 1) on pitkänomainen, syvyydeltään noin metrin oleva kuopanne, jonka mitat ovat 4,5 x 3,5 m. Kuopanteen reunalla on leveydeltään 1,5 m ja alle puoli metriä korkeat vallit.

Turri (Taide)
Historiallinen; V. 1998 inventoinnissa löytynyt maakivi sijaitsee uimarannalle vievän tien lounaispuolella, aivan tienreunan vieressä, ison männyn juurella, sen N-puolella. Näkyvältä osaltaan noin 80 cm pitkän (N-S) ja 40 cm leveän, lähes kokonaan maan alla olevan kiven yläosaan on hakattu 3 cm läpimittainen pyöreä ja jyrkkäreunainen kuoppa, jonka syvyys on 1 cm. Sen ympärille on hakattu läpimitaltaan n. 9 cm oleva, osin epäsäännöllinen rengaskuvio, jonka leveys on keskimäärin 1 cm ja syvyys noin 0,5 cm. Hakkaus on todennäköisesti vanha rajamerkki tai kiintopiste.

Suvilamminkallio 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Suvilamminkallion länsirinteessä, noin 110 metriä (mpy) olevalla tasanteella sijaitseva suorakaiteenmuotoinen, kapea painanne. Painanteen koko on 3x4 metriä, mutta pintaturpeen alla olevan matalan vallin ja siten painanteen kokonaislaajuutta oli hyvin vaikea hahmottaa ilman kajoavaa tutkimusta. Painanteen länsipäähän, vallin reunan sisäpuolelle kaivettiin 45x30 cm kokoinen ja 30 senttimetrin syvyinen pieni koekuoppa. Kuopan leikkauksesta dokumentoitiin 4 cm pintaturve, jonka alla oli 2 cm vaalea huuhtoutumiskerros ja sen alla hietamaassa värjäytynyt likamaakerros, jonka paksuus oli kuopan pohjoisleikkauksessa (painanteen sisäpuolella) 9 senttimetriä, mutta eteläleikkauksessa (vallin puolella) vain 1 cm. Värjäytyneen kerroksen alla oli vaalea puhdas hiesu/hieta. Koekuopasta ei tullut löytöjä. Painanne sijaitsee tasanteella, josta yritettiin etsiä myös muita vastaavia rakenteita tuloksetta. Löytynyt painanne on pieni ja sitä ympäröivä maavalli erittäin matala. Inventoinnin perusteella kohteen voi määritellä kiinteäksi muinaisjäännökseksi, mutta ajoittaminen ja kokonaislaajuuden selvittäminen vaatisi tarkemman kaivaustutkimuksen.

Hailianmäki 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nuoressa kuusimetsässä sijaisteva pieni ja vaatimaton kivistä ladottu rajamerkki, pohjan pituun noin 1 metri. Päällä on noin 50 cm korkuinen pystykivi jonka länsipuolelle kyljelle on hakattu numero 396, joka on hiljattain vahvistettu punaisella maalilla. rajamerkki on edelleen käytössä oleva Hakkilan ja Kirkonkylän välinen rajapiste joka on merkitty jo 1840-luvun pitäjänkarttaan.

Hailianmäki 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Hakkuuaukealla tasaisella kankaalla sijaisteva neliömäinen 1,4 x 1,4 x 0,4 metriä kivistä tehty sammaloitunut ja kasvillisuuden alle peittynyt latomus. Sen päällä aikoinaan ollut pystykivi on kaatunut ja nähtöävästi pohjajalustan päällä, tarkastuksen aikana kohde oli pahoin hakkuutähteiden ja kasvillisuuden peitossa eikä tarkempia piirteitä voitu havaita. Rajamerkki sijaistee Junnilan ja Mantereen kylien välisen rajan mutkassa.

Kirjaslampi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikoin erittäin voimakkaasti ruosteenpunaiseksi värjäytynyttä hienoa hiekkamaata, koekuopista löytyi palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia KM43513: 1-3. Yhdessä koekuopassa oli erittäin runsaasti palanutta luuta ja kuopan reunasta löytyi myös täysin rapautunutta kiveä. Paikalla on luultavimmin ollut liesi. Rajaus kohteesta on alustava.

Kirjaslampi 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla useita kivirakenteita, joista ainakin kaksi ovat rakennuksen pohjia ja mahdollisesti puretun uunin/kiukaan pohja. Samalta paikalta tehtiin myös historiallisen ajan löytöjä. Maaperä alueella oli tummanruskeaksi värjäytynyttä.

Järvensivu (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Järvensivu oli aluksi Järvensivun eli Lampolan kirkontila. Papinmanttaaleissa mainitaan alun alkaen Järvensivun kylä, jossa oli kaksi taloa (Suvanto 1988: 205). Järvensivu mainitaan vuoden 1557 ja 1559 maakirjassa. Iidesjärven pohjoispuolella sijainneen Järvensivun ratsutilan maat siirtyivät virallisesti Tampereen kaupungin omistukseen v. 1922.
Asemoitu kylänpaikka sijaitsee Järvensivunpuistossa Iidesranta-nimisen tien pohjois- ja
eteläpuolella. Kiinteän muinaisjäännöksen säilyminen on mahdollista varsinkin tien eteläpuolella; puistoa on voitu muokata ja tasoittaa. Kohde on vuoden 1946 ilmakuvassa peltoa.
Vuoden 2022 inventoinnissa alueelle tehtiin useita kairauksia sekä muutamia kairaushavaintoja tarkentavia lapionpistoja. Niissä havaittiin nokista maata ja tiilenpaloja.
Kairausten ja lapionpistojen perusteella aivan tien laidassa on peltokerroksen alapuolella säilynyt jäänteitä peltovaihetta vanhemmasta asutuksesta. Tarkasti ajoitettavia löytöjä, kuten keramiikkaa ei havaittu, mutta säilyneiden tiilenkappaleiden perusteella paikalla on säilynyt osia yli 100 vuotta vanhasta asutuksesta.
Maastohavaintojen perusteella voitiin tarkentaa Ranisen (2016) rajausta
hieman idemmäksi kohtaan, jossa maasto on hieman ympäristöään korkeammalla. Todennäköisesti keskeiset osat tonttimaasta on tien täyttökerrosten alapuolella, mikäli ne ovat ylipäätään säilyneet. Tosin pohjoisosistaan kohteen säilyneisyydestä ei ole tarkkaa tietoa

Muurankorpi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pellon ja hakkuuaukean välissä sijaitsee vanha rajamerkki, joka on hieman tuhoutunut metsätöissä. Kivilatomuksen keskellä on yksi pystykivi, joka on noin 0,5 m korkea. Kivet on ladottuna yhdessä kerroksessa, rakenteen laajuus on noin 1x1 m. Rajamerkki sijoittuu Kaakilan enklaavin, Hietaniemen ja Junnilan kylien sekä samalla Lempäälän ja Vesilahden kuntien väliselle rajalle. Oletettavasti se on isojaon aikainen kylien ja myös Vesilahden ja Lempäälän pitäjien välinen rajamerkki.

Kesola (Kivirakenteet)
Historiallinen; Historiallisella Kirkonkylän Junnilan sekä Kaakilan enklaavin välisellä rajalla sijaitseva rajamerkkin. Paikalla on matalan kivikasan keskellä yksi pystykivi. Rajamerkkin on heinittynyt. Sen keskellä oleva pystykivi 0,5 m korkea, ja pohjakiveys laajuudeltaan noin 1 x 1 m.

Majaniemi (1000046375) (Työ- ja valmistuspaikat)
Rautakautinen; Kolme kuoppajäännöstä jotka sijaitsevat peitteisessä metsämaastossa ja yksi Pyhäniementien itäpuolella. Viides alueelta todettu kuoppajäännös on liitetty kohteeseen Pyhäniemi 2. Havaitut kuoppajäännökset voisivat olla hiilihautoja tai tervahautoja. Yksittäisten koekuoppien tai maanpäälle näkyvien rakenteiden perusteella kuoppajäännösten tarkempi luokittelu on vaikeaa. Tarkempaa tietoa kuoppajäännösten funktioista olisi mahdollista saada kohdennetulla kaivaustutkimuksella. Kuopasta (A) teetettiin radiohiiliajoitus; ajoitustuloksen perusteella kuoppajäännös ajoittuu rautakaudelle, viikinkiajan loppuun (890-1020 cal AD, 95,4 %).

Hailianmäki 4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivistä ladottu rajamerkki, pohja n. 1 x 1 m, kaksi laakaa pystykiveä päällä, nyt ne
hieman kaatuneet. Rajamerkki on kärsinyt vaurioita, ja sijaitsee hakkuuaukon reunalla. Kyseessä on Kirkonkylän sekä Junnilan ja Kaakilan enklaavien välinen rajapiste, joka esiintyy jo pitäjänkartassa 1840-luvulla.

Kettumäki (1000046479) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kettumäki-nimisen kankaan keskiosissa. Ympäristö on nuorta mäntymetsää. Paikalla on tervahauta tai miilu, jonka kokonaishalkaisija on 15 m. Osin pyöreähköä, osin
suorasivuista rakennetta kiertää selkeä valli. Selvää halssia ei ole havaittavissa. Sisäosa on
pinnaltaan epätasainen. Pohjalta havaittiin hiiltä

Kolmiloppinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on merkitty maastokarttaan ja erottuu selvästi myös Maanmittauslaitoksen korkeusmallissa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Haukanhieta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Haukanhieta on nimensä mukaisesti hiekkaranta, jonka eteläpää on rannaltaan tasainen hiekkakangas, joka pohjoiseen mentäessä kapenee kapeaksi hiekkasärkäksi, oikeastaan rantapaltteeksi, jonka leveys on 2–3 metriä ja jonka mantereen puoleinen osa on soistunut. Eteläosa on sen sijaan ihanteellinen leiriytymispaikka. Idästä laskevan mäenrinteen länsipuolella on noin 30 x 100 metrin kokoinen tasainen alue, jota järvenpuolella reunustaa 2–3 metriä leveä hiekkainen rantapalte. Etelässä tasanne päättyy kivikkoiseen niemeen ja pohjoisessa edellä mainittuun soistuneeseen alueeseen.
Rannalta oli vuonna 2022 löytynyt palanutta luuta ja kvartsia. Tarkkuusinventoinnissa loppusyksystä 2022 varmennettiin, että leiriytymispaikan erodoituneen pintakerroksen alla on säilyneenä kiinteää muinaisjäännöstä. Tehdyistä koekuopista löydettiin merkkejä likamaasta, palaneita kiviä ja kivikautisia asuinpaikkalöytöjä.
Haukkajärvi on muodostunut kohta jääkauden päättymisen jälkeen, joten ranta on pysynyt samalla paikalla jo yli 10 000 vuotta. Haukkajärvi on erillinen erämaajärvi, joten asutus on todennäköisesti ollut lyhytaikaista, mutta toistuvaa ja eränkäyntiin liittyvää vuosituhansien ajan. Haukanhieta on selvästi paras leiriytymispaikka koko järven alueella.

Saukkolahti (1000046614) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Saukon talosta Saukkolahteen johtavan polun varressa. Paikalla on kuoppajäännös (kuoppa 1) noin 10 metriä polun länsipuolella. Kuoppa erottuu selvästi, siinä on matalat vallit. Leveyttä luopalla on vallien ulkoreunasta mitattuna noin 8 metriä ja kuopan sisäosa on halkaisijaltaan noin 4 metriä. Kuoppa on soiden välisellä kannaksella, maaperä alueella on hiekkaa. Kuopassa on selvä huuhtoutumiskerros, joten se ei ole kovin tuore ja sijainti on pyyntikuopalle tyypillinen.
Tästä kuopasta 20 metriä kaakkoon havaittiin polun kohdalla toinen kuoppa (kuoppa 2), jota oli kuitenkin tasoitettu hiekalla/soralla, jota oli ilmeisesti otettu kuopan yläreunasta. Kuopan koko ei enää käynyt kovin hyvin selville, mahdollisesti se on ollut samankokoinen kuin ensin löydetty.

Kouranpääkangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kouranpääkankaan länsireunalla, kankaan ja suon reunan läheisyydessä. Suo on ollut aikoinaan vesistöä ja asuinpaikka on ollut muinaisen rannan tuntumassa. Maaperä alueella on hiekkaa. Kankaalla ollut mäntymetsä oli löytöhetkellä hakattu ja äestetty. Palaneiden kivien kohdalla todennäköisesti nuotion/lieden paikka. Liesi ja kolme kvartsi-iskosta löydettiin äestysvaoista, joissa huuhtoutumiskerros oli paljastunut pintaturpeen alta. Liesi on hyvin säilynyt ja ainoastaan sen ylimmät kivet ovat siirtyneet äestyksen seurauksena. Myöskään asuinpaikka ei ole vaurioitunut pahasti äestyksessä, joka ei ole ulottunut kovin syvälle maahan. Kohde on pienialainen ja sijaitsee muinaisen rannan suuntaisesti. Aluetta tutkittiin laajalti myös ympäristössä, mutta muita havaintoja ei saatu. Kvartsien löytökoordinaatit: N 6898881 E 283034, N 6898895 E 283032 ja N 6898899 E 283030. Havaintoja noin 25 metrin matkalla suon reunan ja korkeuskäyrän suuntaisesti. Kohde on paikoin vaurioitunut metsän äestyksessä. Vauriot ovat lähinnä pintapuolisia.

Maisenranta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Maisenranta mainitaan 1540-luvun maakirjoissa neljän talon kylänä. Talot olivat nimeltään Nyrri, Jutila, Akkala ja Konsala. Kohde on paikannettu alustavasti Kuninkaan kartaston kartan ja 1840-luvun pitäjänkartan (1842) perusteella.
Vuoden 2023 maakaapelilinjauksen koekuopituksen ja 1700-luvun toimeenpanokartan perusteella kylätontin rajausta ja tarkennettiin. Koekuopista löytyi palanutta kulttuurimaata sekä tiivis kivikerros jonka läpi ei päässyt käsityökaluin. Konsalan tilan pihapiiristä havaittiin arkeofyyttejä kuten tummaa tulikukkaa sekä hullukaalia.
Kaapeliojien koekaivauksessa 2023 päärakennuksen lähelle tehdystä koeojasta havaittiin maan sekainen kivirakenne. Rakenne alkoi 35-45 cm syvyydessä, joka oli riittävä syvyys kaapelin asentamista varten, eikä kivirakenteeseen tarvinnut kajota. Rakenteen pinta dokumentoitiin, jonka jälkeen se peitettiin suodatinkankaalla ja kuitukaapeli asennettiin putkessa sen päälle.

Roukko (Lotila) (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1800-luvulla autioitunut pitkänomainen rivikylä on sijainnut Lotilaan johtavan tien ja kuusikujan molemmin puolin. Rannassa alimpana on Lotilan kartanon paikka, joka on myös merkitty Kuninkaan kartastoon. Lotilan kylätontti on kuusikujan eteläpuolelta ja teiden kohdalta tuhoutunut omakotitaloalueen rakentamisen yhteydessä. Kuusikujan koillisosa on vielä peltona, mutta kokonaisuutena kylänpaikka ei ole enää ehjä. Kartanon alue on myöskin rakennettua.
Vuoden 2006 koekaivauksessa tutkitulta peltoalueelta ei löydetty kiinteitä rakenteita. Koekaivauksen perusteella 1600- ja 1700-luvun asutuksen painopisteet sijaitsevat alueen korkeimmilla paikoilla, mainitun kuusikujan kohdalla olevalla harjanteella ja peltoalueen luoteisosassa.
Inventoinnin 2016 asemoinnin perusteella vuoden 1640 maakirjakartalle merkityn kylän vaiheen talot sijaitsevat todennäköisemmin osin muinaisjäännösalueen länsi- ja/tai lounaispuolella. Paikantaminen käytettävissä olleen kartta-aineiston perusteella
ei kuitenkaan ole tarkka.
Vuoden 2023 koekaivauksissa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Tervalampi (1000046783) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on merkitty maastokarttaan ja erottuu selkeästi myös MML:n korkeusmallissa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Reko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ilmoituksen mukaan tervahauta sijaitsee hiekka-/sorapohjaisessa rinteessä. Sen halkaisija on noin 15 m, korkeus n. 2 m alareunasta mitattuna. Yläreuna on muun maaston tasalla. Alareunassa, haudan ulkoreunalla näkyy tervanlaskukuoppa. Maaperässä on havaittavissa hiiltä/nokea.

Kontiomäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kontiomäen laella hieman koilliseen laskevalla mäntyjä kasvavalla rinteellä on kallioiden
ympäröimässä maastossa tervahauta. Tervahaudan kokonaishalkaisija on noin 20 metriä ja
syvyys noin 1,5 metriä. Vallien paksuus noin 4 metriä. Noin 6 metriä pitkä halssi suuntautuu koilliseen. Kairauksessa havaittiin selkeä tervahautaan kuuluva hiilikerros. Tervahauta on heinän peitossa.

Ronkio 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rikalan historiallisen kylänpaikan vieressä sijaitsevan metsäsaarekkeen pohjoisosasta on huhtikuussa 2023 löytynyt metallinetsinnässä myöhäisrautakautinen kirves nyrkinkokoisten palaneiden kivien alta. Löytösyvyys 28 cm. Löytäjän mukaan maassa on paljon hiiltä ja palanutta kiveä, minkä lisäksi metsäsaarekkeessa on kolme tai neljä maan tai kiven sekaista kumpua. Tarkempaa tietoa viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM26005.
Tarkastus 2023:
Peltosaarekkeen pohjoispuolella, paikalta löydettyjen esineiden lähellä oli havaittavissa kaksi selkeää kivien- ja maansekaista röykkiötä.
Röykkiön 1 halkaisija on noin 3 m ja korkeus maanpinnasta noin 60 cm. Röykkiö on kauttaaltaan sammaleen peittämä. Kivet röykkiössä ovat luonnonkiviä, halkaisijaltaan keskimäärin noin 15 cm. Röykkiö on muodoltaan pyöreä. Röykkiön läheisyydessä on myös samankaltaisia kiviä kumpareena, mutta tarkastuksen perusteella ei päästy varmuuteen siitä, ovatko kivet mahdollisesti kuuluneet toiseen röykkiöön vai vierineet edellä mainitusta röykkiöstä.
Kirveen löytöpaikalla oli myös toinen kivien ja maansekainen röykkiö. Röykkiön 2 muoto ei ollut säännönmukainen, mutta se muistutti enemmän ovaalia kuin ympyrää. Röykkiön suuruus 4 x 3 m ja sen korkeus 60 cm. Kivet ovat luonnonkiviä ja suuruusluokaltaan samaa kuin toisessakin röykkiössä. Myös tämän röykkiön läheisyydestä löytyi nokimaata ja hiiltä. Röykkiön länsipuolella oli myös muusta maasta korkeammalla oleva kivien ja maansekainen alue, jossa hiiltä ja nokimaata esiintyi runsaasti. Röykkiö on siis voinut ollut laajempi tai kivinen kumpare voi olla mahdollisesti jäänne toisesta rakenteesta.
Alueella on tarpeellista tehdä tulevaisuudessa lisätutkimuksia, jos röykkiöiden laajuudesta, lukumäärästä ja funktiosta halutaan varmistua.

Hautakangas (1000047451) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hautakankaan itään laskevassa rinteessä ojitetun suon laidassa on pyöreä tervahauta, jonka halkaisija on noin 7 metriä. Hautaa ympäröi noin 2 metriä leveä ja noin 0,5 metriä korkea valli. Halssi on haudan itäosassa, sillä on leveyttä ja syvyyttä noin 1 metri. Vallin ulkopuolella hautaa kiertää matala oja noin 2 metrin etäisyydellä haudasta. Matalan ojan leveys on noin 0,5 metriä ja syvyys muutamia kymmeniä senttejä. Maaperä on moreenia. Nykyinen kasvillisuus on kuusimetsää, erityisesti haudan itäosassa on nuorta kuusimetsää. Haudan keskelle tehtiin koepisto, jossa havaittiin runsaasti hiiltä.

Lahti (1000047452) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lahti nimisen talon itäpuolella länteen laskevassa matalassa rinteessä sijaitseva tervahauta. Haudan muoto on pyöreä ja siinä on halssi länteen. Halssin viereen on kettu tai mäyrä tehnyt pesän. Haudan halkaisija on noin 5 metriä ja ympärysvallin leveys noin 2–3 metriä. erityisesti idän puolella valli on hyvin matala, sen sijaan länsipuolella vallilla on korkeutta noin metri. Hautaan tehdyssä lapionpistossa oli runsaasti hiiltä. Hauta on tehty moreenimaahan. Nykyisin paikalla kasvaa kuusivaltainen sekametsä.Tervahaudalle johtaa lähes suoraan polku Lahden talolta ja on ilmeistä, että se liittyy Lahden taloon. Tervahaudan ja talon välillä on metsittynyttä peltoa.

Isomäki (1000047453) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Parkanon pohjoisosassa, noin 3,1 kilometriä Hoseuksen kylästä itään sijaitsevan Isonmäenvuoren eteläosassa on luontainen kivikko. Kivikko sijaitsee loivarinteisen pohjois-eteläsuuntaisen mäen harjanteella avoimessa mäntymetsikössä, inventoitavan linjan länsipuolella. Luontaista kivikkoa on kauttaaltaan mäen korkeimmalla kohdalla.
Mäen rinteen eteläosassa, luontaisen kivikon eteläpäädyssä erottuu muusta kivikosta selkeästi muokattu, röykkiömäinen kohta, jonka halkaisija on noin 5 metriä ja se on noin 50 cm muuta kivikkoa korkeampi. Röykkiön keskellä on lähes neliskulmainen kuoppa, jonka syvyys on noin 70 cm ja halkaisija 1 metrin. Kuopasta nostellut kivet on viskelty kuopan ympärille vallimaisesti. Sammalen peittämä valli näkyy selkeitten kuopan etelä- ja itäpuolella ja on noin 1–1,5 metriä leveä, ja noin 20 cm korkea. Historiallisten karttojen perusteella paikalla ei ole sijainnut rakenteita, jotka voisivat selittää kuopan. Rakkakuopat on ajoitettu usein esihistorialliseen aikaan, vaikka niitä on voitu käyttää myös historiallisena
aikana.

Aarikkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pellolta on pintapoiminnassa löydetty hyvin runsaasti historiallisen ajan asuinpaikkaan viittaavia löytöjä, mm. tiiltä, kuonaa, lasia, punasavi- ym. keramiikkaa, takonauloja ym. rautaesineitä, palanutta ja palamatonta luuta. Lisäksi ennen arkeologista tarkastusta tehdyn metallinetsinnän yhteydessä paikalta on löydetty pronssiesineitä (mm. mahdollisesti keskiaikaisia), runsaasti eri-ikäisiä rahoja, keramiikkaa, tuluspiitä, tiiltä ja lasia. Löytäjän mukaan maaperä löytöpaikalla oli tummaa, ja tämä näkyy myös ilmakuvassa. Löydöt ja tumma maa-alue pellolla kertovat siitä, että Arnikkalan/Aarikkalan kylänpaikka on ollut aikoinaan laajempi kuin vanhoissa kartoissa ja ulottunut nykyiselle pellolle tai siirtynyt sieltä viimeistään 1600-luvun alussa ylemmäs, nykyisen pihapiirin alueelle (ks. kohde Arnikkala).

Ollila 1 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on löytynyt metallinetsinnässä merovingiajan pieni tasavartinen solki (Ilppari ILM23347), viikinkiaikainen punnus ja rannerenkaan katkelma (ILM23348) sekä muita, pääosin uuden ajan löytöjä. Lisää myöhäisrautakausia ja historiallisia löytöjä ILM23535.
Kohde tarkastettiin maastossa 4.11.2022, jolloin alueelta tehtiin pintapoiminnassa lisää esine- ja fragmenttilöytöjä. Tarkastuksen aikana tehdyt löydöt ajoittuvat kivikaudelle ja historialliseen aikaan. Tarkastuksen kvartsilöydöt merkittiin omaksi kivikautiseksi löytöpaikakseen Ollila 2.

Mäkikylä 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Metsässä, junaradan läheisyydessä, sen itäpuolella, on arviolta 3 x 3 m laajuinen ja metrin syvyinen kuopanne. Kohteen ympäristössä, on paljon 1918 taistelujen jälkiä, kuten luoteja, srapnellin kuulia, hylsyjä ja kranaatin sirpaleita. Kuopanne on liittyy suurella todennäköisyydellä 1918 tapahtumiin. Kohdetta ei ole vielä tarkastettu maastossa.

Mäkikylä 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Metsääs, junaradan itäpuolella on laajuudeltaan 3x3m oleva ja 0.5 m syvä kuopanne. Sen ympäristöstä on löydetty metaalinetsinnässä hylsyjä, luoteja ja srapnellin kuulia. Kohde liittyy suurella todennäköisyydellä 1918 tapahtumiin. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Huhdanneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on halkaisijaltaan noin 20 m ja syvyydeltään 1,5 m. Sen halssi suuntautuu kohti lounasta ja on 8 m pitkä. Tervahauta on muuten ehjä, mutta tuulenkaato on rikkonut sen halssia. Tervahauta sijaitsee hyvin loivassa moreenirinteessä ja sen ympäristö on hakkuuaukeaa. Tervahaudassa kasvavat puut on jätetty pystyyn.

Kakkurinvuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on halkaisijaltaan noin 15 m ja syvyydeltään 1 m. Sen halssi suuntautuu pohjoiseen. Tervahauta on muuten ehjä, mutta sen itäpuolella kulkeva metsätie on vahingoittanut sen itäreunaa. Tervahauta sijaitsee moreenirinteessä ja sen ympäristössä kasvaa sekametsää.

Elovaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Noin 80 x 60 cm suuruinen kivilaatta, paksuudeltaan noin 30 cm. Laatta on hieman kallellaan, sen tyvellä on muutama n. 40 cm kokoinen kivi, jotka ilmeisesti alun perin ovat tukeneet laattaa pystyasentoon. Kiven lounaaseen osoittavalla sivulla on merkkejä. Yläosaan on hakattu kirjain R ja kiven keskiosaan numerot 314.
Rajamerkki on Hämeenkyrön ja Nokian rajalla – kuntien välinen rajalinja on tällä kohtaa suora. Vuoden 1953 peruskartan perusteella rajamerkin luoteispuolinen – Hämeenkyrön puoleinen alue on ollut Hämeenkyrön Mahnalan kylän kantatalon n:o 7 maita. Kaakkoispuolinen alue on ollut Nokiaa ja kyseiseltä rajamerkiltä haarautuu kaakkoon Nokian Laajanojan eli Lautialan ja Jyrämaan kylien välinen rajalinja. Ensiksi mainitun puolella maat ovat kuuluneet kantatalolle n:o 2, jälkimmäisen kohdalla kantatalolle n:o 1.

Pirttisaari (1000047786) (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Saaren eteläosasta on tehty useita muinaisesinelöytöjä (kaksi tulusrautaa, pronssipellin kappaleita, nuolenkärki, sirpinterä), joiden perusteella paikalla näyttää sijainneen eräsija. Paikalla on havaittavissa ohut nokimaa kerros sekä nuolenkärjen löytöpaikan yhteydessä mahdollinen kivirakenne, joka voi olla eräsijan kiuas. Läntisimmän löydön (tulusrauta) yhteydessä havaittiin useita potentiaaleja rauta- ja pronssisignaaleja, joita ei kaivettu ylös.
Kohde on nimetty saaren (nyk. Pentinsaari) 1840-luvun pitäjänkartassa esiintyvän nimen (Pirtisaari) mukaan. Saaren historiallinen nimi puoltaa sitä, että saarta olisi käytetty eräsijana.

Vanattara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee kivistä ladottu rajamerkki. Rakenteen halkaisija on 1 - 1,5 m ja sen keskellä on pystykivi, jolla on korkeutta vajaa metri. Rajamerkkin on kahden historiallisen kylän, Moision ja Kuljun, välisellä rajalla. Rajalinja on voimassa oleva kylien välinen raja nykyäänkin.

Samulinkorpi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sekametsän ja hakkuualueen rajalla, pienen polun vieressä on neliömäinen kivilatomus. Koko noin 1,4 x 1,4 m, korkeus n. 40 cm. Päällä on noin 30 cm korkuinen pystykivi, jonka yhdelle pinnalle on hakattu numero 254. Rajamerkki sijaitsee Hauroisten, Tyrkkölän ja Kehon kylien, isojaossa määrätyssä rajapisteessä.

Kangasala-Orivesi Kotovuori (Kulkuväylät)
Historiallinen; Maakunnallisesti merkittäväksi tielinjaksi määritelty Kangasalta Orivedelle kulkeva tielinja on yhdistänyt toisiinsa Kangasalan ja Oriveden kirkot ja se kulkee valtakunnallisesti merkittävän Vääksyn kartanoalueen ja kulttuurimaiseman vieritse. Kangasalan Huutijärven seudulta on luultavasti kuljettu jo keskiajalla Orivedelle, ja tielinja lienee vakiintunut 1600-luvulla.
Ponsantien itäpuolelta ja Kotovuoren länsipuolelta koilliseen lähtevä vanha tielinjaus on eteläosasta metsätienä. Kotovuoren pohjoispuolella tielinja haarautuu ja pohjoiseen jatkuva vanha tielinjaus vaikuttaa jääneen kokonaan pois käytöstä. Tielinjaus erottuu ympäröivästä maastosta tasaisena urana, jonka keskellä on kapea polku. Tienpohjan leveys on noin 5 metriä ja se on hieman ympäröivää maastoa korkeammalla. Tiellä kasvaa korkeaa heinää ja nuorta taimikkoa. Kokonaan pois käytöstä jääneen osuuden pituus on noin 260 metriä.

Ketunpesänkangas (1000048481) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ketunpesänkankaan luoteislaidalla noin 20 m Ketunpesänkankaantiestä pohjoiseen on tervahauta. Se erottuu selkeästi ympäristöstään. Kokonaishalkaisijaltaan rakenne on noin 18 m.
Vallit ovat leveät, keskimäärin noin 5 m. Vallin ulkoreunalla on katkonaisia ojamaisia painanteita. Pohjalta havaittiin 30 cm musta hiilensekainen maakerros sekä tämän alta tervan kovettama taso. Halssin kohta ei ole selkeä. Alarinteen puolella
halssille sopivimmassa paikassa on vallissa noin 1 m syvä kolo. Todennäköisesti halssista ei ole muuta nähtävissä maanpinnalle. Paikka on haudan länsilounaanpuoleisella reunalla.

Peurala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on tiheän kuusitaimikon keskellä, eikä se matalapiirteisenä erotu kovin hyvin ympäristöstään. Sen kokonaishalkaisija on noin 16 m. Vallit ovat matalat ja noin 5 m leveät.
Ympäristö on aurattu ja ojat lähtevät heti vallin reunoilta. Tämän vuoksi halssin paikka on epäselvä. Todennäköisesti se on kuitenkin pohjoiskoillisen puoleisella reunalla, minne myös maasto loivasti viettää. Tervahaudan pohjalta tavattiin noin 15 cm mustaa nokista hiilensekaista hiekkaa ja tämän alta tervan kovettama taso.
Paikalta 700 luoteeseen on Peuralan talo, mutta perimätiedon mukaan talon tervahauta on sijainnut sen pohjoispuolella Hautasalo tai Vanhanhaudanahde -nimisellä paikalla (NA: Simo Penttilä 1963). Lisäksi kohteen koillispuo- lella on ollut läheiseen Kihniänjokeen laskeva luonnonpuro, jota olisi voitu käyttää mahdollisesti tervan kuljettamiseen (ks. pitäjänkartta 1847g). Hauta sopisi siten sijainniltaan myös vanhemmaksi erämaahan rakennetuksi tervahaudaksi.

Haapamäki (1000048486) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee mäellä Haapamäen talosta 200 m pohjoisluoteeseen. Tervahauta on loivapiirteinen, eikä laajuudestaan huolimatta erotu erityisen hyvin ympäristöstään. Kokonaishalkaisijaltaan se on noin 18 m. Matalat vallit ovat noin 5 m leveydeltään. Vallin päällä on osittain matala ojanne. Tervahaudan pohjalta tavattiin 20 cm kerros lähinnä hiiltä sisältänyttä maata. Tämän alla oli tervan kovettaman hiekan taso.
Halssi on koillisen puolella alarinteessä. Syvähkö kaivanto on peittynyt kokonaan puilla taimikon harvennuksessa. Pituudeltaan halssi on muutaman metrin, ja tämän jatkona on kuivausoja alarinteeseen.
Kyseessä on todennäköisimmin Haapamäen talon käytössä ollut tervahauta. Talo on merkitty samalle paikalle pitäjänkartassa (1847d).

Kokonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kokonkankaan länsireunalla Kokon talosta noin 300 m pohjoiseen. Paikalla on halkaisijaltaan 10 metrin laajuinen tervahauta. Vallit ovat noin 3 m leveät. Hautapainanteella on syvyyttä 0,5 m. Halssi osoittaa länteen. Sen seinämää on tuettu ladotulla kivimuurilla.
Kyse voi olla Kokon talon käytössä olleesta tervahaudasta, mutta tästä ei ole varmuutta.

Antti Kokon mäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Antti Kokon mäki -nimisen kankaan pohjoisosassa harjanteen korkeimmalla kohdalla. Kokon talo sijaitsee paikalta noin 300 m pohjoiseen. Paikalla on halkaisijaltaan 9 metrin laajuinen tervahauta. Vallit ovat noin 2 m leveät. Syvyyttä haudalla on noin 1 m. Halssi osoittaa länsilounaaseen ja on pituudeltaan noin 8 m. Halssin syvyys tervahaudan puoleisessa päässä on noin 1,5 m.
Kyse voi olla Kokon talon käytössä olleesta tervahaudasta, mutta tästä ei ole varmuutta.

Kirvesniemi (1000048490) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee suohon pistävän kankaan koillislaidalla. Paikalla on halkaisijaltaan 12 metrin laajuinen tervahauta. Vallit ovat 4 m leveät. Näiden korkeus on noin 0,5 m. Halssin tervahaudanpuoleisessa päässä seinämä on tuettu kivilatomuksella. Halssi osoittaa itään alarinteeseen.

Mustinniittu (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee rinteessä kallioisen Sikokankaan koillisreunassa. Paikalla on kivistä rakennetun itä–länsi-suuntaisen rakennuksen raunio. Rakenteessa on hyödynnetty luontaista kallioseinää, joka muodostaa huoneen eteläseinän ja pääosan länsiseinää. Muut seinät on kokonaan rakennettu huolellisesti kivilaaoista latomalla.
Huoneen sisämitat ovat 4,5 x 2–2,3 m. Kylmämuuratun pohjoisseinän korkeus on sisäpuolelta 120 cm ja leveys noin 1 m. Eteläpuolella suora kalliopinta on 130 cm korkea, mutta kielekkeen yläreunaan on korkeutta yhteensä 2,5 m. Oviaukko on itäseinällä, mihin myös on kalliosta päin ladottu pieni seinäosuus. Oviaukon leveys on 0,7–1 m. Huoneen lattian kohdalta havaittiin paksu tummanruskean orgaanisensekaisen hiekan kerros. Keskellä lattiatasoa on ilmeisesti nuotiopaikaksi ladottu halkaisijaltaan 1 m kivikehä, joka vaikutti myöhäisemmältä lisäykseltä. Todennäköisesti paikkaa on käytetty myöhemmin leiriytymiseen.
Vaikka paikka on toiminut viime aikoina leiripaikkana, itse rakenne lienee vanhempi. Vanhassa karttamateriaalissa paikalla ei ole merkittävää maankäyttöä. Rakennelman käyttötarkoitus jää hieman epäselväksi. Kyse voi olla kaukoniitylle rakennetusta asumuksesta. Toisaalta rakenne voisi olla myös kellari. Joka tapauksessa rakenne liittyisi todennäköisimmin erämaisten alueiden käyttöön.
Kohteesta 25 m länteen on huomattavan kookas kivilaaoista ladottu rajamerkki. Tämä osoittaa yksityismaan rajaa, eikä sitä voi pitää muinaisjäännöksenä. Sijainti N 6898387 E 309542.

Kivinevankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee loivan rinteen laella Kivinevankankaan itäosassa suoraan sähkölinjan alla. Paikalla on pienehkö selväpiirteinen tervahauta. Kokonaishalkaisijaltaan se on noin 11–12 m ja vallit ovat noin 2 m leveät. Vallien ympärillä on pieniä kuoppia. Tervahaudan pohjalta havaittiin 30 cm tumman noensekaisen hiekan kerros, jonka alta löytyi puhdas hiekkamaa. Tervahaudan halssi osoittaa länteen loivan alarinteen suuntaan. Halssi on pituudeltaan noin 3 m ja vallien ympäröimä.
Ilmeisesti lyhyen aikaa käytetty tervahauta on sijainniltaan syrjäinen. Sen käyttöajankohta ei ole tiedossa.

Ritajoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ritajoen itäpuolella olevan harjun lounaaseen laskevalla rinteellä. Paikalla on pyöreä, loivapiirteinen kuoppa, jonka läpimitta on noin 3 m ja syvyys 40– 50 cm. Selvästi ympäristöä ylempänä olevaa reunavallia ei ole, mutta näyttää hyvin mahdolliselta, että kuopasta kaivettu maa on levitetty sen ympärille, jossa on tasainen vyöhyke. Kuoppaa tutkittiin kairaamalla. Kairauksissa todettiin maaperässä normaali podsolimaannos. Koko kuopan alueella havaitun podsolimaannoksen perusteella kuoppa ei ole aivan uusi. Koska kuoppa on kairaushavaintojen perusteella ollut alun perin syvä ja melko jyrkkäreunainen, eikä siinä havaittu tulenpidon merkkejä, on se todennäköisesti pyyntikuoppa.

Ritajoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ritajoen itäpuolella olevalla harjulla. Tervahauta on harjanteen laen länsireunalla. Lähimmillään noin 15 m päässä idässä on harjun laen itäreunaa pitkin kulkeva Latosuontie.
Tervahauta näkyy rinnevarjosteessa soikeana ja melko teräväreunaisena kuoppana. Maastossa tervahaudan kuoppa näyttää pyöreämmältä. Sen läpimitta on 10 m. Kuoppa on laakea, syvyydeltään noin 120 cm. Se on ilmeisesti suurelta osin täyttynyt, sillä kairauksissa havaittiin kuopan keskiosassa hyvin paksu kerros hiilen- ja noensekaista hiekkamaata. Reunavalli on matala ja leveä. Kokonaisläpimitta on noin 16 m. Halssi ja tervanlaskukuoppa ovat alarinteen puolella länsiluoteessa.

Korvenvuorenkallio (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kangasalan ja Oriveden kuntien rajalla, Korvenvuorenkallio- nimisen metsäalueen eteläosassa, mänty- ja kuusimetsäisellä kallioalueella on suuri rajamerkki. Se on rakennettu soikean kiviperustan päälle, jonka koko on 2 x 2,5 metriä, korkeus noin 0,8 metriä. Keskellä on noin 1,8 metriä korkea viisarikivi, jonka vieressä on neljä matalampaa viisarikiveä, joiden korkeus on noin 1,1 metriä. Isosta pyykistä noin kolme metriä kaakkoon on pystyssä pienehkö yksittäinen viisarikivi.

Kangasala-Orivesi Kautio (Kulkuväylät)
Historiallinen; Maakunnallisesti merkittäväksi tielinjaksi määritelty Kangasalta Orivedelle kulkeva tielinja on yhdistänyt toisiinsa Kangasalan ja Oriveden kirkot. Kangasalan Huutijärven seudulta on luultavasti kuljettu jo keskiajalla Orivedelle, ja tielinja lienee vakiintunut 1600-luvulla.
Vanha tielinja on kulkenut jyrkähkön mäenrinteen alaosassa, metsän ja kosteikon välissä, jossa on paikoin havaittavissa tasattua tienpohjaa ja pengerrystä. Tiepohjan leveys on leveimmillään noin 3–4 metriä. Säilyneen osuuden pituus on noin 280 metriä, joskin paikoin linja katoaa maastoon. Noin 150 metrin päässä Ponsantiestä tienpohja muuttuu noin 1,5–2 metriä kapeaksi uomaksi, joka kulkee ympäröivää maastoa noin 0,5–1 metriä syvemmällä. Tielinja on osittain sekoittunut myöhemmän maankäytön seurauksena ja vanhaa linjaa on osittain hankala seurata. Vanhan tielinjan eteläosa on havaittavissa lidarkuvissa, mutta alue on ojitettua ja tiheää, pusikkoista nuorta metsää, eikä vanhaa tielinjausta pystynyt havaitsemaan maastossa. Tämän vuoksi vain pohjoisosa tiestä on rajattu muinaisjäännökseksi.
Tielinjan pohjoisosassa, tien vieressä, mäen rinteen alaosassa oli pieni, voimakkaasti sammaloitunut, noin 1 x 4 metrin kokoinen kiviröykkiö, jonka korkeus noin 0,3 metriä. Kyseessä on todennäköisesti tien raivausröykkiö. Rajattu tien muinaisjäännösalueen sisään.

Kangasala-Orivesi Vuoristo 1 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Maakunnallisesti merkittäväksi tielinjaksi määritelty Kangasalta Orivedelle kulkeva tielinja on yhdistänyt toisiinsa Kangasalan ja Oriveden kirkot. Kangasalan Huutijärven seudulta on luultavasti kuljettu jo keskiajalla Orivedelle, ja tielinja lienee vakiintunut 1600-luvulla.
Vanha tie on jäänyt osittain pellon ja nykyisen talon pihapiirin alle, mutta Ponsantien itäpuolella olevan mäntymetsäisen peltosaarekkeen itäosassa on säilynyt vanhaa tienpohjaa noin 82 metrin matkalta. Tielinjan leveys on pääosin 3–4 metriä, ja sen molemmin puolin kulkee noin 1 metrin levyiset vallit, joiden korkeus on noin 0,3 metriä. Tien itäreunassa, vallin vieressä kulkee matala oja, jonka syvyys on noin 0,5 metriä. Tien vierustalla on raivattuja kiviä ja kivikkoja.

Kangasala-Orivesi Vuoristo 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Maakunnallisesti merkittäväksi tielinjaksi määritelty Kangasalta Orivedelle kulkeva tielinja on yhdistänyt toisiinsa Kangasalan ja Oriveden kirkot. Kangasalan Huutijärven seudulta on luultavasti kuljettu jo keskiajalla Orivedelle, ja tielinja lienee vakiintunut 1600-luvulla.
Vanha tielinjaus kulkee avonaisen mäntymetsän halki Ponsantieltä Vuoristontielle. Metsää on paikoin raivattu ja vanhan tielinjan vierustoilla on raivauskasoja. Tielinjaa pitkin on ajettu metsäkoneella, joka on paikoin painanut ajouria syvemmälle ja rikkonut vanhan tien pintaa. Monessa kohdassa tien vierustalla kulkee kivipenkereitä, tienpohjan kohdalta raivattuja kiviä. Tieuran leveys vaihtelee 3–5 metrin välillä. Metsässä kulkevan osuuden pituus on noin 250 metriä.

Isonniitunpyykit (Kivirakenteet)
Historiallinen; Oriveden ja Kangasalan rajalla, Ponsantien länsipuolella, aivan tien vieressä metsässä on noin 0,6 metriä korkea kolmionmuotoinen kivi, jonka takana on noin 2 metriä korkea uudempi kivipaalu rajamerkkinä. Tästä pari metriä länteen, pienen rinteen reunalla on suuren kiven viereen ja päälle kasattu röykkiö, jonka vieressä on kaatunut ja sammaloitunut viisarikivi. Parin metrin päässä röykkiöstä länteen on yksittäinen kolmionmuotoinen lohkottu kivi merkkaamassa rajalinjan kulkua.

Lehtisvuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kangasalan ja Oriveden kuntien rajalla, Ponsan ja Suomaseman välisellä metsäalueella sijaitsevan korkean Lehtisvuoren laella on suuri rajapyykki. Neliskulmaisen kiviperustuksen koko on noin 2 x 2 metriä ja sen kaikilla sivuilla on noin 70 cm korkea viisarikivi. Keskellä on suuri viisarikivi, jonka koko on noin 0,5 x 0,5 metriä ja sen korkeus on noin 1,3 metriä. Noin 5–7 metrin säteellä isosta rajamerkistä pohjoiseen ja luoteeseen on suuret yksittäiset kivet (0,4 x 0,6 x 1 m) rajalinjan kulkua osoittamassa.

Kangasala-Orivesi Rantala (Kulkuväylät)
Vanha tielinja kulkee metsään Luutunpohjanvuorelle vievän tien eteläpuolelta, vanhan talon takaa. Tielinjaus on selkeä ja avoin noin 5 metriä leveä kaistale kuusimetsässä. Tien luoteispuolella on noin metrin levyinen matala valli ja kaakkoispuolella kulkee noin 0,5 metriä syvä oja. Tielinjaus katoaa maastossa Rantalan talon koillispuolella, koska maastossa ajettu metsäkoneella ja tehty avohakkuuta. Säilyneen osan pituus on noin 135 metriä. Tielinjan kulku tarkastettiin maastossa myös Rantalan talon lounaispuolelta. Vanha tielinja on osittain käytössä pihapiirissä ja osittain se on jäänyt pellon alle.

Patapelto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kangasalan kirkolta noin 13,5 kilometriä koilliseen, Köyräntien itäpuolella ja Tohkalankylän pohjoispuolisella peltosaarekkeella on mahdollisen tuulimyllyn perustus. Tuulimylly on kuvattu Tohkalan kylän maakirjakartassa vuodelta 1635 kylän pohjoispuolelle, kylän peltojen taakse.
Paikalla on peltosaareke, jonka eteläreunalla on neliskulmainen ja päältä lähes tasainen kiveys, joka voi olla tuulimyllyn perustus. Kiveyksen koko on 7 x 7,5 metriä ja korkeus noin 1 metri. Kulmauksissa on selkeästi suuremmat, lähes metrin kokoiset kivet. Muiden kivien koko on 0,2–0,8 metriä.
Peltosaarekkeen reunaan on koko saarekkeen itäreunan pituudelta kasattu kivikkoa, joka on selkeästi pellonraivauskivikkoa.

Matomäki (1000048570) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Tohkalan kylän pohjoispuolella, Köyräntien länsipuolella sijaitsevalla mäntymetsäisellä peltosaarekkeella on useita röykkiöitä sekä hieman erillään kaksi maakellarikuoppaa. Suurin röykkiö sijaitsee mäen keskiosassa, itäreunalla. Se on soikea, lohkareisista luonnonkivistä kasattu, ja sen koko on noin 4,5 x 6,5 metriä, korkeus n. 0,5 metriä. Kivien koko oli noin 0,1–0,8 metriä. Röykkiö on noin 6 metrin päässä pellosta. Röykkiö voi mahdollisesti olla pellonraivausröykkiö, sillä Tohkalan maasto on kauttaaltaan hyvin kivistä ja samantyyppisiä lohkareisia kivikkoja on muuallakin alueella.
Ison röykkiön pohjoispuolella, mäen yläosassa on kuusi pienempää maansekaista röykkiöitä. Niiden koko on 1,5 x 2 metriä ja korkeus noin 0,3–0,4 metriä. Ne ovat tehty 0,2–0,6 metrin kokoisista pyöreähköistä luonnonkivistä.
Mäen pohjoisosan korkeimmalla, tasaisella lakiosalla on kivikkoa ja epäselväksi jäänyt osittain maanalainen röykkiö tai kiveys. Mäen laen alue käytiin läpi metallinilmaisimella ja kiveyksen keskelle tehtiin pieni koekuoppa. Kiveys jatkui pintaturpeen alla ja maa oli hiilensekainen.

Tohkala 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Tohkalan historiallisen kylätontin pohjoispuolella, Köyräntien itäpuolella on korkeahko kivinen ja kallioinen peltosaareke avoimien peltojen keskellä. Mäen laella ja sen etelärinteellä on maakivien ympärille kasattuja pyöreähköjä kiviröykkiötä, joiden koko vaihtelee 1–2 metrin välillä. Selkeitä röykkiöitä havaittiin kahdeksan kappaletta. Mäellä on myös hieman epämääräisiä maantasaisia ja suurten kivien päälle kasattuja kivikkoja, joita ei laskettu mukaan röykkiöiden määrään. Selkeät röykkiöt koostuvat noin 0,1–0,5 metrin kokoisista kivistä, ja niiden korkeus on suurimmillaan noin 0,6 metriä. Mäen eteläreunalla on maanomistajan mukaan ollut talon kivijalka vielä joskus 1900-luvulla, mutta siitä ei ollut enää mitään havaittavissa. Mäen aluetta ja röykkiöitä käytiin läpi metallinilmaisimella, mutta mitään ajoittavia löytöjä ei tullut. Röykkiöt eivät vaikuta tavallisilta viljelyröykkiöiltä, koska ne sijaitsevat mäen laella, eivätkä pellon laidassa.

Kangasala-Orivesi Pispala 2 (Kulkuväylät)
Vanha tienpohja kulkee Pispalan kylätontin koillispuolella, noin 11,2 kilometriä Kangasalan kirkosta koilliseen, nykyisen Ponsantien itäpuolella. Vanha tielinja kulkee rantatonteille vievien pihateiden välissä mäntymetsässä. Säilyneen osuuden pituus on noin 127 metriä. Tielinjan leveys on noin 4–5 metriä. Tien itäpuolella on noin 0,5 metriä korkea rantaan päin laskeva penger. Tielinja on kulkenut ojan yli, mutta paikalla ei havaittu mitään siltaan viittavaa.

Kangasala-Orivesi Pispala (Kulkuväylät)
Vanha tienpohja sijaitsee Pispalan kylätontin koillispuolella, noin 10,5 kilometriä Kangasalan kirkosta koilliseen, nykyisen Ponsantien itäpuolella. Vanha tielinja kulkee Kissakarin tieltä erkanevan ja asutun pihapiirin takaa pohjoiseen, Järvikulmantien risteykseen. Pois käytöstä jääneen tieosuuden pituus on noin 150 metriä ja tielinjan leveys on 5 metriä. Tien itäreunalla on komea mäntyrivi, joiden vierestä rantaan päin laskee noin 0,8 metriä korkea penger.

Päivölä (1000048574) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Pispalan kylän länsipuolella, Kangasalan kirkosta 9,2 kilometriä koilliseen, Vesijärven Kaukalahden pohjukasta 300 metriä itäkaakkoon ja Lentolan rautakautiseksi luokitellusta röykkiöstä noin 240 metriä lounaaseen. Pieni maansekainen röykkiö sijaitsee pienen peltoalueen kulmauksessa, noin 3 metriä pellosta länteen. Se sijaitsee jyrkästi etelään, vanhaan järvenlahteen viettävän rinteen yläosassa, peruskarttaan merkityn lähteen pohjoispuolella.
Röykkiö on pyöreähkö, sen koko on noin 1,3 x 1,2 metriä ja korkeus noin 0,4 metriä. Röykkiön kivet ovat kooltaan noin 0,2–0,4 metriä. Ympärillä kasvaa sekametsää ja katajikkoa. Röykkiön ympäristöä on raivattu. Alueella ei ole ollut maankäyttöä historiallisten karttojen perusteella.

Koivisto rajapyykki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Suomatkan historiallisen kylätontin koillispuolella, nuorta vesakkoa kasvavan hakkuuaukean keskellä, yli 2 metrisen kiven vieressä on kivinen rajapyykki. Se on mainittu jo isojakokartalla ja kyseessä on Suomatkan ja Keson historiallisten kylien välinen rajapyykki. Voimakkaasti sammaloituneen, neliskulmaisen rajapyykin koko on 1 x 1,2 metriä, ja se on tehty kulmikkaista luonnonkivistä. Keskellä on viisarikivi, jossa on epäselvä numero (mahdollisesti 280) ja jonka päälle on maalattu sinistä väriä. Viisarikiven korkeus on noin 0,6 metriä.

Mäki-Laurila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Heponiemen Mäki-Laurilan tilalta on tehty useita kivikautisia irtolöytöjä (KM 21879, KM 28101). Tila sijaitsee Längelmäveden rannalla, Ohutlahden pohjoispuolella kalliomäkien välisellä peltoalueella.
Maanomistaja esitteli vuosien varrella pellolta keräämiään esineitä, joista yksi otettiin talteen mahdollisena kiviesineen teelmänä (KM 43229). Lisäksi hän oli kerännyt alueelta paljon historiallisen ajan löytöjä, kuten liitupiippujen kappaleita ja pieniä metalliesineitä. Hän sanoi löytäneensä suuren osan kiviesineistä tilan lounaispuoliselta peltoalueelta, missä oli havainnut myös palaneita kiviä pelto-ojassa. Pelto on Ohulahteen laskeva, maaperältään hiekan ja hiesunsekainen rinne. Osa tilan peltoaluetta oli kynnöksellä, jota pintapoimittiin ja talon läheltä löytyi kvartsi-iskos. Kohde rajattiin maanomistajan havaintojen ja inventointilöydön perusteella kiinteäksi muinaisjäännökseksi.

Tyrväniemenpyykit (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kangasalan kirkolta noin 10 kilometriä kaakkoon sijaitsevan Raikunjärven etelärannalla, Likolahteen työntyvän kallioisen niemen pohjoisrinteen yläosassa on kaksi kivistä rajapyykkiä viiden metrin etäisyydellä toisistaan. Toinen pyykki sijaitsee hieman lähempänä rantaa, alempana rinteessä. Pyykit on mainittu isojakokartassa Tyrväniemenpyykeinä, Kangasalan ja Pälkäneen rajalla.
Rajamerkit ovat samanlaisia, molemmissa pyykeissä on neliskulmaisen, noin 1 x 1 metrin kokoisen kiviperustuksen keskellä litteä viisarikivi. Perustat ovat sammaloituneita ja niiden korkeus on noin 30 cm ja ne erottuvat maastosta melko heikosti. Keskellä olevien viisarikivien korkeus on noin 50 cm, eikä niissä ole merkintöjä.

Iharin mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Iharinjoki virtasi ennen Pälkänevedestä Längelmäveteen, mutta Kostianvirran puhjettua 1604 Pälkäneveden pinta laski ja Iharinjoen virta kääntyi. Sen seurauksena Sarsankoski ja sen myllyt kuivuivat ja Iharissa ollut puinen silta tuli käyttökelvottomaksi. Siksi Ihariin rakennettiin pato. Entisen kahden myllyn lisäksi jokeen rakennettiin neljä myllyä. Myllyjenpaikka oli ahdas. Iharin myllyissä jauhatti viljansa suurin osa Längelmäveden seudun väestöstä vielä 1800-luvulla. Kaivannon kanavan murruttua vuonna 1830 koko Iharinkoski kuivui. Iharinjoki kaivettiin auki uudelleen nykyisen maantiesillan kohdalta vuonna 2014.
Iharinjoen pohjoisrannalle, Pohjalahdentien itäpuolelle,tien ja joen väliselle pienelle kannakselle on pystytetty suurista kivistä ja kahdesta myllynkivestä muistomerkki paikalla olleille myllyille. Muistomerkin ympäristössä, sen molemmilla puolilla on mahdollisesti myllyjen kivijalkojen jäänteitä, alle metrin kokoisista luonnonkivistä muodostuvia neliskulmaisia kiveyksiä. Iharin vanha, 1800-luvulta peräisin oleva myllyntorppa on paikallaan Pohjanlahdentien länsipuolella. Yksi myllynkivi on asetettu sillan rummun päälle. Tien länsipuolella, gallerian ja myllytuvan välissä ja takana, näkyy selvästi vanhan joenuoman penger. Penkereen ja saunan välissä, saunan takana on suurehkoa kasattua kivikkoa, mikä voi liittyä paikalla olleen padon tai sillan rakenteisiin. (Kivikon sijainti: N: 6811358, E: 353344)

Kangasala-Pohjalahti Tylkkä (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kangasalan Kaivannon kaakkoispuolella, Raikuntien ja Lahdentien risteyksessä, teiden väliin jäävällä kapealla metsäkaistaleella on säilynyt pieni osuus vanhaa Kangasalta Pohjalahdelle johtanutta tielinjaa. Säilyneen tieosuuden leveys on noin 5 metriä ja sen lounaispuolella kohoaa Lahdentien penger. Raikuntien puolella on noin metrin korkuinen, järveen päin laskeva jyrkkä penger. Keskellä vanhaa tietä kulkee kapea metsäpolku.
Tielinjaus on olemassa jo isojakokartalla, jossa näkyy myös vedenpinnan olleen useita metrejä korkeammalla. Tielinjaus näkyy myös senaatinkartalla ja on käytössä vielä 1953 peruskartalla. Risteysalueen tielinjaus muuttui Valtatie 12 rakentamisen yhteydessä 1960–1970 lukujen taitteessa. Vanha tie on merkittävä kylien välinen historiallinen tielinjaus. Se on myös ainoa pois käytöstä jäänyt osuus Pohjalahdelle kulkeneesta tielinjauksesta Kangasalan alueella, jonka vuoksi se luokiteltiin kiinteäksi muinaisjäännökseksi.

Vänninsalo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vänninsalon saari sijaitsee Roineessa noin 4 kilometriä Tiihalasta etelään, Saarikylien luoteispuolella. Vänninsalon kylä on sijainnut saaren itärannassa, Vänninsalonsalmen puolella. Saari on saanut nimensä Vännin talon mukaan, joka lienee kylän kantatalo. Kylä on mainittu ensimmäisen kerran jo vuoden 1510 rajakäynnin yhteydessä. Isojako toimitettiin varhain, kartta laadittiin jo vuonna 1775. Kylässä on ollut myös sotilastorppa 1700-luvulla.
Vänninsalon historiallisen kylätontin alueella on yksi vanha tila, joka toimii kesäasuntona. Talon luoteispuolella on ollut Kylä-Laason vanha päärakennus, joka purettiin paikallisen henkilön mukaan noin 10 vuotta sitten. Suurin osa kylätontin alueesta on nykyisin autiona ja melko umpeenkasvanutta. Havaintomahdollisuudet olivat huonot, eikä havaintoja kylätontin alueella pystynyt juurikaan tekemään. Alueella ei ole ollut massiivista maankäyttöä ja historiallisen ajan kylätontin rakenteita voi olla löydettävissä. Kylätontti luokiteltiin kiinteäksi muinaisjäännökseksi säilyneisyyden ja osittaisen autioituneisuuden perusteella.

Kurun mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kangasalan kirkolta noin 8 kilometriä luoteeseen sijaitsee Kurun historiallinen kylätontti. Kurun kylän mylly on sijainnut Lahnajärvestä Roineeseen laskevassa joessa, nykyisen Kaarina Maununtyttärentien itäpuolella, tiestä noin 30 metriä koilliseen.
Historiallisen kylätontin läheistä Myllyojaa lähdettiin tarkastamaan nimen perusteella. Maanomistaja sattui olemaan kotona tarkastuksen aikaan ja näytti myllynpaikan, jossa on säilynyt kaksi maastoon lähes täysin hautautunutta myllynkiveä. Ne sijaitsevat joenuoman koillispuolella, noin kolmen metrin etäisyydellä toisistaan. Myllynkivien halkaisija on noin 70 cm. Toisen myllynkiven reikä oli pyöreä, halkaisija n. 15 cm, toisen kiven reikä oli avaimenreiän mallinen, halkaisijalta noin 15–20 cm. Toinen myllynkivi on jäänyt mahdollisesti vanhan myllyn kivijalan tai kulmakivien keskelle, sillä kasvillisuuden seasta erottui ikään kuin kivijalan sivua ja kulmausta. Mahdollisen kivijalan sivun pituus oli noin neljä metriä.

Savola (Savo) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Savolan (Salon) kylä on sijainnut Kurun kylän länsipuolella ja on ollut kiinteässä yhteydessä Kurun kylään ennen Kaarina Maununtyttären tien rakentamista 1900-luvulla. Savolan kylän alkuvaiheet eivät ole tarkkaan tiedossa, mutta se on ollut paikalla viimeistään 1700-luvulta, jolloin se näkyy kuninkaankartastossa. Savon kylä kantatilat ovat olleet Marttila ja Savola, joista molemmat ovat hävinneet 1900-luvun aikana. Vanha tielinja on kulkenut ennen Kaarina Maununtyttären tien rakentamista Savon kylän halki Kyöstilän kohdalta. Tielinja on käytössä metsätienä.
Savolan kylätontin alueella on rakennuksia vielä vuoden 1957 kartalla, jonka jälkeen tila on autioitunut ja rakennukset purettu. Paikalla on enää ränsistynyt navetta sekä maakellari. Tontin eteläpuoli on tasattua, eikä siellä ole maanpinnalle näkyvissä olevia rakenteita tai muita havaintoja historiallisesta kylätontista.

Riihenkiuas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kangasalan Saarikylissä, keskellä Raronsalon saarta, Pietarinmaalla, Saarikylientiestä 33 metriä itäkoilliseen on vanha rajamerkki. Se on merkinnyt Raronsalon, Tarkeelan ja Apajanpohjan rajojen risteyskohtaa. Rajamerkki on mainittu asiakirjoissa jo vuonna 1510 nimellä Riihenkiuas (tai Raronkiuas). Paikalla mainitaan olleen joko vanhan riihen pohja tai paikalle on rakennettu kiuas rajamerkiksi.
Peltoalueiden kulmauksessa, pusikoiden juuressa on lähes maan tasainen kiviröykkiö. Röykkiö on pyöreähkö ja sen halkaisija on noin 2 metriä ja korkeus noin 0,3 metriä. Röykkiön kivet ovat luonnonkiviä, joiden koko vaihtelee noin nyrkinkokoisesta muutamaan kymmeneen senttiin.

Kuoppainmäki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vatulanharjun länsipäässä, metsätiestä 50 m etelään, pohjoiseen laskevan niemekkeen reunalla, eteläpuolella maaperä vaihettuu kivikkoisemmaksi. Tervahauta on n. 10 m halkaisijaltaan, syvyys n. 0,7 m, reunavalli n. 4 m leveä, n. 6 m pitkä halssi on kaivettu pohjoiseen. Lähiympäristössä kasvaa harvaa mäntymetsää, haudan päällä varttuneitakin mäntyjä.

Kortesoja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vatulantien eteläpuolella Kortesojan tilan luoteispuolella matalalla hiekkakankaalla, tilan eteläpuolella on pelto. Tervahauta on n. 15 m halkaisijaltaan, syvyys n. 0,8 m, reunavalli n. 4,5 m leveä, n. 6,5 m pitkä halssi on kaivettu länteen. Lähiympäristössä kasvaa harvaa mäntymetsää, haudan päällä kasvaa varttuneitakin mäntyjä. Kortesojaa ei ole merkitty 1800-luvun puolivälissä laaditulle pitäjänkartalle, ilmeisesti kysymys on 1800-luvun lopulla tai 1900-luvun alussa perustetusta tilasta.

Messukylä-Ruovesi Polso (Kulkuväylät)
Historiallinen; Messukylä-Ruovesi tielinja esiintyy ensimmäisen kerran kartalla 1600-luvun Kangasalaa, Lempäälää, Vesilahtea, Pirkkalaa ja Messukylää kuvaavassa pitäjänkartassa. Tie kulkee Messukylän kirkolta Nurmin ja Sorilan kylien halki pohjoiseen seuraillen Näsijärven rantaa läpi Kämmeniemen ja Teiskon päätyen Ruoveden pitäjän rajalle. Tie on merkitty niin Kuninkaan kartaston kuin Kuninkaan Tiekartastonkin aluetta kuvaaviin karttoihin. Messukylä Ruovesi tielinja on ollut kaksi pitäjää yhdistävä kulkuväylä. Tie on kulkenut suurin piirtein samalla sijallaan aina 1960-luvulle saakka. Vuoden 1955 peruskartassa tie on yhä maantienä.
Tielinja on asemoitu nykyiselle peruskartalle isojakokarttoja käyttäen. Tie sijaitsee metsäalueella Jyväkorventien kaakkoispuolella Maisansalon liittymän kohdalla. Maasto kohteen ympäristössä on sekametsää. Tielinja on nykyisin metsäautotienä.

Kolkka 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ensimmäisen maailmansodan linnoituksen jäänteet. Kohde on osin tuhoutunut, mutta jäljellä on kuitenkin hyvin säilynyt miehistönsuoja jonka yhteydessä sijaitsee myös konekivääripesäke, kaksi epämääräiseksi käyttötarkoitukseltaan olevaa maakumpua sekä rakenteiden ympäristössä maastossa näkyviä uria, jotka ovat todennäköisesti olleet joko juoksuhautoja tai piikkilankaesteitä varten kaivettuja. Lisäksi maastossa on näkyvissä linnoitukseen liittyviä noin 4 m leveitä kaivantoja, jotka on tulkittu estekaivannoiksi.

Uittamon Riihimäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee 3:s tieltä Toijaalaan johtavan tien pohjoispuolella, Uittamon talosta 200 m pohjoiskoilliseen.
Kohde löytyi vuonna 1935 soranotossa, jolloin Jutikkala kävi tarkastamassa paikan. Keramiikan perusteella asuinpaikka ajoittuu ehkä 1200 - 1400 -luvuille. Kohde on kokonaan tuhoutunut.
Kohteella olevalta peltoalueelta on löytynyt vuonna 2015(?) metallinetsinnässä kolme veistä sekä pronssiesineen reunapala (KM 41062: 1-4).
Vuoden 2020 tarkastuksen jälkeen samalta alueelta, tien toiselta puolelta, ilmoitettiin lisää löytöjä, joista ainakin osa on rautakautisia.

Kuohenmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Halkohaavanjärven ja Roineen välille muodostuneen salmen itäpuolella hiekkapellolla entisellä Kallioniemen tilalla ns. Jokipielen vainiolla. Pihamaan alueelta asuinpaikka on tuhoutunut vuosikymmenien kuluessa rakennustöissä. Alueelta on aikaisemmin löydetty useita kiviesineitä, mm. kivikirveitä ja niiden katkelmia.
Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Haltianiemen pohjoispuolista kynnöksellä olevaa peltoaluetta, eli nk. Jokipielen vainiota pintapoimittiin ja kvartsi-iskoksia havaittiin yli 150 metrin matkalta Halkohaavanjärveen loivasti laskevan peltoalueen ylärinteestä. Osa kvartsi-iskoksista jätettiin paikalleen. Yksi kvartsi-iskos löytyi pellon eteläpuoliselta metsäalueelta. Pellolla havaittu asuinpaikka voi olla osa Kallioniemen tilan alueelta tehtyjä havaintoja, mutta talojen pihapiirejä ei tarkastettu tässä inventoinnissa.

Järventaka (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1560-luvulla Järventaan kylässä oli kaksi taloa. Kylästä tiedetään, että se maksoi ruokalisän rukiina. Kylän molemmat talot hankki haltuunsa jo vuonna 1573 Karkun kirkkoherra Mathias Martini. Tämän jälkeen Järventaka on vuosisatoja kuulunut pappis- ja sotilassuvuille.
Golfkentän itäosassa olevassa metsäsaarekkeessa sijaitsee useita kiviraunioita ja röykkiöitä, jotka liittyvät alueen historiallisen ajan asutukseen ja maankäyttöön. Osa röykkiöistä on pellonraivaustoiminnan tuloksena syntyneitä, mutta osa saattaa liittyä kylätonttiin. Arkeologisesti erityisen mielenkiintoinen on raunio 10, joka on todennäköisesti rakennuksen uunin tai kiukaan jäännös. Raunio 10 sijaitsee metsäsaarekkeen itäosassa avomaalla. Kiviraunioiden lisäksi metsäsaarekkeen koillisosassa havaittiin v. 2008 tutkimuksessa todennäköisesti rakennuksen matala kivijalka, johon liittyi nokimaata. Alueella kasvaa arkeofyyttinä (rautakauden-keskiajan asutusta indikoiva kasvilaji) pidettyä pölkkyruohoa.

Ahonneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee hakkuuaukealla, jolla kasvaa nuorta koivikkoa. Maaperä on hiekkamoreenia ja maasto viettää hieman koillista kohti, jossa se muuttuu noin sadan metrin päässä ojitetuksi suoksi. Paikalla on halkaisijaltaan noin 14 metrin kokoinen tervahauta. Vallin korkeus on 0,7 m ja tervahaudan syvyys n. 0,5 m. Haudan pohjoisreunalla on noin metrin levyinen halssi, jonka pituus on 4–5 m. Tervahaudan päällä kasvaa useita suurempia havu- ja lehtipuita. Pinnalla on paksuhko ja kosteahko pudonneista lehdistä muodostunut turvekerros.

Koronaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kosteikon laidalla kuusimetsässä, länttä kohti viettävässä loivassa rinteessä. Maaperä alueella on moreenia. Paikalla on halkaisijaltaan noin 18-metrinen tervahauta, jonka syvyys noin 0,5 m. Vallin korkeus vaihtelee n. 0,5 m ja 1 m välillä. Länsisivulla on halssi, joka on vallin reunasta mitattuna kolmisen metriä pitkä ja n. 1,5 leveä. Se viettää suota kohti ja päättyy suurin piirtein kohdalle, jolta alkaa kosteikkokasvillisuus. Haudan päällä kasvaa useita suurempia kuusia ja sisälle on kaivettu eläinten pesiä, joista on työnnetty maanpinnalle runsaasti hiiltä.

Harjukoski (1000049203) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kuusimetsässä itään viettävässä rinteessä. Maaperä on hiekkaa tai hiekkamoreenia. Paikalla on halkaisijaltaan noin 10 metrin laajuinen tervahauta. Sen valli on matala, korkeudeltaan tuskin maastosta erottuva ja syvyydeltään noin metrin. Haudan itäreunalla on Heinijoen suuntaan johtava halssi, jonka pituus on 5–6 metriä ja leveys noin metrin. Maasto viettää itään kohti Heinijokea, joka jää n. 15 metrin päähän tervahaudan vallista.

Vähä Kokonlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee mäntyvaltaisessa talousmetsässä tuoreen hakkuualueen reunalla. Tervahaudan halkaisija valleineen on noin 17 metriä. Haudan ympärillä on noin 4,5 metriä leveä valli, jonka korkeus on 0,4–0,6 m. Vallin päällä kasvaa nuorta katajaa ja koivua. Tervahauta on keskeltä noin metrin syvyinen. V:n muotoinen halssi sijaitsee tervahaudan itä-kaakkoispuolella ja sen leveys on tervahaudan vallin vieressä noin kolme metriä, kaveten noin metrin levyiseksi. Halssin pituus on noin 5 metriä ja syvyys noin 0,8 m. Halssia ympäröi noin 0,5 m korkea ja noin 1,5 metrin levyinen valli. Tervahaudan keskelle tehtiin koepisto. Turpeen alta havaittiin hiilen ja noen sekainen kerros (9 cm), jonka alta tuli vaalea, puhdas hiekka (9 cm), joka loppui alta tulevaan kallioon.

Puriseva (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Puriseva-nimisen suon länsireunalla, kalliokumpareella. Röykkiö on halkaisijaltaan 10-15 m. Röykkiön keskellä on suurempia kiviä, joiden ympärillä on vallin tapaan pienempiä kiviä.

Kuokkamaa (1000049304) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee kuusivaltaisessa sekametsässä kallion jyrkänteellä noin 50 m valtatie 9:stä länteen. Rajamerkki on muodoltaan neliskulmainen. Se on kooltaan noin 2 x 2,5 x 1,5 m ja koostuu noin 4 ladotusta kivikerrasta, joiden korkeus on noin 0.5 m ja joiden päälle on aseteltu pystyyn viisi kiveä. Näistä viidestä kivestä korkein on asetettu muiden neljän kiven keskelle ja sen korkein kohta on noin 1,5 m maasta mitattuna. Rajamerkki on sammaloitunut. Maasto laskee voimakkaasti itään ja rajamerkiltä on näkymä suoraan Jyväskyläntielle.
Rajamerkki sijaitsee Takahuhdin ja Leinolan kylien välisellä rajalla. Se on merkitty vuonna 1764
laadittuun isojakokarttaan numerolla 7.

Horilankoski (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Vaunujoessa Myllymaalla Uuden-Sahan talosta n. 200 m luoteeseen maantiesillan koillispuolella. Joen rannat ovat kohdalla paikoin jyrkät ja koskessa on korkea kynnys.
Myllymaalla toimi lähinnä omiin tarpeisiin yksityisten jalkamyllyjä ennen Horilankosken myllyn perustamista vuoden 1890 vaiheilla. Mylly palveli myös asiakkaita ja sen yhteyteen rakennettiin myöhemmin vientisahaustakin tuottava saha. Paikalla on säilynyt sahan perustuskiviä ja betoniperusta ja niiden luoteis- ja pohjoispuolella n. 10 m myllyränniä sekä niiden koillispuolella vielä patorakennetta. Maastossa havaittiin myös osia myllynkivistä. Saha on merkitty vuoden 1961 peruskartalle. Myllyränni ajoittunee 1800-luvulle ja sahan perustuksen säilyneet osat todennäköisimmin 1900-luvulle.

Yli-Ristaniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kankarinjärven itäpuolella, Hurstinlahden poukamassa uimaranta-alueella ja Pyhäniemellä.
Koekaivausten 1981 perusteella kohde on osittain tuhoutunut saunarakennuksen, polkujen ja tiestön vuoksi. Maaston perusteella asuinpaikka on ollut 25 x 50 m laajuinen. Löydöt paikalta ovat kvartsi ja kivilaji-iskoksia.
Tarkkuusinventoinnin 2023 tuloksena kivikautinen asuinpaikka tarkentui kolmiosaiseksi, joskin kivikautisen asutuksen jäljet alueella ovat suurelta osin tuhoutuneet myöhemmän maankäytön ja eroosion vaikutuksesta.

Lakkiniemi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee itään laskevan rinteen yläreunassa, kapean metsäkaistan rajalla. 15 metriä röykkiöstä etelään on kookas maatalouskonevaja.
Röykkiö on kasattu osin luonnollisesti pyöristyneistä ja osin luontaisesti lohkoutuneista kivistä, joiden keskimääräinen halkaisija on noin 30 senttimetriä. Joukossa on myös muutamia tätä selvästi suurempia kiviä. Röykkiö on soikionmuotoinen, pituudeltaan 4,5 metriä, leveydeltään 3,4 metriä ja korkeudeltaan noin 50 senttimetriä. Röykkiö on lähes pohjois-eteläsuuntainen ja sen pohjoispäässä on pystyyn nostettuna 55 senttimetriä korkea laakakivi. Itäreunan kivet on koottu kookasta maakiveä vasten. Röykkiö on selvärajainen ja hyvin säilynyt, mutta voimakkaasti sammaloitunut.
Röykkiön merkitystä ja ajoitusta ei voi määrittää tarkasti ilman kaivaustutkimusta.

Korkeakallio 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vuoden 1846 pitäjänkartalla Ritarlan, Liuhalan ja Vinkkilän kylien rajakohdalla sijaitsee kivinen rajamerkki. Rajamerkki sijaitsee myös nykyiseillä kiinteistörajalla. Rajamerkki koostuu kahdesta pystykivestä, joista korkeampi on noin 80 cm ja matalampi noin 40 cm korkea. Mahdollisesti pystykiviä on aiemmin ollut useampi. Pystyssä olevien kivien juurella on paitsi kivistä ladottu, vahvasti sammaloitunut jalusta, myös ainakin yksi kivi, joka vaikutti paikoilleen kaatuneelta.
Rajapisteeltä kohti eteläkaakkoa sijaitsee lisäksi yksittäisiä pienempiä pystykiviä (viisarikiviä). Tämä pystykivien linja jatkui nyt tutkittavan alueen ulkopuolelle. Lähimmät rajapistettä sijaitsevat pystykivet ovat kohdissa: N 6816780, E 274509 ja N 6816787, E 274509.

Ristikallio (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee tasamaalla hakkuuaukean ja nuoren kuusikon rajalla. Paikalla on 2 x 1 metrin laajuinen kivilatomus, jonka suunta on karkeasti itä-länsi. Sen keskellä on 0,6 m leveä, 0,3 m korkea ja 0,15 m paksu pystykivi, joka on latomuksen suuntainen. Hakkauksia ei havaittu.
Vuoden 1953 peruskartan mukaan paikka on pitäjänrajan (Pälkäne-Kangasala) ja tilusrajan risteämiskohdassa. Latomuksen ja pystykiven suunta kuitenkin vastaavat pitäjänrajan suuntaa.

Kanaensaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Paikalla on perimätiedon mukaan ollut Hämeenkyrön ensimmäinen kirkko. Lisäksi saaren kulmassa on asiakirjatietojen ja kansanrunojen mukaan ollut ennen 1700-lukua tunnettu "Käräjäkuusi" (Räty 1986). Paikan v. 1984 tarkastaneen Jouko Rädyn mukaan saari on ehkä ollut jonkinlainen kulttipaikka.
Isojakokarttaan 1769 on myös merkitty rajamerkki Kanaensaaren koillispäähän.
Arja Karivierin (1985) mukaan paikalla on muistitietojen mukaan voinut olla myös pappilan kanalarakennus. Lisäksi raportin mukaan 1700-luvulta peräisin olevassa kartassa (Hämeenkyrön seurakunnan hallussa) nykyisen puuttoman alueen eteläreunassa eli saaren kaakon puoleisessa reunassa sijaitsi ennen Käräjäkuusi, joka jo 1700-luvulla oli kaadettu ja tieto paikasta oli muistinvarainen.
Koekaivauksessa 1985 paljastui 10-15 cm:n syvyydeltä rakennuksen hirsikehikko (mitat 2,5 x 7-9 m) ja nurkkasalvos. Paikalla on ilmeisesti ollut koillispäädystä avoinainen rakennus, jonka funktio on epäselvä. Maalaji oli hienoa hiekkaa, jossa havaittiin pieniä likamaaläikkiä, varsinaista kulttuurikerrosta ei havaittu.

Hinsala Joppi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalta (v. 1762-1792) paikannettu Joppin talotontti sijoittuu Hinsalantien pohjoispuolelle, kallioisen metsäsaarekkeen itäosaan. Talo on merkitty myös vuoden 1848 pitäjänkartalle. Vuoden 1701 maakirjakartalla paikalla ei ole asutusta. Isojaon täydennyskartalla (v. 1873-1878) talo (Joppi hemman) on siirtynyt länteen, kaava-alueen ulkopuolelle, paikalle, missä nykyisinkin on talo. Talotontti paikantuu suurimmaksi osaksi nykyisen metsäsaarekkeen itäosaan ja pieneltä osin sen kaakkoispuolen peltoon.
Isojakokartalta paikannetun talotontin koillisosassa sijaitsee noin 4 * 4 m kokoinen ja noin 60 cm korkea laonnut uunin raunio. Sammaleen ja karikkeen peittämä raunio koostuu halkaisijaltaan noin 20 – 60 cm kokoisista kivistä. Kivet vaikuttivat olevan lohkomattomia luonnonkiviä, joskaan sammalta niiden päältä ei poistettu. Raunion viereen, ja talotontin alueelle laajemminkin, tehtiin useita pieniä tuloksettomia koekuoppia; maaperä paikalla on hietaa-hiesua. Myös peltoon sijoittuvan talotontin eteläosaan tehdyt lapionpistot ja metallinetsintä olivat tuloksettomia; noin 15 cm paksun peltokerroksen alla oli koskematon hiesusavi.
Karttatarkastelun perusteella (vuosien 1701, 1765/1795, 1848 ja 1873/1878 kartat) paikalla on ollut lyhytikäinen Joppin talo. Talo on siirtynyt paikalleen Hinsalan kylätontilta 1700-luvun alun jälkeen ja edemmäs länteen 1800-luvun loppupuolella. Suomen asutuksen yleisluettelossa (SAY) Joppin talo mainitaan ensimmäisen kerran vuodelta 1540. Vanhan Satakunnan henkilötiedoston (Suvanto 2001) mukaan Joppin talo on kuulunut 1500-luvulla Hinsalan itäpuolella sijaitsevaan Niemenpään kylään.

Suonkulma Haapaniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Metsässä on havaittu kiuasmainen kivirakennelma, Sen läheisyydestä on metallinetsinnän yhteydessä löytynyt lähinnä historialliselle ajalle viittaavia löytöjä, joiden rautakautisuuskaan ei ole poissuljettua: pieni lyyranmuotoinen tulusrauta, kaarevahamarainen veitsi, takonauloja ja viskari. Ilppari ILM26416 - 8.
Tarkastettu 2024.

Hämeenlinna-Akaa-Tammerkoski Ahonperä (Kulkuväylät)
Keskiaikainen; Hämeenlinnasta Akaan kautta Tammerkoskelle johtaa todennäköisesti rautakaudelta periytyvä Hiidentie. Tätä tietä pidetään Hämeen paikallisteistä vanhimpana ja merkittävimpänä. Tie yhdisti Sydän-Hämeen Satakuntaan. Tie oli jo 1500-luvulla varustettu kestikievarein. Tien merkitys on ilmeisesti hieman vaihdellut, sillä 1750-luvulla tietä sanottiin vain vaivoin kärryillä kuljettavaksi sivutieksi.
Vuosina 1776–1805 laaditulle kuninkaankartastolle ja vuodelle 1842 kirjatulle pitäjänkartalle merkitty tielinja näkyy vuonna 1955 otetussa ilmakuvassa oikaistun Tampereentien länsipuolelle jääneenä sivutienä. Sivutieksi jäänyt osuus on nykyisin poistunut käytöstä ja suurimmaksi osaksi tuhoutunut viimeistään Kiillontien teollisuuskiinteistön ja tielinjan poikki itä-länsi-suunnassa kulkevan voimajohtolinjan rakentamisien maansiirroissa. Tienpohjaa on säilynyt maastossa neljässä osassa, jotka ovat leveydeltään noin 6 m.

Nurmi Palo 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee rantakoivikossa. Rajamerkki koostuu noin 0,7 m korkeasta ja 0,6 m leveästä pystyyn asetetusta lohkotusta kivestä, jota tukee ladottu kivirakenne. Ladotussa kivirakenteessa on noin neljä suuremmista ja pienemmistä kivistä koostuvaa kivikertaa. Kivet ovat osittain peitossa ja sammaloituneet. Alueella kulkee Oskari-palvelun mukaan Nurmen isojakokartoilla 1792 (Florin) ja 1905 (Borgenström) Palon kylän Hempuran talon ulkopalstaniitty. Rajamerkki on mahdollisesti 1792 isojakokartalla näkyneen rajan aikainen. Rajamerkin rakenteen perusteella rajamerkki on vanhempi kuin kohde Nurmi Palo 2.

Partola 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on Partolan ja Nurmen kylien välisen rajan rajamerkki, joka on merkitty isojakokarttaan 1792 (Nurmi) ja 1764 (Partola). Rajamerkki on kiviraunio, jonka koko on noin 1,4 m x 1,4 m ja korkeus noin 0,2 metriä. Raunion keskellä on 0,8 m korkea pystykivi, jonka leveys on 0,5 m paksuus 0,3 m. Röykkiössä on kaksi kerrosta kiviä. Paikalla kasvaa nuorta kuusimetsää.

Partola 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on Partolan ja Nurmen kylien välisen rajan rajamerkki, joka on merkitty isojakokarttaan 1792 (Nurmi) ja 1764 (Partola). Paikalla on hajonnut kiviraunio, jonka koko on noin 1,2 m x 1,2 m ja korkeus noin 0,3 metriä. Kivet ovat sammalen peitossa.

Partola 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on Partolan ja Nurmen kylien välisen rajan rajamerkki, joka on merkitty isojakokarttaan 1792 (Nurmi) ja 1764 (Partola). Rajamerkki sijaitsee noin 4 metriä pellon laidasta pohjoiseen. Kiviraunion koko on noin 1,2 m x 1,2 m ja korkeus noin 0,3 m.

Karjulankoski 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuoden 1791 kartalle on Karjulanjokeen merkitty kaksi myllyä (samoin kuin v. 1846 pitäjänkartassa), jotka sijoittuvat sen aikaisen joen ylittävän sillan pohjois- ja eteläpuolelle.
Eteläisempää myllynpaikkaa ei tarkastettu maastossa, koska se sijoittuu noin 70 metrin etäisyydelle inventoitavasta linjasta. Eteläisemmän myllyn paikka (N 6865 949 E 330 982) on vanhan karttamateriaalin perusteella välttynyt myöhemmältä maankäytöltä, joten sitä voi pitää mahdollisena muinaisjäännöksenä.
Pohjoisempi näistä myllyistä paikantuu nykyisen Karjulanjoen ylittävän sillan kohdalle ja sen eteläpuolelle joen länsirannalla (N 6865 985 E 330 919). Paikalla ei havaittu jälkiä vanhasta myllystä – se on mitä ilmeisemmin tuhoutunut Kuru-Ruovesi tien oikaisun ja uuden sillan rakentamisen yhteydessä. Vanhan karttamateriaalin perusteella tien oikaisu on tapahtunut 1900-luvun alkupuoliskolla.
2023 inventoinnissa likimain siltä paikalta, jolle on merkitty vesimylly koskialuetta kuvaaville historiallisille kartoille, löydettiin selviä merkkejä vesimyllyn jäännöksistä. Paikalla on myllynkiven puolikas (N 6865967 ja E 330973) joen länsirannalla, vesirajassa rantapenkan vieressä. Myllynkiven halkaisija on 130 cm, paksuus 25 cm ja reiän halkaisija on 22 cm. Sen läheltä vesirajasta löytyi lohkokivi (N 6865969 ja E 330965), jossa on poranjälki. Samalla paikalla jokiuomassa havaittiin kiviä sellaisessa asennossa suhteessa toisiinsa ja jokirantaan, että niiden sijainti ei vaikuttanut sattumanvaraiselta tai luonnonprosessien aiheuttamalta, vaan mahdolliselta rakenteen jäännökseltä. Paikalta löytynyt myllynkivi varmisti arvion. Paikalla on sijainnut vesimylly, ja siitä on näkyvissä jäännöksiä.

Tauloniemi Polso (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tauloniemen kylän alla mainitaan Polson talo maakirjoissa 1540, 1544, 1546 ja 1552. Sittemmin Kuorantaan luettu Polso esiintyi maakirjassa 1569. Tilan nykyinen päärakennus valmistui vuonna 1913 ja se oli Teiskon kunnalliskotina aina vuoteen 1976, jonka jälkeen rakennukset siirtyivät Maisansalon vapaa-ajan keskuksen käyttöön. Alueella toimi mm. leirintäalue.
Historiallinen Tauloniemen kylän tonttimaa sijaitsee noin 100 metriä nykyisestä päärakennuksesta itään, navetan itäpuolella. Itäosa tonttimaasta on heinäpeltoa, keskivaiheilla on sorapintainen tie ja länsiosa on navettaan rajautuvaa pihapiiriä. Tonttimaa on navettaa lukuun ottamatta autio, eli se on autio.
Vuoden 2022 inventoinnissa havaittiin koekuopissa historiallisena ajan asutukseen liittyviä löytöjä, kulttuurikerrosta on noin 15 - 50 cm syvyydeltä.

Rantamaa (1000051046) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiö on Niihaman siirtolapuutarha-alueesta noin 500 m itään sijaitsevalla Näsijärven
rantakiinteistöalueella. Röykkiö sijaitsee Näsijärven rannasta noin 70 m etelään sekametsässä
kallion laella. Maasto laskee jyrkästi kalliolta järvelle päin ja röykkiöltä on suora näkymä järvelle.
Röykkiö on ovaalin muotoinen noin 2 x 1.7 x 0.4 m kooltaan ja siinä on 1–2 luonnonkivikertaa,
jotka ovat sammaleen peitossa. Suurin osa kivistä on 20–30 cm ja suurimmat kivet noin 50 cm
halkaisijaltaan. Metallinpaljastimella etsittäessä röykkiön keskikohta antaa heikkoa signaalia
raudalle, joka voi myös olla kaiku alla olevasta kalliosta.

Kulosuo (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Leirintäalueen koillispuolella, kaakkoon laskevan kuusimetsäisen rinteen yläosassa havaittiin sammaloitunut, osittain maansekainen röykkiö. Se on muodoltaan pyöreähkö ja sen koko on noin 2,5 x 3,2 metriä ja korkeus noin 60 cm. Kivien koko on noin 20-40 cm. Röykkiön keskellä on kuoppa, johon tehdyssä lapionpistossa havaittiin pintaturpeen (0-6 cm) ja sen alla olevan vaaleanharmaan hiekan (6-11 cm) alla humuksensekaista multakerrosta ja kiviä. Maa oli vielä hieman jäässä, eikä syvemmälle päästy lapiolla. Hiekan alla oleva humuksensekainen kerros voi olla röykkiön alle jäänyt alkuperäinen maanpinta. Kohde vaikuttaa raivaus- tai kaskiröykkiöltä. Sen lähiympäristöstä (± 50 m) ei havaittu ei havaittu muita röykkiöitä.

Karhupelto (Hautapaikat)
Rautakautinen; Peltoalueelta löydetty metallinetsinnässä useita rautakautisia pronssisolkien katkelmia ja -esineitä (mm. hela, tasavartisen soljen ja kupurasoljen katkelmat sekä hevosenkenkäsoljen neula/katkelma). Löytöalue sijaitsee Jokinen 2 -nimisen rautakautisen asuinpaikan ja Neitsytkalliontien itäpuolella.

Riihontie 533 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu sijaitsee aivan Riihontien vieressä, tien länsipuolella ja se näkyy selkeästi
rinnevarjosteessa. Miilu on muodoltaan pyöreä ja sen halkaisija ojineen on noin 24,5 metriä.
Keskiosa on noin 0,6-1 metriä koholla ympäröivään maastoon nähden. Miilua reunustaa
katkonainen oja, jonka syvyys on 0,5-0,8 metriä. Kohteen keskelle tehdyssä lapionpistossa
turpeen alla havaittiin noen ja hiilen sekaista maata noin 25 cm syvyydeltä, jonka alta tuli
puhdas hiekka. Ympäröivä maasto on tasaista mäntykangasta.

Konisuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen kuoppamiilu sijaitsee Konisuon kosteikkoalueen eteläpuolella ja Riihontien
länsipuolella. Hiekkaisen rinteen korkeimmalla kohdalla havaittiin suorakaiteen muotoinen
kuoppa, joka on melko jyrkkäreunainen. Sen koko on 1,4 x 2,5 metriä ja syvyys noin 1,1 metriä.
Kuoppaa ympäröi loivat vallit, jotka ovat hieman selkeämmät pitkillä sivuilla. Vallien leveys on
noin 1-1,3 metriä ja korkeus noin 30 cm. Kuopan pohjalle tehdyssä lapionpistossa havaittiin
turpeen alapuolella ohut, noin sentin paksuinen huuhtoumakerros vaaleanruskean hiekan
päällä ja sen alla ohuita raidallisia kerroksia eri harmaan sävyissä olevaa noen sekaista hiekkaa.
Sekoittuneet kerrokset jatkuivat noin 35 cm:n syvyyteen saakka. Maasto on avointa
mäntykangasta. Melko jyrkkien reunojen vuoksi kohde voi olla melko nuorikin, mutta ajoitus
ei selvinnyt inventoinnin keinoin.

Multharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mänttä-Vilppulan ja Keuruun rajan tuntumassa, Multharjun hiekanottopaikan ja Riihontien
itäpuolella sijaitsee tervahauta. Hauta on pyöreä ja sen halkaisija on noin 12 metriä. Haudan
reunoilla on noin 2-2,5 metriä leveät vallit, jotka ovat korkeammat pohjoispuolelta (noin 70
cm) ja lähes maantasaiset (noin 20 cm) eteläpuolelta. Keskellä olevan kuopan syvyys on noin
65 cm. Keskelle tehtiin lapionpisto, jossa havaittiin noen ja hiilen sekaista hiekkaa. Selkeää
halssia ei ole havaittavissa

Kangasmäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kangasmäki-nimisen mäen eteläosassa, mäen rinteen laella havaittiin rajapyykki. Paikalla
kulkee nykyinen Keuruun ja Mänttä-Vilppulan kuntien raja. Paikalla on kulkenut myös Loilan
kylän ja Mojasen tilan raja vuoden 1821 isojakokartalla sekä vuoden 1848 pitäjänkartalla.
Pyykkinä toimii kahden sammaloituneen kiven viereen pystyyn tuettu litteä ja noin 60 cm
korkea ja noin 50 cm leveä viisarikivi, joka on asetettu rajan suuntaisesti.

Ylä-Heinsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ristimäen tilan ja Ylä-Heinsuon välissä kulkevan nimettömän metsätien luoteispuolella, noin
24 metriä tiestä havaittiin pitkänomainen kuoppa, joka on todennäköisesti hiilimiilu. Kuopan
koko on 1,4 x 3,8 metriä ja syvyys noin 70 cm. Sen sivuilla on noin 25-40 cm korkeat vallit, jotka ovat selkeästi leveämmät (noin 1,3 metriä) pitkiltä sivuilta. Keskelle tehdyssä koepistossa
havaittiin turvekerroksen alla noin 30 c:n paksuudelta hiilen ja noen sekaista maata. Ympäristö
on avointa mäntymetsää.

Kettukallio (1000051969) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tuurannevan luoteispuolella, n. 190 metriä Seinäjärvestä kaakkoon sijaitseva muodoltaan pyöreä tervahauta sijaitsee havupuuvaltaisessa sekametsässä. Haudan halkaisija on n. 19 metriä ja korkeus n. 0,6 - 0,9 metriä. Haudan keskiosa on loivasti kuopalla. Haudan eteläpuolella on pyöreä halssi. Haudan keskelle tehdyssä koepistossa havaittiin noen ja hiilensekaista hiekkaa.

Tuurala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Seinäjärventien vieressä, sen kaakkoispuolella sijaitseva tervahauta on pyöreä, halkaisijaltaan n. 24 metriä laaja (valleineen). Korkeus n. 0,5 - 1,2 metriä. Halssi sijaitsee haudan eteläpuolella.

Puolakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kosteikkoalueiden keskellä kuivalla mäntykankaalla sijaitseva tervahauta, jossa kasvaa puita. Kuopan halkaisija n. 4 metriä. Hautaa ympäröivät n. 4 m leveät vallit (korkeus n. 0,5 m). Halssi suuntautuu koilliseen (pituus n. 4 m).

Etelävuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Etelävuoren länsireunassa mäntykankaalla sijaitseva tervahauta on muodoltaan pyöreä, halkaisija n. 20 metriä. Loivien vallien korkeus n. 0,5 - 0,8 metriä. Haudan länsipuolella moderneja ojia. Haudan länsipuolella sijaitsevassa halssissa eläimen kaivama kuoppa.

Hautakangas 2 (1000051985) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsätien kaakkoispuolella sijaitseva tervahauta on pyöreä, halkaisijaltaan n. 22 metriä laaja. Vallin korkeus n. 0,4 - 1,2 metriä. Valleja ympäröi syvä oja. Suppilomainen halssi, jonka pohjoisseinämä on ladottu kivistä, sijaitsee haudan eteläpuolella.

Vanhanhaudanmäki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kuusimetsikössä loivasti lounaaseen laskevassa rinteessä. Vallien päällä kasvaa vanhoja kuusia ja keskellä kuusentaimia. Hauta on pyöreä ja sen halkaisija valleineen on n. 17 metriä. Vallien korkeus koillispuolella on n. 0,4 m ja lounaispuolella 1,6 metriä. Keskiosa on loivasti kuopalla ja siihen tehdyssä lapionpistossa havaittiin noensekaista hiekkaa ja hieman hiilenkappaleita. Selkeää halssia ei ole havaittavissa, mutta lounaisreunustalla on useita eläimen kaivamia kuoppia, jotka ovat muovanneet vallia.

Hyypänneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Hyypännevan ojitetun kosteikkoalueen luoteispuolella. Haudan pohjoispuolella on vanha hiekanottopaikka, joka ulottuu melkein tervahautaan saakka. Itäpuolella alkaa avohakkuualue. Hauta on muodoltaan pyöreä ja sen halkaisija on noin 16 metriä. Vallit ovat noin 0,4–0,7 metriä korkeat ja loivapiirteiset, haudan keskiosa on hieman kuopalla. Pyöreäkö halssikuoppa sijaitsee haudan koillispuolella. Vallissa ja halssissa on useita eläimen kaivamia pesäkoloja

Suntti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Ahonperän koillispuolella, Suntinnevan kosteikkoalueen eteläosassa ja
Jääskän talon pohjoispuolella. Pyöreän haudan halkaisija on noin 23 metriä ja keskiosa on loivasti kuopalla. Vallien korkeus ylärinteen puolella on noin 0,4 m ja alarinteessä noin 1,1 m. Vallien leveys on noin 3 metriä. Suppilon muotoinen halssi sijaitsee haudan koillispuolella ja
siitä lähtee kapea ja matala oja alarinteeseen. Tervahaudan keskelle tehdyn koepiston mukaan turpeen alla on ainakin 25 cm paksuinen noen ja hiilensekainen kerros. Haudan päällä ja halssissa kasvaa puita. Haudan vallien ulkopuolella on kaksi pitkulaista kuoppaa. Toinen sijaitsee noin kuusi metriä vallin ulkoreunasta luoteeseen ja sen koko on noin 2,5 x 1,5 x 0,8 m. Toinen kuoppa sijaitsee noin viisi metriä haudan kaakkoispuolella ja sen koko on noin 2 x 1,4 x 0,6 m.

Jääskä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Jääskän talosta noin 180 metriä kaakkoon, havupuuvaltaisen rinteen yläosassa. Hauta on pyöreä ja sen halkaisija on noin 15 metriä. Valleja ympäröi matala, katkonainen oja. Ylärinteen puolella valli on matala, noin 0,5 m ja alarinteen puolella korkeampi, noin 1,2–1,3 m. Alarinteen puolelta valli on myös leveämpi, noin 2–3 metriä ja ylärinteen puolelta noin metrin. Neliskulmainen halssi sijaitse haudan itäreunalla ja se on kooltaan noin 0,8 x 1,2 m. Keskelle tehdyssä koepistossa havaittiin nokimaan ja hiilenkappaleiden sekainen hiekka heti turpeen alta. Haudan länsipuolella on havaittavissa vanhan polun pohja, joka kulkee kohti Jääskän taloa harjun lakea pitkin.

Pakopuska (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Salmilammin pohjoispuolella, Pakopuska- nimisellä metsäalueella, kaakkoon laskevassa rinteessä havaittiin pyöreä tervahauta. Haudan halkaisija on noin 20 metriä. Keskiosa on kuopalla, jonka syvyys on noin 1,5 metriä. Vallien korkeus on noin 1–1,5 metriä, ja leveys noin 3–4 metriä. Halssi sijaitsee haudan itäpuolella ja on kaksiosainen, kahdeksikon muotoinen ja sen sivuilla on vallit.

Leppäsenmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaistee tuulivoimapuistoalueen länsireunassa, Leppäsenmäen talojen itäpuolisella metsäalueella, metsätien pohjoispuolella. Hauta on pyöreä ja sen halkaisija on kokonaisuudessaan noin 17 metriä. Keskiosa on noin metrin syvyisellä kuopalla. Haudan vallien korkeus on 0,7–1,3 metriä ja leveys 2–3 metriä. Suppilon muotoinen halssi sijaitsee haudan lounaisreunalla ja sen syvyys on noin 2 metriä ja koko 3 m x 4,5 m.

Kiimalamminsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kiimalamminsuon itäpuolella ja Palolammen luonnonsuojelualueen pohjoispuolella, noin 60 metriä nimettömästä metsätiestä lounaaseen havaittiin loivapiirteinen tervahauta. Maasto on avointa mäntymetsikköä ja tervahaudan päällä kasvaa varpuja ja heinikkoa. Hauta on pyöreä ja sen halkaisija on noin 19 metriä. Haudan loivia, noin 40–50 cm korkuisia valleja reunustaa matala ja kapea oja. Keskiosa on loivasti kuopalla. Pyöreähkö, noin 3 x 4 m kokoinen halssi sijaistee haudan lounaispuolella. Halssista lähtee kapea ja matala oja alarinteeseen jatkuen noin 11 metriä kadoten sitten maastoon.

Palolammi (1000052134) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Palolammen luonnonsuojelualueen eteläosassa, Palolammen talosta noin 200 metriä luoteeseen. Alue on hiekkamoreenipohjaista mäntymetsää. Hauta on pyöreä ja sen halkaisija on noin 17 metriä ja syvyys keskeltä noin 1 m. Haudassa on hieman rikkonainen ja epäselvä valli, joka on noin 1–2 m leveä ja 0,3–0,6 m korkea. Halssi sijaitsee haudan länsipuolella, länteen laskevan rinteen puolella. Sen pituus on noin 2 metriä ja leveys noin 0,6 metriä. Tervahaudan päälle on kaadettu puita. Haudan keskelle kaivettiin koepisto, jossa havaittiin turvekerroksen (0–8 cm) alla hiilen- ja noensekainen kerros (8–43 cm), jonka alta tuli puhdas, harmaa hiekka.

Luodesneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Luodesnevan ojitetun kosteikkoalueen itäpuolella, tuulivoimapuiston
suunnittelualueen itäreunan läheisyydessä. Tuulivoimalanpaikka T18 sijaitsee tervahaudasta
noin 255 metriä luoteeseen. Alueen puusto on melko tiheäkasvuista nuorta sekametsää ja myös tervahaudan päällä kasvaa runsaasti puita. Hauta on pyöreä ja sen halkaisija on kokonaisuudessaan noin 17,5 metriä. Vallit ovat melko loivat ja matalat, korkeimmillaan noin 80 cm ja matalimmillaan itäreunalla, jossa korkeus on noin 50 cm. Pyöreähkö halssi on haudan länsilounaisreunalla ja sen koko on noin 2 x 3 metriä ja syvyys noin 90 cm. Tervahaudan laakean keskiosan keskellä on eläimen kaivama suurehko maakasa. Koepistossa havaittiin runsaasti hiiltä.

Rämäkkö (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Luodespohjan kylän pohjoispuolella, Rämäkkö- nimisen ojitetun suoalueen itäpuolella sijaitsee soikean muotoinen tervahauta tai -ränni. Alue on hiekkamoreenipohjaista avaraa kuusimetsää. Hauta on tehty loivasti lounaaseen laskevaan rinteeseen. Kohteen koko on noin 8 x 14 metriä ja syvyys noin 1,3 metriä. Molemmilla pitkillä sivulla on selkeät, noin 1,5 metrin levyiset ja noin 50 cm korkeat vallit. Halssikuoppa sijaistee haudan lounaispuolella ja siitä johtaa usean metrin pituinen matala (n. 25 cm) ja kapea (n. 30 cm) oja alamäkeen kohti viereistä suoaluetta.

Nurminiemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Luodespohjan luoteispuolisella metsäalueella, Rämäkkö-nimisen kosteikkoalueen eteläpuolella sijaitsee Maanmittauslaitoksen maastotietokannan mukaan tervahauta. Haudan itäpuolella kulkee moottorikelkkareitti. Kohde tarkastettiin, mutta maastotietokantaan merkityn pisteen kohdalla ei havaittu selkeää tervahautaa. Paikalla on tehty hakkuita joitakin vuosia sitten ja maanpinta on hyvin rikkonainen. Alkuperäistä maanpintaa ei ollut selkeästi havaittavissa ja suuria, paikaltaan liikkuneita irtokiviä on siellä täällä. Alueella kasvoi tarkastushetkellä korkeaa, kuivaa heinikkoa, mikä osaltaan hankaloitti havainnointia. Noin 15 metriä maastotietokannan pisteestä lounaaseen on havaittavissa hieman vallimaista muodostelmaa ja lapionpistossa havaittiin hiiltä turpeen alla. Kyseiselle paikalle on kuitenkin kasattu kaadettuja puita, jotka peittivät maanpintaa, eikä selkeäpiirteistä tervahautaa havaittu.

Kuusenlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Luodespohjan kylän pohjoispuolella, pellon länsipuolisessa mäntymetsässä, noin 70 metriä pellosta länteen havaittiin tervahauta. Hauta sijaitsee jyrkähkösti itään laskevan rinteen yläosassa. Hauta on pyöreä ja sen halkaisija on noin 15 metriä. Vallin leveys on noin 2 metriä, ja korkeus länsipuolelta on noin 0,3–0,4 m ja itäpuolelta noin 1,6 metriä. Halssi sijaitsee haudan itäpuolella.

Vermassalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kivisaari- nimisen ojitetun kosteikkoalueen koillispuolella, nimettömästä metsätiestä noin 185 metriä länteen. Alue on hiekkapohjaista kuusimetsikköä. Haudan ympärillä ja vallien päällä kasvaa tiheä kuusikko, mutta keskiosa on avoin ja heinikkoinen. Hauta on laakea ja pyöreä, halkaisija on ojineen ja valleineen jopa noin 32 metriä. Vallien leveys on noin 3 metriä ja sitä ympäröivän ojan leveys noin 0,7 metriä ja syvyys noin 0,8 m. Pyöreähkö halssi sijaitsee haudan eteläpuolella, loivasti etelälounaaseen viettävässä rinteessä. Se on kooltaan noin 2 x 2,5 m ja syvyys on noin 1,2 metriä. Halssista lähtee matala ja kapea oja alarinteeseen, joka jatkuu useita metrejä kadoten sitten maastoon.

Hautamäki (1000052163) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vaskuunjärven koillispuolella sijaitsevan Hautamäki- nimisen mäen eteläosassa sijaitsee suuri tervahauta. Se on hiekkamoreenipohjaisessa kuusimetsikössä, loivasti eteläkaakkoon viettävässä rinteessä. Hauta on pyöreä ja hyvin selkeäpiirteinen. Haudan halkaisija on noin 24 metriä valleineen. Vallien korkeus on noin 1–1,2 metriä ja leveys noin 2–2,5 metriä. Keskiosa on painunut loivasti kuopalle. Suuri, suppilomainen halssi sijaitsee haudan itäkaakkoispuolella. Halssin leveys yläosasta on noin 3 metriä ja sen pituus on noin 8 metriä. Sekä halssin kohdalla, että tervahaudan keskellä oli eläimen kaivamia koloja, joiden maaperässä näkyi runsaasti nokista hiekkaa ja hiilenkappaleita.

Viertola (1000052164) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Laajanperän pohjoispuolisella talousmetsäalueella, Viertolan autioituneen tilan koillispuolisella metsäalueella, noin 100 m itään pohjoiseen vievästä metsätiestä. Tervahaudan ympäristössä on hiljattain tehty metsätöitä ja kaadettu puita. Haudassa kasvaa nuorta kuusta ja muutama koivu. Tervahaudan halkaisija on noin 16 metriä ja syvyys noin 1,5 m. Siinä on noin 2 m leveä valli, joka on noin 0,6–1,4 metriä korkea. Tervahaudan halssi sijaitsee itäpuolella ja sen koko on noin 9 m x 0,6 metriä. Haudan keskelle kaivettiin koepisto, jossa havaittiin nokista hiekkaa ja hiiltä noin 20 cm syvyyteen asti, jonka alta alkoi puhdas, harmaa hiekka.

Herrala 2 (1000052184) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Herralan yläntontti sijaitsee Herralankosken itäpuolella. Kylätontin alueella on Antilan tilan päärakennus ja piharakennuksia ja tontin eteläosassa 1900-luvun alussa rakennettu pientalo ja sen piharakennuksia. Yhä asuttu osa kylätontista on muinaisjäännösrekisterissä kohdenimellä Herrala (muinaisjäännöstunnus 1000017286). Kylätontti on paikallistettu vuoden 1766 geometrisen kartan perusteella. Herralan kylässä oli vuoden 1540 maakirjan mukaan kuusi tilaa. Vuonna 1600 tiloja oli seitsemän.
Vuonna 2024 tehdyssä tarkastuksessa kylätontin eteläosassa havaittiin kaksi rakennetta, jotka liittyvät historialliseen kylänpaikkaan. Kylänpaikan eteläosassa sijaitsee suurehko maakumpare (A), jonka pinta on hiekkaista multaa, tiilimurskaa ja jonkin verran pienempää, ehkä tulessa haljennutta kiveä. Kummun halkaisija on arviolta n. 5 metriä. Sen päällä kasvaa vanha, suuri haaroittunut pihlaja. Aivan tämän viereen pohjoispuolelle on kasattu kumpare isohkoja, osin lohkottuja (perustus)kiviä. Maakummun liepeille tehtiin tarkastuksessa muutamia koepistoja, joissa lapio kohtasi kiviä heti varsin lähellä maanpintaa. Mitään löytöjä näistä ei tullut esiin. Toinen vastaavanlainen maakumpare (B) sijaitsee muutaman metrin päässä rakenteesta A, hieman etelämpänä. Kummusta törröttää esiin kiviä, jotka vaikuttavat jonkin rakenteen kulmakiviltä. Tämänkin kumpareen kyljessä on kasa perustuskiviltä näyttäviä lohkareita. Maakummun liepeille tehtiin muutama koepisto. Mitään löytöjä ei rakenteesta saatu. Tästä noin 10 metrin päässä havaittiin vielä pieni kiveyksen tapainen, noin 1,5 m halkaisijaltaan (C). Se sijaitsi aivan ojan vieressä, joten kyseessä voi olla vain ojan kaivamisessa esiin nostettuja kiviä.

Hautamäki 3 (1000052386) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hautamäen eteläpuolella loivasti länteen viettävällä rinteellä sijaitsee pyöreä tervahauta.
Tervahauta on halkaisijaltaan noin 20 metriä ja sen vallien korkeus on noin 0,4–0,6 metriä.
Keskellä olevan kuopan syvyys on noin metri. Kuopan pohjalla havaittiin hiilenpaloja. Halssi
suuntautuu kohti lounasta ja on pituudeltaan noin 7 metriä. Tervahaudan paikalla maasto on
heinittynyt ja poikkeaa sitä ympäröivästä mäntymetsästä.

Hautamäki 2 (1000052388) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hautamäen eteläosassa mäntymetsässä sijaitsee tervahauta, joka on myös merkitty
peruskartalle. Pyöreän tervahaudan halkaisija on noin 20 metriä ja vallien korkeus on noin 0,7 metriä. Haudan pohjalla on kairausten perusteella hiiltä. Tervahaudan kohta on heinittynyt.

Hirsikangas (1000052399) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hakkuuaukealla sijaitseva laakea tervahauta, jonka halkaisija on noin 17 metriä. Tervahaudan vallin leveys noin 5,5 m. Vallin sisäkehä, noin kahden metrin leveydeltä, on sen ulkokehää korkeampi. Kyseessä voisi olla kaksoisvallillinen, eli kahdesti poltettu tervahauta. Tervahaudan korkeus vallin laelle on tervahaudan ulkopuolelta katsottuna noin 70–80 cm ja sisäpuolelta noin 1,1 m. Halssiaukko aukeaa länteen.

Vohlissaari (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Nuoremman roomalaisajan esineiden löytöpaikka Vohlissaaren luoteispuolella sijaitsevalla kallioisella niemellä. Niemen keskiosassa on havaittavissa huonosti säilynyt, pyöreä kivirakenne. Mahdollinen hauta- tai uhripaikka.

Vohlissaari 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Vohlissaaren etelärannalla, luontaisen kivikon vierellä, on havaittavissa kaksi röykkiörakennetta n. 25 metrin päässä toisistaan. Röykkiöiden halkaisija on n. 2 metriä ja korkeus n. 50 cm. Kummankin rakenteen kivet ovat selvästi ympäröivän luonnonmuodostelman kiviä pienempiä, halkaisijaltaan noin 30 cm.

Lentävänniemi 4 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ilppari-ilmoituksen avulla paikannettu kiviröykkiö, joka sijaitsee noin 20 metriä Näsijärven rannasta. Röykkiöstä on noin 22 metriä matkaa Lentävänniemen ulkoilupolulle.
Rakenne on muodoltaan pyöreähkö, 3,5 x 4 m, ja noin 70 cm korkea. Kivissä on nähtävissä kaksi selkeää kivikertaa pyöreässä muodostelmassa. Järven puolen reuna on levinnyt. Röykkiön vieritse kulkee pieni metsäpolku.
Kohteesta noin 75 metriä etelään ilmoitettiin toinen, mahdollinen kiviröykkiö. Tämän röykkiön rakenne on epämääräisempi ja se eroaa huonosti viereisestä, luontaisesta kivimuodostelmasta. Röykkiö on muodoltaan soikea ja selvästi levinnyt. Halkaisijaltaan noin 2 m ja noin 50 cm korkea. Rakenne sijaitsee noin 7 metrin päässä rannasta.

Koivuluoma (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kurjenkyläntien lounaispuolella sijaitsevan Koivuluoman peltoalueen
pohjoispuolella. Hauta on pyöreä ja sen halkaisija on valleineen noin 16 metriä. Haudan
ympärillä on havaittavissa matala, katkonainen oja. Vallien korkeus on noin 60-90 cm ja
keskiosa on loivasti kuopalla. Ojamainen, vallien reunustama halssi sijaistee haudan
eteläpuolella ja sen pituus on noin 3 metriä. Halssin vallien korkeus on noin 60-70 cm. Alueen maasto on melko kosteapohjaista sekametsää ja haudan ympäristöä on ojitettu.

Rajasaari (1000052537) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Virtain, Kihniön ja Seinäjoen kuntien rajojen taitepisteessä havaittiin historiallinen rajapyykki. Pyykki sijaitsee ojitetun kosteikkoalueen keskeltä kohoavalla matalahkolla maastokumpareella, avoimessa kuusimetsässä. Pyykissä on sammaloitunut, neliön muotoinen kiviperustus, jonka halkaisija on noin 1,6 metriä ja korkeus noin 1,1 metriä. Perustuksen keskellä on melko vaatimaton, noin 25 cm korkea viisarikivi. Kyseisellä paikalla on sijainnut Parkanon, Virtain ja Peräseinäjoen raja 1840-luvun pitäjänkartalla.

Joutsenjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-visualisoinnissa erottuva painanne, mahdollinen tervahauta.

Pilkkakorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; LIDAR-visualisoinnissa erottuu alueella kaksi kuopannetta, jotka ovat mahdollisesti tervahautoja. Rakenteita ei ole tarkastettu maastossa.

Sarvala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ratikyläntien koillispuolella autioksi jääneen Sarvalan talon luoteispuolella sijaitseva tervahauta on pyöreä ja sen halkaisija on n. 14 metriä. Vallien korkeus on n. 0,5-0,9 metriä. Tervanlaskukuoppa sijaitsee haudan luoteispuolella.

Pikkuneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kihniössä, Nerkoon ja Mäkikylän välisellä metsäalueella, noin 560 metriä Kuurin talosta etelään. Maasto on avointa kuusimetsää ja maaperä hiekkamoreenia. Tervahauta on pyöreä ja siinä on selkeät kolme metriä leveät vallit, joiden korkeus on 0,8–1,4 metriä.
Halssi on todennäköisesti sijainnut haudan koillispuolella, mutta jokin nisäkäs on kaivellut koloja halssin kohdalle, eikä se ole selkeä. Kaivetussa maassa ja maan pinnalla tervahaudan ympäristössä on hiilenkappaleita.

Kärmekallio (1000053289) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla on kaakko-luode-suuntainen kiviröykkiö, jonka pituus on noin 6 metriä, leveys 3
metriä ja korkeus 1 metri. Röykkiö on selkeärajainen ja sammalen peitossa.
Röykkiön kivistä isoimmat ovat halkaisijaltaan noin 50 cm, mutta useimmat noin 10–20 cm.
Kivet ovat luonnonkiviä, tarkoituksella lohkottuja ei havaittu. Kivien välissä ei ole maata.
Röykkiön itäpuolella on 0,3 – 0,5 m syvä painauma, jonka koko on noin 3 m x 3 m. Röykkiön
ympärille ja painauman kohdalle tehtiin lapionpistoja, mutta niissä havaittiin ainoastaan kiviä
ja alueelle tyypillistä soramoreenia.
Röykkiö sijaitsee tiestä noin 20 metriä länteen. Ympäröivä maasto, erityisesti kohteen
länsipuolella on kalliota, jossa kasvaa harvaa sekametsää. Kohteen itäpuolella maasto on
kivistä.
Esihistorialliseksi röykkiöksi raunio sijaitsee hieman erikoisessa paikassa kaukana vesistöstä.
Röykkiöstä noin 200 metriä pohjoiseen sijaitsee Vuohijoen tila, jonka toimintaan kiviraunio
saattaa jotenkin liittyä, mutta esimerkiksi viljely- tai kaskirauniosta tuskin on kyse, koska
välitön lähiympäristön maaperä ei sovellu viljelyyn. Röykkiön tarkempi luonne ei selvinnyt
inventoinnin yhteydessä. Röykkiön merkitystä ja ajoitusta ei voi määrittää tarkasti ilman
kaivaustutkimusta.

Karhelampi SW (Kivirakenteet)
Historiallinen; Karhejärven pohjoispään ja Karhelarnmen välisellä mäellä on kiuas. Kiuas on kooltaan 2.40 x 1.90 metriä ja korkeudeltaan noin 0.50 metriä. Osa kivistä suuria, halkaisijaltaan jopa 70 senttisiä. Isojen kivien päällä on pienempiä, noin 10-20 senttisiä. Kiukaan päällimmäiset kivet näyttävät palaneilta (kuva 8). Kiukaan päällä kasvaa sammalta. Kiuas on hyvin havaittavissa, koska ympäristön metsä on vastikään hakattu. Ympärillä ei ollut näkyvissä mitään muita rakenteita eikä äestetystä metsämaasta löytynyt mitään löytöjä.

Rokkakoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Myllynpaikka sijaitsee 3-tien ja Rokkakoskentien risteyksestä 2,5 km koilliseen.
Vuoden 1650 pitäjänkartassa on Rokkakoskenjokeen merkitty kaksi myllyä, Pilpuankosken ja Rokkakosken kohdalle. Vuoden 1585 myllyluettelossa Rokkakoskessa oli kaksi myllyä. Myöhemminkin paikalla on ollut mylly 1900-luvulle saakka. Paikalla on rakenteita ja rakennuksia.

Moisio 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Mäen päällä ladottu kivikasa, kooltaan noin 180x120 cm, korkeus noin 55 cm, turpeen peitossa, vieressä länsipuolella turpeen peitossa osittain pari vierekkäistä latteantasaista kiveä, mahdollisesti voisi olla 5x5 m kokoisen rakennuksen kiuas, pinnan kivet hieman halkeilleet ja rapautuneet, mutta eivät selkeästi, jotta voisi sanoa sen johtuvan kuumuudesta, puusto harvaa koivusekametsää, isoja kiviä vieressä, tasainen paikka.

Männistö (1000053704) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kaivutöiden aikana talon pihasta löytynyt ajoittamaton, pyöreä liesikiveys. Halkaisija on lieden kaaren perusteella noin metrin. Kaksi kivistä oli liikkunut kaivutöiden aikana pois paikaltaan, mutta liesi oli muuten koskematon. Nähtävissä oli useampi selkeä nokimaakerros, joiden välissä oli hienoa hiekkaa ja punertavaksi värjäytynyttä maata. Pihakerros lieden päällä oli 13 cm paksu ja lieden pohja sijaitsi noin 30 cm maanpinnasta. Liedessä oli nähtävissä kaksi kivikertaa. Pihamaakerroksesta tuli esiin modernia muovia, rautaa ja palamatonta luuta. Lieden yhteydestä ei tullut esiin ajoitettavia löytöjä. Palanutta luuta tuli tutkitusta irtomaasta esiin kaksi muutaman millimetrin kokoista sirua, eikä niitä tästä syystä luetteloitu kokoelmiin.

Soilunvuolle (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Metallinetsinharrastajien löytämä asuinpaikka Soilunvuolteen rannassa. Paikalla osittain tien ojituksessa tuhoutunut tulisija, jonka yhteydestä löytöinä palanutta luuta ja kvartsia. Tarkastuksen yhteydessä löydettiin koekuopista ja alueen ympäristöstä yksi reunapala sik-sak-kuvioista keramiikka, lisää luuta ja kvartsi-iskoksia.

Uotila 1 (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Osittain näkyvissä oleva maakivi aivan Ojoistentien vieressä sen eteläpuolella. Kiven pinnassa erottuu kuppimainen kolo halkaisijaltaan 5-7 cm ja syvyydeltään 3-4 cm. Arviolta 30 m lounaaseen kivestä on löytynyt elokuussa 2016 pellosta metallinpaljastimella virastoon toimitettu rautakautinen sarjahelmi, 3-5 kpl 1600-1700-luvun äyrejä jotka jätettiin maahan ja yksi 1620-luvun 1 äyrin kolikko, joka otettu talteen. Maaperä on ilmoittajan mukaan värjäytynyttä peltoalueen yläosassa laajahkolla alueella.

Kukkola (108010003) (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Mahdollinen lapinraunio sijaitsee Mouhijärven rajasta noin 15 m:n päässä, Kelhäjärven itäpuolella havumetsäisen kivikkoisen harjanteen lounaislaidalla, tiestä 16 m itään.
Sammaloituneen, lohkokivistä tehdyn röykkiön halkaisija on 3,5 m. Sen keskellä kasvaa iso koivu.

Suvilamminkallio 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suvilamminkallionmäen koillispäässä sekapuuta kasvavassa metsikössä, loivasti länteen viettävässä maastokohdassa oleva tervahauta. Haudan kokonaishalkaisija on seitsemän metriä. Keskusta on noin 50 senttimetriä syvä ja matalan vallin paksuun on kauttaaltaan 2–2,5 metriä. Vallin maatuneita ulkoreunoja oli paikoin vaikea hahmottaa. Koko tervahauta oli hyvin sammaloitunut ja sen reunalla kasvoi mänty ja keskellä korkeahko kuusi. Pohjalle tehdyssä lapionpistossa havaittiin pintaturpeen alla heikkoja merkkejä hiiltyneestä maasta. Maaperä paikalla oli hienoa hietaa/hiekkaa.

Syrjänen (1000054112) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Taisteluhauta sijaitsee noin 650 m koilliseen Porintien ja Mäkipääntien risteyksessä Kruuvinkylän ja Tervahaudan kylien välillä, lähellä Kiikoisia.
Taisteluhauta liittyy mahdollisesti vuoden 1918 tapahtumiin ja punaisten taistelurintamaan, mutta suullisen tiedon mukaan myöhemmin myös paikallisen suojeluskunnan ampumaradan toimintaan.
Taisteluhauta sijaitsee mäntymetsässä mäen laella, luode-kaakko-suuntaisesti. Pituus noin 40 metriä, leveys keskimäärin 3 metriä.

Rautavuori (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laaja-alainen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kukkia-järven itälaidalla, Rautian tilan lounaispuolella. Paikalla on muinaisrantaterassi, jonka alueelle tehdyistä lapionpistoista löydettiin kvartsi-iskoksia, pii-iskos, keramiikkaa ja palanutta luuta. Kivikautisia löytöjä saatiin noin 150 metriä pitkältä ja noin 22-24 metriä leveältä vyöhykkeeltä. Koekuoppien perusteella maaperä löytöalueella on vähäkivistä hiekkaa. Havaintojen itä-, pohjois- ja eteläpuolella maa nousee ja muuttuu kivikkoisemmaksi.
Löydöt tehtiin heti pintaturpeen/kunttakerroksen alta, paikoitellen nokisen hiekkamaan pinnalta, max. 15 cm syvyydeltä. Yhden löytökuopan kohdalla turpeen alla on noin 15 cm noen sekaista hiekkaa eli kulttuurikerrosta. Koskematon pohjahiekka alkaa noin 25 cm:n syvyydeltä. Paikalla on joitakin vuosia sitten ajettu metsäkoneella, jonka jäljiltä maastossa on nähtävissä heinittyneitä ajouria. Ajouria lukuunottamatta paikka vaikuttaa ehjältä.

Rautavuori 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rautian tilan lounaispuolella, Kukkia-järven vanhalla tasaisella rantaterassilla havaittiin kaksi kuoppaa. Suurempi niistä sijaitsee lähempänä rantaa ja pienempi edellisestä kuusi metriä koilliseen. Isompi kuoppa on muodoltaan soikeahko, ja sen koko on noin 1,3 x 1,9 metriä ja syvyys noin 60 cm. Sen reunat ovat hieman koholla, mutta mitään selkeää vallia ei ole. Pohjalle tehtiin lapionpisto, jossa havaittiin turvetta ja oksia noin 20 cm paksuudelta. Niiden alla oli pienten hiilenpalojen ja noen sekaista hiekkamoreenia noin 5–6 cm, ja sen alla koskematon hiekkamoreeni. Pienempi kuoppa on pyöreä ja sen halkaisija on noin 1 m ja syvyys noin 40 cm. Senkin pohjalla havaittiin hieman hiilensekaista maata. Kohteet ovat mahdollisesti pieniä historiallisen ajan hiilihautoja. Kuoppien jyrkähköjen seinämien ja huuhtouman puuttumisen vuoksi kohteet eivät kuitenkaan vaikuttaneet kovinkaan vanhoilta, mutta tarkka ajoitus tai funktio ei inventoinnissa selvinnyt.

Rautavuorentie (Maarakenteet)
Historiallinen; Rautavuoren länsipuolella, Mohlinlahden mökeille vievien teiden välisellä metsäalueella havaittiin pitkänomainen kuoppa. Kuoppa on noin 2,8 m pitkä ja noin 1,5 m leveä, syvyys alle 50 cm. Kuoppaa kiertää epämääräinen vallintapainen (leveys max. 1 m, korkeus 25 cm).
Kuopan pohjalle tehdyssä lapionpistosta erottui kivistä karkeaa hiekkaa ilman selkeää huuhtoumakerrosta. Muotonsa puolesta kuoppa olisi mitä tyypillisin kaskeamiseen liittyvä naurishauta, mutta sen ympäristöstä ei tavattu mitään muuta kaskeamiseen viittaavaa. Selkeästi ihmistekoinen kuoppa jää tarkemmin määrittelemättömäksi ja ajoittamattomaksi kuoppajäännökseksi, mutta todennäköisesti se liittyy historiallisen ajan elinkeinotoimintaan.

Pöllönmäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pöllömäen selänteellä havaittiin kipinäaitaa Hämeenlinna-Tampere-junaradan molemmin puolin. Aita sijoittuu Valkeakosken ja Akaan kuntarajan molemmin puolin.
Pöllönmäen lounaisreunalla havaittiin noin 112 metriä pitkä kipinäaita. Aita on tehty lohkotuista kivistä ja paikoitellen kivien keskellä on pystyssä noin 1- 1,6 metrin korkuisia puupaaluja. Aidan keskiosa on säilynyt parhaiten ja päädyt ovat sortuneet. Matalimmissa kohdissa aidan korkeus on noin 30-40 cm ja keskeltä noin 1,2 metriä. Aidan leveys on noin metri. Radan lounaispuolela aita on pitempi. Muuriin käytettyjen kivien koko vaihtelee suuresti.

Hämeenlinnantie (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hämeenlinnantien (nro 130) itäpuolella ja Pyhäsuon luoteispuolella havaittiin kolme
pitkänomaista kuoppaa pienen mäen kaakkoisreunalla. Paikalla kasvaa havupuuvaltaista
sekametsää. Kuopista lännenpuoleisin on suorakulmainen ja sen koko on noin 1,2 x 4 metriä ja syvyys noin 0,65 m. Kuopan reunat ovat melko jyrkät ja sen pohjoispuoleisella pitkällä sivulla on kuopan pituinen ja noin 2 metriä leveä ja noin 30 cm korkea maakasa/ valli. Kuopan pohjalle tehdyssä lapionpistossa havaittiin ainakin 15 cm paksu noen ja hiilenpalojen sekainen kerros. Kaksi muuta kuoppaa ovat muodoltaan V:n mallisia ja loivareunaisempia. Niiden koko on noin 1,5 x 4 metriä ja syvyys noin 70 cm. Pitkien sivujen vieressä on matalahkot (20-30 cm), reilun metrin levyiset vallit. Keskimmäiseen kuoppaan tehdyssä lapionpistossa havaittiin maaperän olevan kivikkoista moreenia ja reunimmaisessa kuopassa on puhtaanoloista hiekkamoreenia. Kuopista lännenpuoleisin vaikuttaa nuorehkolta hiilimiilulta ja kahden muun kuopan merkitys
ei inventoinnissa selvinnyt.

Hämeenlinnantie 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 40 metriä Hämeenlinnantiestä (nro 130) itään ja noin 55 metriä Pirkanmaan ja Kanta-Hämeen rajasta pohjoiseen havaittiin kaksi hautamaista kuoppaa. Paikalla on avointa
havumetsää. Suurempi kuoppa sijaitsee pienen mäen lounaaseen laskevassa rinteessä ja
toinen tasaisella maalla sen koillispuolella. Kuoppien koko on keskimäärin 1 x 3,5 metriä ja
syvyys noin 30-60 cm. Kuoppien pohjalle tehdyissä lapionpistoissa havaittiin hiekkamoreenia.
Kohteet vaikuttavat nauriskuopilta, mutta niiden lähiympäristössä (noin 50 m säde) ei
havaittu muuta kaskeamiseen viittaavaa, esim. röykkiöitä.

Historiallinen; Pyhäsuolle laskevan mäen itäosassa, loivassa rinteessä havaittiin kaksi vierekkäistä,
loivareunaista, kuoppaa. Maasto on avointa kuusimetsää. Kuoppien koko on noin 1 x 3 metriä
ja syvyys noin 30 cm. Kuoppien ympärillä ei ole selkeitä valleja, mutta maa on aavistuksen
koholla niiden reunoilla. Toiseen kuoppaan tehtiin lapionpisto, jossa sammaleen alla oli
hiekkamoreenia. Kohteet vaikuttavat nauriskuopilta, mutta niiden ympäristössä (noin 50 m
alue) ei havaittu muuta kaskeamiseen viittaavaa, esim. röykkiöitä. Noin 12 metriä kuoppien
länsipuolella on melko modernin oloinen hiekanottokuoppa, jonka keskelle tehdyssä
lapionpistossa on soraista hiekkaa. Em. kuoppaa ei otettu mukaan kohteen aluerajaukseen.

Historiallinen; Noin 40 metriä tunnetusta kiinteästä muinaisjäännöksestä Pyhäsuo 6:sta luoteeseen
havaittiin yksitoista kuoppaa noin 15 x 40 metrin kokoisella alueella. Muodoltaan
suorakulmaiset ja soikeahkot kuopat sijaitsevat etelään laskevan mäntymetsäisen rinteen
yläosassa. Kuoppien koko on keskimäärin 1,5 x 2,5 metriä ja syvyys vaihtelee 40-70 cm:n välillä. Osa kuopista on korkean heinikon ja vatukon peittämiä. Kuoppien ympärillä ei ole selkeitä valleja, mutta joidenkin vieressä maa on hieman koholla. Havainnointia vaikeutti paikoitellen epätasainen maasto ja korkea heinikko. Muutaman kuopan pohjalle tehdyissä lapionpistoissa maannos oli hiekkamoreenia ja paikoin hieman nokeentuneelta vaikuttavaa hiekkaa. Mitään selkeää noki- tai hiilikerrosta ei havaittu eikä kuoppien luonne selvinnyt inventoinnissa.
Kuopat voivat liittyä historialliseen elinkeinotoimintaan, mutta tarkemman tyypin tai
ajoituksen selvittäminen vaatisi kohdennetumpia tutkimuksia.

Karinalho (Kivirakenteet)
Historiallinen; Niemen kärjessä, kallioisen mäen päällä, neliskulmainen, erikokoisista kivistä ladottu rajamerkki, jonka viisarikivessä järjestysmerkintä ”9”. Vuoden 1922 pitäjänkartassa rajamerkki sijainnut vielä saarella (Kirvessaari). Raja merkitty jo 1700-luvun karttaan. Kyseessä on todennäköisesti kylänrajaa esittävä rajamerkki.

Sydänniemi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Sydänniemen länsirannalla, etelä-pohjoissuuntaisen silokalliokielekkeen eteläpäässä sijaitsee noin 30 cm halkaisijaltaan olevista kivistä kylmämuurattu kivirakenne, joka on puoliympyrän muotoon rakennettu. Rakenteen pohjoispää hyödyntää luonnon kalliota. Vaikuttaa jonkinlaiselta kalastukseen liittyvältä väliaikaissuojalta, mutta saattaa olla jokin muukin jäännös, esimerkiksi jonkinlainen Isoon vihaan liittyvä piilopaikka tai vastaava. Toisaalta rakenteen sijainti on ollut hyvä vedenkulun tarkkailuun Vanajanselältä Rapolalle päin, sillä Vanajavesi on tällä kohdalla melko kapeana. Paikka kahden kallion välissä. Paikka eittämättä hyvin suojassa tuulilta. Vesi on ollut ennen Vanajaveden koskien ruoppaamista 1800-luvulla kaksi metriä korkeammalla, joten silloinen vedenpinta ollut lähes välittömästi rakenteen länsireunan ulkopuolella.

Neulasaari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rapolan linnavuorelta 1200 metriä lounaaseen, löydettiin rannan tuntumasta muutamasta kivikerrasta rakennettu rajamerkki, jossa viisarikivi edelleen erotettavissa, mutta kaatunut. Myös viereinen puu hieman tuhonnut rajamerkin pohjoisreunaa. Raja näkyy isojakokartassa (1764–1782). Kyseessä todennäköisesti Rapolan ja Voipaalan välinen kylänraja.

Niittysaari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kyseessä on rantakivikkoon rakennettu pyöreä kaivomainen kivirakenne, joka noin 15–30 cm halkaisijaltaan olevista luonnonkivistä kasattu. Kivikehän sisäpuoli jatkui vähintään 0,4 metrin syvyyteen, jonka alla multamaata sekä kiviä kairatessa. Saarella on nimensä mukaisesti ollut niitty (nykyisin metsittynyt), joka sijaitsee havainnon pohjoispuolella. Saarella on myös todennäköisesti ollut laiduntamassa eläimiä, joten jäännös saattaisi liittyä laiduntamiseen. Vettä tai hiiltä rakenteen sisällä ei esiintynyt. Voisiko kyseessä olla jonkinlainen syöttöpaikka? Toisaalta kyseessä saattaa olla myös säilyttämiseen tarkoitettu jäännös.

Haukila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Noin 500 metriä Uskilan historiallisesta kylästä kaakkoon sijaitsee mahdollinen torpan tai muun historiallisen asumuksen paikka, josta ei ole jäänyt minkäänlaista jälkeä vanhaan kartta-aineistoon tai historiallisiin ilmakuviin. Niemen kärjessä, mäen rinteillä sekä juuressa on erilaisia merkkejä ihmistoiminnasta. Rinteen pohjoispuolella avautuva lahti ja sen rannat ovat toimineet mahdollisesti hyvänä venevalkamana.
Mäenrinteen eteläpuolella, siirtolohkareen itäpuolella, havaittiin mahdollinen nauriskuoppa. Mäen pohjoispuolella, rinteessä sekä rinteen alapuolella pintapoiminnassa havaittiin palanutta savea sekä useampia pienten rakennusten perustusten jäännöksiä ja matalia maakumpareita, jotka saattavat olla jäänteitä uuneista. Lisäksi havaittiin kylmämuuratun kellarin jäännökset. Kellari on rakennettu rinteen yläosaan.
Uskilan kylän lisäksi Niemen pohjoispuolella on tehty runsaasti rautakauteen viittaavia havaintoja (Haukila Koirakivi 1000030142 ), joten osa alueen havainnoista saattaa ajoittua myös melko varhaiseksi.

Niemenkärki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Sääksmäen, Annilan Niemenkärjen alueelta tunnetaan useita muinaisjäännöksiä jo ennestään. Vanha- Annila 908010036 sijaitsee Rapolanharjusta kaksi kilometriä länteen, Rapolanlahden ja Vaissinlahden väliin jäävässä Annilan Niemenkärjessä peltojen keskellä olevassa laidunsaarekkeessa. Kohde käsittää kiven-ja maasekaisia röykkiöitä ja vanhan kylänpaikan. Kumpareista osa on historiallisen ajan uunikumpuja ja peltoraunioita, osa mahdollisesti rautakautisia röykkiöitä. Vanhan Annilan lisäksi Niemenkärjestä tunnetaan kaksi rautakautista röykkiökohdetta: Annilanniemi 908010034 sekä Annilanniemi 2.
2024 inventoitu alue sijaitsee 50 metriä Annilanniemi 2 röykkiökohteelta koilliseen. Alueen inventoinnissa havaittiin Annilanniemi 2 kohteen ja kaava-alueen välissä kaksi maan ja kiven sekaista röykkiötä, jotka saattavat liittyä muinaisjäännöstyypeiltään ja ajoituksiltaan alueen muihin röykkiöihin. Kolmas mahdollinen muinaisjäännös (kiviröykkiö) havaittiin heti kaava-alueen itäpuolella, 5–10 metriä sen reunasta. Kaava-alueella havaittiin monenlaisia epämääräisiä kivilatomuksia sekä maastosta jokseenkin säännöllisen näköisinä erottuvia ilmiöitä, jotka saattavat olla jäännöksiä kalmistoista tai rakennusten perustuksista. Ranta-alueet ovat melko kivisiä, joten luonnollisten kivikkojen seasta on haastavaa erottaa ihmistoiminnasta aiheutuneet jäännökset. Aluetta olisi syytä tutkia tarkemmin esimerkiksi metallinpaljastimin ja koekuopittamalla.

Kalhukangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee mäntyvaltaisessa metsässä olevassa rinteessä junaradan lähistöllä. Tervahaudan halkaisija on noin 12 metriä, josta vallin leveys on noin 2- 3 metriä. Valli on ylärinteen puolella noin 0,4 m korkea ja alarinteen puolella rännin pohjaan nähden noin 1,8 m korkea. Ränni aukeaa itään. Se on noin metrin leveä ja 5 metriä pitkä. Haudan keskelle tehtiin koepisto (25 x 35 cm), jossa pintaturpeen (0-4 cm) alla oli hiilen- ja noen sekaista hiekkaa 55 cm:n syvyyteen saakka, ja sen alta alkoi puhdas vaalea hiekka. Kohteen rajaus MML:n laserkeilausaineiston ja maastohavaintojen mukaan.

Takalassuonsaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Todennäköinen tervahauta erottuu hyvin LIDAR-aineistossa (5p). Haudan halkaisija reunavalleineen on 14 m, tervan laskukuoppa on rakenteen lounaissivulla.

Luojoen mylly (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kokemäenjoen pohjoisreunalla, Luojoen suulla on sijainnut mylly ja rakennus Nevon
isojakokartan 1779–1783 mukaan. Paikalla näkyy mylly vielä 1907 senaatinkartalla, mutta sen jälkeen sitä ei ole enää merkitty kartoille. Kyseessä on todennäköisesti Raukon maakirjakylästä 1600-luvulla muodostetun säterikartanon myllyn raunio.
Inventoinnissa 2024 puron varsilla ja purossa havaittiin myllyyn kuuluneita porrastuksia ja mahdollisia lohkokivirakenteita sekä juoksutusuoma. Vanha Kiikka-Pehula-välinen tie on kulkenut myllyn pohjoispuolella ja puron yli kulkee suurista lohkotuista kivistä tehty silta, joka on paikoitellen romahtanut (Raukon silta, 1000054898). Puron itäpuolella, isojakokartalla näkyvän rakennuksen kohdalla on kesantopeltoa. Heinikon seassa on suuria lohkareisia kiviä, mahdollisesti rakennukseen (myllyntorppaan?) kuuluneita kivijalan kiviä. Koko alue, etenkin puron varsi, oli tarkastushetkellä niin umpeenkasvanut, ettei tarkempi havainnointi ollut mahdollista.

Markkula (1000017955) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilihauta, 3 x 2 m, syvyys 0,8 m, hiilikerros 25 cm syvyydellä. Haudan pohjoispuolella rakennuksen perusta, 4 x 6 m, joka ilmeisen nuori eli resentti jäännös.

Kulopalontie (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mänty- ja kuusimetsässä pienen puron koillispuolisella hietapohjaisella tasanteella. Suorakaiteen muotoinen, kooltaan noin 5 x 6 m, korkeudeltaan n. 25 cm oleva hiilimiilu, jonka keskiosa on kuopalla. Miilun koillisosaa sivuaa luode-kaakkosuuntainen polku / metsäkoneura.

Myllyvainio 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on noin 1,5 x 1,5 m kokoinen kivistä tehty jalusta, jonka keskellä on pystykivi. Kivessä on hakattuna numero 11.
Kohta on Suinulan ja Ranssilan kylien välinen rajamutka vuoden 1842 pitäjänkartalla.

Myllyvainio 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Puroon viettävässä luontaisesti kivettömässä maassa on muutaman neliömetrin alalla lohkokiviä. Kyseessä on maan luontaisen sortumisen tuhoama vanha rajamerkki.
Kohdalla on Suinulan ja Ranssilan kylien välinen rajamutka vuoden 1842 pitäjänkartalla.

Kuusikorpi 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on noin 1 x 0,8 m kokoinen kivijalusta, jonka päällä on muutaman kymmenen sentin korkuinen pystykivi. Kivessä ei todettu merkintöjä. Kohdalla on Suinulan ja Ranssilan kylien välinen rajamutka vuoden 1842 pitäjänkartalla.

Kuusikorpi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on noin 1,5 x 1,5 m kokoinen kivijalusta, jonka keskellä pystykivi. Kiveen on hakattu numero 7. Kohdalla on Suinulan ja Ranssilan kylien välinen rajamutka vuoden 1842 pitäjänkartalla.

Kuusikorpi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Loivasti etelään viettävässä hyvin kivikkoisessa rinteessä on halkaisijaltaan runsaan 3 m kokoinen pyöreähkö kivikasa, korkeudeltaan hieman alle puoli metriä. Kasa on koottu noin 10 – 30 cm kivistä. Tienoolla maaperä on hyvin kivistä. Rakenteen ja ympäristön maaperän perusteella kyseessä on kaskiröykkiö.

Vasikkahaanmäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kuusivaltaisessa sekametsässä, kivikkoisessa etelään viettävässä rinteessä on noin 3 x 4 m alalla ympäristöä tiheämpää kivikkoa, vaikuttaen hieman raivausröykkiöltä. Kyseessä lienee pääosin luontainen kivikko, johon on koottu lisää kiviä.
Kiveyksen päällä on noin 90 x 40 cm kokoinen, noin 10 cm paksu laakakivi pidemmältä sivultaan pystyasennossa. Kivessä ei havaittu merkintöjä.
Kohdalla on Suinulan ja Ranssilan kylien välinen rajamutka vuoden 1842 pitäjänkartalla.

Lammelan hautausmaa (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Huittinen-Tampere -tiestä 3 km ja Kaukosen talosta kilometrin eteläkaakkoon metsäisellä harjulla.
Paikalla on 80 m pitkä ja 30 m leveä valli. Se on paikoin lähes pari metriä korkea ja saman verran leveä. Eteläpäässä on aukko.

Hongisto 1 (1000054760) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Luojoen itäpuolella ja Hongiston tilan eteläpuolisen metsän reunassa sijaitsee rajakivi. Kiven korkeus on noin 70 cm ja koko noin 25 x 30 cm. Paikalla on kulkenut Tormilan kylän tilusten ja Raukon yksinäistilan maiden raja, joka näkyy Nevon isojakokartalla. Paikalla on yhä käytössä oleva kiinteistöraja.

Hongisto 2 (1000054761) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Avarapohjaista havupuuvaltaista metsää. Maanpinnalle erottuu kaksi kenossa olevaa lohkottua kiveä, joista suuremman koko on noin (l*s*k) 40*20*30 cm. Pienemmän kiven koko on noin 25*15*25 cm. Kivistä ei havaittu hakkauksia, mutta suuremman kiven maata vasten olevalla reunalla erottui porauksen jälki. Näkyvien kivien välittömässä läheisyydessä, sammaleen alla, oli muutama kivi lisää, joita ei otettu esiin.
Paikalla on kulkenut Tormilan kylän ja Raukon yksinäistilan maiden raja, joka näkyy Nevon isojakokartalla. Paikalla on yhä käytössä oleva kiinteistöraja.

Hongisto 3 (1000054762) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Luojoen itäpuolella ja Hongiston tilan eteläpuolisen peltoalueen reunassa sijaitsee yksittäinen rajakivi. Kiven koko on noin 20 x 30 cm ja korkeus noin 55 cm. Kivi on jäänyt ojasta kaivettujen maakasojen keskelle. Paikalla on kulkenut Tormilan kylän tilusten ja Raukon yksinäistilan maiden raja, joka näkyy Nevon isojakokartalla. Paikalla on yhä käytössä oleva kiinteistöraja.

Historiallinen; Yksittäinen teräreunainen lohkokivi kooltaan noin 35*25*30 cm nykyisellä kiinteistörajalla. Kivestä ei havaittu hakkauksia.
Paikalla on kulkenut Tormilan kylän tilusten ja Raukon yksinäistilan maiden raja, joka näkyy Nevon isojakokartalla 1779–1783. Paikalla on yhä käytössä oleva kiinteistöraja.

Heiskalanniittu (Maarakenteet)
Historiallinen; Hangasnorkonkallioiden ja Heiskalanniitun kosteikkoalueen välisellä pienellä havumetsäisellä mäellä havaittiin hautamainen kuoppa, jonka ympärillä on loiva valli. Kuopan koko on noin 1,2 x 3,5 metriä ja syvyys noin 0,7 m. Vallin leveys on noin 1,2–1,5 m ja korkeus noin 0,2 m. Kuopan keskelle tehtiin lapionpisto, ja turpeen alla oli hiekkaista soramoreenia, hiiltä tai nokimaata ei havaittu. Kuoppa muistuttaa nauriskuoppaa, mutta ympäristössä ei havaittu mitään muuta kaskeamiseen viittaavaa (kuten kaskiröykkiöitä). Kohteen tarkka ajoitus ja status eivät selvinneet inventoinnissa.

Mattilanvuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajapyykki sijaitsee Mattilanvuoren ja Vittasuonkallioiden välisellä metsäalueella, länteen laskevassa kivikkoisessa rinteessä. Pyykissä on viisi yksittäistä pystyyn asetettua kiveä, joiden korkeus on noin 40 cm. Keskimmäisessä kivessä on heikosti erottuva hakkaus ”864”.
Paikalla on sijainnut Kilpijoen ja Teukkulan kylien välinen raja, joka näkyy Jokisivun jakokunnan isojakokartassa sekä 1900-luvun alun uusjako- ja pitäjänkartoilla. Pyykki sijaitsee yhä käytössä olevalla kiinteistörajalla.

Pirtinkorpi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pirtinkorven ja Suonpuolen välisellä metsäalueella, nykyisten kiinteistörajojen taitepisteessä sijaitsee rajakivi. Kivi on kaatunut ja sen koko on noin 40 x 20 cm ja korkeus noin 20 cm. Kiveen on hakattu nro 8. Paikalla on sijainnut Teukkulan ja Ulvin kylien välinen raja, joka näkyy Jokisivun jakokunnan isojakokartalla.

Suonpuoli (Kivirakenteet)
Historiallinen; Suonpuolen kosteikkoalueen pohjoispuolisella, kivikkoisella metsäalueella havaittiin rajamerkki. Paikalla on noin 80 cm korkea viisarikivi, johon on hakattu nro 845. Sen kolmella sivulla on noin 50 cm korkeat kivet. Paikalla on sijainnut Ulvin ja Mielaanniemen kylien välinen raja, joka näkyy Jokisivun jakokunnan isojakokartalla. Pyykki sijaitsee yhä käytössä olevalla kiinteistörajalla.

Ajoksenkangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisen kiinteistörajan taitepisteessä sijaitsee noin 45 cm korkea lohkokivi. Kiven leveys on noin 30 cm ja syvyys noin 20 cm. Kivestä ei havaittu hakkauksia.
Paikalla on sijainnut Mielaanniemen ja Hoipolan kylien välinen raja, joka näkyy Jokisivun jakokunnan isojakokartalla ja 1900-luvun alun uusjakokartalla. Pyykki sijaitsee yhä käytössä olevalla kiinteistörajalla.

Teerineva 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisen kiinteistörajan taitepisteessä sijaitsee viisarikivellinen rajapyykki, jonka keskuskiven korkeus on noin 70 cm, leveys noin 40 cm ja paksuus noin 15 cm. Viisarikivessä hakkaus 795, sama merkintä kuin uusjakokartassa. Reilun puolen metrin etäisyydellä pyykkikivestä on pystyssä kaksi tätä pienempää kiveä, joista ei havaittu hakkauksia.
Paikalla on sijainnut Hoipolan ja Jaamalan kylien välinen raja, joka näkyy Jokisivun jakokunnan isojakokartalla ja 1900-luvun alun uusjakokartalla. Pyykki sijaitsee yhä käytössä olevalla kiinteistörajalla.

Teerineva 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Teerinevan kosteikkoalueen koillispuolella, mäntyvaltaisessa sekametsässä havaittiin sammaloitunut rajapyykki. Pyykissä on neliön muotoinen kiviperustus, jonka halkaisija on noin 1,3 metriä ja korkeus noin 0,9 metriä. Se on kasattu noin 60–80 cm kokoisista kivistä ja rakenteessa on ainakin kolme kivikertaa.
Paikalla on sijainnut Kiikan ja Tyrvään pitäjien raja sekä Kulmuntilan ja Soinilan kylien raja. Raja näkyy 1700-luvun isojako- ja 1800–1900-lukujen pitäjänkartoilla ja paikalla on yhä käytössä oleva kiinteistörajojen taitepiste.

Metsäpirtti (1000054771) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisen kiinteistörajan taitepisteessä sijaitseva rajapyykkikivi, jonka korkeus on noin 35 cm, leveys noin 40 cm ja paksuus noin 20 cm Kiven itälaidalla on hakkaus 785. Kiven pohjoispuolella, noin metrin etäisyydellä on tätä pienempi pystykivi, jossa ei ole hakkauksia.
Paikalla on sijainnut Soinilan ja Tyrväänkylän raja. Rajalinja näkyy Jokisivun jakokunnan isojakokartalla ja 1920-luvun pitäjänkartalla.

Metsäpirtti 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisen kiinteistörajan taitepisteessä sijaitsee rajakivi, jonka korkeus on noin 80 cm, leveys noin 50 cm ja paksuus noin 25 cm. Pyykin länsireunalla on hakkaus 784.
Paikalla on sijainnut Näntölän kylän ja Tyrväänkylän raja. Rajalinja näkyy Jokisivun jakokunnan isojakokartalla ja 1920-luvun pitäjänkartalla.

Huhtaniitty (Kivirakenteet)
Historiallinen; Huhtaniituntien eteläpuolella mäntymetsässä havaittiin yksittäinen sammaloitunut kivi, jonka leveys on noin 40 cm ja korkeus on noin 45 cm.
Paikalla on sijainnut Näntölän ja Tyrväänkylän raja. Rajalinja näkyy Jokisivun jakokunnan isojakokartalla ja selvemmin 1920-luvun pitäjänkartalla.

Koskelon silta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Historialliseen Laidetiehen kuuluva entinen kivisilta, joka romahtaneelta osaltaan on korvattu puusillalla. Tie on ollut käytössä 1960-luvulle saakka, jolloin nykyinen Sastamalantie valmistui. Kohde sijaitsee syvässä notkelmassa, jossa jokiuoman laidat ovat peitteiset.
Kohteeseen liittyy sillan kiviperustukset sekä pengerrykset. Tie kulkee pengerryksen päällä. Kivisillan rakenteita on Rautajoen kummallakin rannalla, lounaispuolella sillan rakenteisiin voidaan lukea myös 15 m pitkä pengerretty tieosuus. Kivisilta on keskeltä sortunut ja sortunut osa on myöhemmin korvattu nykyisin käytössä olevalla kevyenliikenteen puusillalla. Todennäköisesti nykyisin paikalla havaittava kivisillan rakenne on peräisin 1800-luvulta.
Siltaan ja tiehen liittyvien rakenteiden lisäksi kohteen läheisyydessä sijaitsee kivipato sillan luoteispuolella sen välittömässä läheisyydessä. Rakenne on kuitenkin ilmeisesti siltaa nuorempi ja tehty todennäköisesti lammen aikaansaamiseksi.

Raukon silta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Raukon silta on ensi kertaa merkittynä 1640-luvun maakirjakarttaan. Silta on osa keskiaikaisen Laidetien linjausta. Kohteen ympäristö koostuu Luojoen asutus- ja viljelymaisemasta, Raukon maakirjakylästä ja 1600-luvulla muodostetusta säterikartanosta. Lähistöllä on myös kartanon torppia, myllyjä ja eri-ikäisiä tielinjoja. Kivisilta kuuluu vanhaan Kokemäenjokea seuraavaan, käytöstä poistuneeseen Kiikka-Keikyä maantiehen. Paikalta risteää kohti luodetta Luojokea seuraava paikallistie. Sillan välittömässä läheisyydessä, sen eteläpuolella on myllyraunio (Luojoen mylly, 1000054643).
Nykyinen silta on kaksiaukkoinen silta, jonka kaiteet ja sillan laitimmainen kivikerta on romahtanut. Silta on tehty suorakaiteen muotoisista kivistä. Sillan kansirakenteisiin kuuluu sementtisten tolppien jäänteet. Sillan pituus on 6 m, leveys 3 m ja korkeus 2 m. Tämä rakenne lienee peräisin 1900-luvun alusta. On mahdollista, että samalla paikalla on jo keskiajalla sijainnut silta, mutta hyvin mahdollista on myös se, että näiden vanhimpien siltojen rakenteet ovat tuhoutuneet rakennus- ja korjaustöissä. Selkeästi vanhempia siltarakenteita paikalla ei havaittu. Nykyisin sillan yli kulkee peltotie, joka on merkitty nykyiselle (2013) peruskartalle. Kohde on ollut käytössä maantienä vielä 1900-luvun puolivälissä.

Remu (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hakkuuaukean reunalla sijaitsee noin 4,5 x 2,5 m kokoinen pyöristyneen suorakulmion muotoinen kuoppajäännös. Syvyyttä kuopalla on noin puoli metriä. Kuoppajäännöstä kiertää epämääräinen vallintapainen, jonka leveys on max. 80 cm ja korkeus alle 30 cm. Kuoppajäännöksen päällä oli tiivis heinäkerros ja muutamia kantoja, jotka hankaloittivat sen muodon havainnointia. Kuoppajäännökseen tehtiin lapionpisto; kivisestä moreenimaasta, jossa hienojakoisempaa mineraalimaata ei ollut nimeksikään, ei havaittu hiiltä.
Vuoden 1906 kartalla kuoppajäännöksen pohjoispuolelle on merkattu kaskimaaksi sopiva metsä. Maastohavaintojen ja vanhan kartan perusteella kuoppajäännös on kaskeamiseen liittyvä nauriskuoppa.

Lepauksenkorpi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tiheässä kuusikossa, jossa maaperä on kivistä sekä voimakkaasti muokattua metsätöiden seurauksena, havaittiin yksittäinen kiviröykkiö. Röykkiö on kasattu noin 1 * 1 m kokoisen ja alle puoli metriä korkean kiven päälle. Röykkiö on muhkean sammaleen ja karikkeen peittämä, eikä sitä puhdistettu esiin inventoinnin aikana. Maakiven päälle oli koottu kiviä, jotka erottuivat sammalpatjan alta ja liikkuivat niitä lapiolla tökittäessä.
Vuoden 1906 kartalla röykkiön länsipuolelle on merkattu kaskimaaksi sopivaa metsää. Röykkiö tulkittiin sen ulkoisen olemuksen ja vanhan karttamerkinnän perusteella kaskiröykkiöksi, vaikka sellaisen yksittäinen esiintyminen hyvin kivisessä maastossa ei ole tavanomaista.

Lepauksenkorpi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lepauksenkorpi nimisen suoalueen länsipuolelta tavattiin noin 5 * 2,5 m kokoinen kuoppa (valleineen), jonka syvyys on noin 40 cm. Kuopan ympärillä on matalat ja osin epämääräiset loivapiirteiset vallit, joiden leveys on noin 0,6 – 1 m. Korkeutta valleilla on alle 40 cm. Maaperä paikalla on hyvin kivistä, eikä kuopan pohjalle onnistuttu tekemään koepistoa lapiolla.
Vuoden 1906 kartalla kuoppajäännöksen itäpuolelle on merkattu kaskimaaksi sopiva metsä. Maastohavaintojen ja vanhan kartan perusteella kuoppajäännös on kaskeamiseen liittyvä
nauriskuoppa.

Montia 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Montian talon lounaispuolelta, avarapohjaisesta kuusimetsästä tavattiin noin 7 x 3,5 m kokoinen kuoppa (valleineen), jonka syvyys oli noin 45 cm. Kuopan ympärillä on noin metrin levyiset maastoon sulautuvat vallit, joiden korkeus on noin 30 cm. Kuopan pohjalle tehtiin koepisto, josta paljastui hyvin kivistä hietamoreenia.
Vuoden 1906 kartalla kuoppajäännöksen itä- ja länsipuolille on merkattu kaskimaaksi sopiva metsä. Maastohavaintojen ja vanhan kartan perusteella kuoppajäännös on kaskeamiseen liittyvä nauriskuoppa.

Leppästen niityt 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Avarapohjaisesta mäntyvaltaisesta talousmetsästä tavattiin kaksi kuoppajäännöstä, joiden välinen etäisyys on noin 28 m. Kuopat sijoittuvat loivasti kaakkoa kohti laskevaan rinteeseen. Itäisempi kuopista on noin 5 x 2,5 m kokoinen ja noin 50 cm syvä. Kuopan ympärillä on hyvin epämääräiset ja epäyhtenäiset vallit, joiden leveys on 50-80 cm ja korkeus alle 20 cm. Kuopan pohjalle tehdystä koepistosta todettiin kivistä hietamoreenia ilman huuhtoumakerrosta. Kuoppajäännöksistä läntisempi (N 6805540 E 330662) on kooltaan noin 4 x 2 m, syvyys noin 40 cm. Kuopan kohdalla kasvoi tiivis heinikko ja pieni tuuhea kuusi. Kuopan pohjalla tehdystä koepistosta saatiin samanlaiset havainnot edellisen kuoppajäännökset havaintojen kanssa.
Vuoden 1906 kartalla kuoppajäännöksen itäkoillispuolelle, noin 150 m etäisyydelle, on merkattu kaskimaaksi sopiva metsä. Maastohavaintojen ja vanhan kartan perusteella kuoppajäännökset ovat kaskeamiseen liittyviä nauriskuoppia.

Leppästen niityt 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on noin 4,5 x 2 m kokoinen ja noin 50 cm syvä kuoppa. Maaperä paikalla on hyvin kivistä, eikä kuopan pohjalle onnistuttu tekemään koekoepistoa. Kuopan reunoilla on paljon kiviä ja kanto, jotka haittasivat mahdollisen vallin havainnointia.
Vuoden 1906 kartalla kuoppajäännöksen itäpuolelle on merkattu kaskimaaksi sopiva metsä. Maastohavaintojen ja vanhan kartan perusteella kuoppajäännös ovat kaskeamiseen liittyvä nauriskuoppa.

Leppästen niityt 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hakkuuaukean laidalla on noin 6 x 3 m kokoinen ja noin 50 cm syvä kuoppa. Kuopan pohjalle tehdyn koepiston perusteella maaperä paikalla on kivistä hietamoreenia. Kuopan ympärillä on hyvin epämääräiset ja matalat vallit, joiden leveys on max. 1 m ja korkeus alle 20 cm.
Vuoden 1906 kartalla välittömästi kuoppajäännöksen eteläpuolelle on merkattu kaskimaaksi sopiva metsä. Maastohavaintojen ja vanhan kartan perusteella kuoppajäännös ovat kaskeamiseen liittyvä nauriskuoppa.

Historiallinen; Lounaaseen laskevan mäen rinteellä on kuoppajäännös, jonka koko on noin 4 x 2 m, syvyys noin 40 cm. Kuopan pohjalle tehdyn koepiston perusteella maaperä paikalla on kivistä moreenia. Kuopan ympärillä ja päällä oli hakkuujätettä ja kanto, jotka haittasivat sen havainnointia oleellisesti.
Vuoden 1906 kartalla kuoppajäännöksen eteläpuolelle, noin 110 m etäisyydelle, on merkattu kaskimaaksi sopiva metsä. Maastohavaintojen ja vanhan kartan perusteella kuoppajäännös ovat kaskeamiseen liittyvä nauriskuoppa.

Sirkankulma (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kuurilan ja Toijalan liikennepaikkojen välillä, Valkeakoskeen kuuluvan Sirkankulman kyläkunnan kohdalle, paikannettiin hyvin säilynyttä kiviaitaa ratakilometrivälille 139+760–140+50. Kohteen eteläpäässä on kiviaidat radan molemmin puolin noin 200 metrin matkalla. Lisäksi hieman ratakilometrin 140 pohjoispuolella, radan itäpuolella, on erillinen, rataan nähden kohtisuora ja noin 30 metrin pituinen fragmentti, joka mukailee paikalla olleen vahtitupatontin pohjoisreunaa ja edelleen voimassa olevaa kiinteistörajaa. Ilmakuvan 1940 perusteella matala kiviaita on mahdollisesti kiertänyt koko vahtitupatontin (joka oli autio jo tuolloin).

Hinkka 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Toijalan taajaman eteläreunalla Hinkassa havaittiin kipinäaita noin ratakilometreillä 144+600–144+700, radan itäpuolella. Hinkan kiviaita on matalahko, sen korkeus on arviolta alle puoli metriä. Radan ja kiviaidan välissä kulkevan huoltotien penger nousee osittain kiviaitaa korkeammalle. Kiviaidan perinteinen miljööyhteys avoimen rata-alueen ja metsän rajapinnassa on säilynyt.

Hollinkallio (Kivirakenteet)
Historiallinen; Hollinkalliolta noin 650 m itään, noin ratakilometrillä 150+260 radan koillispuolella havaittiin pienen, jyrkkäpiirteisen kalliokohouman laidassa noin 20 metrin mittainen kipinäaita.
Kipinäaidan viereisellä metsäisellä kalliomäellä on suoritettu hakkuutöitä, jolloin kipinäaita on peittynyt hakkuujätteen alle.

Riitiälä 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Viialan ja Lempäälän kuntien rajalle, Viialan Riitiälän kylän länsipuolelle, paikannettiin radan molemmin puolin matalat kipinäaidat noin ratakilometrille 158+020–158+190. Kipinäaita on paikoin kasvillisuuden ja hakkuujätteen peittämää.

Ronkionvuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ronkionvuori-nimisen kohouman luoteislaitaa sivuavalla ratalinjalla havaittiin kipinäaita. Aita havaittiin vain radan länsipuolella. Pohjoispäässä olevan maaleikkauksen päällä kivilatomus on erittäin säännöllinen ja korkeudeltaan noin metrin. Eteläosassa, jossa kiviaita on suunnilleen ratapenkereen tasalla, aita on puolestaan matalampi ja myös muodoltaan epämääräisempi. Aivan eteläpäästään rakenne on osin peittynyt ja erottuu epäselvästi.

Hulaus (Kivirakenteet)
Historiallinen; Hulauksen entisen seisakkeen ja vahtituvan läheisyydessä havaittiin radan länsipuolella matala, leveä ja säännöllisen muotoinen kipinäaita. Aidassa on kaksi 90 asteen käännöstä, sillä ratakiinteistössä on pitkänomainen laajentuma länsipuolella, jota aita noudattaa. Pohjoispäässään kipinäaita yhtyy vahtituvan tontin rajaan. Hämeenlinna–Tampere-rataosan kiviaitoihin varsin tyypillisesti liittyvä rakenne, piikkilanka-aita, on säilynyt.

Ranssila (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on noin 2 x 1 m kokoinen lohkokivistä tehty kivijalusta, jonka keskellä on
vajaa 50 cm korkuinen pystykivi. Kiveen on hakattu numero 70.
Kohta on Suinulan ja Ranssilan kylien välinen rajamutka v. 1842 pitäjänkartalla

Kulju Harjula (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kuljun asemakylän eteläpuolella, noin ratakilometrisijainnilla 173+680–174+860 havaittiin kipinäaita ratalinjan maaleikkauksella radan itäpuolella. Kipinäaita on hyvin säilynyt, mutta huoltotien rakentamisen yhteydessä maaleikkausta on avarrettu, mikä muutamin kohdin on johtanut leikkauksen eroosioon. Radan länsipuolella leikkauksen lakialuetta peittää sakea tiheikkö, eikä aluetta tässä yhteydessä inventoitu sen vaikeapääsyisyyden vuoksi.

Hirvi (1000055028) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vähä Vahantajärven lounaispuolella havaittiin kaksi vierekkäistä rajapyykkiä. Toinen niistä sijaitsee kiinteistörajojen taitepisteessä ja siinä on neljä vierekkäin aseteltua yksittäistä kiveä. Yksi keskimmäisistä kivistä on hieman muita isompi (korkeus noin 35 cm) ja sen itäpuolella on kaksi pienempää (korkeus noin 20 cm) ja länsipuolella yksi pienempi kivi. Tästä noin 6 metrin päässä on toinen rajamerkki. Siinä on sammaloitunut neliskulmainen kiviperustus (koko noin 0,7 x 0,8 m), jonka keskellä on noin 50 cm korkea viisarikivi. Pyykkien viereen on laitettu muovisia aurauskeppejä. Rajamerkit sijaitsevat Runsaan ja Lakialan historiallisen ajan kylien suoralla rajalinjalla sekä yhä käytössä olevalla kiinteistörajalla. Rajalinja näkyy Lempiäniemen isojakokartassa (v. 1764.) Molemmat kylät on mainittu Seppo Suvannon mukaan viimeistään 1500-luvun puolen välin maakirjoissa.

Vähä Vahanta (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kissankulman talon eteläpuolisella metsäalueella havaittiin reilun metrin kokoisen maakiven juureen kasattu sammaloitunut kiviröykkiö. Sen koko on noin 1,5 x 1,9 metriä ja se on muodoltaan soikeahko tai hieman suorakaiteen muotoinen. Röykkiön korkeus on noin 55-60 cm ja se on keskiosasta hieman painunut. Röykkiön kivet ovat kulmikkaita ja lohkareisia, kooltaan noin 15-35 cm. Kivien väleissä ei ole maata. Röykkiön itäosassa on mahdollisesti kehämäistä reunaa, mutta kivet ovat niin sammaloituneita, ettei rakennetta erota selvästi. Röykkiö on kasattu kallioiselle maanpinnalle, eikä sen ympäristöön voinut tehdä koekuoppia.
Röykkiön tarkempi tyyppi tai ajoitus ei selvinnyt inventoinnissa.

Porrassalmenkuja (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee kerrostalojen pihapiirissä kuusivaltaisen sekametsän rinteessä. Röykkiö on muodoltaan pyöreähkö, mutta hieman epämääräinen, korkeudeltaan 50 cm ja halkaisijaltaan noin 4 m. Röykkiön kivet ovat sammaloituneita. lohkeilleita luonnonkiviä ja kivikertoja on ainakin 3–4. Röykkiön itäreunassa suuri maakivi, joka on hajonnut paikalleen. Röykkiön vieressä, sen länsipuolella noin 5 metrin etäisyydellä, sijaitsee epämääräinen suuri maakasa, joka on röykkiötä nuorempi, moderni maakasa.
Kohteen koekuopituksen ja metallinilmaisimella tehdyn tutkimuksen (2024) perusteella kohteen todettiin olevan todennäköisesti ihmisen tekemä ja todettiin, että rakenne ei ole moderni. Kohteen lähistöllä on muitakin vastaavanlaisia kohteita. Esimerkiksi kohde Lielahdenkatu (1000039131) on tulkittu kiinteäksi muinaisjäännökseksi, ajoitettu rautakautiseksi ja sijaitsee samalla maaston korkeudella.

Hirsjärvenkulma (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Lahmajärven ja Hirsjärven välisellä harjanteella sijaitseva pyyntikuoppa-alue, joka koostuu 66 kuopasta. Pohjoisosassa aluetta on nähtävissä selvä luoteis-kakkosuuntainen pyyntikuoppaketju (noin 230 metriä), siinä missä etelämpänä kankaalla kuopat on sijoitettu sattumanvaraisemmin. Kuoppia on kankaan eteläpäässä kaivettu erityisesti kankaan kapeimman kurkun kohdalle, sekä aivan harjanteen päätyyn. Matkaa kuoppien välillä on keskimäärin 10-15 metriä. Kaiken kaikkiaan pyyntikuopat kattavat 780 metriä pitkän matkan pohjoisesta etelään. Suurin osa kuopista sijaitsee kankaan päällä, mutta kuopista kaksi on tehty rinteen syvennyksiin.

Kotisuulinmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rautajoen Kotisuulinmäen röykkiön (joka todettu luonnonmuodostumaksi) eteläpuolella, noin viiden metrin päässä, tiestä noin 7 m, pellolta siirrettyjen kivien välissä, koekuopasta on havaittu mm. jäännökset nuotiosta, hevosenkengän nauloja, kuonaa, palanutta savea. Paikalla on saattanut olla tilapäispaja. Kotisuulinmäen pohjoisreunalla, tien länsipuolella, n. 8 m tiestä koekuopasta jonkinlainen uunin pohja, mahdollisesti raudanpelkistysuunin pohja.

Fasaaninmäki (Maarakenteet)
Historiallinen; Kauniaisten oletetaan asutetun jo 1300-luvun vaiheilla. Kartano perustettiin 1690-luvulla. Fasaaninmäki sijaitsee n. 530m Kauniaisten kartanolta luoteeseen. Kuninkaan kartaston mukaan Fasaaninmäellä on ollut asumuksia 1700-luvun lopulla. Kohde koostuu useista matalista, neliömäsistä ja pyöreähköistä kuopista. Lisäksi alueella on vähintään kaksi isompaa, pitkänomaista kuoppaa (n. 3 x 1 x 0,7m). Fasaaninsaaren NE- rinteellä sijaitsee kiven- ja maansekainen röykkiö, joka on muodoltaan neliömäinen. Vaatii lisätutkimuksia.

Myllyoja (1000006713) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Selkeen mylly mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1509. Myllyn paikka on vuosien 1759 ja 1791 karttojen perusteella Myllyojalla, Selkeentien länsipuolella sijaitsevan syvän notkon pohjalla. Ojan uomassa on hirsistä tehty rakenne ja puisia paalurakenteita. Saaren pohjoispuolella on kivijalan jäänteet.

Naarankalmanmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muinaisjäännös sijaitsee valtatie 9 itäpuolella peltojen ja viljelysmaiden ympäröimässä pienessä mäkisaarekkeessa, entisen Sarvikasjärven koillispuolella. Järvi on nykyisin lähes kuivana, mutta on ennen Vanajaveden säännöstelyä ulottunut 30 - 50 m päähän mäestä. Vanha rantatörmä ja vesijättömaa erottuvat selvästi maastossa. Kylien raja kulkee mäen kaakkoisosan halki. Luode - kaakko -suuntainen saareke ( 100 x 60 m) on melko isokivistä moreenimäkeä. Mäellä erottuu useita suuria maakiviä. Tutkimuksissa on alueelta todettu 11 röykkiötä. Muinaisjäännös sisältää useita erilaisia rakenteita, joissa on ainakin hautauksiin (neljästä röykkiöstä on palanutta ihmisluuta) ja myös asuinpaikkaan liittyviä jäännöksiä. Asuinpaikkamerkit voidaan rakennehavaintojen ja löytöjen perusteella tulkita yhden tai useamman rakennuksen jäännöksiksi.
Radiohiiliajoitukset viittaavat ainakin kolmeen eri käyttövaiheeseen. Vanhin vaihe ajoittuu nuoremmalle pronssikaudelle. Alueelta on tosin löytöjä, jotka kuuluvat jo vasarakirveskulttuurin aikaan. Rakennusjäännökset ajoittuvat vanhempaan ja keskiseen rautakauteen. Samoin myös osa röykkiöistä. Osa röykkiöistä taas ajoittuu nuoremmalle rautakaudelle, myös löytöjen perusteella. Kaivauslöydöt ovat pääasiassa keramiikkaa, kuonaa, palanutta luuta ja pronssi- ja rautaesineitä.
Naarankalmanmäen itäpuolella olevan siirtolohkareen juuresta todettu kiveys on löytöjensä (rautakauden keramiikan ja palaneen luun) perusteella kiinteä muinaisjäännös. Siitä ehdittiin tutkia vain osa. Se jää jäljelle Naarankalmanmäen kohteesta.

Väkkärä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sekametsässä, noin 5o m Nuutajärven rannasta etelään todettiin viisi kuoppaa ja röykkiö.
Kuoppa 1 on kooltaan 35x1,2x0,6 m (viimeinen luku tarkoittaa syvyyttä), kuoppa 2 7x 1,1x0,7 m, kuoppa 3 7x1,5x1 m, kuoppa 4 3,5x1,6x0,6 m ja kuoppa 5 2,5x2,5x0,5 m. Kuopat ovat selvästi ihmisen kaivamia, pituusakseliltaan rinteen suuntaisia ja
ne sijaitsevat vierekkäin selkeänä ryhmänä. Sijainnin, muodon ja esim. hiilihavaintojen puuttumisen vuoksi kyse lienee säilytyskuopista.
Röykkiö on halkaisijaltaan 4 m ja korkeudeltaan 0,7 m ja sijaitsee hyvin loivasti pohjoiseen viettävässä rinteessä alle 10 metrin päässä kuopista. Vahvasti
sammaloitunut röykkiö on pohjakaavaltaan pyöreä ja koottu ilmeisesti pelkistä kivistä, jotka näyttävät olevan pääasiassa pyöristyneitä. Pinnalle näkyvien kivien halkaisija on suuruusluokkaa 20-40 cm. Sisäisiä rakenteita ei erottunut. Sijainnin ja koon perusteella kyseessä on todennäköisimmin uunirakenne. Röykkiön viereen sen eteläpuolelle tehtiin lapionterän kokoinen koepisto, jossa ei todettu mitään luontaisesta maannoksesta poikkeavaa.
Läheisen sijainnin perusteella on oletettava, että kuopat ja röykkiö liittyvät myös ajoituksensa puolesta yhteen. Kokonaisuus on tulkittavissa lähinnä historiallisen ajan asuinpaikaksi. Koska sitä ei ole merkitty käytettävissä olevaan historialliseen kartta-aineistoon, se on selvästi 1800-lukua vanhempi, mahdollisesti myös 1600-luvun loppua vanhempi. Röykkiö ja kuopat vaikuttavat hyvin säilyneiltä.

Väkkärä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nuutajärven linnavuoren lounaispuolella havaittiin kaksi röykkiötä.
Röykkiö A sijaitsee linnavuoren laen lounaispuolella, kuusia kasvavassa loivassa lounaisrinteessä. Röykkiö on pohjakaavaltaan epämääräinen kiviröykkiö, jonka halkaisija on 1,5 ja korkeus 0,6 m. Se on selvästi ihmisen tekemä. Röykkiö on kasattu pelkistä kivistä. Ulkomuodoltaan ja sijainniltaan se muistuttaa lähinnä raivausröykkiötä; ylärinteen suunnassa oleva maa on todennäköisesti viljelyskelpoista.
Röykkiö B (N 6771447 E 308993) on kooltaan 2,5 x 1,5 m ja korkeudeltaan 0,5 m. Rakenne on selvästi ihmisen tekemä ja sen pituusakseli on itä länsi-suuntainen. Vuoden 1954 inventointikertomuksen sanallisen kuvauksen ja kartan perusteella kyseessä on sama rakenne, jota Anna-Liisa Hirviluoto luvaa kivilatomukseksi ja jonka hän tulkitsee puolustusvarustuksen osaksi. Vuoden 2013 inventointihavaintojen perusteella rakenteessa ei kuitenkaan ole puolustusvarustuksen piirteitä. Se sijaitsee keskellä loivaa rinnettä paikassa, jota ei voi pitää puolustuksellisesti mielekkäänä. Todennäköisesti kyse on viljelysröykkiöstä tai kivistä, jotka on nostettu heti rakenteen vieressä sen eteläpuolella sijaitsevasta kuopasta (jonka halkaisija on 1,5 m ja syvyys 1,2 m). Tästä edelleen lounaaseen todettiin noin 50 x 50 metrin alalla viisi muutakin samansuuruista tai vähän isompaa kuoppaa. Epämääräisen muotonsa perusteella ne ovat maanottokuoppia.

Konkintie (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kivinen puolustusvarustus sijaitsee Konkintien lounaispuolella Taurialan historiallisen kylätontin alueella. Varustus on kivikkoisen rinteen alareunalla metsikössä. Varustus on tehty suurista kivistä, joiden halkaisija on noin 50–80 cm. Rakennelman kokonaispituus on noin 8 m ja sen korkeus on noin 100–120 cm. Kiviä on kahden kivikerroksen verran. Rakennelma on hyvin vahvasti sammaloitunut. Rakennelma näyttää rakennetun suuren maakiven ja koivipuun väliin. Varustuksen länsipää taittuu hieman ylärinteeseen päin. Varustus on rakennettu siten, että siitä on näkyvyys Konkintien mutkaan.
Rakenteen iän arvioimisen suhteen on huomioita Pälkäneen alueen sotahistoria. Isovihan taisteluita on käyty muutaman kilometrin päässä Kostianvirralla. Rakenne voi mahdollisesti liittyä isovihan aikaiseen varusteeluun tai huomattavasti nuorempaan aikaan.

Hautakangas (1000029716) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee moreenirinteellä, erittäin tiheässä kuusipuskassa. Tervahaudan halkaisija on noin 16m ja siinä on noin 1,5m paksut kaksoisvallit. Muodoltaan hauta on laakea ja selkeä. Halssi on pohjoispuolella.

Kangaslamminkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee avohakkuuaukealla, moreeniharjanteen reunalla. Tervahaudan halkaisija on noin 11m, halssi on lounaaseen. Haudan päältä kulkee metsäkoneen ajoura ja hautaa on laikutettu.
Vieressä on tervapirtti, ks. alakohde.

Haimanen (Hautapaikat)
Rautakautinen; ILM26602
Mahdollinen rautakautinen röykkiökalmisto. Vaatii maastotarkastuksen.

Arranmaanoja 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Helsinki-Tampere-rautatien itäpuolella, sitä pitkin virtaavan Arranmaanojan itäpuoleisen maaleikkauksen päällä, hiekkamoreenimäen luoteis- ja kaakkoisrinteillä, metsän ja VR-alueen rajalla sijaitsee alunperin lähes 200 m pitkän (peruskartta 1961) kipinäaidan jäännös, joka koostuu pidemmästä eteläosasta ja lyhyemmästä pohjoisosasta. Mäen laella kulkenut aidan keskiosa on tuhoutunut ilmeisesti rataa levennettäessä ja uutta ojaleikkausta tehtäessä. Rakenne on NNW-SSE-suuntainen. Sen leveys on keskimäärin 1 m ja korkeus 0,5-0,7 m. Rakenne on tehty kylmämuuraamalla tai kasaamalla erikokoisista, yli 30 cm halkaisijaltaan olevista luonnonkivistä. Paikoin on hyödynnetty jopa yli 1 m kokoisia maakiviä. Molemmissa (pohjois- ja etelä-) päissä kiviaita muuttuu hyvin matalaksi (1 kivikerros) ja leveäksi (1,5-1 m) eli on näiltä osin rauennut tai jäänyt kesken. Aidan pohjoispäässä sen päälle on lisätty muutamia isoja kiviä jälkikäteen mahdollisesti ojan perkauksen tai sitä pitkin kulkevan radan huoltotien itäluiskan kunnostamisen yhteydessä.

Ryskälä (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kohde havaittu Lidar-aineistosta. Paikka käyty tarkastamassa lähistöllä olevan metsänkäyttöön liittyvän tarkastuksen yhteydessä.

Vanhaoja (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Aurejärveen virtaavan Vanhaojan pohjoisrannalla sijaitsevalta paikalta on toukokuussa 2025 löytynyt metallinetsinnässä mm. nuolenkärki, veitsiä ja 1-piikkinen viskari. Ilppari ILM35003, 35013 ja kohde-Ilppari ILM35012.
Tarkastus 2025. Riitinniemi on valtion hallinnoimaa Natura2000- aluetta, eikä paikalle kaivettu koekuoppia. Koepistoissa ja kairauksissa runsaasti hiiltä. Paikalla sijaitsee osittain hajonnut kiuas. Löydöt tasanteelta kiukaan ympäristöstä.

Peltolampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jo v. 1685 arkistolähteissä mainitun ja v. 1912 Senaatin kartastoon merkityn torpan (Peldolampi) pihapiirin säilynyt osa (koillisosa). Maanpinnalle näkyviä rakenteita on säilynyt kevyen liikenteen reitin koillispuolella metsikössä. Vanhan pihapiirin lounaisosa, jossa on 1900-luvun peruskarttojen mukaan sijainnut mm. päärakennus, on jäänyt uudisrakentamisen alle. Kohteen alueella ovat havaittavissa uunin pohja, usean kellarin tai muun säilytyskuopan (esim. naurishaudan) jäännökset sekä muutama pienehkö kiviröykkiö, jotka liittynevät kasvimaan ja pihapiirin raivaukseen. Alun perin Tammerkosken kartanolle sekä myöhemmin Hatanpään kartanolle kuulunut torppa on ilmakuvien mukaan hävinnyt vuosien 1977-1988 välillä. Peltolammi mainitaan eräomistuksena jo vuonna 1450 Turun tuomiokirkon Mustassa kirjassa.

Haapaneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee loivalla moreenirinteellä, hakkuuaukealla. Maaperä on moreenia. Tervahaudan halkaisija on noin 13m. Muodoltaan hauta on laakea. Länsipuolella sijaitseva halssi on hyvin pitkä.

Papinsaari (1000059186) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalta on keväällä 2025 löytynyt metallinetsinnässä nuolenkärki ja veitsi. Löytäjä ilmoitti havainneensa paikalla eräsijan kiukaan. Löytäjän antaman tiedon mukaan alue on 1550-luvulla kuulunut lempääläisen Oluff Makaijsen omistamaan eräsijaosuuteen. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön Ilppari ILM35054 ja Kohde-Ilppari ILM35063

Nikki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Karhentien länsipuolella noin 100 metriä Nikin talosta pohjoiseen. Kohde koostuu kahdesta kivijalan jäänteestä tulisijoineen. Kivijalat paikantuvat suhteellisen tarkasti vuoden 1738 Karheenkylän karttaan tunnuksella 19 merkityn sotilastorpan (Soldats torpet) paikalle.
Kohdekoordinaattien osoittamassa paikassa sijaitsee kohtalaisen suurista kivistä ladottu tulisijan jäännös. Kummun koko n. 3 x 3 m, kivien seassa palanutta tiiltä. Tulisijan länsipuolella on maassa 7 x 9 m kokoinen painauma, jonka reunoilla on yksittäisiä suurempia kiviä mahdollisesta perustuksesta.
Edeltvästä tulisijasta noin 10 m luoteeseen, koordinaattien N: 6847926 E: 312685 osoittamassa paikassa havaittiin harvakivinen n. 15 x 10 m laaja kivijalan jäännös. Kivijalan sisäpuolella, sen itäreunassa on 3 x 3 m laaja ja n. 0,5 m korkea kivistä ladottu kiukaan jäännös.

Perkiö (1000083744) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Karhejärven pohjoispuolella, noin 120 m Perkiön talosta pohjoiseen. Rajamerkin pohja koostuu halkaisijaltaan 1 x 1 m ja korkeudeltaan 0,4 m jalustasta, joka on ladottu kahdesta kivikerrasta halkaisijaltaan 15–25 cm leveistä kivistä. Jalustan päällä on pystyssä n.1,5 m korkea laakea pystykivi. Rajamerkin ympäristöstä ei havaittu viisarikiviä. Rajamerkki sijaitsee vanhalla Viljakkalan (Wiliackala bys) ja Koiviston (Koivisto by) kylien rajalla. Vuoden 1798 kartalla rajamerkki on merkitty tunnuksella H ja paikannimellä Jalkakorvenmäki.

Rautionvuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee hiekkakuopan länsireunalla, noin 500 m Karhejärven etelärannasta lounaaseen. Tervahaudan halkaisija valleineen on 7 m. Tervahaudan vallit ovat suhteellisen leveät, n. 1,5. Tervahaudan kuoppa on muodoltaan jyrkkäreunainen ja halkaisijaltaan 4 m. Kuoppa on 1 m syvä. Tervahaudan pohjoisvallissa havaittiin halssin jäänne, joka ilmenee painaumana vallissa. Pohjoisvallin välittömässä läheisyydessä havaittiin laskukuopan jäänne. Laskukuoppa on mitoiltaan n. 2 x 1,5 m ja syvyydeltään 1 m.

Rantalanvuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilimiilun jäänne, koko n. 6 x 4 m. Koord: x 6842765 y 2472575, p 6847690 i 3313847 ±5 m.

Sipilänvuori (Maarakenteet)
Historiallinen; Vuoden 1918 tapahtumiin liittyviä ampumakuoppia. Pirkanmaan maakuntamuseon tarkastus kesällä 2025 paikallisen ilmoittajan kanssa. Viereisellä Peuraudenvuorella ja Ainolaan johtavan tien varrella lisää kuoppia (Peuraudenvuori 1000040042).

Joutilasnevankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kapealla etelä-pohjoinen -suuntaisella moreenikankaalla. Metsä on noin 60-vuotiasta sekametsää.Tervahaudan halkaisija on noin 15m. Muodoltaan hauta on laakea, suuri ja selkeä. Iso halssi on koillispuolella.
Vierellä on tervapirtti, ks. alakohde.

Einola (1000090754) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Etelään työntyvän moreenikumpareen eteläpäässä sijaitseva niemekkeen poikki kaivettu matala kaivanto. Kaivannon leveys sen pohjalla on noin 60 cm ja pinnalla noin 110 cm. Kokonaissyvyyttä kaivannolla on 50–60 cm ja pituutta noin 320 cm. Kyseessä on selvästi kaivamalla tehty rakenne, mutta minkäänlaista maavallia siitä ei voida erottaa. Kaivanto vaikuttaa tyypilliseltä sotahistorialliselta kaivannolta, joka on suuntautunut Huittistentielle ja kohti vanhaa Tyrvään kylää.
Vuoden 1918 sisällissodassa punakaartilaiset pitivät Tyrväätä hallussaan ennen kuin valkoiset valloittivat Tyrvään ja lähialueet huhtikuun puolivälin jälkeen. Tyrvään taisteluihin liittyvien tai punaisten ja paikkakunnalla olleiden venäläissotilaiden ennen sotaa tekemien kaivantojen sijainneista ei ole tarkempaa tietoa käytössä, mutta Einolan kohde sopisi kaivamistapansa, maatumisasteensa sekä sijaintinsa puolesta erinomaisen hyvin jommankumman taistelevan osapuolen tekemäksi kaivannoksi, josta on tarkkailtu tai tulitettu Tyrvään kylän suuntaan. Kaivannosta tai sen lähialueelta ei tarkkuusinventoinnissa tehty löytöjä eikä historian
lähteistä ole mahdollista saada yksiselitteistä varmuutta kaivannon liittymisestä sisällissotaan.

Huru 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaskiviljely- tai peltoröykkiö. Röykkiö on kooltaan n. 2 x 2 m ja n. 1 m korkea. Röykkiö on enimmäkseen paksun sammalkerroksen peittämä. Röykkiö on n. 10 m pellonreunasta länteen, metsän puolella. Röykkiöstä n. 25 m länsilounaaseen on mahdollisesti työkoneiden hajoittaman kiukaan jäännökset.

Huru 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Mahdollisesti työkoneen osin hajoittama kiuas. Kiuas on n. 1, 5 x 2 m ja korkeudeltaan 0,5 m. Kiuas on isompien kivien ympäröimä. Keskellä pienempiä kiviä, palaneita kiviä sekä hiiltä.

Kehonnokka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalta on v. 1948 inventoinnissa löydetty kuusi kvartsi-iskosta (KM 11976:10) "huvilan lipputangon pystyttämisessä esille pengotusta savimaasta". Kohde on käsitelty raportissa ja muinaisjäännösluetteloissa Sotkanvirran kivikautisen asuinpaikan alakohteena. Paikan topografia ja korkeus ovat kivikautiselle asuinpaikalle tyypillisiä. Asuinpaikan säilyneisyydestä ja laajuudesta ei kuitenkaan ole tietoa, ja asian selvittäminen vaatii uusia kenttätutkimuksia. Huvilatontin itäpuolella v. 2025 tehdyssä inventoinnissa ei löydetty merkkejä muinaisjäännöksestä.

Kortesuo (1000095106) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Voimajohtolinjakäytävän pohjoisreunalla, pienen kallionyppylän huipulla sijaitseva kivirakenteen jäännös, osin jäkälän peittämä. Noin 1,5 x 1,5 m alalla on päänkokoisia ja pienempiä kiviä tiiviinä rykelmänä, pieneltä osin kahtena kerroksena. Kiviä on jonkin verran levinneenä rykelmän laitamilla sen ulkopuolella. Rykelmässä on yksi isompi, hieman pitkulainen kivi lappeellaan, noin keskellä, missä kiviä on vähemmän. Rakenne vaikuttaa hajotetulta tai muutoin rauenneelta rajaröykkiöltä. Haaviston ja Korvolan kyläraja sijaitsee nyt 50 m tästä itään. Kyseessä voisi olla vanha ja hajotettu rajamerkki, joka on jäänyt tarkemmassa mittauksessa rajasta sivuun. Tulkinta rajamerkiksi ei kuitenkaan ole varma.

Kiurala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänlahden ja Kylänlahdentien väliseltä peltokaistaleelta paikallistettiin v. 2014 inventoinnissa historiallisen ajan löytöjen keskittymä. Paikalla on todennäköisesti sijainnut talo pellon länsireunalla, pusikoituneella ja heinää kasvavalla saarekkeella aivan tien vieressä. Paikkaa kairattiin ja koekuopitettiin ja toisesta koekuopasta saatiin näkyviin kivistä ja tiilistä muodostuvaa rakennetta noin 20 cm syvyydeltä. Alueella sijainnut talo (Pentti?) on vuoden 1785 isojakokartalla ja taloryhmä v. 1796 Kuninkaankartalla. 1840-luvun pitäjänkartan mukaan kohteen S-osassa ja SW-puolella, nyk. Kylänlahdentien molemmin puolin on sijainnut Kiuralan kylä. Kiuralan kylä mainitaan ensimmäisen kerran asiakirjoissa vuonna 1472, mutta kylä on juuriltaan varhaiskeskiaikainen, mahdollisesti rautakautinen. Vuonna 1540 kylässä oli 14 taloa.

Kukkura (1000006445) (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vääräjoen koillisrannalla, Kukkurakosken myllystä n. 180 m pohjoiseen. Rantaa pitkin kulkevan soratien ja jyrkän rantatörmän välissä olevalla metsäkaistaleella on pyöreähkö kuoppa, jonka halkaisija on 2,5 m ja syvyys noin metrin. Kuopan pohjalla on hiilensekaisen tummanharmaan hiekan kerros 25–35 cm syvyydessä. Kaksi epämääräisempää kuopannetta sijaitsevat n. 50 - 65 metrin päässä tästä kuopasta etelälounaaseen.

Murhasuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuivahkon kangasmetsän loivassa rinteessä sijaitseva tervahauta. Tervahaudan halkaisija
noin 13 m ja ympäröivän vallin korkeus 40–70 cm. Vallin leveys noin 1,6–2 m. Maakairalla
tervahaudan pohjalta noin 40 cm kerros mustaa hiilistä maata. Metsätyökone on ajanut
tervahaudan eteläreunan yli, ja muodostanut näin keskellä hautaa korkean reunan ja
renkaan paikalle kuopanteen. Metsäkoneen renkaiden urat noin 60 cm syvät vallin päältä.
Renkaan uran profiilissa myös runsaasti hiilimaata.

Ristikallio (1000095853) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kyseessä on kallion päälle rakennettu rajamerkki, joka on neliskanttinen kivilatomus. Latomuksen mitat ovat 2,5 x 2,5 metriä ja korkeus noin puoli metriä. Latomuksen keskellä on pystykivi, joka on noin 1,5 metrin korkuinen. Lisäksi latomuksen nurkissa on neljä pienempää pystykiveä. Pystykivessä on kaiverrus 1770 ja sen päällä 10, jonka alle on kaiverrettu suora viiva. Lisäksi pystykiven oikeassa yläkulmassa on kuviokaiverrus. Pystykiven toisella puolella on kaiverrus 172. Kalliota tarkasteltiin v. 2013 lähiympäristöstä, mutta siinä ei nähty kaiverruksia. Kallio oli kuitenkin enimmäkseen sammalen peitossa.
Kohde on Lempäälän ja Pirkkalan rajalla, samalla rajalinjalla kuin keskiaikainen Kokkovuori 1:n rajamerkki. Paikannimi Ristikallio saattaa viitata vanhaan, keskiaikaiseen rajapaikkaan. Kalliossa saattaa olla ristikaiverrus, johon kallion nimi viittaa. Keskiajalla rajat merkittiin usein ristikaiverruksella. Kaiverrus saattaisi olla myös nykyisen rajamerkin alla. Pirkanmaan historiassa mainitaan 1400 -luvun rajapaikkana Hahmojärven Petkelus, ehkä se viittaa juuri tähän paikkaan, sillä Ristikallio sijaitsee Hahmojärven rannassa. Alue on aidattu ja vartioitu sotilasalue Ristikallion laella, Hahmojärven lounaisrannalla.

Hahmojärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hahmojärven länsirannan tuntumassa vanhan peltoalueen kulmassa. Kyseessä on käytöstä jäänyt vanha rajamerkki, joka ei sijaitse millään tunnetulla rajalla. Rajamerkki on kivilatomus, jonka mitat ovat 2 x 2 metriä ja korkeus puoli metriä. Latomuksen keskellä on pystykivi, johon on kaiverrettu 1770 ja toiselle puolelle 157. Isojakokartassa 1768 ja 1900-alun pitäjänkartassa suunnilleen tällä alueella sijaitsee Pirkkalankylän ja Pappilan välisen rajan kulmapiste, johon rajamerkki todennäköisesti liittyy (vanhatkartat.fi-palvelun kartta-asemoinnin mukaan rajapisteen pitäisi sijaita n. 50 m inventoidusta rajamerkistä ESE, vanhalla pellolla (pk 1980). Isojakokartan mukaan alueella ei kuitenkaan ollut 1700-luvulla muita rajoja tai rajapyykkejä). Noin 150 m etelään sijaitsee Lempäälän ja Pirkkalan historiallinen rajamerkki Ristikallio.

Raja nro 54 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyistenkin kiinteistörajojen risteyskohdassa sijaitsee sammalpeitteinen, noin 1,4 m korkea rajamerkki, kooltaan noin 1,3 x 1,3 m. Kuutioimaisessa rajamerkissä on kiviä 3-4 kerroksessa. Rajamerkin keskellä on noin 40 cm korkea viisarikivi, josta ei havaittu hakkauksia. Rajamerkin ympäristö on kivistä talousmetsää.
Rajamerkki sijaitsee nykyisten kiinteistörajojen taitekohdassa. Vuoden 1954 peruskartalla ko. kohdassa on Sarvikkaan ja Herralan kylien välisen rajan taitepiste, samoin myös Rantoisten jakokunnan kartalla (mittaus 1893-1894) sekä isojaon toimituskartoilla (1783).

Wintinperä 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalta havaittiin osin laonnut rajamerkki, jonka havainnointia hankaloitti sen päällä kasattu raivausjäte sekä muhkea sammalkerros. Rajamerkki on kooltaan noin 1,4 * 1,4 m, sen kulmissa on noin 40 cm korkeat kivet ja keskellä noin 70 cm korkea viisarikivi (ei havaittuja hakkauksia). Kulmakivien rajaamalla, raivausjätteen ja sammaleen alla on ainakin muutama kivi, mutta niiden liittymistä varsinaiseen rajamerkin rakenteeseen ei inventoinnin keinoin saatu selvyyttä.
Rajamerkki sijaitsee nykyisellä suoralla rajalinjalla. Vuoden 1954 peruskartalla kohdalla on Kuivaspään ja Herralan kylien välinen suora rajalinja, jonka kohdalta lähtee tilusraja lounaaseen, samoin myös Rantoisten jakokunnan kartalla (mittaus 1893-1894). Isojaon toimituskartalla (1783) paikalla on Rantoisten jakokuntaan kuuluvien Kuivaspään, Maisenrannan ja Herralan kylien välisen rajan kulmapiste.

Kanganpä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hankealueen pohjoisrajan tuntumasta, alueen ulkopuolelta, tavattiin seitsemän kiviröykkiötä sekä epämääräinen rakennuksen perustus. Röykkiöt ovat 20-60 cm korkeita, pyöreähköä tai soikeita (Ø 1,5-5 m) ja sammalpeitteisiä. Epämääräinen rakennuksen perustus on suorakaiteen muotoinen, kooltaan noin 4 x 5 m ja se muodostuu hajanaisista kiviriveistä. Muutama kivistä vaikutti lohkotuilta, mutta suurin osa kivistä oli luonnonkiviä. Paikka on avarapohjaista kuusivaltaista talousmetsää, jonka eteläosa on hakkuujätteen peittämää. Metsänpohjalla erottui muutama, noin itä-länsisuuntainen matala ojakaivanto. Isojakokartalla (1794) paikalle on merkattu torppa. Pitäjänkartalla (1864) paikalla on Kanganpä niminen asuintalo, joka on mitä ilmeisimmin torppa. Senaatinkartalla (1911) ja sen jälkeisillä kartoilla paikalle on merkattu ainoastaan metsää.
Karttatarkastelun perusteella kyseessä on viimeistään 1900-luvun alussa autioitunut
torpanpaikka. Havaitut kiviröykkiöt ovat todennäköisesti pellon/pihapiirin raivauskivikoita ja
epämääräinen rakennuksen perustus voisi olla talousrakennuksen jäännös, koska sen
kohdalta ei havaittu uunin jäänteitä. Paikalla olisi hyvä tehdä tarkempi kartoitus, koska nyt se dokumentoitiin lähinnä läpikävellen, koska kohde ei sijoitu tarkastelun kohteena olleelle
hankealueelle.

Nimetönjärvi (1000096189) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisten kiinteistörajojen risteyskohdassa on noin 1,4 x 1,4 m kokoinen kivistä koottu rajamerkki, korkeus noin 40 cm. Sen keskellä on viisarikivenä noin 50 * 20 * 30 cm kokoinen evämäinen pystykivi, josta erottuu epäselvästi hakkaus ”8”. Isojakokartalla (1794) paikalla on ollut Kurun Karjula ja Ruoveden Paappasen rälssin välisen, kutakuinkin pohjois-eteläsuuntaisen suoran rajalinjan kohta, josta lähtee tilusraja länteen. Isojakokartalla rajapisteen tunniste on ”N:86”.

Muurainsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on pyöreä, halkaisijaltaan noin 16 m kokoinen ja 40-80 cm korkea hiilimiilun jäännös. Miilun keskiosa on noin 30-50 cm matalammalla kuin sen reunat, mutta selvää vallia siinä ei ole. Hiilimiilun ulkoreunaa kiertää matala (alle 20 cm), noin metrin leveä ojantapainen, joka lienee miilun päälle kasatun maa-aineksen oton jälki. Miilun keskelle tehdystä koekuopasta todettiin noin 35 cm paksuinen hiilen ja noen sekainen hiekkakerros, jonka alla oli puhdas hiekkamoreeni.
Hiilimiilun jäännös sijaitsee avarapohjaisessa mäntyvaltaisessa talousmetsässä, jossa se erottuu selkeästi ympäristöstään.

Pehkusuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan noin 11 m kokoinen, pyöreähkö ja noin 40 cm korkea kumpare, johon tehdystä koekuopasta todettiin noin 30 cm paksu mullan, hiekan, noen ja pienten hiilen kappaleiden sekainen kerros. Maalaji mainitun kerroksen alla on kivinen moreeni. Kyseessä on todennäköisesti hiilimiilun jäännös. Jäännös sijaitsee tiheässä nuorehkossa kuusikossa, jossa näkyvyys on olematon. Maaperä alueella on kivistä ja ”muhkuraista”, mikä hankaloitti havainnointia oleellisesti.

Kaakkolampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastosta havaitun hiilimiilun jäännös on kooltaan noin 11 x 7,5 m. Korkeutta sillä on noin 40 cm. Miilun jäännös erottuu maastossa hyvin heikosti; kosteapohjainen ja osin kivinen maasto on pienipiirteisen möykkyistä. Kasvusto maantasalla on varvikkoa sekä koivun ja kuusen vesoja, iäkkäämpi puusto on mäntyvaltaista talousmetsää. Miilun keskelle tehdystä koekuopasta todettiin noin 35 cm paksuinen mullan, hiekan, noen ja hiilen murujen sekainen kerros, jonka alla oli koskematon kivinen moreeni.

Kakolami (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kaakkolammin koillispuolelta, kallion reunalla, sijaitsee paikoilleen laonnut vanha rajamerkki. Kivet ovat levinneet noin 3 m² alueelle, korkeutta niillä on ylimmillään noin 40 cm. Osa kivistä on edelleen päällekkäin, kahdessa kerroksessa. Sammaleen ja jäkälän peittämistä kivistä ei havaittu hakkauksia tai työstämisen jälkiä. Paikalle on merkattu Kurun Karjulan ja Ruoveden Paappasen rälssitilan välisen rajan taitepiste isojakokartalla (1791-1794). Isojakokartalla rajapisteen nimi on Kakolami. Paikalla on kylien välinen raja myös pitäjänkartalla (1846). Nykyinen kiinteistöraja sijoittuu noin 4 m havaitusta rajamerkistä länteen, joka mitattiin paikoilleen käsi-gps:llä.

Kaakkolampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kalliopohjaisesta metsämaastosta havaittiin pyöreä, halkaisijaltaan noin 11 m kokoinen ja alle puoli metriä korkea kumpare. Kumpareen laidat ovat aavistuksen sen keskiosaa korkeammat, mutta selvää vallia kumpareessa ei ollut. Kumpareen keskelle tehdystä koekuopasta todettiin noen ja hiilen murujen sekaista hiekkaa noin 25-35 cm syvyyteen, jonka alla oli kivistä moreenimaata. Kumpare on todennäköinen hiilimiilun jäännös. Alueen kasvillisuus on tiheää nuorta männikköä ja kuusikkoa, maan tasalla kasvaa varpuja, kanervaa ja puun vesoja. Maanpinta on toisaalta kivikkoista, toisaalta kuoppaista ja möykkyistä, ilmeisesti metsänhoidollisten toimenpiteiden jäljiltä.

Lintuharjuntie 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Itäkaakkoon laskevan rinteen reunalla sijaitsee halkaisijaltaan noin 13 m kokoinen todennäköinen tervahaudan jäännös. On mahdollisuuksien rajoissa, että kyseessä olisi myös hiilimiilun jäännös. Jäännöksessä ei ole selkeitä valleja, mutta sen keskiosa on joitain kymmeniä senttejä sen laitoja matalammalla. Alarinteen puolella (kaakon puolella) jäännöksen korkeus on metri, ylärinteen puolella se on maantasainen. Jäännöstä kiertää epäyhtenäinen ja osin heikosti erottuva katkoviivamainen oja, joka erottuu selkeimmin ylärinteen puolella. Jäännöksen päälle tehdystä koepistosta todettiin hiilen palojen ja noen sekaista hiekkamoreenia noin 25 cm paksuudelta, jonka alla oli puhdas kivinen moreeni. Vaikka paikka on avarapohjaista talousmetsää, oli jäännöksen hahmottaminen kivisessä ja kuoppaisessa maastossa hankalaa. Jäännöksen päälle oli kasattu hakkuujätettä.

Lintuharjuntie 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Avarapohjaisessa kuusimetsässä sijaitsee ympäristöstään selkeästi erottuva tervahaudan tai hiilimiilun jäännös. Jäännös on pyöreä ja halkaisijaltaan noin 21 m. Vallit ovat noin 60-90 cm korkeat ja noin 3,5 – 5 m leveät. Jäännöksen keskiosa on tasainen, eikä sen vallista tai ulkoreunalta havaittu selkeää halssiaukkoa, joka tämän kokoisissa tervahaudoissa tavallisesti on. Jäännöksen ympäriltä, vallien kohdalta ja sen keskiosista erottui hiilen kappaleita ja nokista moreenimaata niiltä kohdilta, joista maanpinta oli rikkoontunut.

Ahveninen (1000096199) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pöllönmaan metsäalueella, Ahvenisen talosta noin 280 metriä kaakkoon havaittiin hiilihauta. Kuopan koko on noin 1,3 x 3 metriä ja sen toisella pitkällä sivulla (itäpuolella) on kuopan pituinen valli. Vallin korkeus on noin 20-30 cm ja leveys noin 1,5 metriä. Kuopan pohjalle tehtiin lapionpisto, jossa havaittiin pintaturpeen (0-10 cm) alla noin 2 cm paksu tumma kerros, jonka alla on noin 4 cm hiekkaa. Hiekan alta alkaa noen ja hiilensekaisen hiekan kerros, joka jatkuu ainakin 20 cm. Hiilihaudan ympäristössä on useita epämääräisen muotoisia monttuja, jotka ovat selvästi maanottoa.

Sankila Vesala (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pyhäjärventiestä noin 400 m etelään, metsäisen mäen harjanteella ja itärinteellä, Jasperinojan länsipuolella on ladottu kiviaitaus. Rakenne on n. 0,5 m leveä ja 0,4 - 0,6 m korkea, ja se muodostaa 5-kulmaisen kehän 20 x 16 m alueella. Kaakkoispuolella on 1,5 m leveä aukko. Luoteiskulmaan on rakennettu 3,5 x 3,5 m kokoinen "huone", jonka kohdalla on reunoilta sortunut 1,5 m leveä aukko aidassa. Sisäpuolen seinät ovat kapeammat ja matalammmat kuin ulkoseinät. Sisäpuolella kasvaa metsää, ja kivet ovat sammaloituneita. Rakenne on verrattain hyväkuntoinen.

Hirvenmoisio (Kivirakenteet)
Historiallinen; Noin 2,8 x 2,2 m kokoisen ja 70 cm korkean maakiven päällä on osin laonnut kiviröykkiö. Kivet paikalla ovat noin 1,2 x 1,2 kokoisella alalla, paikoin kolmessa kerroksessa (korkeus max.40 cm), mutta suurimmaksi osaksi yhdessä kerroksessa. Röykkiön N-laidalla lojuu noin 50 * 90 cm kokoinen litteä kivi. Jäännöksen kivistä ei havaittu lohkomisen tai porauksen jälkiä, mutta niitä ei myöskään otettu esiin lehtien ja sammaleen alta.
Maakivi ja röykkiö sijaitsevat nykyisellä suoralla kiinteistörajalla, välittömästi valaistun ulkoilureitin länsipuolella. Paikalla on suora rajalinja kaikilla tarkastetuilla vanhoilla kartoilla. Vuosien 1783 ja 1783-84 isojakokartoilla rajalinja on Kärkölän ja Sakoisten kylien rajalla. Laonnut kiviröykkiö muistuttaa kokonsa ja sijoittumisensa puolesta (maakiven päällä, nykyisin kumollaan oleva litteä kivi (mahdollinen aiempi pystykivi)) siitä noin 260 m eteläkaakkoon sijaitsevaa rajamerkkiä, joka sijaitsee isojaon aikaisella kylien välisellä rajapisteellä. Maastosta saatujen havaintojen ja karttatarkastelun perusteella kyseessä on todennäköisesti ainakin 1700-luvun lopulle palautuvan kylien välisen rajamerkin jäännös.

Viidanmäki (1000096309) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kuusivaltaisessa sekametsässä. Hauta on halkaisijaltaan noin 9 metriä, jossa noin 1,5 metriä leveät ja 0,5 metriä korkeat vallit. Haudan syvyys keskeltä on noin 0,6 metriä. Ränni kulkee pohjoiseen ja on mitoiltaan noin 4 x 3 metriä ja syvyydeltään noin 0,5 metriä. Haudan keskelle tehdyssä koepistossa havaittiin hiilensekaista hiekkaa noin 25 cm:n syvyyteen saakka.

Kurjenkyläntie 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineiston mukaan paikalla piti olla pyöreä, noin 9 metriä halkaisiljaltaan oleva tervahautaa muistuttava kohde. Maastossa havaittiin noin 8 metriä leveä ja 30–40 cm korkea epämääräinen kohouma, jonka pinta oli rikottu metsäkoneella. Kohteen päältä oli kaadettu puita ja revitty kantoja, eikä kokonaisuutta ollut mahdollisuutta hahmottaa selkeästi inventoinnin keinoin. Kokouman reunalta oli paljastunut noin 1,5 metrin pituinen kaareva ja kiinteä, palaneen hiekan ja hiilen sekainen kerros, jonka korkeus oli noin 35–40 cm. Paikalla on todennäköisesti sijainnut tervahauta tai hiilimiilu, joka on kuitenkin päällisin puolin melko tuhoutunut. Alueellisen vastuumuseon kommenttien perusteella kohde määriteltiin kiinteäksi muinaisjäännökseksi. Kohteelle tehty aluerajaus on arvio, koska tarkkoja rajoja kohteelle ei pystynyt määrittelemään maastossa

Hakojärvi (1000096337) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Karhapää & Hemminki 2024: Paikalla on metsätien varressa, sen eteläpuolella
ehjä tervahauta, halkaisija n. 15 m, halssi etelään.

Taipaleenjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Myllyjärvestä Nihuanjärveen laskevan Taipaleenjoen pohjoispuoleisella pellolla sijaitsee
kivikautinen asuinpaikka. Pellon pinnalta havaittiin kolmisenkymmentä kvartsi-iskosta, muutamia kvartsiesineitä sekä pari suurempaa, noin nyrkin kokoista kvartsin kappaletta. Löydöt saatiin korkeusväliltä noin 91–101 m mpy, joskin suurin osa löydöistä todettiin kahdelta noin 93–94 ja 99–101 m korkeustasoilla olevalta terassilta. Pelto löytöjen kohdalla laskee kohti eteläkaakkoa-kaakkoa.
Kohteella laadittiin aluerajaus, joka perustuu löytöjen levintään. Kaksi iskosta havaittiin yli 70 m etäisyydellä löytökeskittymien itäpuolelta, eikä niitä oteta mukaan muinaisjäännösalueeseen. Paikalta otettiin talteen kymmenkunta kvartsi-iskosta ja kaavinta, jotka talletetaan Kansallismuseon kokoelmiin päänumerolla KM50319 (diar.3.12.2025).

Niskala (1000096410) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta sijaitsee Poikkeuksen tilan pohjoispuolella, Karviantiestä noin 430 metriä pohjoiseen. Tervahaudan halkaisija on noin 15 metriä. Sen syvyys on pohjalta vallin yläreunaan mitattuna noin 1,8 metriä. Tervahaudan ympärillä on kaksoisvalli, jonka leveys on noin 3 metriä ja se on korkeimmillaan noin 1,5 metriä. Tervahaudan halssi ei erotu selvästi, mutta se on todennäköisesti sijainnut alarinteessä, idässä. Siellä on erotettavissa pieni kaivanto, joka voi olla halssin jäännös. Tervahauta sijaitsee loivasti itään viettävällä rinteellä. Tervahaudan kohta on pusikoitunut ja heinittynyt ja sen ympärillä on harvennettua metsää. Pohjalta otetusta kairauksesta havaittiin hiilensekaista savimaata.

Lehtimäki (1000096414) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee välittömästi Joensuuntien itäpuolella. Tervahaudan länsiosa on ilmeisesti tuhoutunut tienrakennuksen yhteydessä ja siitä on jäljellä enää vain noin puolet.
Tervahaudan halkaisija on noin 16 metriä. Sen syvyys pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 1 metrin. Vallin leveys on noin 4,5 metriä. Halssi suuntautuu itään. Se on noin 6 metriä pitkä, 2 metriä leveä ja 0,8 metriä syvä. Tervahaudan päällä kasvaa tiheää pusikkoa ja se on hankala erottaa ympäristöstä. Pohjalta otetusta kairauksesta havaittiin hiilensekaista maata.

Hormankorpi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee Joenpolventien pohjoispuolella, muutaman metrin etäisyydellä tiestä. Se on tehty matalan avokallion päälle, suoran rajalinjan suuntaisesti. Merkissä on sammaloitunut, satunnaisesti ladotuista kivistä koostuva perustus, jonka koko on noin 1,5 x 2,5 m. Niiden keskellä kolme korkeampaa pystykiveä, jotka ovat korkeimmillaan noin 0,8 m.
Paikalla on kulkenut Herralan ja Sarvikkaan kylien suora rajalinja 1783 toimeenpanokartalla. Sama raja näkyy myös vuoden 1906 kartalla sekä vuoden 1954 peruskartalla. Paikalla kulkee yhä käytössä oleva suora kiinteistöraja.

Riemuntie 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Riemuntien pohjoispään länsipuolella on kallioon louhittua juoksuhautaa noin 70 metriä. Juoksuhaudan leveys on noin 2 metriä ja syvyyttä sillä on 1–2 metriä. Todennäköisesti juoksuhauta on aikanaan jatkunut nyt rajatun alueen eteläpuolelle rakennuksen pihapiiriin. Rakennus on ilmeisesti tehty 1950-luvun jälkeen. Riemuntien pohjoispuolella ei havaittu jäännöksiä. Juoksuhautaan liittyy kallioon louhitun suojahuoneen jäännös (sijainti: 6892907/338917). Suojahuoneen jäännöksen koko on noin 5 x 5 metriä ja sen syvyys on noin 2,5 metriä.

Riemuntie 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Pusunvuolteen luoteispuolella kulkevan Riemuntien pohjoispuolella havaittiin kaksiosainen, osittain kallioon hakattu ja osin maahan kaivettu taisteluhauta. Tien ja asuinrakennusten välissä on pieni rakentamaton kallioalue, jonka yläreunalla hauta kulkee noin 105 metrin pituudelta.
Kaivanto on selkein itäosassa, jossa haudan syvyys on noin 1–1,3 metriä ja leveys 1,5 metriä. Reunoilla on vallia, jonka leveys on noin 1,5 metriä ja korkeus noin 0,5–0,9 metriä. Länsipuolella aluerajausta hauta on huomaamattomampi, se on noin 0,6 m syvä ja noin 0,8 m leveä ja lähes varpujen peittämä. Hauta ei ole keskeltä koko matkaa yhtenäisenä, vaan välissä on muutama kuoppa, jotka ovat mahdollisia ammuspesäkkeitä.

Jarkko (1000096592) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jarkko mainitaan historiallisissa lähteissä yhtenä Visuveden vanhimmista taloista. Visuvedellä on ollut hämeenkyröläisen talon omistamia eräsijoja, jotka on mainittu vuoden 1552 eräluettelossa. Vuoden 1589 maatarkastuskirjan mukaan Visuvedellä on ollut kolme taloa, joista Jarkko on yksi. (Jokipii 1959). Jarkon talo näkyy myös vuoden 1650 suurimittakaavaisessa kartassa. Isojakokartan (v. 1793–1804) selitteessä ”i” on Jarkko skatte hemman ja ”h” on ”tomten”. Vuoden 1846 pitäjänkartassa Jarkon kohdalla on kaksi taloa. Tontti on autioitunut historiallisten ilmakuvien mukaan viimeistään 1950-luvulle tultaessa. Tarkkaa autioitumisaikaa on vaikea sanoa, koska 1900-luvun alusta ei löytynyt aluetta kuvaavia karttoja.
Nykyisin paikalla on kesämökkitontti, jonka pieni piharakennus on isojakokartan mukaisella tontilla. Tontti on rajattu aidalla, eikä pihapiiriin menty inventoinnin aikana. Aidan viereen tehtiin pieni koekuoppa, jossa havaittiin lähes musta, hiilen ja tiilenmurun sekainen mahdollinen kulttuurikerros noin 30 cm syvyisen muokkauskerroksen alta. Mahdollisen kulttuurikerroksen pinnalta löytyi liitupiipunkoppa, jonka etupuolella kukkaleima (KM 49462). Tontin eteläkaakkoisreunalla on vanha kivikellari. Muissa alueelle tehdyissä lapionpistoissa ja maaperäkairauksissa havaittiin paikoitellen tummempaa kerrosta muokkauskerroksen alla sekä tiilenmurusia. Jarkon läheisiltä pellolta on tehty runsaasti historiallisen ajan löytöjä metallinilmaisimella. Kesämökin pihanurmen alla on voinut säilyä kulttuurikerroksia. Kohteen aluerajaus on tehty maastohavaintojen ja isojakokartan mukaan.

Kangas-Pusu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Inventointihavainnot 2025:
Kangas-Pusun tilan kaakkoispuoleiselta peltoalueelta, lounaaseen laskevan rantaterassin
yläosasta havaittiin neljä kvartsi-iskosta. Pellon pinnassa näkyi auran pintaan nostamia oransseja hiekkaviiruja, joiden kohdilta löydöt tehtiin. Pellon pinnalla näkyi myös pieniä palaneen oloisia kiviä. Paikalle tehtiin kolme pientä lapionpistoa, joissa kaikissa oli noin 40 cm paksuinen muokkauskerros, jonka alta alkoi tummanoranssi hiekka. Kvartsit löydettiin noin 20 x 30 m kokoiselta alueelta, jonka mukaan kohteen aluerajaus tehtiin.

Isosaaren saha (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Isosaaren etelärannalla, rehevää lehtipuuvaltaista sekametsää kasvavassa niemessä on vanhaan Reposaaren sahaan liittyviä kivi- ja maarakenteita. Saha on perustettu vuonna 1895. Toisen lähteen mukaan Isosaareen höyrysaha perustettiin vuonna 1897 ja tunnettiin Siurossa Reposaaren tai vain Saaren sahana. Saaren saha lopetti toimintansa vuonna 1919.
Niemen itäosassa on neljä kuoppaa, ramppirakenne (eteläpää vesirajalla), rakennuksen kivijalkoja sekä muita kaivantoja.

Kulju Hongisto ja Honkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Siuron pohjoispuolella, vastapäätä Linnavuorta, Jokisjärven länsirannalla on vierekkäin sijainnut kaksi Kuljun kartanon torppaa ainakin 1700-luvulla. Pohjoisempi, Hongisto, mainitaan lähteissä v. 1741 (SAY). Vuoden 2018 inventoinnissa tarkennettiin alunperin v. 2002 paikannettu asuinpaikka noin 120 metriä pohjoisemmaksi. Vanha torpanpaikka on ollut todennäköisesti asuttuna koko ajan näihin päiviin.

Sastamalan kirkon vieri (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sastamalan kirkon ympäristössä, sen koillis-, itä- ja kaakkoispuolella, on rakennusten jäännöksiä, kuoppia sekä viljelyyn liittyviä rakenteita. Kirkon koilliskulmasta 80 m koilliseen sijaitsee talon pohja ja pihapiirin rakennelmien jäännöksiä. Vuoden 1889 kartan mukaan paikalla on sijainnut lukkarin tontti, jolla sijaitsi kaksi rakennusta ja pieni puutarha. Kellotapulista n. 70 m itä-kaakkoon on toinen rakennuksen pohja. Kyseessä on ns. leikkaushuone, joka on merkitty v. 1889 karttaan. Rakennuksessa tehtiin ruumiinavauksia. Leikkaushuoneesta 15 m luoteeseen sijaitsee kuoppa, joka kuului perimätiedon mukaan aikaisempaan ruumishuoneeseen. Alueella on myös vanhoja viljelysröykkiöitä sekä pitäjänmakasiinin jäännöksiä. 1900-luvun alkupuolella purettu makasiini on merkitty v. 1889 karttaan.

Humaloja (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1560-luvulla Humaloja oli kahden talon kylä. Pitäjänkartan mukaan alustavasti paikannettu kylätontti sijaitsee Rautaveden itäpuolella, Mikolan talon pihapiirissä. Paikan itäpuolella, pellolla ei ole v. 2002 inventoinnissa havaittu maan päälle näkyviä merkkejä asutuksesta, ja kohteen silloinen rajaus oli todettu hyvin epätarkaksi.

Viinikanjoki Kairokoski (Asuinpaikat)
Historiallinen; Viinikanjoen pohjoisrannan jyrkällä penkereellä on ainakin kolmen rakennuksen jäännöksiä sekä lohkotuista kivipaasista koostuvia röykkiöitä. Näiden lisäksi koskessa osittain veden alla on hirsirakenteita, mahdollisesti uittorännin jäännöksiä. Peruskarttaan on merkitty "Mylly" Viinikanjoen pohjoisrannalle. Kosken rannalla ovat sijainneet 1830-luvulla perustetut saha ja mylly. Alue kuuluu Viinikanojan kulttuurimaisemaan.
Historiallisten karttojen perusteella paikalla on sijainnut rakennuksia 1900-luvun alussa, mutta ilmeisesti ne on purettu vuoteen 1959 mennessä. Vuoden 1984 peruskartalle on merkitty paikalle talousrakennus. Mylly on toiminut kosken vastakkaisella itärannalla.
2023 inventoinnin perusteella rakenteet eivät liity kotitarvemyllyyn tai -sahaan, koska ne sijaitsevat noin seitsemän metriä korkeammalla kuin jokilaaksossa virtaava koski. Kosken rannalla sillan pohjoispuolella ei havaittu myllyyn tai sahaan liittyviä jäännöksiä. Karttojen perusteella paikalla ei ole rakennuksia ennen 1900-lukua. Rakennusten jäännökset näkyvät lohkomiskartassa vuodelta 1928, mutta niitä ei enää ole merkitty vuoden 1959 karttaan. Karttojen perusteella rakennukset ajoittuvat 1900-luvun alkupuolelle. Kyseessä on ollut muutaman rakennuksen asuinpaikka 1900-luvun alkupuolelta.

Soinila Kahilassuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tapiolasta Kämmekkään vievän tien itäpuolella, Kahilassuota vastapäätä, Ylistenjärven luoteisrannasta noin kilometrin pohjoisluoteeseen, suhteellisen korkean kalliomäen tasaisella laella. Kallion eteläpuolella on laajahko maa-aineksenottoalue. Kohteessa on halkaisijaltaan noin nelimetrinen soikeahko kivikehä, jonka ympärille on pääilmansuuntiin ladottu 5 - 6 metrin päähän kivikehän keskipisteestä neljä 2 - 2,5 metriä halkaisijaltaan olevaa kivikasaa. Senaatin kartaston kartan (1909) merkinnän perusteella kyseessä ovat kolmiomittaustornin perustukset.

Pöllömäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vanajan kylässä sijaitsevan Pöllömäen pohjoisreunalla, melko lähellä paikallistietä, kuusta kasvavassa loivassa rinteessä on 6 x 3 x 0,4 m kokoinen sammaloituneiden kivien muodostama röykkiö.
Havainnot 2013:
Paikalla oli raivattu kuusikkoa ja rakenne näkyi maastossa melko hyvin matalana kiveyk-senä. Kohdetta ympäröivä maasto vaikuttaa melko vähäkiviseltä ja todennäköisesti pelto tai pihamaaksi raivatulta. Tällä hetkellä kohteen läheisyydessä kasvaa istutettuja kuusia suorissa riveissä. Itse röykkiö erottuu koilliseen viettävässä maastossa melko hyvin. Koh-teen kaakkoispuolella on vanha hiekkakuoppa ja vanhoja rakennuksia. Todennäköisesti kohde on syntynyt pellonraivauksen tuloksena.

Paasto 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Röykkiö sijaitsee Kyrösjärven Roikanselästä itään pistävän Vinskanlahden itärannalla, metsittyneen vanhan pellon reunalla, loivassa rinteessä. Röykkiö on muodoltaan soikeahko ja sen mitat ovat 3 x 1,5 x 0,6 m.
Inventointikertomusekn 2016 kuvaus:
Röykkiö sijaitsee Kyrösjärven Roikanselästä itään pistävän Vinskanlah-den itärannalla, metsittyneen vanhan pellon reunalla, loivassa rinteessä. Röykkiö on muodoltaan soikeahko ja sen mitat ovat 3 x 1,5 x 0,6 m.
Röykkiö on säilynyt Vadim Adelin kuvaamassa muodossa ja on tunnistettavissa maastossa. Rakenteen päältä on poistettu risuja.Kohteen ympäristössä on myös muita vastaavan kaltaisia entiseltä pellolta raivattuja kiviä ja kiviröykkiöitä. Entisen pellon reuna erottuu selkeänä.

Paasto 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviaita sijaitsee Kyrösjärven Roikanselästä itään pistävän Vinskanlahden itärannalla 40 m päässä rannasta, mökkitien mutkassa, siitä 13 m NE, kallion juurella, loivalla, sekametsää kasvavalla rinteellä. Kiviaidan pituus on 13,5 m (N-S), leveys ja korkeus n. 0,5-1,0 m. Se koostuu 1-4 kerroksesta sammaloituneita kiviä, joiden halkaisija on 0,2-1,0 m. Aidan eteläpäässä, sen SW-puolella on lisäksi 2 x 2 x 0,6 m kokoinen, sammaloitunut kivikasa, jossa on n. 30-40 cm kokoisia kiviä. Aidan ympärillä kasvaa vesakkoa.
Paikalla on kulkenut rantaviiva ennen Kyrösjärven pinnan laskua 1800-luvulla. V. 1959 peruskartan mukaan kiviaita on sijainnut rantaniityn itärajalla. Kiviaita liittyy siis mahdollisesti järvenlaskun jälkeen syntyneen rantaniityn käyttöön, jota se on erottanut korkeammalla sijainneesta metsälaitumesta.

Pitkäniemen hautausmaa (Hautapaikat)
Historiallinen; Pitkäniemen keskuslaitos perustettiin 1900-luvun alussa Pyhäjärven niemeen. Sairaalaan kuului sen pohjoispuoliselle harjulle perustettu hautausmaa, joka ei enää ole käytössä.

Kovasinmäki (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Louhos sijaitsee Koljonkannan kylässä, Leväslahdelta Orivedelle menevän tien vieressä, metsässä.
Metsäisellä mäellä on useita liuskekivilouhoksia ja louhoskivikasoja. Louhokset ovat noin 2 - 3 m leveitä ja 2 - 3 m syviä. Niiden pituus vaihtelee muutamasta metristä muutamaan kymmeneen metriin. Ympärillä on jätekivikasoja. Vanhimmista louhoksista on tietoja 1700-luvulta

Heikkilä (1000007514) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kellari- tai säilytyskuoppia Sikojokilaakson tuntumassa Heikkilän talon pihapiirissä, mäenrinteellä. Kuopista yksi (talosta n. 80 m NW, tilanrajalla) on selkeä käytöstä poistettu kellari ja kaksi muuta (talon SE-puolella) ovat luultavasti olleet samassa käytössä. Viimeksi mainittujen koko on n. 3 x 2 m ja syvyys 1,5 m. Molemmissa maa on kaivettu valliksi kuopan ympärille ja sen reunat ovat jyrkät. Seinämissä on jonkin verran ladottua kiveystä. Toisessa, edellisestä 20 m itään olevassa, on lisäksi alarinteen puolella etelässä siihen johtava, kaivettu, noin metrin levyinen käytävä. Näistä luoteeseen tilanrajalla on ensin mainittu selväpiirteinen kellarikuoppa.
Heikkilän taloa ei ole merkitty v. 1909 venäliseen topografikarttaan (ns. Senaatin kartasto) eikä sitä vanhempiin karttoihin. Se esiintyy v. 1933 Etelä-Pirkkalan pitäjänkartassa ja 1950-luvulta alkaen peruskartoissa. Kellarikuopat ajoittunevat siten aikaisintaan 1910-luvulle. Talon SE-puolella olevan kahden kuopan kohdalla on ulkorakennus vielä v. 1980 peruskartassa.

Puolivälinsaari (1000007545) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Saaren itä- ja koillisosassa on historiallisen ajan viljely- ja asutusjäännöksiä: pieniä vanhoja peltotilkkuja, vanhoja pelto-ojia, viljelysröykkiöitä, kiviaitoja ja mm. raja-aitoja. Saaren kaakkoisrannalla on rakennuksen perustuksia ja vanhoja kellareita.

Pajuniemi (1000011459) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee Kourajärveen luoteesta pistävän niemen keskellä, loivarinteisellä kumpareella peltoaukean keskellä, rannasta noin 130 m, Putajantiestä 500 m itään.
Pajuniemen kylän keskusalueella sijaitse vuoden 1793 kartan mukaan 5 taloa. Vanhalla tontilla sijaitsee nykyisin Väissin talo ja tilakeskus.

Pohjakylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylätontti sijaitsee Suodenniemen keskustaajamassa, Kirkkojärven ja Koivuniemenjärven erottavalla niemellä, sen keskellä kulkevalla louteis-kaakkois-suuntaisella harjanteella.
Vuosien 1644 ja 1765/1778 karttojen perusteella paikannetulla vanhalla tontilla sijaitsee nykyisin kaksi taloa, Tahlo ja Mikkola talousrakennuksineen.
Mikkola on tontin itäosassa, kalliopohjaisella mäellä. Tahlo on tontin länsiosassa, Kirkkojärven rantaterassilla.
Vuoden 2010 koekaivauksessa paikalla ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Leppälammi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee Leppälammin länsirannasta noin 250 m länteen. laajan peltoaukean länsilaidalla, Leppälammintien länsipuolella.
Vuosien 1644 ja 1785 karttojen perusteella paikannettu tontti sijaitsee kolmen talon pihapiirissä.

Vattula Ylinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talonpaikoista eteläisempi, Ylinen sijaitsee Teiskon Matehisenlahden ja Sisaruspohjan välissä olevassa niemessä, Vattulantien länsipuolella ympäristöään korkeammalla kohdalla.
Talonpaikoista pohjoisempi, Vattula sijaitsee Paarlahden ja Sisaruspohjan väliin jäävällä kannaksella, Vattulantien länsi- ja itäpuolella.

Lihasulan kylätontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lihasulan kylä sijaitsee Kangasalan kirkosta 10,7 kilometriä pohjois-koilliseen, Vesijärveen laskevassa rinteessä. Kylässä on ollut vuoden 1540 maakirjan ja vuoden 1635 maakirjakartan mukaan kaksi taloa, myöhemmin vain yksi. Lihasulan kylätontti sijaitsee edelleen samalla paikalla. Kylätontin alue maatalousoppilaitoksena toimivan kartanon tilakeskuksen alueella on niin rakennettua, että varhaisimpia asutuskerrostumia alueelta tuskin voi enää paikantaa. Kylätontin asemointi: Kangasalan maaseutualueiden kulttuuriympäristöohjelma 2004, s. 57.
Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Lihasulan kylässä toimii maatalouskeskus ja pihapiiri on hyvin hoidettua. Kylätontin alueelle on tehty joitakin uusia rakennuksia, mutta pääosin rakennuskanta on vanhaa. Alueella on myös paljon rakentamatonta pihapiiriä, jonka alla voi hyvinkin olla säilyneitä kulttuurikerroksia.

Mäyrän kylätontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mäyrän kylä sijaitsee 16,4 kilometriä Kangasalan kirkosta koilliseen, Vesijärven rannalla. Vuoden 1540 maakirjassa ja maakirjakartassa vuodelta 1635 kylässä oli kolme taloa. Mäenkumpareen laella sijaitsevan kylätontin alueella ovat nyt Mikkolan ja Anttilan tilakeskukset. Kumpare on osin kallioinen ja suureksi osaksi rakennettua aluetta. Maaperässä on tuskin paljoakaan jäljellä vanhimmasta asutuksesta. Kylätontin asemointi: Kangasalan maaseutualueiden kulttuuriympäristöohjelma 2004, s. 61.
Kylätontin alue tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Vanhan kylätontin alue on yhä asuttua ja pihapiirit hoidettuja. Talojen ympärillä olevat piharakennukset ovat pääosin vanhoja ja pieniä, eikä maastoa näytä olevan muokattu laajalti. Rakennusten ympärillä on paljon rakentamatonta pihapiiriä, jonka alla voi hyvin olla säilyneitä kulttuurikerroksia vanhemmasta asutuksesta.

Eerola (908000004) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kellari sijaitsee Eerolantien eteläpuolella, Säterin saunan ja Savottatien risteyksen välissä etelään kulkevan metsäautotien varressa.
Rakennelma on tehty suorakaiteenmuotoiseen 4,8 x 3,8 m maakumpuun, jonka keskellä on noin 40 cm syvä, kooltaan 2,7 x 3,8 m oleva kuoppa.

Hietaniemi Herrainsaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pyhäjärven Toutoisen länsirannan edustalla olevalla Herrainsaarella on 1700-luvulla autioitunut kylätontti. Kuninkaankartastossa paikka on ollut niemenä.
Vuoden 2021 inventoinnissa Herrainsaaren vanha kylänpaikka käytiin läpi havainnoimalla silmämääräisesti saaren maastoa, tutkimalla aluetta metallinilmaisimella sekä tekemällä paikalle koekuoppia. Vanhan kylänpaikan todettiin paikan päällä olevan vanhaa peltoa, jolla kasvaa nykyisin varttunutta kuusikkoa. Paikalla ei nähty mitään vanhaan asutukseen viittaavaa. Vanhaa peltoa, sen liepeitä ja saaren muita osia tutkittiin metallinpaljastimella, mutta löydöiksi saatiin vain vanhoja nauloja sekä modernia metalliroskaa. Koekuopat osoittautuivat löydöttömiksi eikä niistä saatu mitään viitteitä paikalla mahdollisesti sijaitsevasta muinaisjäännöksestä.
Myöhempi viljely lienee tuhonneen suurimmaksi osaksi asuinpaikan.

Tuomikallio (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kesällä 1944 Tampereella on ollut 12 kiinteälavettista 88/RMB ilmatorjuntatykkiä, joista kuusi oli sijoitettu Tuomikalliolle ja kuusi Sulkavuorelle. Kaupin metsässä sijaitsevalla Tuomikalliolla on kuusi jatkosodan aikaista ilmatorjuntatykin betonista valettua jalustaa ja 28.5.2003 pystytetty muistotykki. Jalustojen lähistöllä on myös suorakaiteen muotoisia painanteita ja betonikuutioita, jotka liittynevät it-patterin viesti-, tähystys- ja tulenjohtorakenteisiin.
Raskas ilmatorjuntatykki 88 ItK/37 on Rheinmetall-Borsig -tehtaan valmistama kertatulta ampuva puoliautomaattiase. Sen ampumaetäisyys maamaaliin on 14,8 km ja ilmamaalliin 6 km.

Pajulahdentie (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tottijärven kirkolta Pajulahteen vievän tien pohjoispuolella on hyvin säilynyt Tottijärven alueen torpparitalouden ja maanviljelyn historiaan liittyvä 48 m pitkä kiviaita vanhan metsittyneen pellon ja kivikkosen moreenimäen rajalla. Aidan länsi- ja keskiosat ovat huolellisesti ladottuja, aidan itäosa on matalampi ja epäsäännöllisempi.

Svanbäck (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuonna 1759 perustetun ja vuoden 1773 tiluskarttaan numerolla 39 merkityn torpan "Svanbäck dagswärckstorp" paikka sijaitsee Pyhäjärven Maivaselkään laskevan Joutsjoen itärannalla olevalla pienellä niemellä, joka on nykyisin peltona. Peltopoiminnassa paikalta löytyi punasavikeramiikkaa, pullolasia, liitupiipun katkelmia, piitä, palanutta luuta ja tiiltä.

Kulju Pyymäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuljun kartanon Pyymäen torppa mainitaan asutuksen yleisluettelossa vuodesta 1741 alkaen (SAY Suoniemi-Karkku 1740-59) ja on merkitty 1840-luvun pitäjänkarttaan sekä nuorempiin karttoihin. Vanhan torpan pihapiirissä on kivilatomus, joka on mahdollinen kiinteä muinaisjäännös. Rakenne sijaitsee päärakennuksen lounaiskulmasta 18 m etelälounaaseen ja ulkorakennuksesta lähes suoraan etelään, heinikolla, loivalla lounaisrinteellä. Latomus on lähes neliönmuotoinen, mitoiltaan 4,8 m x 4,4 m, korkeudeltaan 0,4 m. Rakenne on lähes kokonaan turpeen ja ruohon peitossa. Inventoinnin yhteydessä (Adel 2002) latomuksen itäosaan tehtiin pieni koekuoppa, josta tuli mm. melko runsaasti tiiltä, lasia sekä jonkin verran punasavikeramiikkaa ja palamatonta luuta. Talosta n. 80-90 m eteläkaakkoon, Kuljuntien ja sivutien läntisestä risteyksestä 25 m etelään, vanhan pellon lounaisreunalla sijaitsee peltoröykkiö.

Kakkuri (1000007503) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhan ja nyt kesäkäytössä olevan Kakkurin torpan alueella on lukuisia historiallisen ajan rakenteita. Kyseessä on laaja ja suhteellisen hyvin säilynyt viljely- ja asutusjäännöskokonaisuus, johon liittyy myös vanhaa rakennuskantaa ja joka kuvaa hyvin 1800-luvun torppariasutusta ja -taloutta.

Uusi-Pirjola (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vesakkoa kasvava, n. 60 m x 10-15 m laaja vanha pelto sijaitsee mäellä, kahden
kumpareen välisessä notkossa, Sarkolasta Ruolahteen vievän tien itäpuolella, n. 10 m siitä. Peltoa ympäröivät kolmelta sivulta kiviaidat tai kiviaidanmuotoisiksi kasatut pellonraivauskivikot ja tavallisemmat, muodoltaan epämääräiset peltoröykkiöt.

Kuljun koulu (Kivirakenteet)
Historiallinen; Alueella on useita historiallisesta asutuksesta kertovia rakenteita. Kiviaita sijaitsee Kuljun koulun louniaspuolella, pihapiiritasanteen eteläreunalla, talousrakennuksen kaakkoispuolella, Kuljuntiestä n. 100 m etelään. Aidan pituus on n. 15 m, leveys 0,5-1,0 m, korkeus 1,0-1,2 m. Kiviaita on osittain sammaloitunut, sen länsipään pohjoispuolelle on kaivettu neliön muotoinen kuoppa, mitoiltaan n. 4 x 4 m.

Soukonkallio (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviaita on v. 1998 inventoinnin aikana ollut noin 120-130 m pitkä, mutta sitä on sittemmin purettu molemmista päistä lähes puolet alkuperäisestä pituudesta. Paikalle on rakennettu rivitaloja jolloin aita on jäänyt piha-alueiden väliin. Aita on itä-länsisuuntainen, noin 1 m paksuinen ja korkeimmalta kohdaltaan n. 1 m korkuinen. Se on rakennettu enimmäkseen suurista, särmikkäistä liuskelohkareista.

Turrin uimala (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviterasseja Pyhäjärven rantaan laskevalla rinteellä. Terassit, joiden reunat on ladottu kivistä, ovat muutaman kymmenen sentin korkuisia ja muutaman metrin levyisiä. Ne ovat rinteen suuntaisia (itä-länsi) 20-30 m pituisia. Terasseja on ainakin 2-3 päällekkäin rinteessä. Terassit ovat ilmeisesti jäännöksiä puutarhasta. Paikalla ei enää näy koriste- tai viljelykasveja, mutta paikka on nykyään luonnontilassa ja siellä kasvaa metsää. Paikan pohjoispuolella, rannalla on viimeistään 1920-luvun alussa ollut asutusta (ilmeisesti huvila).

Reuharinsaari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Saaren itäosan pohjoisrannan tuntumassa, pienen niemekkeen kannaksella sijaitsee kivirakenne, ilmeisesti muurinjäännös. Se sijaitsee etelään laskevalla rinteellä noin 22 m päässä järvenrannasta. Muurinjäännös on neliönmuotoinen, sivun pituus n. 5,5 m. Lounaiskulmassa on suuri maakivi. Pohjoisluoteis-puolelta rakennelma on avoin. Muurin jatkeena idässä on luontainen kivikko. Muuri on 0,9 m leveä ja sen korkeus on 0,7 m. Keskustassa on kivetön, 3 x 1,5 m kokoinen alue. Muuria on pengottu ja muutamia kiviä on ilmeisesti valahtanut reunasta.

Kankaanmäen peltosaareke (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivikko 1 sijaitsee Kankaanmäen peltosaarekkeen pohjoisreunassa, peltotien eteläpuolella, Ollilan varaston NW-puolella, noin 125 m Siirilän talosta kaakkoon. Eri kokoisista kivistä koottu pellonraivauskivikko kulkee Ollilan rantamökille vievää tietä pitkin vanhan ojan molemmin puolin. Kivikko 2 sijaitsee peltosaarekkeen itäpäässä, Ollilan varastorakennuksen kaakkoispuolella. Noin 50 x 40 m laajuinen kivikkoalue. Alue on ollut laitumena.

Kulmala (1000007541) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kulmalan talon koilliskulmasta 19 m päässä, tien kaakkoispuolella sijaitsee kiviaita, joka on osittain tuhoutunut, sillä aidan länsiosasta on otettu kiviä vuonna 1953 rakennetun talon perustuksiin. Aidan itäosa on säilynyt suhteellisen hyvin (leveys 1 - 1,5 ja korkeus 0,5 - 0,7 m). Aita on rakennettu 20 - 50 cm kokoisista kivistä 2 - 3 kerrokseen. Aita on sammalen peitossa.

Neulaniemen kylätontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1540 maakirjan mukaan Neulaniemessä on ollut yksi talo. Se on halottu kahtia 1533 ja vuoden 1635 maakirjakartassa näkyvät nämä kaksi taloa. Ryhmäkylä on isojaon aikana sijainnut nykyisellä, Tapanilan ja Ala-Heikkilän tilakeskukset käsittävällä, varsin rakennetulla kylätontilla. Vuoden 1635 maakirjakartan perusteella varhaisempaa kylätontin paikkaa on hyvin vaikeaa paikantaa, Neulaniemen-Ponsan Neulaniemeä esittävä kartta ei täsmää maastoon. Ympäröivillä pelloilla tavanomaisia liitupiipun kappaleita. Lähde: Kangasalan maaseutualueiden kulttuuriympäristöohjelma 2004, s. 64.
Kylätontin alue tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Vanhan kylätontin alue on yhä asuttua. Talojen ympärillä on pieniä ja vanhoja piharakennuksia, rakentamatonta puutarhaa ja pihapiiriä. Vanhimman kylän rakenteita ja kulttuurikerroksia voi olla säilynyt maaperässä rakentamattomilla alueilla.

Pöllipuisto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Tie kulkee Ala-Pispalan kaupunginosassa, harjun laella, Pispalan valtatien ja rautatien välissä. Tie on ollut käytössä 1500-luvulla. Se on yhdistänyt Hämeen Turkuun, Ala-Satakuntaan ja Pohjanmaahan.
Kohtalaisen hyvin säilynyt tielinja on 80 m pitkä, länsi-itä-suuntainen linja. Tie on 2 m leveä, nykyään kävely- tai pyöräilypolkuna käytössä oleva soratie.

Pispalan tukkitie 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Näsijärven ja Pyhäjärven välillä kohoava Pispalanharju haittasi pitkään tukkipuun uittamista Tampereen pohjoispuolelta kohti etelää. Vuosien 1863–64 aikana Porin Höyrysaha (Isonsannan saha) rakensi harjun yli kuljetuksen helpottamiseksi tukkitien, jota pitkin puutavara voitiin helposti siirtää Näsijärvestä Pyhäjärvelle. Vuonna 1866 tukkitie siirtyi Rosenlewin omistukseen ja tietä nimitettiin ”Rosenlewin tukkitieksi”. Myöhempi
nimitys ”Punainen tukkitie” johtui punamullalla maalatuista rakenteista.Tukkitietä pitkin kuljetettiin 1920-luvulle asti tukkeja Näsijärvestä Pispalan kannaksen yli Pyhäjärveen.
Vuonna 2018 Punaisen tukkitien linjausta tutkittiin arkistomateriaalin (ilmakuvien, karttojen, sanomalehtiartikkelien ja muiden asiakirjojen) avulla ja maastokäynnillä. Maastossa tukkitien linjauksella havaittiin rakenteita Pyhäjärven rannan tuntumassa. Maisemallisesti . parhaiten säilyneellä osuudella Mäkikadun ja Tahmelan viertotien välillä, jossa osa linjauksesta kulkee puistikon ja kevyen liikenteen väylän kohdalla. saattaa
myös mahdollisesti olla kävelytien tai puiston alla säilyneenä tukkitiehen kuuluneita paalunsijoja tai muita maanalaisia rakenteita. Historiallisten kuvausten perusteella tukkitiehen saattaa liittyä myös vedenalaisia rakenteita erityisesti Näsijärven puolella.
Tukkitien linjauksen yläpäässä on jäljellä 7 m x 5 m x 1m kokoinen m-kirjainen muotoinen betonirakenne (perustus), joka sijaitsee harjun loivalla etelärinteellä, 200 m Näsijärven rannasta, talon nro 59 luoteispuolella, vanhan tielinjan reunalla.

Palo/Palko (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylä mainitaan 1540 maakirjassa. Kylänpaikka sijaitsee 3-tien lounaispuolella, Miharinsillasta 3,9 km koilliseen. Paikka on peltojen ympäröimä, edelleen asuttu vanha tilakeskus. Osa kylänpaikasta on pellolla.
Vuoden 2019 inventoinnissa ei tehty uusia maastohavaintoja.
Paikan rajaus perustuu 1788 isojakokarttaan.

Muotiala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänpaikka sijaitsee Miharinsillasta 1,5 km koilliseen Muotialanjoen länsirannalla.
Muotialan talot ovat aikanaan sijainneet tiiviinä ryhmäkylänä. Alueella on tällä hetkellä pääasiassa 1900-luvun alkupuolelta peräisin olevia vanhoja maatilojen rakennuksia, päärakennuksia ja ulkorakennuksia. Rakennusten lomassa on myös rakentamattomana säilynyttä aluetta.
Rajaus perustuu vuoden 1792 isojakokarttaan.

Iso-Pento (Isopendo) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Iso-Pennon kylä on sijainnut ainakin 1500-luvulta nykyisen Kuhmalahden kirkonkylän keskustan alueella. Nykyisin paikalla sijaitsevat Yli-Knaapin ja Ali-Knaapin tilat ovat muodostuneet 1900-luvun alussa isojaon järjestely- ja täydennystoimituksen yhteydessä. Tällöin kirkonkylän vanha keskiaikaista perua oleva ahdas kylärykelmä rakennuksineen hajotettiin. (Teivas 2006.)
Knaapin tila mainitaan maakirjoissa vuodelta 1540 lähtien. Knaapin tila muodostui alun perin kahdesta talosta, joiden ensimmäiset mainitut isännät olivat Lauri Hettu (1540-52) ja Olavi Soini (1540-82). Vuonna 1630 talot yhdistyivät. Knaapin tila oli autiona vuosina 1644–55. Knaapin talo halottiin vuonna 1753 Ala-Knaapin ja Yli-Knaapin taloiksi. Vuodesta 1604 talosta on suoritettu ratsupalvelusta. Isojakotoimitus vuonna 1763 ei vaikuttanut Knaapin talojen maalohkoihin. Tontit sijaitsivat vieretysten kapeilla lohkoilla. (Teivas 2006, Poppius 1954.)
Nykyisin tonttimaan eteläosaa pitkin kulkee todennäköisesti vanhaa kyläraittia noudatteleva hiekkatie, Kirkkotie. Alue on rakennettu ja osittain maatalouskäytössä. Yli-Knaapin tilalla sijaitsee omakotitaloja sekä talojen pihapiiriä. Ali-Knaapin tila toimii nykyisin seurakuntatalona. Koska rakennuskanta on väljästi sijaitsevia maaseuturakennuksia omakotitalon pihapiirissä, on todennäköistä, että kylätontin alueella on säilynyt maakerroksia varhaisemmista asutusvaiheista.

Vatsiainen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kelminselän etelärannalla. Vuonna 1540 kylässä oli kuusi taloa.
Kylätontti paikantuu hyvin vuoden 1785 kartalta.
Suurin osa vahasta tontista on rakennettua ja hoidettua pihaa. Pieni osa tontista on mahdollisesti säilynyt pellossa. Maantien etelä-länsipuolella olevasta osasta kyläntonttia on tehty vuonna 1966 suuri plootulöytö. Paikalla on rahalöydön muistokivi.

Vatula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vatulan keskiaikaisessa kylässä oli vuoden 1540 maakirjan mukaan kuusi taloa. Kylässä ol isojaon aikana 1780-luvulla jäljellä viisi taloa. Isojakokartan mukaan kolme taloista sijaitsi lähekkäin kylätontilla ja kaksi erillään noin 150-200 metriä erillään varsinaiselta kylätontilta.
Kylätontti on tällä hetkellä osittain rakennettu ja osittain pihamaata ja peltoa. Kylätontilla on Näkän 1930-luvulla rakennettu päärakennus, Ylisen tilan vanhempi asuinrakennus ja Ylisen tilan piharakennuksia. Piharakennukset ja Ylisen vanha päärakennus ovat kevytrakenteisia, eikä niissä ole maansisäisiä perustuksia.
Näkän tilan isännän mukaan on hänen talonsa SW-puolella sijainnut vanhoja asuinrakennuksia vielä 1900-luvun alkupuolella. Näkän uusi päärakennus on perustettu maansisäisesti ja tuolloin on todennäköisesti sen kohdalta kaivettu vanhempia kerrostumia pois.
Pihapiirien läpi on myöhemmin kaivettu vesijöhtokaivantoja. Osa on kaivettu lapiotyönä vuosikymmeniä sitten, eikä niiden sijainnista ole kuin muistitietoa.

Suomatka (Suomatka by) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vesijärven kaakkoisosassa, Suomatkanlahden itärannalla, nykyisen Mäkelän tilakeskuksen alueella on Suomatkan kylän vanha tonttimaa. Kylätontin oletetaan sijainneen peltojen ympäröimän kaksiosaisen mäenkumpareen länsiosassa. Vielä vuoden 1777 kartassa kylä on sijainnut kapealla kannaksella Längelmäveden Pahalahden ja Vesijärven Suomatkanlahden välillä; järvien pinta on sittemmin hieman laskenut. Maakirjan mukaan kylässä on 1560-luvulla ollut kolme taloa, ja kylän taloluku pysyi samana 1700-luvulla asti.
Kylän itäosassa kulkenut vanha tielinja on yhä havaittavissa maastossa rakentamattomana kaistana. Kylän rakennukset ovat todennäköisesti sijainneet enimmäkseen vanhan tielinjan länsipuolella, mutta maastohavaintojen perusteella myös sen itäpuolella. Tilan pihapiirissä on näkyvissä kivijalan jäännöksiä.
Kylätontin itäosaa halkovan Ponsantien yhteyteen rakennettujen vesihuoltolinjan ja kevyenliikenteen väylän maankaivutyöt tehtiin arkeologin valvonnassa. Valvotulla alueella ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä. Moderni maankäyttö ja tienrakennustyöt ovat todennäköisesti tuhonneet muinaisjäännöksen tältä osin.
Noin 400 metriä kohteesta itään sijaitsee Suomatkan kivikautinen asuinpaikka.

Otava (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustasta noin 36 km pohjoiskoilliseen Näsijärven pohjoisosassa Kapeenlahdessa Kiukaanniemen eteläpuolella.
Tervahöyryn hylky upotettuna mökin rannassa.

Herrala (1000017286) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kyläntontti sijaitsee Herralankosken itäpuolella. Alueella on Antilan tilan päärakennus ja piharakennuksia ja tontin eteläosassa 1900-luvun alussa rakennettu pientalo ja sen piharakennuksia. Rakentamattomilla alueilla on saattanut säilyä osia historialliseen kylään kuuluneista rakenteista tai kerrostumista.
Kylätontti paikallistettiin vuoden 1766 geometrisen kartan perusteella. Herralan kylässä oli vuoden 1540 maakirjan mukaan kuusi tilaa. Vuonna 1600 tiloja oli seitsemän. Kohteen rajaus on tehty vuoden 1760 kartan perusteella.
Vuonna 2024 Herralan kylätontin etelosassa havaittiin kolme rakennetta (kaksi maakumpua ja yksi mahdollinen kiveys), jotka liittynevät kylätontin aiempaan ihmistoimintaan. Havainnot ovat muinaisjäännösrekisterissä kiinteänä muinaisjäännöksenä nimeltään Herrala 2 (1000052184).

Karppi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kuoppa sijaitsee kallioisen mäen itärinteellä tasaisella terassilla. Mäkeä kiertää tie.
Kuoppa on muodoltaan pyöreä ja sen reunoja kiertää vallitus, sen halkaisija on noin 2,5 m. Sen tarkoitusta tai ikää ei inventoinnin puitteissa voitu selvittää. Koska kuopan sisällä ja reunavallin päällä kasvaa puita, täytyy rakenteella olla ikää useita kymmeniä vuosia.

Kerppola (Kerppola) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Längelmäveden Nuorronlahden rannalla, noin 460 metriä kaakkoon Sahalahdentiestä. Kylätontti sijaitsee lahdenpohjukan korkeimmalla kohdalla, nykyäänkin asutun tilakeskuksen mailla. Kylätontinalueella on vanhoja rakennuksia sekä vanhoja lehtipuita (koivuja, jaloja lehtipuita) ja suuria kuusia kasvava tilan puistomainen puutarha. Tilalle johtaa länsiluoteesta koivukuja.
Tilakeskusta, jolla kylätontti sijaitsee, ympäröi sen pohjois-, länsi- ja lounaispuolelta pelto. Kylätontin alueen itäpuolella on sekametsää, joka idässä rajoittuu Längelmäveteen.
Vanhin kirjallinen maininta Kerppolan kylästä saattaa olla jo keskiajalta: vuonna 1405 tehdyssä merkinnässä mainittu Henrik Kärpe voi olla Kerppolan isäntiä. Vuoden 1541 maakirjan mukaan kylässä oli tuolloin kaksi taloa. 1700-luvulla isojaon aikaan Kerppolassa oli niin ikään kaksi taloa, joista toinen rustholli. Alueella sijaitsee nykyäänkin asuttu tilakeskus.

Ohtola (1000017522) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kaarina Maununtyttärentien itäpuolella, Roineen rannalla. Matkaa kylätontilta on tielle noin 300 metriä ja järvenrantaan noin 160 metriä. Paikalla on nykyäänkin Ohtola-niminen kylä. Kohde sijaitsee mäellä, mäen päällä ja luoteisrinteessä, nykyisen kyläkeskuksen alueella. Kylämäellä sijaitsee nykyään yhteensä kolme tilaa (Perttula, Mattila ja Paukkala). Kylämäkeä ympäröivät sirpaleiset pellot, joiden välissä on metsäalueita.
Ohtolan kylässä oli vuoden 1540 maakirjan mukaan neljä taloa. Isojakokartan (1785) mukaan asemoitu kylätontin alue on nykyäänkin asuttu.

Leipi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kirkkojärven eteläpuolella, noin 500 metriä etelään järven rannasta. Yhä asuttua kylänpaikkaa ympäröivät pellot lännessä, etelässä ja idässä. Pohjoisessa maasto on hieman alavampaa sekametsää.
Leivin kylän asukkaista on Seppo Suvannon mukaan mainitoja lähteissä ainakin v. 1507-1508. Leipi on ollut Salmikunnan jakokunnan ylivoimaisesti suurin kylä, ja ilmeisesti myös vanhin. Vuoden 1540 maakirjan mukaan taloja siellä oli 14. Vuoden 1541 maakirjan mukaan taloja oli 15.
Kylätontin itäpuoliselta pellolta on saatu rautakautisia metallinetsintälöytöjä (kohdenimet Leipi 2, Toljola).

Onnistaipale (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Onnistaipaleen kylän keskellä, Taipaleenjoesta noin 180 m etelään, länsi-itä -suuntaisen harjanteen päällä, valtatiestä 58 50 m länteen.
Onnistaipaleen (myös Taipaleen tai Niemen) kylä mainitaan asiakirjoissa vuodesta 1508 lähtien (Suvanto 2001: 911). 1550-luvulla siihen kuului 6 taloa ja 1610-luvulla jo 9 taloa (Poppius 1954: 144-146). V. 1634 ja 1729 karttojen mukaan kylässä on ollut 2 tonttimaata. Isompi, itäinen tonttimaa on sijainnut alueella, joka on edelleen tiheään rakennettu. V. 1634 ja 1729 kartoissa paikalla on 6 taloa. Historiallinen tonttimaa paikannettiin vanhojen karttojen perusteella. Alueella on useita pientaloja pihapiireineen.

Oriveden kylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Alueella on historiallisten lähteiden perusteella sijainnut keskiajalla muodostuneen Oriveden kylän yksi tonttimaa.
Orivedenkylä on historiallinen kylänpaikka, joka mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1540 maakirjassa. Tuolloin kylässä oli maakirjan mukaan 13 taloa. Varhaisin tieto koskien Orivettä on kuitenkin jo vuodelta 1456, tuolloin siellä oli jo seurakunta. Kylä on sijainnut laakealla mäellä, alueella, joka kuuluu nykyisen Oriveden keskustaan. Varhaisin kartta koskien Orivedenkylää on vuodelta 1634. Maakirjakartasta nähdään, että tuolloin kylässä sijaitsi 12 taloa. Vuoden 1779 isojakokarttaa tarkasteltaessa huomataan kylän kasvaneen kohti luodetta. Sen keskusalue säilyi kuitenkin paikallaan, eikä isojako hajottanut kylää, vaan osa
tiloista muutti pois vasta 1900-luvun loppupuoliskolla Oriveden kaupungin keskustan kasvaessa.
Osa vanhan ryhmäkylän tilakeskuksista jäi kuitenkin uuden rakennuskannan keskelle kaupungintalon itäpuolelle, niin sanotulle Kössin alueelle.
Kohde on rajattu vuonna 2009 tehdyn Kössinpellon asemakaava-alueen inventoinnin yhteydessä. Alueella on asuttu läpi koko historiallisen ajan, talojen paikat ovat vaihdelleet ja maankäyttö ollut aktiivista. Kevyesti perustetut rakennukset eivät ole kuitenkaan välttämättä tuhonneet täysin allaan mahdollisesti säilyneitä kulttuurikerroksia.

Kuivanen (Kuiviais/Kuivanen) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Längelmäveden rannasta noin 290 m kaakkoon, tien nro 14217 varrella, sen kaakkoispuolella, peltojen ympäröimällä saarekkeella.
Kylä mainitaan vuodesta 1543 lähtien, jolloin siihen kuului yksi talo. Talo hajotettiin kahdeksi vuonna 1788. Toinen on edelleen asuttu Ala-Kuivasen talo tien kaakkoispuolella ja toinen Ylä-Kuivanen on peltona tien luoteispuolella.

Torittu (Joutikas/Äijäinen) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Äijästensalmen koillispuolella, rannasta noin 120 m päässä, peltojen ympäröimällä saarekkeella, Etelärinne-nimisen talon pihapiirissä.
Yksinäistalo mainitaan vuodesta 1540 alkaen. Talo on merkitty vuoden 1634 maakirjakarttaan. Isojakokartassa tontti on peltona.

Päilahti (Pailax/Peilax) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Längelmäveden Päilahden lounaisrannasta 800 m lounaaseen, ojan luoteisrannalla, peltojen ympäröimän mäen laella, tien nro 3260 molemmin puolin.
Kylä esiintyy asiakirjoissa vuodesta 1612 alkaen. Kylätontti on edelleen asuttu. Paikalla ei havaittu muinaisjäännökseksi tulkittavia rakenteita tai paikkoja vuoden 2009 inventoinnissa.

Mustajärvi torppa 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1793 kartalle merkitty torpan paikka. Syksyn 2019 maastotarkastuksessa todettiin, että torppa lienee sijainnut samalla kohtaa kuin nykyinen Järvenpään tilakeskus.

Houhala rustholli (Asuinpaikat)
Historiallinen; Houhalan kylä on muotoutunut ilmeisesti myöhäiskeskiajalla. Kyläsä oli vuonna 1540 kaksi taloa. Vuodelta 1644 olevassa vanhimmassa kyläkartassa on kaksi taloa, vuoden 1777 isojakokartassa yksi talo, rustholli.
Vuoden 1644 tonttimaa on sijainnut lähempää rantaa kuin vuoden 1777 tonttimaa.
Vuodewn 1777 tontti on luultavasti tuhoutunut. Vuoden 1644 tonttimaan muinaisjäännösluonteen selvittäminen sen sijaan vaatii tarkempia tutkimuksia. Muinaisjäännösrekisterin piste on vuoden 1644 tontin tienoilla.

Työlänoja (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Työlänojan etelärannalla, noin kolmen metrin päässä rannasta, noin 700 m Viljakkalantien ja Pajulanraitin risteyksestä lounaaseen. Maasto Työlänojan varrella on tiheää lepikkoa kasvavaa vanhaa niittyaluetta; ojasta etelään mäkistä ja kivikkoista kuusimetsää.
Tilanrajamerkki on merkitty 1800-luvun alun isojakokarttaan ja vuoden 1847 pitäjänkarttaan, sekä nykyiseen peruskarttaan (1993), josta se paikannettiin. Rajamerkki on kivenlohkareista kasattu pieni röykkiö, josta pilkistää kolme pystylohkaretta.
Rajamerkki on kauttaaltaan sammalen ja heinäkasvillisuuden peittämä, eikä kivissä tarkastettaessa havaittu hakkauksia tms. merkkejä. Kooltaan rajamerkki on noin 2 m x 2 m x 1 m.

Kapeenniemen kivirakenteet (Kivirakenteet)
Moderni; Kapeenniemen alueella sijaitsee kolme kivirakennetta, joista kaksi on saatujen tietojen perusteella 1970-luvulla rakennettuja kellareita. Niemen länsireunassa sijainneeseen kivirakenteeseen liittyy tarina siitä, että Finlaysonin tehtaan väkeä on retkeillyt 1900-luvun alussa niemessä ja kivikellaria olisi käytetty siinä yhteydessä.
Rakenne nro 1 on vanhin kiveyksistä. Kyseessä voi olla kiviuuni. Se sijaitsee niemen länsiosassa, lapinraunion B lounaispuolella, kivikkoisessa rinteessä lähellä Näsijärven rantaa (kartta 3). Etäisyys rantaan n. 8 m. Rakenne sijaitsee mäntymetsässä; maapohja kohteessa on sammalpeitteinen. Rakennetta 1 voidaan pitää kiinteänä muinaisjäännöksenä.
1970-luvulla rakennetut kaksi kellarinpohjaa (kivirakenteet nro 2 ja 3) sijaitsevat tilan 1:243 kesämökin asuinrakennuksen eteläpuolella, välittömästi rakennuksen takana olevan kivilouhoksen reunassa (muinaisjäännösrekisterissä numero 1000018711). Kivikellarit 2-3 eivät ole kiinteitä muinaisjäännöksiä.
Kohde sijaitsee Kapeenniemen (mjr.nro 837010044) muinaisjäännösalueen rajan sisäpuolella.

Pättiniemenpuisto (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pispan kivikautisen asuinpaikan koillisrajalla Hyhkyn kaupunginosassa. Puiston pohjoisosassa on rakennusken jäännökset: perustuskiviä ja kaksi tulisijan jäännöstä. Rakennus on ollut Pispan talon riihi. Se on rakennettu aikaisintaan 1700-luvun lopussa. Kysymyksessä on ollut paririihi. Se on ollut yhtenäinen rakennus, jonka molemmissa päissä on ollut riihi kiukaineen.

Joenniemi 1 (Kulkuväylät)
Moderni; Kohde sijaitsee Mäntän Joenniemen kartanosta 120 m pohjoiskoilliseen Vuohijoen etelä- ja pohjoisrannalla. Paikalla on jäänteitä sillasta, joka on ollut paikalla 1930-luvulla. Paikalla on 3x6 m laajuinen siltaporras.

Joenniemi 3 (Maarakenteet)
Moderni; Rakennuksen jäännös sijaitsee mantereen ja Taavetinsaaren väliin jäävän salmen lounaispäässä, nimellä. Kohde on kooltaan 5x7 m. Se erottuu maastossa neliönmuotoisena, vallimaisena kohoumana. Kyseessä on ilmeisesti pumppuaseman jäännös.

Joenniemi 4 (Kulkuväylät)
Moderni; Paikalla on Joenniemestä Taavetinsaareen vievän sillan arkkujen jäännökset: kaksi betonikehikkoa.

Taavetinsaari 2 (Taide)
Moderni; Taavetinsaaren länsirannassa, rantavedessä on kivestä veistetty patsas.
Saadun palautteen perusteella Taavetinsaaren rannalla olevan kiviveistoksen nimi on "Kosto". Sen on veistänyt Urho Heinänen ja ostanut Gösta Serlachius vvuonna 1915.

Taavetinsaari 3 (Asuinpaikat)
Moderni; Taavetinsaaren lounaisosassa, niemen etelärannalla on betonista ja luonnonkivistä tehdyn rakennuksen perustusten jäännös.

Sankila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Historiallisen kartta-aineiston perusteella paikannettu, 1500-luvun
asiakirjoissa mainittu asuinpaikka, joka on edelleen käytössä. Varhaisimmat tiedot Sankilan tilasta ovat 1500-luvun alkupuolelta. Sankilan kylässä oli
tuolloin kolme taloa: Sankila, Salis ja Pussi. Ensimmäisenä Sankilan isäntänä mainitaan 1540-luvulla Jöran Turri. Vuoden 1560 kyläluettelossa Sankilassa kerrotaan olleen neljä taloa.
Kohteen tarkempi rajaus sekä vanhimpien kulttuurikerrosten ja rakenteiden laajuuden ja säilyneisyyden selvittäminen vaatii lisätutkimuksia (koekaivauksia).

Messukylä-Ruovesi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Tielinja kulkee Messukylän ja Ruoveden välillä, Näsijärven länsirannalla. Paikoin tielinja kulkee asutuskeskusten halki, osin kuitenkin metsässä. Kohteen ympäristö on leimallisesti ihmisen toiminnan synnyttämää kulttuurimaisemaa etenkin Sorilanjoen tuntumassa.
Messukylä-Ruovesi tielinja
esiintyy ensimmäisen kerran kartalla 1600-luvun Kangasalaa, Lempäälää, Vesilahtea, Pirkkalaa ja Messukylää kuvaavassa pitäjänkartassa. Tie kulkee Messukylän kirkolta Nurmin ja Sorilan kylien halki pohjoiseen seuraillen Näsijärven rantaa läpi Kämmeniemen ja Teiskon päätyen Ruoveden pitäjän rajalle. Tie on merkitty niin Kuninkaan kartaston kuin Kuninkaan Tiekartastonkin aluetta kuvaaviin karttoihin. Messukylä-Ruovesi tielinja on ollut kaksi pitäjää (Messukylä ja Ruovesi) yhdistävä kulkuväylä, jonka varrelle syntyi myös Teiskon kappeli. Kappelin synty ajoittuu todennäköisesti vuoteen 1636. Tie on kulkenut suurin piirtein samalla sijallaan aina 1960-luvulle saakka, jolloin Kaitavedentietä (tie 338) uudistettiin ja tielinjausta muutettiin paikoin jopa useita kymmeniä metrejä Nurmen ja Sorilan kylien alueella. Tielinja on suureksi osaksi asemoitu nykyiselle peruskartalle Nurmin ja Sorilan kylien isojakokarttoja (Lilius 1792; Rehnström 1764) käyttäen. Inventointialueen pohjoisosassa asemoinnin päälähteenä on käytetty Kuninkaan kartastoa.

Aitoranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee metsäalueella valtatie 9:n pohjoispuolella ja Kaitavedentien (tie 338) länsipuolella. Matkaa valtatie 9:lle on kohteelta noin 230 metriä ja Kaitavedentielle noin 50 metriä lyhimmillään. Maasto kohteen ympäristössä on nuorehkoa sekametsää.
Nuorehkossa sekametsässä on loivasti kaakkoon ja etelään viettävässä rinteessä
pyöreähkö, halkaisijaltaan noin 1,2 metriä ja korkeudeltaan noin 0,3 metriä oleva
sammaloituneista kivistä koottu röykkiö. Kivet rauniossa ovat halkaisijaltaan
30-40 cm. Raunio toi jo maastossa mieleen peltoraunion, vaikka lähimpään peltoon
onkin nykyään matkaa 50 metriä. Ilmakuvista näkyy, että aivan raunion vieressä on vielä 1940-luvulla sijannut pelto.

Kovapää (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Nurmin kylässä, Nurmintien ja Laurintanhuan risteyksen luoteispuolella. Kohteen alueella sijaitsee Kovapään tilan vanha navetta. Kohteen ympäristö on osaksi pusikoitunutta navetan edustaa, osaksi hoidettua nurmea ja osaksi peltoa.
Nathan Liliuksen (1792) Nurmin kylää kuvaavaan isojakokarttaan on nykyisen
Nurmintien ja Laurintanhuan risteyksen luoteispuolelle merkitty pienellä vierekkäin
kaksi taloa. Taloille ei ole annettu numeroa tai kirjaintunnistetta, jonka
avulla kartan selitysosasta olisi tarkistettavissa, mitä talot tosiasiassa ovat. Nurmin
kylän kantatiloille on isojakokartassa annettu kirjainkoodit e f.
Tilojen a d sijaintia ei kartassa jostain syystä esitetä, ne lienevät siirtyneet pois kylätontilta jo ennen laatimisajankohtaa. Kohteen Kovapää kohdalle merkityt talot saattavat olla esimerkiksi torppia. Mikäli näin on, eivät ne Suomen Asutuksen Yleisluettelon (SAY) mukaan ole perustettu ainakaan ennen vuotta 1750. Ennen vuotta 1750 ei Nurmin kylässä SAY:n mukaan ollut vielä ainuttakaan torppaa. Toinen mahdollisuus on, että talot ovat Kovapään,
Nattarin ja Juopon tilojen sotilaan Matts Stån ja Mikkolan ja Ketaran tilojen sotilaan
Matts Nurmelinin talot. Tätä tulkintaa tukee se seikka, että pintaalaltaan
pienet peltotilkut isojakokarttaan merkittyjen talojen lähellä kuuluvat juuri kyseisille sotilaille. Nykyään kohteen Kovapää kohdalla sijaitsee Kovapään tilaan kuuluva ja käytöstä poistunut navetta. Navetta on perustettu kivisille harkoille ja se on
rakennettu vuonna 1923 harvinaisesta materiaalista, savikanerva seoksesta. Navetan ympäristö on osin hoidettua nurmialuetta, osin pusikoitunutta joutomaata ja osin peltoa. Kohde on nimetty sijaintinsa perusteella Kovapääksi.

Tuomisto (1000018845) (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Palon kylässä, Palonkyläntie pohjoispuolella, noin 65 metriä kaakkoon Tuomisto nimisen tilan päärakennuksesta. Alue on nykyistä metsää.
Paikalla on pienen kallioharjanteen kainalossa laajuudeltaan noin 4 x 1,8 ja korkeudeltaan noin 0,2 0,5 metriä oleva röykkiö. Röykkiö koostuu suurehkoista, halkaisijaltaan noin 0,3 metriä olevista, sammaloituneista kivistä. Kohteen vierestä kulkee vanha Palonkylän sisäinen kylätie, joka esiintyy vuoden 1763 kartassa (Rehnström). Tielinjasta ei ole jäljellä maanpinnalle havaittavia merkkejä. Paikalla on hiljan kulkenut metsäkone tai traktori.
Suomen taloudellisessa kartassa vuodelta 1931 on kohteen länsipuolen välittömään
läheisyyteen merkitty peltoa. Kartalla on myös näkyvissä vuoden 1763
kartassakin esiintyvä kylätien linjaus. Kohteen luonteen ja sijainnin perusteella
kyseessä on resentti peltoraunio.

Toijala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Toijalassa oli vuonna 1761 isojakokartan mukaan 15 taloa, jotka olivat ryhmittyneet nauhaksi kylänraitin varrelle Lontilanjoen rannoille. Nykyisin kylätontti on osittain rakennettu ja sen halki kulkee Kurvolantie. Parhaiten säilyneet osat kylätontista ovat joen kaakkoispuolella.

Liuhala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Liuhalan kylä mainitaan 1. kerran vuonna 1479. 1500-luvulla kylässä oli aluksi kolme, myöhemmin neljä taloa ja 1600-luvulla viisi taloa. Se kuului Kaukolan eli Kiimajärven jakokuntaan.
Kylätontin paikannus ei ole tarkka, ja se on tehty 1644 kartan perusteella. 1800-luvun lopun pitäjänkartalle ei kylää ole merkitty. 1790-luvun yleiskarttojen perusteella se sijaitsi Vinkkilän pohjoispuolella, ja 1644 kartan perusteella arvioituna kylätontti on sijainnut nykyisen Sepän talon tienoilla olevan mäen itärinteellä. Mäen halkaisee maantie 249, joka on rakennettu sen läpi. Mäellä, tien molemmin puolin on asutusta, mutta myös rakentamatonta maastoa, suureksi osaksi pihamaata hieman kauempana lännessä oletetusta kylätontin paikasta. Mäen itärinne lähempänä peltoa on täysin rakennettua.
Kylätontin paikannus on siis epävarma eikä muinaisjäännöstä voida osoittaa. Joka tapauksessa alue on siksi rakennettua, että merkittäviä jäännöksiä vanhasta asutuksesta tuskin on jäljellä.

Ritala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ritala, josta on myös käytetty nimeä Viljakkala, mainitaan 1. kerran vuonna 1478. 1500-luvulla kylässä oli kolme taloa, 1600-luvulla talot yhdistettiin ratsutilaksi. Kylä on kuulunut Kaukolan eli Kiimajärven jakokuntaan.
Paikkaa kuvaavaa tarkempaa vanhaa karttaa (isojako) ei ole tai ei löytynyt. Kuninkaankartastossa on kolme taloa joen mutkan pohjoispuolella, joista rannassa olevan kohdalle on merkitty "Riddala gård", ja muut kaksi taloa siitä pohjoisluoteeseen olevalla mäellä. Saman aikakauden ns. Kuninkaan tiekartalla merkinnät ovat samoin. 1800-luvun lopun tiekartalla em. mäki on tyhjä, mutta kartanon paikka on edelleen rannan tuntumassa, ja vieressä on muuta asutusta. Nykyään mäellä on Yli-Ritalan, Ala-Ritalan ja Tikkalan talot ja kartanon paikalla Maijalan talo. Siihen missä vanha 1500-luvun kylätontti on sijainnut, ei saatu vastausta.
Maijalan kohdalla, tontilla on rintamamiestalo. Piha on tasattua nurmikkoa. Yli- ja Ali-Ritaloiden talot mäenkumpareella ovat rakennettua aluetta ja piha-maata eikä sieltä saatu asiaa tarkentavia havaintoja. Vuonna 2013 paikalta löydetty arkeologisessa konekaivun valvonnassa mm. 1500-1600-luvun kivisavikeramiikkaa.

Ruotsila (1000019872) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ruotsilan kylä mainitaan 1. kerran 1477. 1500-luvulla kylässä oli 4 - 5 taloa, mutta vuoden 1644 kartalla on enää kaksi, ja 1650-luvulla kylä yhdistettiin säterikartanoksi. Kylä on kuulunut Kaukolan eli Kiimajärven jakokuntaan.
Alueesta ei ole isojakokarttaa. Paikannus on tehty karkeasti 1644 kartan ja 1800-luvun lopun pitäjänkartan perusteella. Oletettu kylätontin alue on pihamaata ja väljästi rakennettua, joten periaatteessa siellä saattaa olla jäljellä muinaisjäännöstä. Paikannus 1600-luvun kartan perusteella on melko hyvä.

Kulju (1000018642) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lempäälän historiassa (Kirsti Arajärvi, 1959) mainitaan Ratasjoen ja Kuljunkosken sahamyllyt. Varhaisimmat myllyt näihin vesistöihin on rakennettu 1600-luvulla.
Nykyisin näkyvät rakenteet alkavat Kuljun Asematien sillan pohjoispuolelta. Betonisia patorakenteita on molemmin puolin vesistöä (oja/joki) ja ne jatkuvat yli sadan metrin matkalla.
Rakenteet liittyvät mahdollisesti 1940-luvulla paikalla olleeseen myllyyn. Betonisia rakennelmia, mm. sahan perustuksen jäänteitä, havaittiin vuoden 2011 inventoinnissa 80 m matkalla joen varressa sillasta lounaaseen ja 30 m matkalla sillasta koilliseen. Uoma vaikuttaa kovin muokatulta, ja on varsin epäselvää ja epävarmaa, onko betonirakenteita vanhempia rakenteita säilynyt. Pitäjänkartalla 1840-luvulta on merkitty mylly etelämmäksi, purojen risteyksen koillispuolelle. Siellä ei myllyrakenteita havaittu puron länsipuolella.

Sakoinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asutuksen yleisluettelossa 1540 mainitaan kylässä olevan neljä taloa, samoin edelleen 1700-luvun lopulla ja 1840-luvun pitäjänkartalla.
Tilojen pihapiirissä, asemoinnissa rajatun kylätontin alueella on päärakennukset ja ulkorakennuksia. Piha-alueella on kasvimaata, puutarhaa ja heinikkoa kasvavaa pihamaata sekä vanhoja suurikokoisia puita. Rakennukset ovat vahvasti perustettuja, kivi- ja betoniperustaisia. Kurjen tilan puolella maantien ja ulkorakennusten välissä on vain hyvin kapea rakentamaton kaistale. Hollon tilan pihapiirin länsiosa, päärakennuksen länsipuolella, on rakentamaton heinikkoa kasvava alue, jossa voi olla kylätontin rakenteita ja/tai kulttuurikerroksia jäljellä.

Huhtaa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Huhtaan keskiaikainen kylätontti sijaitsee Nokian kaupungin eteläosassa, Pyhäjärven länsi- ja Huhtaanlahden luoteisrannalla, matalalla savikoiden keskellä olevalla moreenimäellä. Tontin kaakkoispuolella on Huhtaanlahteen johtava notkelma – Huhtaanlahden rannalla on aiemmin sijainnut laivaranta ja talvitien pää. Kylätontin alue on kokonaisuudessaan asuttua aluetta, avointa pihamaata ja nurmikkoa.
Huhtaan kylä mainitaan ensimmäistä kertaa maakirjoissa vuonna 1540, jolloin alueella on sijainnut neljä taloa (Kaarninen 1998: 19; Suomen asutus 1560-luvulla: 113—115; Suvanto 1973: 217; 2001: 1041—1042) – Huhtaa-nimen lisäksi kylä esiintyy lähteissä nimillä Huctisby, Huchtis, Huctann ja Huchtain (Suvanto 2001: 1041). Kylätontti on mahdollista paikantaa vuonna 1765 tehdyn tiluskartan perusteella (H. Löfvendahl), jota on myös käytetty vuoden 1787 isojakokartan pohjana (C.H. Vallenström). Näiden karttojen avulla on edelleen mahdollista erottaa maaston pääpiirteet: tontit, tielinjat ja tietyt peltokuviot. 1700-luvun karttoihin alueelle on merkitty neljä (tai viisi) tonttia, jotka ovat edelleen asuttuja.
Kylätontin säilyneisyyden ja rajojen tarkempi määritteleminen vaatii koekaivauksia.

Kuirinlahti 1 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kuirinlahden länsirannalla, noin 100 m järvenrannasta länteen, sijaitseva kivisen mäen rinteeseen kaivettu kuoppa / mahdollinen kellari. Kuopan koko 4 x 2 x
0,5—1 m. Koepistoissa kuoppaan/reunoihin ei havaittu hiiltä tai puurakenteita,
vaan kiviä ja kalliota.

Kuirinlahti 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kuirinlahden länsirannalla, 20—60 m järvenrannasta länteen sijaitseva kiviaita. Aita sijaitsee rannan Aurejärventien välissä, vanhan peltoalueen pohjoisreunassa. Aidan pituus on noin 40 m, korkeus 50—70 cm ja se on ladottu melko pienistä kivistä (halkaisija 20—40 cm).

Naistenmatka (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kuninkaankartassa nykyisen Suupantien kohdalle ja eteläpuolelle on merkitty 5 taloa. Vuonna 1546 kylässä oli 5 taloa, Köösti 2, Naistenmatka, Suuppa, Kurikka. Vuonna 1651 lisäksi Ollila, Ollikka. Alue nyt täysin rakennettu.
Nykyisen Naistenmatkantien pohjoispuolella on ilmeisesti ainoana mahdollisena jäänteenä
vanhasta kylästä kallion reunalla oleva kiviaidan pätkä, 1700-luvun pohjoisimman
sotilastorpan alueella. Samalla alueella on kuitenkin ollut asutusta ja rakentamista myös 1900-luvulla. Kylmämuurattu kiviaita on noin metrin levyinen, 0,5 metriä korkea ja 5-6 metriä pitkä.

Tipuri (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee peltoalueen laidassa. Kylätontti on Oriniemen tytärkylä Tipuri eli Kurisniemi pienellä maakohoumalla ja rajoittuu idässä Jalantijärven rantaan. Kylästä on ensimmäinen asiakirjamaininta vuodelta 1508. Kylässä oli vuonna 1539 yhdeksän taloa. Kun taloja 1600-luvulla annettiin ja liitettiin sätereihin ja kartanoihin, jäi vain Liinalan talo itsenäiseksi (Suvanto 1954, 440).
Kylätontilla sijaitsee Vanhan Tipurin tila ja alue on säästynyt voimakkaalta uudisrakentamiselta. Tontin eteläpuolinen alue, jossa sijaitsi toinen talo vuosina 1734-1862, on sen sijaan tuhoutunut myöhemmissä rakennustöissä. Alueelle on rakennettu omakotitaloja. Kylätontilla on rannan puolella myös suuri maakellari. Vuodelta 1734 on erillinen maininta Tipurin talon kellarista; kyseessä voi olla sama kellari.

Vanha pappila (1000021096) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Orivedeltä Kangasalle vievän maantien ja Rovastintien yhtymäkohdassa. kohteen pohjois-, itä- ja kakkoispuoella virtaa Teerijärvestä Pappilanselälle laskeva Teerijoki. Paikalla sijaitsee nykyään Sepänmutka-niminen tila.
Vanhin tieto Oriveden pappilasta on vuodelta 1456 (tai 1466), jolloin käytiin raja Oriveden pappilan ja Säynäjoen tilan välillä. Koska pappila oli tiluksiltaan seurakunnan kokoon nähden pieni, liitettiin siihen 1580-luvulla Teerijoen yksinäistalo. Teerijoen liittämisen jälkeen pappilan tilukset vastasivat nykyisen pappilan kylän aluetta (Lehtonen 2006, 40).
Alueella, jonne vanha pappilanpaikka näyttää lähteiden mukaan sijoittuvan, on nyt talon pihapiiri ulkorakennuksineen. Tilan päärakennus on 1900-luvun puolivälin mailla rakennettu puinen omakotitalo. Talon perustuksen ovat betonia ja näin ollen maannos talon alla ja lähiympäristössä lienee sekaantunutta. Tilaan kuuluu päärakennuksen lisäksi kolme ulkorakennusta: ilmeisesti 1900-luvun alussa rakennettu hirsinen aitta, 1900-luvun alkupuoliskolla rakennettu suuri ulkorakennus sekä pihapiirin pohjoisin ulkorakennus, joka osin lienee 1900-luvun alusta, osin tätä nuorempi. Ulkorakennusten alla ja lähistöllä oleva maannos lienee pääosin säilynyt sekaantumattomana perustusten keveydestä johtuen.
Vuoden 2017 tarkastuksessa todettiin, että pihassa on syvemmällä säilyneenä kulttuurikerrosta ja mikäli alueelle suunnitellaan kajoavaa toimintaa, tulee siellä suorittaa riittävät koetutkimukset.

Vataja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta erillisenä kylänä on vuodelta1540, jolloin kylään kuului kuusi taloa, vuoden 1782 kartalla on neljä taloa ja idempänä kaksi, nykyisen Iso-Pällin kohdalla. Kylätontit ovat rakennettua aluetta ja pihamaata.

Vankimusjärvi/Isojärvi (Järviä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylä mainintaan ensimmäisen kerran vuonna 1524 ("Vankimusiärui") ja maakirjoissa alkaen 1540-42 ("Ysoijerffuj"). Vuonna 1540 kylässä oli kuusi taloa joista Pohja oli kauempana (inventointikertomuksessa erillinen kohde nro 94). Vuoden 1782 kartalla kylätontilla on neljä taloa ja viides varsinaisesta kylätontista 80 m luoteeseen. Tämä luoteisen puoleinen talo on olemassa ja paikantuu siten nykyisen rakennuksen kohdalle. Varsinainen kylätontti on kallioinen, sen eteläosassa on ehjää maastoa, jossa muinaisjäännöstä saattaa olla vielä jäljellä, muuten paikka vaikuttaa suureksi osaksi vaikuttaa tuhoutuneelta.

Laukula Korkki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Oletettavasti 1700-luvulla paikalle siirtynyt talo, joka on paikannettu vuoden 1782 kartalta. Paikalla on kumpare, jolla yksinäistalo on sijainnut ja jossa sellainen on
edelleen.

Laukula Iso-Iivari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Oletettavasti 1700-luvulla paikalle siirtynyt yksinäistalo, joka on paikannettu vuoden 1782. Talotontti paikantuu nykyisen talon ja ison ulkorakennuksen välille, joka on osin pihamaata, osin ehjältä vaikuttavaa maastoa, jossa on mahdollisesti säilynyt 1700-luvun kerrostumia. Vuoden 2012 inventoinnin perusteella maata siirretty ja muokattu, mutta periaatteessa voisi olla jotain alkuperäistä maata ohuena kerroksena.

Laukula Lipu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Oletettavasti 1700-luvulla paikalle siirtynyt yksinäistalo, joka on paikannettu vuoden 1782 kartalta. Paikalla on laakea ja matala kumpare, jonka koillisosassa
talo on sijainnut. Nyt alue on hoidettua ja rakennettua pihamaata.

Komerola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1782 kartalla paikalla on kaksi taloa. Nyt alue on pihamaata, mutta maasto vaikuttaa olevan osin ehjää.

Kaltsila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka on mainittu ensi kertaa vuonna 1481, kylänä 1540. Vuoden 1782 kartalla paikalla on kuusi taloa. Kylätontti on täysin nykyisen tilakeskuksen alla ja rakennettua pihamaata, itäosassa saattaa olla jäljellä "ehjää" vanhaa tonttimaata.

Vihtiälä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta on vuodelta 1530 ja kylänä 1540. Vuoden 1644 kartalla on neljä taloa. Paikannus on tehty mainitulta kartalta ja vuoden 1840 kartalta. Kylätontti paikantuu länteen menevän tien pohjoispuolelle. Eteläpuolella on peltoa, jossa sängen välistä ei inventoinnin aikana erottunut mitään merkkejä talonpaikoista.
Rajaus alustava.

Orivesi-Uusikaarlepyy tie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pohjoinen Orivesi-Uusikaarlepyy tie yhdisti Ylä-Satakunnan ja Tampereen alueen
Pohjanmaahan. Tie haarautuu pohjoiseen ja itään Sukkavartaan eteläpäässä. Tielinja on merkitty v. 1779 isojakokarttaan. Ainoa linjanosa, joka ympäristöltään ja rakenteeltaan on lähempänä vanhan tien luonnetta on Kömöntien pohjoinen osuus. Kömönkulman muutamat talot ja ympäröivä peltomaisema antavat vielä aavistuksen vanhan tielinjamiljöön olemuksesta. Tällä tienosalla tulisi huomioida tiekerroksiin kajottaessa mahdollinen dokumentointi- ja näytteidenottotarve.

Orivesi-Jämsä tie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Orivedeltä Länkipohjaan johti 1670- ja 1680-lukujen vaihteessa kaksikin ratsupolkua. Länkipohjaan johtava tie tunnetaan vuodelta 1708.
Nyt inventoidulla suunnittelualueella ainoastaan Pohjantien lyhyt osuus on säilyttänyt edes osin alkuperäisen luonteensa. Tien ympärillä on vielä osin avointa peltomaisemaa osana Lyytikkälän Hirsilän maakunnallisesti arvokasta maisema-aluetta. Alueella tulisi rakentaa maisema-arvot huomioiden. Myös tällä tienosalla tulisi huomioida tiekerroksiin kajottaessa mahdollinen dokumentointi- ja näytteidenottotarve.
2023 inventoinnissa havaittiin sorapäällysteisen Pohjantien säilyttäneen asfaltoitua kevyenliikenteenväylää paremmin alkuperäisen ulkoasun ja maisemallisen ympäristön peltoaukeiden keskellä. Vanha tielinjaus kääntyy ennen Paavolan tilaa kaakkoon ja on kulkenut nykyisen pellon halki kohti Tanhuantietä. Vanha tie erottuu erivärisenä maannoksena avoimena olleen pellon pinnassa ja näkyy myös ortokuvassa sekä rinnevarjosteessa.

Tommola 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Röykkiö sijaitsee Mallasveden itäpuolella, noin 65 m rannasta, sekametsässä, hyvin loivalla pohjois-koillisrinteellä olevalla tasanteella. Röykkiön luoteispuolella maasto laskee jyrkemmin kohti rantaa ja siellä olevaa vedenpuhdistamoa.
Röykkiön (3 x 3 x 0,3 m) päällä ja reunoilla on jonkin verran maata, kariketta ja eri-ikäisiä kuusia. Sen lounaisosassa erottuu kulmikas ja hiukan korkeampi ja kivisempi osa (1,7 x 1,7 m), joka saattaa olla kiukaan pohja. Vuoden 2012 inventoinnissa sijainti- ja kokotietoja tarkennettiin. Hiiltä, nokea tms. ei kairauksissa todettu. Itse röykkiössä ei ollut havaittavissa tiiltä, palaneita, rapautuneita kiviä tms. Havaintojen perusteella kyseessä on viljelyyn liittyvä röykkiö, joita alueelta löydettiin kaksi muutakin vaikka pienempiä.
Keskiaikaisissa asiakirjoissa Tommola mainitaan Vesaniemenä. Perimätiedon mukaan Isonvihan aikaan poltettujen kappalaisen pappilan rakennusten perustusten jäännöksiä olisi ollut metsässä lähellä järven rantaa.

Torppa 4 (1000022019) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 2005 Humppilan inventoinnissa tarkastettu, Kuninkaan kartastoon merkitty torpan paikka. Torpan paikka sijaitsee Koijoen pohjoisrannalla eli Humppilan ja Urjalan rajan pohjoispuolella Urjalassa.

Mustalahti 4 (1000022137) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Sijaintipaikka on lähellä Tampereen keskustaa Näsijärven eteläosassa Särkänniemen ja Mustalahden suun itäpuolella.
Paikalla on noin 8 x 3 metrin kokoinen kivirakenne, johon näyttää kiinnittyvän kaapeli tai ketju rakenteen eteläpuolelta. Kyseessä on mahdollisesti vanhan väylämerkin kivinen perusta. Kohde havaittiin viistokaikuluotaamalla vuonna 2011, kun Museoviraston Arkeologiset Kenttäpalvelut -yksikkö teki arkeologisen vedenalaisinventoinnin Ranta-Tampellan alueen rannan täyttöhankkeen vuoksi. Vanhoissa valokuvissa, joita on Vapriikin kokoelmissa, näkyy alueella väylämerkki. Väylämerkki näkyy esimerkiksi kuvassa, joka on otettu vuonna 1895, sekä kuvissa 1910-20 -luvuilta ja 1930-luvulta.

Kotvio 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Ruoveden keskustasta itään Kotvionniemen eteläosan itärannalla.
Paikalla on proomun hylky, joka on rungoltaan hyvin säilynyt. Proomun kannella ollut hytti on hajonnut. Hylyn pituus on 32,28 metriä, leveys 7,35 metriä ja korkeus pohjasta 1,6 metriä. Hylyn ympärillä on puutavaraa.
Laivahistorijoitsija Juhani Valannon mukaan proomu on nimeltään Kotvio 2. Se rakennettiin 1948 Kotvion Sahan käyttöön. Sillä kuljetettiin Naistenlahden satamaan sahatavaraa, mistä sahatavara lastattiin junaan. Kun proomujen käyttö 1960-luvulla lopetettiin, ne kuljetettiin niemen toiselle laidalle ja hakattiin palasiksi. Juhani Valanto ehdotti kuitenkin sahan toimitusjohtajalle, että yksi proomu säästettäisiin jälkipolville muistoksi. Näin tehtiin ja Kotvio 2 -proomua ei tuhottu. Se upposi 1960-luvun puolivälin tienoilla.

Kopsamo Hilpi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talonpaikka v. 1806 kartalta paikannettuna sijaitsee pellossa Kopsamosta länteen menevän tien pohjoispuolella. 1844 kartalla mainitaan ”Hilpi Hemman”. Paikka on autio ja nykyistä peltoa. Asutuksen yleisluettelossa taloa ei mainita ainakaan ennen v. 1725. Paikka on todettu inventoinnissa 2012, jolloin pelto oli viljelyksessä eikä sitä tarkemmin tarkasteltu

Alaskylä pieni tiilitehdas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Inventointiraportti 2012:
Kyseessä on pieni, lähinnä kotitarvekäyttöön tehdyn tiilitehtaan jäänteet. Alaskylässä on ollut laajempi tiilitehdas josta edelleen jäljellä piippu - tässä ei ole kyseessä "varsinainen Alaskylän tiilitehdas". Tien länsipuolella on pusikoitunut tasanne jossa näkyvissä n. 8 x 10 m laajuinen perusta sekä parin metrin laajuinen tiilikasa. Maanomistajan kertoman mukaan tiilitehdas on lopettanut toimintansa joitain vuosia ennen vuotta 1959, jolloin hän osti kyseisen maan. Tehtaan perustamisvuodesta ei ole tietoa - jäänteiden perusteella kyseessä ei ole vanha tehdas

Haukkalan torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inventointiraportti 2012:
Tontti nykyisessä pellossa, 1791 kartalla Haukkalan torppa. Pellon reunassa ei mitään havaintoja mahd. muinaisjäännöksestä.

Tehdassaari (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Nokian tehdassaari sijaitsee Nokianvirrassa. Teollinen toiminta alkoi Nokianvirralla 1868, jolloin Fredrik Idestam rakennutti Emäkosken pohjoisrannalle, nykyisen tehdassaaren alueelle maan neljännen puuhiomon. Tehdassaari muotoutui saareksi 1911-13, jolloin voimalaitosta varten kaivettiin kanava tehdasalueen ympäri. Maankäyttö alueella on ollut aina 1880-luvulta lähtien hyvin voimakasta. Tehtaan laajenemisen myötä osa sen vanhemmista rakennuksista purettiin uusien rakennusten alta ja osa sulautettiin osaksi uudisrakennuksia. Tehdassaaren ensimmäisen teollistumisvaiheen aikana (1868-1885) pääosa tehdasrakennuksista oli tehty puusta. Tehdassaaren maankäytön voidaan sanoa olleen varsin intensiivistä. On oletettavaa, ettei alueen ensimmäisen teollistumisvaiheen puisten ja osin kiviperustaisten rakennusten jäännöksiä ole säilynyt maanpinnan alaisissa kerrostumissa. Alueen olemassa olevasta rakennuskannasta osa on peräisin teollistumisen 2. vaiheesta (1885 - 2. maailmansota). Tämän vaiheen puretuista rakennuksista ja 1894 rakennetusta kapearaiteisesta rautatiestä saattaa olla jäljellä arkeologisoituneita jäännöksiä maanpinnan alaisissa kerrostumissa. Alueella on tehty teollisuusarkeologinen inventointi 2012. Maastotarkastuksessa kartoitettiin ne alueet tehdassaaresta, jolla em. jäännöksiä saattaa olla säilyneenä. Inventoinnin perusteella mahdollisina arkeologisina intressialueina voidaan pitää tehdassaaren itäosassa v. 1883-86 kartoilta (HUOM. raportissa virheellisesti länsiosassa, vrt. kartat) projisoituja rakennusten paikkoja, jotka nyt ovat asfalttikenttänä.
Alueella on ollut puusepäverstas-pakkaamo, leivintupa, koneiden varasto, ruiskuhuone ja öljy-varasto sekä käymälä. Rakennukset ovat samalla paikalla 1886 kartalla. V. 1918 kartalla käymälä ja ruiskuhuone hävinneet, muut rakennukset entisellä paikalla. Saaren itäpäässä on valssipato, jonka pohjoisin osa on säilynyt ja voidaan pitää muinaisjäännöksenä. Koordinaatit:
Varasto/ 6820504 313705, pohjoisosa
pakkaamo 6820475 313724, eteläosa

Tammerkoski 3 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustassa Tammerkosken pohjassa Konsulinsaaren pohjoisosan länsipuolella.
Konsulinsaaren pohjoisosan länsipuolella on betonista tehty leveydeltään 3 - 4 -metrinen ja pituudeltaan noin 35 -metrinen kosken pohjalla oleva kansimainen matala rakenne (tarkastusraportin kohde 3B). Paikoin rakenteen Konsulinsaaren vierustalla olevalla puolella on nähtävissä aitamaisen puurakenteen jäännöksiä. Pirkanmaan maakuntamuseon 2014 tehdyn tulkinnan mukaan betoninen rakenne on noin vuonna 1900 rakennetun Frenckellin paperitehtaan neulapadon jäännös, joka on tehty betonista ja harkkokivestä.
Pirkanmaan maakuntamuseo teki tarkastuksen Tammerkosken uoman pohjalle 2011 dokumentoidakseen siellä havaittuja puu- ja kivirakenteita. Tammerkoski oli tarkastusajankohtana kuivillaan patovallien korjaustöiden vuoksi.

Tammerkoski 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustassa Tammerkosken pohjassa Satakunnan sillan eteläpuolella, sillan keskiosan kohdalla.
Satakunnan sillan itäisemmän keskipilarin kohdalta kohti eteläkaakkoa työntyy harmaakivisistä harkoista ja osin luonnonmuotoisista kivistä tehty rakenne. Rakenteen kivisen osan pituus on noin 20 metriä ja leveys 8 - 10 metriä. Rakenteen itäosa on tehty harmaakiviharkoista, kun taas länsiosa on tehty luonnonkivistä, jotka on niitattu yhteen rautavaarnoilla. Kivirakenteen eteläkärjestä lähtee kohti eteläkaakkoa kosken pohjaan kaivettujen ja pystyyn asetettujen hirsien rivi. Hirret ovat noin metrin välein ja tarkastusajankohtana 2011 ne olivat katkenneet. Pystypaalujen kohdalta lähtee kohti länttä 90 asteen kulmassa pystypaaluriviin nähden pituudeltaan noin 2 metriä ja leveydeltään noin 20 cm olevat hirret. Rakenteen länsiosa on tuhoutunut, ilmeisesti tuolloin käynnissä olleen patomuurin korjaustyön yhteydessä. Rakenteen lähellä ja osin sen päällä oli hirsiä, jotka lienevät rakenteesta peräisin. Kohteen eteläosa koostuu pystyhirsistä ja metallisista tukipilareista, joiden välissä on kannatinpuut ja laudasta tehty seinämä. Rakenteen osat on kiinnitetty toisiinsa rautaisilla niiteillä. Pituutta kohteen puusta ja metallista koostuvalla osalla on noin 25 metriä. Rakenteen kokonaispituus on noin 49 metriä.
Rakenne näkyy vuoden 1860 kartassa. Rakenne voi liittyä sen eteläpuolella olevaan voimalaitokseen. Kyseessä voi olla vesirännin jäännökset, jota pitkin on johdettu vettä voimalaitoksen turbiinille. Pirkanmaan maakuntamuseon 2014 tulkinnan mukaan rakenne voi liittyä myös 1800-luvun jauhomyllyyn.
Pirkanmaan maakuntamuseo teki tarkastuksen Tammerkosken uoman pohjalle 2011 dokumentoidakseen siellä havaittuja puu- ja kivirakenteita. Tammerkoski oli tarkastusajankohtana ollut kuivillaan jo viikon ajan patovallien korjaustöiden vuoksi.

Historiallinen; Sijaintipaikka Tampereen keskustassa Tammerkosken pohjassa alavoimalan ja Hämeensillan välisellä alueella kosken keskiosassa.
Paikalla on kosken keskellä kulkeva lähes kaakkois-luoteissuuntainen puurakenne. Puupaaluja on juntattu kosken pohjaan paikoin pareittain 3 - 4 metrin välein. Kokonaisuuteen kuuluu hirsinen kehikko, joka sijoittuu pystypaalurivistöjen väliin. Hirsinen kehikko on säilynyt vain paikoin ja silloinkin on jäljellä vain yksi hirsikerta. Rakenteen keskivaiheilla on laudoista tehty, laajuudeltaan 2 x 3 metriä oleva lattiamainen puurakenne, joka vaikuttaa muuta rakennetta nuoremmalta.
Tammerkosken uoman pohjalta dokumentoitiin 2011 siellä havaittuja puu- ja kivirakenteita. Tammerkoski oli tarkastusajankohtana ollut kuivillaan jo viikon ajan patovallien korjaustöiden vuoksi. Pirkanmaan maakuntamuseon 2014 tekemän tulkinnan mukaan rakenne on Tampereen verkatehtaan johdinpadon jäännös 1800-luvun lopulta. Tulkinta perustuu kartta- ja valokuva-aineistoon.

Eskola (1000024357) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on vanha ja hylätty tilan rajamerkki. Vuoden 1899 pitäjänkartalla tilanraja on jo muualla.

Heponiemi (1000024358) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Heponiemen kylästä on asiakirjamerkintä vuodelta 1441 ja vuoden 1540 maakirjan mukaan kylässä oli 12 taloa. Vuoden 1635 maakirjakartan mukaan kylässä oli 6 taloa. Maakirjakartan mukaan kylätontti näyttäisi sijainneen pääosin nykyisten talojen pohjoispuolella. Paikalla on alueen pohjoisosassa kallion eteläreunalla kellarikuopan jäännökset.
Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Historiallisen kylätontin alue on yhä asuttua. Talojen pihapiireissä ja niiden väleissä on paljon rakentamatonta maastoa ja pieniä peltoalueita. Alueen pohjoisosan talojen pihapiirissä näkyy vanhojen rakennusten kivijalkoja.

Isoniemen kylätontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1635 kartan perusteella Isoniemen kylässä on ollut kaksi taloa ja vuoden 1685 kartalla yksi ratsutila. Vuoden 1773 kartalla on talolle 1 on merkitty kaksi tonttia. Vuonna 1773 talo 1 on ollut Isoniemen Rustholli.
1600-luvun yksittäistalo ja myöhemmät kaksi taloa paikantuisivat peltokuvioiden mukaan jokseenkin siihen, missä vuoden 1772 talot ovat sijainneet. 1600-luvun kartoilla talot näyttäisivät olevan lahden pohjoispohjukassa, mutta se ei maaston puolesta ole mahdollista. Vuoden 1685 yksittäistalo näyttäisi sijainneen vuoden 1773 talotontilla 2, joka on nykyisin autiona - ketona ja pihamaana.

Korpiniemi (1000024368) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asutuksen yleisluettelon perusteella kylässä on ollut 1539 kuusi taloa, joista kaksi on liitetty pian Yrjölän taloon. Vuoden 1844 isojakokartalla on kuusi talotonttia.
Kylätontin keskiosan eteläosa on rakennettu ja pohjoisosa osittain. Kylätontin lounaislaita on peltona. Koillisosa on joutomaata, mutta alueen pohjoisosa on osin kaivettu lannan keräysalueeksi.
2014 inventoinnissa kylänpaikan ohittavalta osuudelta viemärilinjaa tarkastettiin metallinilmaisimien kanssa ja muutamin koepistoin. Maaperä oli savea, eikä mitään muinaisjäännökseen viittaavaa havaittu. Metallinilmaisimella tontin lähistöltä löytyi venäläinen 5 kopeekan raha (1788, Katariina II).

Kyötikkälä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asutuksen yleisluettelon mukaan vuonna 1540 kylässä on ollut viisi taloa, vuonna 1635 on ollut enää kaksi taloa kuten myös vuoden 1838 isojakokartassakin. Kylätontin paikannus on tehty isojakokartan mukaan. 1800-luvun tontin itäosa on tuhoutunut, länsiosa on puutarhaa, jossa mm. vadelmapensaita. Kylä on ollut isompi 1500-1600-luvuilla, joten vuoden 1838 tonttimaan lähiympäristössä, länsiosassa ja länsipuolella voisi olla säilynyt myös vanhempia rakenteita, mikäli kylän vanhin tontti on sijainnut samalla paikalla.

Parvela (1000024378) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Parvelassa on ollut 1500-1600 luvuilla 1-2 taloa. Vuoden maakirjakartan perusteella kylätontin paikka olisi sijainnut nykyisen tilakeskuksen paikalla, kun taas 1700-luvun lopun isojakokartassa se näyttäisi sijainneen nykyisin autiona olevalla pelto- ja niittyalueella. Tällä kohdin on 1600-luvun kartassa tyhjä alue, joka voisi olla autioitunutta tonttia.
Kylätontin alue tarkastettiin 2021 inventoinissa. Nykyisen tilan päärakennuksen luoteispuolella on vanhan rakennuksen kivijalka, jonka keskellä on kivistä ja tiilistä koostuva uunin röykkiö. Kivijalan koko oli noin 4 x 6 metriä. Vanhan kylätontin alue rajautuu selkeästi ympäröivän metsäalueen ja peltojen väliin. Talon pihapiirissä ja puutarhassa on kasattuja kivikkoja ja peltojen reunoilla on raivausröykkiötä. Pihapiiri on melko hoitamatonta ja muutamat pystyssä olevat piharakennukset vanhoja. Kylätontin eteläreunalla on vanhan navetan kivijalka. Kylätontin alueella on paljon rakentamatonta pihapiiriä, jossa voi olla säilyneitä kulttuurikerroksia.

Pakkala (1000024380) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pälkäneen ja Kuhmalahden välinen tie on kulkenut Längelmäveden itärantaa ja se on yhdistänyt Vanajaveden seudun Jämsään. Tien on arveltu ajoittuvan mahdollisesti myöhäiskeskiajalle. Nykyinen tielinja noudattaa pääsääntöisesti vanhaa tielinjaa, mutta Pakkalan koillispuolella tiehen on tehty noin 330 metrin pituinen oikaisu ja vanha tielinja on jäänyt metsätieksi. Myös Tursolan länsi- ja luoteispuolella on hylätty tieosuus, joka on sijainnut nykyisen pellon kohdalla.
Kohde on inventointiraportissa nimellä Sahalahti Pälkäne-Kuhmalahti tie.

Raiku (Asuinpaikat)
Historiallinen; Maakirjan 1540 mukaan kylässä oli neljä taloa. Raikun vanha kylätontti on sijainnut
kulttuuriympäristöohjelman mukaan nykyisen Kylä-Siurolan ja Laurilan sekä
osin myös Uotilan tilakeskusten alueella. Paikka on varsin rakennettua, mutta siellä
on myös suhteellisen hyvin rakentamatonta pihamaata ja peltoa, jossa voi olla
jäljellä vanhimman kyläasutuksen kerrostumia.
Vuonna 2015 toimitettiin Ylä-Laurilan tilan alueelta löytyneitä metalliesineitä KM 40637:1-4, ks. alakohde. Yksi löydöistä on rautakautinen tappikoristeinen tasavartinen solki. Löytöpaikka on päärakennuksen pohjoispuolen seinästä noin 15 metriä koilliseen ja lähellä kohtaa, jossa kallio painuu maan sisään. Löytösyvyys oli noin 20 cm. Tarkastamaton löytöpaikka. Osa löydetyistä esineistä palautettiin: kaksi rautarengasta, kukkakuvioinen koristehela, nahanpalalle kiinnitetty hevosaiheinen koriste ja sulanut pronssimöykky (verifikaatti ja valokuvat arkistossa).
Raikun kylätontin alue tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Kylätontin alue on yhä asuttua ja alueella on muutama uusi rakennus. Rakennusten välissä ja ympärillä on kuitenkin paljon rakentamatonta pihamaata ja puutarhaa. Kylätontin koillisosassa, koivumetsässä lähellä rantaa on kivikkoja, jotka voivat liittyä vanhempaan asutukseen.

Sammalisto (Sammalisto) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylässä mainitaan jo vuonna 1559 yksi asukas. Sammalisto toimi vuosina 1729–1791 sotilasvirkatalona. Kylä on kehittynyt tilan ympärille ja sen läheisyydessä on kulttuuriympäristöohjelman mukaan ollut useita torppia. Isojaon aikainen kylätontti on sijainnut nykyisen Sammaliston tilakeskuksen paikalla mäenkumpareella. Alueella on runsaasti jäljellä rakentamatonta puutarhaa ja pihaa, jossa voisi olla jäljellä vanhimman asutuksen kerrostumia.
Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Tilakeskus on nykyisin asumaton, mutta hoidettu. Vanhan tilakeskuksen eteläreunalla, vanhan Orivedelle menevän tielinjauksen pohjoispuolella on säilynyttä kiviaitaa vanhan tontin pituudelta.

Tuomaala (Suorama) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tuomaalan kylätontti sijaitsee Suoramanjärven pohjoisrannalla savikoiden keskellä olevalla hieta-/hiesumäellä. Tontin alue on pääosin edelleen asuttua ja mäen rakennuskanta on 1800–1900-luvuilta. Kylätontin länsiosa on peltoa ja sen halkaisee Suoramanjärven kunnalliseen uimarantaan menevä tieura ja sen parkkipaikka. Osa tontista on nykyisin peltona ja kasvimaana.

Tursola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1539 asutuksen yleisluettelon mukaan kylässä on ollut 11 taloa. Näistä 6 on liitetty pian toisiin taloihin. Vuonna 1550 kylään on merkitty yksi uusi talo ja vuoden 1798 isojakokarttaan paikalle on merkitty 7 talotonttia. Osa kylätontista rakennettu, mutta alueen itäkaakkoisosa on peltona ja siinä on pieniä niittysaarekkeita, joissa voisi olla säilynyt myös vanhempia kerrostumia. Tien länsipuolella on myös peltoa, jonne kylätontti on osin ulottunut.

Vahderpää (Vahderpää) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kangasalan kirkosta 8,8 km koilliseen, Vahderpään talon tilakeskuksen alueella. Kylä mainitaan v. 1540 maakirjassa, jolloin paikalla on ollut kaksi taloa. Vuoden 1635 maakirjakartan mukaan tontilla on ollut tuolloin kolme taloa. Nykyisen Anttilan tilan kaakkoispäässä, aivan tien varrella on vanhan rakennuksen pohja jossa mm. kiuaskiveä ja tiiltä. Kylässä on säilynyt isojaon aikaiset tielinjat sekä kylätontin koillispuolella oleva leveä kiviaita. Kylätontti on osin rakennettu, mutta paikalla on todennäköisesti säilynyt myös varhaisempia kerrostumia.
Kylätontin alue tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Tilan alue on yhä asuttu, eikä maastossa ole tapahtunut muutoksia vuoden 2007 inventointiin nähden. Kylätontin kaakkoispuolisen pellon länsireunassa, vanhan rantatörmän päällä on kivikkoa, mahdollisesti rantakivikkoa tai pellolta raivattuja kiviä. Sen eteläpuolella, pellon ja metsän kulmassa on röykkiö, joka voi liittyä historiallisen kylätontin rakenteisiin. Röykkiön keskellä kasvaa suuri puu, joka on kaatunut. Röykkiön koko on noin 1,5 x 2 metriä ja sen korkeus on noin 1,2 metriä.

Törmälä (1000024408) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee massiivinen noin 46 x 1,2 x 0,4-0,7 m suuruinen kiviaita, joka on mahdollisesti erottanut eri peltosarkoja toisistaan. Lähistöllä on myös joitakin epämääräisiä viljelyröykkiöitä. Kohde sijaitsee 1900-luvun alkupuolella pois käytöstä jääneen pellon pohjoispuolella. Peltoalue on merkitty vuoden 1797 isojakokarttaan.

Vahalahti (Vahalax) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vahalahden kylä (Vahalax) mainitaan vuosina 1540-43 sekä 1560 laadituissa maakirjoissa, jolloin kylässä on ollut 10 taloa. Vahalahden kylän isojakokartan konseptikappaleessa kylätontti on sijoitettu nykyiselle kyläkeskuksen paikalle, Vahalahdentien molemmille puolille. Historiallisen kylänpaikan kaakkois- ja itäosaa lukuun ottamatta tontti on nykyisin kauttaaltaan tiiviisti rakennettua ja asuttua. Autioituneissa kylätontin osissa on kuitenkin useita maanpinnalle näkyviä rakenteiden jäännöksiä, kuten massiivinen uuninjäännös, maakellarin/asuinrakennuksen jäännös ja rakennuksen kivijalka. Maakairauksissa havaittiin paikalla tummaa sekä paikoin nokista tummaa hiekkaa.

Viljala (Wiljala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Viljalan historiallinen kylätontti sijaitsee Kyrösjärven Kelminselän pohjoisrannalla, noin 2 kilometriä lounaaseen Salminsillalta. Viljalan keskiajalla muodostuneessa kylässä oli vuoden 1540 maakirjan mukaan kuusi taloa ja isojaon aikaan 1780-luvulla viisi taloa. Isojakokartan perusteella kylän talot sijaitsivat lähellä toisiaan. Isojaon jälkeen neljä taloista siirtyi kylätontilta pois. Vanhalle kylätontille jäi ainoastaan Viran talo. Kylätontti on nykyisin osin rakennettua ja osin pihamaata tai peltoa.

Huhilan pyykki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Neljän kylän raja (1600-1700-luku): Korpiniemi, Pakkala, Kärkkäinen ja Paatiala. Raja on merkitty mm. Paatialan vuoden 1703 kartalle, jossa rajan kulmalla nimi "Huhilan pyki" (nimi on tulkittu). Paikalla on nyt nelisivuinen 2 x 2 m kivistä ladottu rajamerkki, jossa keskellä pystypaasi sekä siihen liittyen kaksi viisarikiveä lähes SE-NW-suunnassa. Rajamerkki on edelleen käytössä ja rajalla.

Tiihala (Tihala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tiihalan kylä lienee vanhin Kangasalan historiallisista kylätonteista, ja sen juuret saattavat ulottua rautakauden loppuun. Kylä mainitaan vuoden 1540 maakirjassa. Tuolloin kylässä on ollut kuusi taloa: Saukkola, Taskula, Uotila, Mänki ja kaksi Häkärää. Vuonna 1566 Tiihalan kylässä oli jo 17 taloa. Vanha kylätontti on sijainnut nykyisen Virolan tilan kohdalla ja siitä itään. Muut kantatilat on siirretty isojaossa kylätontilta sivummalle.
Nykyisen Virolan tilan päärakennus on rakennettu 1800-luvun lopulla ja kivinavetta 1930-luvulla. Tarkastuksessa ei tilakeskuksen piha-alueella havaittu maan päälle näkyviä merkkejä vanhasta kylätontista. Autioituneet osat kylätontista sijaitsevat tilakeskuksen pelloilla, sen koillis-, länsi- ja eteläkaakkoispuolella.

Kana (Kana) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Parkanon maakirjakylän Kanan tila on Parkanon vanhinta, jo 1500-luvun maakirjoissa mainittua, asutusta. Tilan läheisyyteen rakennettiin maanteiden risteyspaikan läheisyyteen 1800-luvun alussa kirkko ja samalle alueelle muodostui myös nykyisen Parkanon keskusta. Oletettavasti Kanan tila on sijainnut nykyisellä tontilla aina keskiajalta lähtien.
Kanan tila (nyk. Virranhaara) sijaitsee Parkanon kirkosta noin 600 m etelään. Tonttia ympäröivät pellot sen itä- ja eteläpuolella. Länsipuolella kulkee Parkanontie, joka noudattelee vanhimmissa kartoissa näkyvää linjausta. Nykyisen talon pihapiiriin kuuluu kolme asuinrakennusta, kivinavetta sekä vanhoja talousrakennuksia. Pihapiirissä saattaa olla säilynyt historiallisia maakerrostumia. Kohteen rajaus perustuu historiallisen kartta-aineiston perusteella tehtyyn rajaukseen.

Mäenpää (Mäenpä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mäenpään kylätontti on ollut samalla paikalla ainakin jo vuoden 1785 isojaon aikaan. Myöhempi rakentaminen ja muu maankäyttö ovat tuhonneet vanhoja asuintontteja isolta osalta, mutta joidenkin tonttien kohdalla havaittiin rakentamattomia alueita, joiden kohdalla voi olla säilyneenä osia Mäenpään historiallisen ajan kyläpaikasta.

Korpulanlahti (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Korpulanlahden itäpuolella Kellarivuoren luoteisosassa. Paikalla on vanha kivilouhos, joka on kasvillisuuden peittämä. Louhoksen ympärillä on louhintajätettä. Kivissä erottuu käsiporalla syntyneitä jälkiä.

Syvinkisalmi Piilo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Salonsaaren länsipuolella Syvinkisalmen itärannalla. Paikalla on mökkitien läheisyydessä tasanteella rakennuksen nurkkakivet ja kiukaan raunio, joka on kokonaan kasvillisuuden peittämä. Tasanteen rinteessä on aikanaan näkynyt viitteitä vanhasta pellosta, jota on kutsuttu Piilon pelloksi. Rakennuksen jäännökset kuuluvat mahdollisesti "Piilon torppaan", mutta tästä ei ole ollut edes ennen sotia enää tarkempaa muistitietoa jäljellä. Kyseessä on todennäköisesti vanhan torpan raunio.
Kiukaanrauniosta noin 25 m pohjoiskoilliseen ja alarinteeseen päin sijaitsee kuopanne, jonka mitat ovat 2x3 m ja syvyys 0,8 m. Kairattaessa kuopanteessa ei ollut havaittavissa hiiltä. Kyseessä on todennäköisesti asuinpaikkaan liittyvä kellarinjäännös.

Syväjärvi (1000024479) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Syväjärven luoteisrannalla peltojen väliin jäävällä nykyisin rakentamattomalla alueella. Paikalla kasvaa sekametsää. Paikalla on multapenkkainen rakennuksen perusta, jonka nurkassa on kiukaan jäännökset. Kiuas on tehty lohkokivistä ja se on nykyisin sammalen ja heinän peittämä. Rakennuksen ajoitus on epäselvä, sillä sitä ei ole merkitty mihinkään karttoihin (1700-1900-luvun alku). On mahdollista, että se ajoittuu 1800-lukua vanhemmaksi, mutta se voi olla myös 1920-lukua nuorempi. Nykyisten peltojen sijainti alueen molemmin puolin voisi viitata nuorempaan ajoitukseen.
Vuoden 2020 tarkastuksessa voitiin kohteen aluerajausta tarkentaa.

Lumma/Lummojoki Veto ja Skyttälä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta kylästä on vuodelta 1477 ("Lumma"). 1500-luvun alkupuolella Lummojoen kylässä oli 4 taloa. Vuoden 1782 karttaan kylään on merkitty kolme taloa. Tonttimaan itäosa (talot: Veto ja Skyttä(-lä)) on edelleen rakennettu.

Kikkelä (Kikkerlä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1540 asutuksen yleisluettelossa mainitaan kylässä olleen kolme taloa. Kylätontti on nykyisin asuttu ja suurelta osin puutarhana. Asuinrakennuksen ja talousrakennuksen kohdalla muinaisjäännös on oletettavasti tuhoutunut, mutta muualla se on saattanut säilyä.

Kilpijoki (Kallo) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kilpijoki eli Kallo mainitaan ensimmäisen kerran asiakirjoissa 1469. 1500-luvun alussa kylässä oli kaksi taloa: Kallo ja Skinnari. Myöhemmin mainitaan kylässä olleen neljä taloa ja 1644 kartalla kolme taloa, joista kaksi on joen eteläpuolella ja yksi joen pohjoispuolella tien varressa. Vuoden 1772 kartalla kylässä neljä taloa, kaksi joen pohjoispuolella ja kaksi eteläpuolella.
Joen pohjoispuolen tonttialueet ovat nykyisin osin tasattua pihamaata, mutta osa vanhoista tonteista sijaitsee myös pellon puolella. Joen eteläpuolen tontit ovat jääneet osittain nykyisen valtatien alle ja osittain nykyiselle peltoalueelle.

Kiviniemi (1000024512) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylä on mainittu vuoden 1540 asutusluettelossa ja vuoden 1644 karttaan kylään on merkitty kolme taloa. Kylätontin pohjoisosa on korkealla kalliopohjaisella mäellä ja eteläosa hieman matalammalla kumpareella. Alueella on rakentamatonta metsäistä maastoa, mutta osa alueesta on rakennettua.

Kankaansivu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee pellon vieressä lounaaseen laskevalla metsärinteellä. Paikalla on säilynyt useita rakenteita, kuten kivikellari, rakennuksen perustus, kiviaitoja, mahdollinen uuninperustus ja kaivo. Kyseessä on torpan paikka, joka on vanhojen karttojen perusteella autioitunut 1930-1950-luvulla.

Putajankoski (Maarakenteet)
Historiallinen; Mouhijoen eteläpuolella sijaitsevia kuoppia, joista etelämpänä on kolme noin metrin halkaisijaltaan olevaa matalaa kuoppaa rivissä. Pohjoisempana on epämääräinen noin 3 x 3 m kokoinen kuoppa, joka voi olla myös vanha sorakuoppa.

Saappala (Saappala) Hiunu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Saappaalan kylässä mainitaan asutuksen yleisluettelossa 1540 viisi veroa maksavaa taloa. Vuonna 1600 kolme taloa: Jaatsi, Hiunu ja Ranta, jossa oli kaksi taloa. Isojaon uudistushakemistossa ovat talot 1) Jaatsi, 2) Hiunu ja 3) Ranta.
Hiunun tonttimaa näyttäisi sijainneen vanhan kartta-aineiston perusteella Saappaalan-, Pukkimäen- ja Välitien rajaamalla alueella Välititen ja Saappalantien risteyksen luoteispuolella. Historiallisen Hiunun talon tonttimaan halki kulkee nykyään päärakennukselle johtava pihatie. Todennäköisesti talon historiallinen tonttimaa on sijainnut loivasti itään viettävällä alueella Hiunun päärakennuksen kaakkoispuolella. Maaston topografian perusteella Hiunun päärakennuksen etelä- ja kaakkoispuolinen alue vaikuttaisi soveliaalta historialliselle asutukselle. Pihatietä lukuunottamatta vanhan tontin alueella ei sijaitse rakenteita, joten on luultavaa, että vanhaan tonttiin kuuluneita historiallisia rakenteita ja kerrostumia on säilynyt alueella.

Hyhky (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven pohjoisrannalla ja Hyhkynlahden luoteispuolella itä-länsisuuntaisen harjanteen korkeimmalla paikalla. Paikalla on sijainnut vanha kylätontti, joka on enimmäkseen jäänyt nykyisen rakennuskannan alle. Vuoden 2019 inventoinnin tuloksena kylätontin todennäköisin säilynyt osa sijaitsee Simolan tontin itäosassa.
Hyhkyn kylä mainitaan asiakirjoissa vuodesta 1483 alkaen; se on kuitenkin syntynyt mahdollisesti jo varhaisella keskiajalla. Käräjäpaikkana Hyhky mainitaan vuosina 1507, 1509 ja 1514. Maakirjojen mukaan se oli 1500-luvun puolivälissä koko Harjun jakokunnan suurin kylä, johon kuului seitsemän taloa.

Härmälänoja (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pirkkalan ja Tampereen rajalla sijaitsevan Härmälänojan poikki on kulkenut vanha tielinja ainakin 1700-luvulta 1930-luvulle saakka, kunnes valtion Lentokonetehdas siirrettiin Härmälään. Härmälänojan kohdalla on säilynyt vanhan sillan eteläpäätyä, joka on noin 10 m pitkä ja 5 m leveä. Rakenne ajoittuu joko 1800-luvun lopulle tai vasta 1900-luvulle.

Jankankatu 19 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jankankatu 19:n historialliseen Takahuhdin kylään liittyneet kulttuurikerrokset ovat pääasiallisesti tuhoutuneet myöhemmässä maankäytössä. Ainoastaan tontin itäosassa on merkkejä historialliselle ajalle ajoittuvista kerrostumista. 1790-luvun isojakokartan asemoinnin mukaan Takahuhdin kylän tonttimaan raja on sijainnut havaintoalueen välittömässä läheisyydessä, sen pohjoispuolella. Yhtenäisten, laaja-alaisten kulttuurikerrosten säilyminen tontilla on kuitenkin epätodennäköistä alueen voimakkaan myöhemmän maankäytön vuoksi. Havainnot tontin itäosan kulttuurikerroksesta ovatkin sporadisia. Tarkempien ajoittavien löytöjen puuttuessa kiinteä muinaisjäännös voidaan ajoittaa löyhästi historialliselle ajalle, todennäköisesti kuitenkin 1600 – 1700-luvuille.

Kärjenniemi (Kärjenniemi) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kärjenniemen kylätontti on sijainnut Kukkaronlahden länsirannalla ja ainakin 1800-luvun kylätontit ovat edelleenkin osittain asuttuja. Vuonna 1539 kylässä on ollut 8 tilaa ja vuoteen 1730 mennessä tilaluku on noussut yhdellä. Vuoden 1858 karttaan on kylään merkitty jo 11 tilaa. Osa vanhimmasta kylätontista on sijainnut nykyisellä peltoalueella rantatöyrään päällä. Paikalla on havaittu inventoinnin yhteydessä palaneita kiviä ja tummaa maata sekä hiiltä ja tiilenmuruja.
Vuonna 2023 kaivettiin arkeologisessa valvonnassa sähkömaakaapeita Kärjenniementien varteen. Kaivuojien valvonnassa ei havaittu merkkejä rakenteista tai kulttuurikerrosta.

Raksanmäki (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Raksanmäen pohjoisosassa paikalle vievän metsätien pohjoispuolella. Paikalla on kivilouhos, josta on irrotettu kiviä käsiporalla. Louhoksen ikä on epävarma, mutta se saattaa ajoittua 1800-luvun lopun 1900-luvun alun radan tai tehtaan rakentamiseen.

Tarttila (Tarttila) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tarttilan historiallisen ajan kylänpaikka voidaan alustavasti ja epätarkasti sijoittaa vuoden 1641 maakirjakartan perusteella nykyisen Tarttilan kylän keskustaan, Kuurilantien ja Päivöläntien risteyksen ympäristöön. Paikalla sijaitsee nykyisinkin asutusta, kolmen tien risteys, jonkin verran joutomaata sekä pohjois- ja koillisosassa viljelyssä olevia peltoja.
Kylänpaikan tarkkaa sijaintia ei ole toistaiseksi selvitetty ja vain sen yhdelle osa-alueelle on tehty maastotarkastus. Kohteen paikannus perustuu maakirjakarttaan. Kylätontin pohjoisosassa on Paasia -niminen kuppikivi.

Halmeenmäki (Halmis) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1540 asutuksen ylseiluettelon mukaan Halmeenmäessä on ollut tuolloin yksi talo. Vuoden 1783 kartalla paikalla on kaksi taloa: Halmeen rustuholli ja Seppälä.
Vanha kylätontti sijaitsee Heinälahden luoteispuolella peltojen väliin jäävällä niemekkeellä, jossa on nykyisin mm. koulu. Osa vanhasta kylätontista on puutarhana ja pihamaana, ja tällä alueella on saattanut säilyä vanhempia kerrostumia.

Kurkela (Kurkela) Kupari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha kylätontti sijaitsee Koskenjoen suistossa joen eteläpuolella ja Mantereenjärven länsirannalla. Vuoden 1540 asutuksen yleisluetteloon kylään on merkitty viisi taloa ja vuoden 1783 isojakokartassa talojen määrä on laskenut kolmeen: Kupari ja kaksi Uotilan tonttia. Nykyinen Kuparin tontti on osittain rakennettu, mutta nurmella olevassa puutarhassa on voinut säilyä myös vanhempia kerrostumia.

Narva (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha kylätontti sijaitsee Vesilahden kirkolta reilut kuusi kilometriä länsilounaaseen Alhonselän lounaispuolella Naarvanjoen suussa. Narvan kylässä on ollut vuonna 1540 jo 15 taloa. Isojaon toimituskartta on vuodelta 1783-84 ja siihen merkitty kylätontti on sijainnut paikalla, joka on nykyisin tiheään rakennettu. Suurin osa vanhoista kerrostumista lieneekin tuhoutunut. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa ja sen rajaus on suuntaa antava.
Naarvanjoen molemmilla rannoilla kylätontin kohdalla on sillan kiviperustusten jäännökset. Silta näkyy isojakokartassa 1783-84.

Vännilä (Vännilä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mantereenjärven Matajanlahden länsipuolella ja Koskenojan suun pohjoispuolella. Alue on pääosin peltojen ympäröimä. Paikalla on Vännilän vanha kylätontti, joka on nykyisin osittain autiona ja osittain rakennettu. Kylässä on ollut vuonna 1540 yksi talo ja isojakokartan aikaan vuonna 1766 kylässä on ollut neljä taloa: Höllilä, Vähä-Erkkilä, Iso-Erkkilä ja Äijälä.
Pohjoisella tontin osalla (kahden talon tontti) voi olla säilynyt merkkejä vanhasta asutuksesta, samoin eteläisen tontin itäosassa.

Hiiroinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hiiroisten ohitse kulkevan maantien 267 itäpuolella edelleenkin osittain rakennetulla alueella. Paikalla on Hiiroisten vanha kylätontti, jossa on ollut vuonna 1540 kolme taloa (Uppa, Virsi ja Antila). Taloluku on pysynyt samana ainakin 1700-luvin lopulle saakka. Osa vuoden 1796 isojakokartan kylänpaikasta näyttäisi tuhoutuneen kokonaan maantien kupeessa olevan navettarakennuksen kohdalta ja myös muualla maaperää on muokattu voimakkaasti, mutta osa Virren tontista ja koko Upan vanha tonttimaa näyttäisivät siltä, että niissä voisi olla säilynyt myös vanhempia kerrostumia.
Tarkastus 2022 koski v. 1796 isojakokartan tontin A koillisosaa, nykyistä tonttia 980-431-1-56. Päärakennuksen ja eteläisimmän ulkorakennuksen välisellä alueella, rinteen juurella todettiin mahdollisen kivirakenteen jäännös: epämääräinen kiveys/kivikeskittymä terassimaisella tasanteella. Kiviä on hajallaan n. 4 m (N-S) x 3 m laajalla alueella. Reunakivet ovat muita isompia (halk. 20-60 cm), keskiosan kivien koko on 15-20 cm. Tontin lounaisrajan tuntumassa, pellonkulman vieressä, pajun juurelle tehdyssä koekairauksessa havaittiin n. 20-25 cm paksun savimultakerroksen (ilmeisesti vanhan kyntökerroksen) alla vanhempi nokimaa- ja hiilikerros (vahvuus vähintään 5 cm). Tontin kyseinen osa, kapea NW-SE-suuntainen kaista heinää kasvavassa notkelmassa eteläisimmän ulkorakennuksen eteläpuolella, lähellä rajaa, oli ilmeisesti joskus kynnetty pelloksi, mutta jäänyt sen jälkeen joutomaaksi. Asuinrakennuksen edustalla, sen SW- ja S-puoleisella rinteellä, puutarha-alueella todettiin kairauksissa 20-40 cm paksu hyvin tumma, musta/tummanruskea humuspitoinen hiekkamultakerros, jossa jonkin verran hiiltä ja tiilenpaloja. Voidaan pitää mahdollisena, että ko. kiinteistön SW-osasta, vanhan kylätontin alueelta löytyisi siihen liittyviä maanalaisia muinaisjäännöksiä tai muita huomioonotettavia rakenteita.

Lastunen Laasonportti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peltojen rajaamassa metsässä, pitkänomaisen moreeniharjanteen lounaispuolella sijaitsee fossiilinen peltoalue, jossa erottuu vielä peltosarkojen välisiä ojia loivina painanteina. Alue on osittain tasoitetulla metsäterassilla, osittain alavassa metsässä. Pellolla kasvaa harvaa, iäkästä kuusikkoa, ja sitä reunustaa pitkä, huolellisesti ladottu kiviaita.
Kiviaidan leveys on enimmillään 1-1,5 m. Luoteispäässä, metsärinteen terassilla aita on rakennettu kookkaista, lohkotuista kivistä, joista ainakin yhdessä on porauksen jälkiä. Muutoin kivet ovat pääosin pyöreäsivuisia, muokkaamattomia luonnonkiviä. Rakenteen ja kunnon perusteella kiviaita on 1800-luvulta tai 1900-luvun alusta, ja peltoa lienee viljelty vielä 1900-luvun puolella. Paikan viljelyhistoria palautuu kuitenkin ainakin 1700-luvulle, jolloin Vatsoilan kylän isojakokartassa olevat pellot ulottuivat tälle alueelle. Vatsoilan autioitunut kylänpaikka (1000 00 1951) sijaitsee n. 300 m kohteesta luoteeseen.
Peltoalue on ollut viljelyssä vielä 1950-luvun lopulla (peruskartta 1959).

Marttisenalainen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sijaintipaikka on lähes neljä kilometriä Virtain kirkolta luoteeseen Marttisenalainen -järven länsiosassa Makkaraojan suun matalikossa noin 20 - 30 metriä kosken alapuolella matalassa vedessä.
Paikalla on veden pohjaan pystyyn painetuista vierekkäisistä liistemäisistä puista tehty muodostelma, joka on todennäköisesti liistekatiskan jäänne. Puut ovat kuluneet siten, että ne nousevat pohjasta vain noin 20 - 30 cm. Kokonaisuuteen kuuluu noin 3 - 5 metrin alueella oleva katiskanpesä sekä pohjoiseen osoittava johdinaita. Rakenne on niin matalassa vedessä, että se näkyy helposti pinnalta käsin veden ollessa matalalla.
Löydön ilmoittajan mukaan rakenne ei ole ollut pinnan yläpuolella nähtävissä enää 1960-luvulla.

Paavola (1000025397) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee moreenimäen etelärinteellä. Mäen päällä on röykkiöitä, joista jonkin saattaa olla rakennuksen sija/liesi. Röykkiöt ovat kuitenkin epäselviä ja aluskasvillisuuden peittämiä. Alueen reunoilla, etenkin itälaidalla kulkee kiviaitaa. Itäosan eteläpää on epäselvempi kuin pohjoispää. Alueen kaakkoisreunalla, pienellä törmällä on kellarin jäännös, mitoiltaan noin 3 m x 4 m, syvyydeltään hieman yli metrin. Kellarin ovi on kaakkoispuolella ja siitä johtaa pieni oja alarinteeseen. Asuinrakennuksen jäännettä ei paikalta tunnistettu. Luultavaa kuitenkin on, että jokin osin maanpeittämistä röykkiöistä on liesi eikä raivausröykkiö.
Kyseessä on historiallisen ajan asuinpaikka. Alueelta ei huolellisesta tarkastelusta huolimatta löytynyt modernia löytöaineistoa. Maastosta ei tavattu merkkejä esimerkiksi metallista, lasista tai tiilistä. Lisäksi kohdetta ei ole merkitty vanhoihin karttoihin. Kyseessä vaikuttaisi olevan vanha kohde, joka olisi hylätty viimeistään 1800-luvun lopulla tai 1900-luvun alussa. Alue on päätehakattua aukiota. Maaperä on moreenia. Paikalliset luonnonolosuhteet viittasivat siihen, ettei paikkaa ole käytetty ainakaan noin sataan vuoteen. Mahdollisesti kyseessä on torppa suunnilleen 1880-luvulta (Laurila 2012, s. 21, 64).

Nevala (1000025420) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee vanhan maatilan entisillä pelloilla. Maaperä on moreenia, metsä harvaa noin 50-vuotiasta koivikkoa.
Kohde käsittää noin 30 eri koikoista röykkiötä vanhoilla pelloilla ja niiden reunoilla. Suurin osa on halkaisijaltaan noin 1,5-3m ja korkeudeltaan noin 0,5-0,7m. Mukana on myös löyhää kiviaitaa. Osa kivistä on melko isoja ja ne on mahdollisesti siirretty katepillarilla. Tien vieressä on myös kasa lohkottuja kiviä joiden yhteydessä havaittiin rautainen kivien lohkomista varten valmistettu kiila.
Tulkinta
Kyseessä on läheiseen asuinpaikkaan liittyviä peltojen raivausröykkiöitä ja kivenlohkomispaikka.
Lisätietoja
Röykkiöitä on lisää yksityismaalla Metsähallituksen maiden ulkopuolla. Myös tilan rakennukset ovat sijainneet nykyisen yksityismaan puolella jossa osa niistä yhä sijaitsee.

Rajaneva (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee ojitetulla suolla kunnanrajalla ojan vieressä. Maaperä on turvetta, metsä kitukasvuista männikköä. Kohde käsittää yhden rajakiven. Noin 50 cm halkaisijaltaan oleva laakea kivi seisoo suon keskellä ojien risteyksessä. Kiveen on hakattu luku "542".
Pisteen kautta kulkee läänin- ja pitäjänraja jo 1800-luvun pitäjänkartassa. Poikittainen, pisteestä pohjoiseen lähtevä tilusraja, johon rajakivi selvästi liittyy, on kuitenkin merkitty pitäjänkarttaan jälkikäteen kursorisesti. Kohde liittyy siis 1800-luvun loppupuolen tai 1900-luvun alkupuolen tilojen rajankäyntiin vanhan pitäjänrajan pohjois- eli Virtain puolella.

Näsijärvi (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustasta länsiluoteeseen Näsijärven eteläosassa. Alkuperäinen sijainti oli P 6823913 I 324576 (ETRS-TM35FIN), uusi sijainti 2019 on P 6824231 I 325047 (ETRS-TM35FIN).
Puurunkoisen tasasaumaisen aluksen hylky, jonka pituus on noin 25 metriä. Hylystä on jäljellä pohja ja kylkien alaosat. Hylky on muodoltaan palkomainen; sekä keula että perä ovat muodoltaan suipot. Köli on näkyvissä lähes koko matkaltaan. Peräranka on ehjempi kuin keula. Hylyn perässä on jäljellä akseliputki, mutta ei potkuria tai muita siihen liittyviä osia. Perässä pystytään hyvin havaitsemaan aluksen massiiviset kölitukit ja alimmat kaaret. Hylyn keskiosassa on erittäin tiheä kaaritus. Keulassa ja perässä on parikaaria, jotka eivät ole yhtä tiheässä kuin kaaret aluksen keskiosassa. Aluksessa on mahdollisesti ollut ainakin osittainen sisälaudoitus. Aluksen rakenneosat on kiinnitetty toisiinsa rautatapeilla ja -nauloilla. Kaaria on osittain kiinnitetty toisiinsa myös muutaman senttimetrin levyisillä rautavanteilla.
Hylystä ja sen ympäristöstä välittyy mielikuva, että mahdollisesti myös aluksen yläosa olisi purettu samalla kun koneisto on poistettu.
Tamperelaisella laivahistorioitsija Juhani Valannolla on arvio hylyn taustasta. Kyseessä on ilmeisesti hinaaja, joka rakennettiin Tampereen konepajan telakalla Tammerkosken rannalla 1874 porilaisen Rosenlew -yhtiön tilaamana. Rungon suunnitteli porilainen laivanrakentaja L.P.Kjäldström. Hinaajaa kutsuttiin nimellä Näsijärwi, koska se oli ensimmäinen Rosenlewin hinaaja Näsijärvellä. Aluksessa oli 30 hv:n höyrykone. Laivaa käytettiin tukkien hinaamiseen Ruovedeltä ja Vilppulasta Näsijärveä pitkin Tampereelle Pispalanharjun ylittäneen tukkitien alkupäähän. Tukkitie vei tukit Pyhäjärven puolelle, josta ne varpattiin Nokianvirran suulle. Virta vei tukit Kokemäenjokea alas Poriin Rosenlewin sahoille.
Hinaaja oli käytössä 1874-1883. Kun Rosenlew tilasi 1884 uuden rautarunkoisen hinaajan, vanha hylättiin hylyksi. Siitä otettiin höyrykone ja kattila, jotka laitettiin uuteen hinaajaan. Myös uutta hinaajaa, joka oli käytössä 1884-1930, kutsuttiin nimellä Näsijärvi (se on edelleen harrastuskäytössä nimellä Kotvio II). Vanha hinaaja upotettiin Pölkkylän rantaan, jossa se makasi kyljellään kaaret veden pinnan yläpuolella. Uiton takia sitä madallettiin sahaamalla kaaret poikki.
Hylky tutkittiin muinaismuistolain mukaisesti 2019 (NMG Oy) ja siirrettiin pohjoisemmaksi pois rakennustöiden alta sukelluskohteeksi.

Pajalahti (Maarakenteet)
Historiallinen; Hyvin kivikkoiseen moreenimaahan kaivettu pyöreähkö kuoppa, halkaisijaltaan reunavallien ulkosyrjiltä mitaten noin 5 m, syvyys noin 1 m.
Kuopassa on käytössä oleva ketun- tai mäyränpesä, joka on sotkenut rakennetta. Puusto on kuusi- ja mäntymetsää. Kuopan tulkinta on avoin. Mahdollisesti kyseessä on kellarikuoppa. Tämän eteläpuolella, tien ja järven välissä on vanhaa peltoa.

Järviö (Asuinpaikat)
Historiallinen; Oriniemen tytärkylän Järviön kylän taloista mainitaan asutuksen yleisluettelossa Naakkala vuonna 1539 ja Naakkalasta vuonna 1546 erotettu Hannula. Myöhempiä taloja ovat Jussila ja Hannulasta erotetut Lapio ja Mikkola. Historiallisten karttojen perusteella Naakkala ja Hannula ovat sijainneet kylämäen länteen laskevalla rinteellä Järviöntien eteläpuolella. Järviöntien pohjoispuolelle asutus on todennäköisesti levinnyt 1700-luvun lopulla ja 1800-luvulla.
Kylätontti on pääosin asuttu ja pihapiirit vaikuttavat hoidetuilta. Maisemaan on vaikuttanut Tampereenväylän rakentamien kylätontin länsipuolelle, tosin Järviöntien linjaus kylän tonttimaan kohdalla noudattanee historiallisista kartoista tunnistettavaa linjausta. Osa kylätontin vanhimmasta osasta on nykyisin autiona. Sama osa näyttäsi olevan vuoden 1959 kartassa rakentamaton, joten tällä osin kylätontin vanhimmista osista saattaa olla säilynyt muinaisjäännöksenä pidettäviä rakenteita. Kylätontin autioitunut osa on kasvanut umpeen. Kylätontin 1700-luvun kartoista tunnistettavat itäosat ovat pääosin nykyisin asuttujen talojen tonttimaata. Läntisin osa tonttimaasta vaikutta voimakkaasti rakennetulta, mahdollisesti ainakin osin tuhoutuneelta. Mahdollisesti parhaiten säilynyttä osaa kylän tonttimaasta voidaan pitää kiinteänä muinaisjäännöksenä.
Huhtikuussa 2015 Akaan Järviön historiallisen kylätontin laidalla suoritettiin kaivutyön arkeologinen valvonta. Kiinteästä muinaisjäännöksestä ei havaittu merkkejä. Myöskään valvonnassa 2018 kaapelilinjalta ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Vihilahti Metsola (Kulkuväylät)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustasta etelään Pyhäjärven itäosassa Vihilahden etelärannalla.
Laiturin perusta, joka ulottuu Vihilahden etelärannan läntisen niemen rantaviivasta noin 55 metrin päähän luoteen suuntaan. Todennäköisesti kyseessä on ollut hirsiarkuille perustettu laituri. Rannanpuoleisessa päässä on ollut yksi hirsiarkku, jonka kivet ovat nyt levinneenä pohjaan. Varsinaisia hirsiä ei rannan päässä näy, mutta joitain pienempiä puunkappaleita on kiilautuneina kivien väliin. Pohjassa on ensimmäisen kivikon jälkeen ulapalle päin kivistä puhtaampi hiekkainen alue, mikä viittaa siihen, että tässä välissä ei ole ollut hirsiarkkua, vaan laiturin kansi on kulkenut vapaasti siltana.
Laiturirakenteen ulapan puoleisessa päässä sijaitsee laajahkolle levinnyt kivinen alue, missä on havaittavissa kolme kappaletta kivimassan seasta pilkottavia hirsiä. Yksi hirsistä on salvottu ja siinä on tapinreikä. Hirsi on noin metrin mittainen ja se makaa henkilöauton kokoisen kiven lähellä. Laaja kivikko ulapan päässä viittaa suurempaan hirsiarkkuun kuin mitä laiturin rannan puoleisessa päässä on ollut. Tätä suurta kiveä on todennäköisesti käytetty hyväksi laiturin perustamisessa. Kivi ulottuu lähes pintaan ja matalamman veden aikaan se on pintakivi. Metsolan laiturin perustamiseen on todennäköisesti osittain käytetty hyväksi luonnollista kivikkoa, joka on jatkunut niemen kärjestä kohti ulappaa. Veden syvyys laiturin perustusten päällä on noin 0-1 metriä. Veden syvyys laiturin pään edustalla on noin 1,6 metriä.
Laiturin kansi ja hirsiosat on joko purettu hyvin tarkkaan tai jäät ovat rikkoneet rakenteet ja kuljettaneet ne pois. Reilun satavuotiaan laiturin hirsiarkkurakenteiksi nämä ovat erittäin huonokuntoiset, joten voidaan arvioida, että arkkujen yläosat on purettu pinnalta käsin. Kivikon välittömässä läheisyydessä hirsiä on näkyvissä vain muutama ja hiekkapohjalla kauempana joitain yksittäisiä kappaleita.
Laituri on ollut Metsolan huvilan käytössä. Metsolan huvilan rakensi 1800-luvun lopulla, viimeistään 1880-luvulla, kauppaneuvos Arthur Sommer, joka teki uraa ensin Finlaysonin pumpulivapriikissa ja perusti vuonna 1899 oman kehräämön ja kutomon Lapinniemeen. Metsola-huvilassa oli alun perin kolme huonetta alakerrassa ja kaksi yläkerrassa. Rakennusta kuitenkin laajennettiin kahdesti. Rantaa muokattiin vuosittain ja lopulta pitkä kivireuna valmistui. Matala ja viimeistelemätön ranta täytettiin ja istutettiin kauniiksi puistoksi. Täytöt vaativat tuhansia hevoskuormia savea ja multaa. Joka aamu poikkesi yhteysvene ”Tiira” huviloiden laitureihin viedäkseen perheenisät kaupunkiin töihin ja kuljetti heidät iltapäivällä takaisin.
Metsola myytiin vuonna 1921 kaupungille ja siinä toimi lasten vastaanottokoti. Huvilarakennus on ollut olemassa ilmeisesti vielä 1960-luvulla. (Hildén 1993, s. 9, 18-23). Laituri on todennäköisesti ollut käytössä pitkälle 1900-luvulle. Vuoden 1953 maastokartassa laituria ei enää ole olemassa.

Herttuala (1000029216) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylä sijaitsee 1,3 km etelään Kangasalan kirkosta, vt:n 12 eteläpuolella, Kirkkojärven länsirannalla olevalla rantatörmällä. Kylätontti on edelleen asuttu.
Kylän nimi on antanut Väinö Voionmaalle aiheen olettaa, että kylä olisi 1200-luvun ja 1300-luvun alkupuolen Suomen herttuain toimesta syntynyt uudisasutus. Väitteen paikkansapitävyyttä ei ole voitu todistaa. Ensimmäinen maininta Herttualan kylästä on vuodelta 1441, kun Olavi Hertogh niminen henkilö mainitaan lähteissä. Sama nimi toistuu lähteissä 1450-luvulla sekä vuosilta 1460, 1466 ja 1469. Myöhemmin, vuosien 1508 ja 1513 lähteissä, kylästä mainitaan Heikki
Hertogh. 1540-luvun maakirjoissa kylään luettiin myös Pikkola ja Tarpila, jolloin Herttualan taloluku nousi viiteen. Varhaisimpia karttaesityksiä kylästä lienee Hans Hanssonin 1600-luvulla tekemä pienimittakaavainen Ylä-Satakuntaa kuvaava geografinen kartta, johon myös Herttuala on merkitty. Anders Strengin (1635) maakirjakartassa kylään on merkitty viisi taloa. Kartan mukaan kylätontin vanhin osa sijoittuu nykyisen Kylä-Aaakulantien varteen, pääasiassa tien luoteispuolelle. 1800-luvulta olevassa isojakokartassa kylätontti on laajentunut enemmän tien kaakkoispuolelle.
1600-luvun maakirjakartan mukainen kylätontin vanhin osa on yhä asuttu. Alueella sijaitsee muun muassa 1900-luvun alkupuolella rakennettu omakotitalo pihapiireineen ja ulkorakennuksineen. Niiden pohjois- ja luoteispuolella vanhaan kylätonttiin liittyviä kerrostumia saattaisi vielä olla jäljellä.

Hiedanrannan möljä (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Näsijärven rannassa, jossa se erottuu selälle työntyvänä rakennelmana. Paikalla on noin 150 metriä pitkä möljä eli laituri, jonka päässä on uittotukkien nippunostolaitteen jäännöksiä (korkeita betonipilareita). Möljän kärki on betonia, tyvi täyttömaata. Lielahden selluloosatehdasta palvellut möljä rakennettu 1920-luvulla ja myöhemmin levennetty tyvestään. Betonipilarit ilmeisesti 1960-luvulta. Möljä on jäänyt pois käytöstä Näsijärven uittojen lakattua 1990-luvulle mennessä.

Lielahden rustholli 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lielahden teollisuusalueen entisen ligniinitehtaan konttorin länsipuolella sijaitsevalla alueella on säilynyt historiallisen ajan ihmistoimintaan liittyviä rakenteita ja kulttuurikerrosta, joiden perusteella osaa alueesta voidaan tulkita arkeologiseksi kulttuuriperintökohteeksi. Havaitut rakenteet ja kerrostumat voivat liittyä Lielahden entisen rusthollin tonttiin tai alueen entiseen kyläasutukseen, mutta havaintojen varmistaminen vaatii lisätutkimuksia.

Karjalantie 16 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee n. 880 m Toivion koululta luoteeseen/pohjoiseen. Kohde sijaitsee käännyttäessä Karjalantie 37:lle pian tien vasemmalla puolella lounaaseen nousevassa loivassa rinteessä. Paikalla on noin 3x3 m laajuinen hyvin matala maansekainen kiviröykkiö.
Röykkiöön tehdyssä koepistossa todettiin päällimmäisen pienempiä kiviä ja maata sisältäneen kerroksen alta noin 5-10 cm hiekka, jonka alta paljastui suurempia kiviä sisältänyt kerros. Suurempien kivien välissä oli hiiltä. Kairausten perusteella hiiltä oli ainakin noin 50 cm säteellä koepistosta. Kohteen tarkempi määrittely vaatisi koetutkimuksia.

Toivettulan kylätontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Toivettula mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1506, jolloin (vuosina 1506–1510) kylästä tunnettiin neljä kyläläistä, jotka ilmeisesti asuivat samassa talossa. Vuonna 1539 kylässä oli kaksi taloa, joiden isännät olivat Jussi Uodinpoika ja Pekka Jussinpoika. Kylä esiintyy useissa kirjoitusmuodoissa: Toywttula, Towttula, Toijuottula, Toiuttula tai Toiuittula (Suvanto 1954, 53).
Toivettulan vanha kylätontti, johon on vuoden 1775 karttaan merkitty kaksi taloa ja torppa. Paikka on edelleen asuttuna ja tilakeskuksena. V. 1959 peruskartalla on tontin alueella rakennuksia enemmän kuin nykyään. Alueen jatkuva maankäyttö ja asutus on todennäköisesti hävittänyt enimmät merkit ja kerrostumat vanhimmasta asutuksesta.
Toivettulan isojakokarttaa vuodelta 1775 (H138:1/3-18) ei pystytty 2021 arkistotutkimuksessa asemoimaan nykykartalle luotettavasti.

Miemola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Miemolan vanha kylätontti sijoittuu todennäköisesti Miemolan tilakeskuksen alueelle. Vanhimmat asutukseen liittyvät kerrostumat ovat luultavasti suurimmaksi osaksi tuhoutuneet.

Ranta-Kantokylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1785 isojakokarttaan on paikalle merkitty talonpaikka. Paikka on edelleen asuttu.

Kantokylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1785 isojakokarttaan on paikalle merkitty talonpaikka. Paikka on edelleen asuttu.

Karkku Ketunkylä (Kulkuväylät)
Historiallinen; Tampere–Pori junarata on rakennettu 1890-luvulla. Karkun taajaman kaakkoispuolella on noin 750 metrin mittainen osuus vanhaa ratapohjaa. Rataa on oikaistu Karkun alueella 1980-luvulla.
Kohdetta ei ole tarkastettu vuoden 2015 inventoinnin yhteydessä.

Lahdenpohja (1000029783) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vahderpään kylätontista noin 270 m koilliseen sija itsee Muurakankaantien eteläpuolella kiviaita, jonka pituus on 20m, leveys 1- 1,5 m ja korkeus 0,5 m. Kiviaita sijaitsee nykyisen
rakennuskannan tuntumassa.

Pispala {Pispala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kangasalan Pispalan (Pispala) historiallinen kylänpaikka sijaitsee Längelmäveteen kuuluvan Pispalanselän länsirannalla. Pispalan kylä mainitaan jo Suomen Asutuksen yleisluettelon ensimmäisessä jaksossa 1540-1559. Ensimmäinen kartta, jossa talon tonttimaa esiintyy, on Anders Strengin maakirjakartta vuodelta 1635, johon on merkitty Pispalan kylän kaksi taloa ympäröivine peltoineen. Peltokuvioiden perusteella kylänpaikka näyttäisi 1600-luvulla olleen samalla kohtaa kuin 1700-luvun isojakokartassakin. Kyläpaikka on edelleen asuttu, ja osa alueen rakennuksista on melko suuria ja uusia.
2021 inventoinnissa maastossa ei havaittu suuria muutoksia vuoden 2014 inventointiin verrattuna. Kylätontin pohjoispuolella oleva metsäinen saareke tarkastettiin, koska isojakokartalla sinne on merkitty tuulimylly. Mäen alue on kuitenkin rakennettua ja hoidettua pihapiiriä. Taloa ympäröivässä mäntymetsikössä oli paikoin kivikkoista, mutta mitään selkeitä rakenteita ei havaittu.

Kangasala- Orivesi tielinja (Kulkuväylät)
Historiallinen; Maakunnallisesti merkittäväksi tielinjaksi määritelty (Luoto Kalle 2011) Kangasalta Orivedelle kulkeva tielinja on yhdistänyt toisiinsa Kangasalan ja Oriveden kirkot ja kulkee valtakunnallisesti merkittävän Vääksyn kartanoalueen ja kulttuurimaiseman vieritse. Kangasalan Huutijärven seudulta on luultavasti jo keskiajalla kuljettu Orivedelle, ja tielinja lienee vakiintunut 1600-luvulla. Tietä on pidetty myös mahdollisena alkuperäisenä Laukaantienä, mutta todennäköisempää on, että Längelmäveden itäpuolinen reitti on kuitenkin tielinjoista vanhempi.
Osa tielinjasta on jäänyt pois kokonaan käytöstä ja nämä kohteet on luokiteltu kiinteiksi muinaisjäännöksiksi (Kangasala- Orivesi Vihtiälä, Kangasala - Orivesi Suomatka ja Kangasala- Orivesi Sammalisto). Käytössä oleva tielinja on muu kulttuuriperintökohde.
Tielinjausta tarkastettiin inventoinnissa 2022. Inventointialueen metsäalueelta havaittiin yksi pois käytöstä jäänyt tien osa, josta tehtiin kiinteä muinaisjäännös, Kangasala-Orivesi Kotovuori.

Laiska-Jaakon Tie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vääksyn kartanolta on johtanut lounaaseen, kohti Kangasalle vievää tietä (nykyinen Kuohunharjuntie) kaksi tietä, jotka molemmat esiintyvät Vääksyn kartanon tiluskartassa vuodelta 1821 (G.F. Järnstam). Eteläisempi tielinja kulkee osan matkaa pitkin nykyisen Laiska-Jaakontien linjausta, mutta lähellä Kuohunharjuntien risteystä se eroaa nykyään käytössä olevasta linjauksesta. Laiska-Jaakontietä on oikaistu noin 50 vuotta sitten. Eteläisempi vanha tielinja on muistitiedon mukaan ollut käytössä vielä vuonna 1965. 1700-1800-lukujen vaihteeseen ajoittuvassa rekognosointikartassa ei tielinjaa esiinny, minkä perusteella tie on tätä nuorempi.
Eteläisempi vanha tielinjaus alkaa idässä omakotitalon pihatien länsireunasta ja kulkee tästä kohti länsiluodetta. Tielinja erottuu nykyisen Laiska-Jaakontien pohjoispuolella noin 20 m matkalla noin 6 m leveänä, ympäröivästä maastosta korotettuna urana, jonka keskellä kulkee polku. Tien penger on eteläpuolella noin 1 m korkea, pohjoispuolella hieman matalampi, noin 0,8 m korkea. Tielinja yhtyy lännessä vanhaan Vääksyn kartanolta viivasuorasti kohti lounasta kulkeneeseen tielinjaan, josta ainakin osa on yhä nähtävissä maastossa pengerrettynä, noin 6 m leveänä, tasaisena tielinjauksena. Teiden yhtymäkohdassa on resenttejä kaivantoja.
Vääksyn kartanoon johtavan puistotien ja Laiska-Jaakontien vanha risteysalue tarkastettiin 2022 inventoinnissa. Kohde on ennallaan Luodon (2014) havaintoihin nähden. Laiska-Jaakontien pohjoispuolella on kulkenut suora kartanoon vievä tielinjaus, josta tehtiin oma kohteensa, Vääksyn kartanon puistotie.

Pakkala (Pakkala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuonna 1539 mainitaan asutuksen yleisluettelossa Pakkalan kylässä 11 taloa. Taloista kolme liitettiin pian muihin taloihin jonka jälkeen Pakkalassa oli 9 taloa. Vuodelta 1798, 1817 olevaan isojakokarttaan on kylään merkitty edelleen yhdeksän talon tontit. Kartan mukaan kylä sijaitsee kahden suuremman tien, Pälkäne - Kuhmalahti tien ja Pakkala - Sahalahtitien risteyksessä. Välittömästi kylätontin länsipuolella sijaitsee rautakautinen Kalliomäen kuppikivi. Ensimmäinen maininta Pakkalasta kirjallisissa lähteissä on vuodelta 1508, jolloin kylässä toimitettiin sarkajako (Längelmäveden seudun historia 1 1949, 100). Kylätontin alue on edelleen asuttu. Osalla alueesta on voimakkaampaa ja uudempaa rakentamista, mutta osalla alueella on säilynyt vanhempia pihamaita. Näillä alueilla on voinut säilyä myös historialliseen kyläasutukseen liittyviä merkkejä.

Taustiala (Taustiala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuonna 1539 mainitaan asutuksen yleisluettelossa Taustialan kylässä 8 taloa. Vuoden 1798, 1817 olevaan isojakokarttaan on kylään merkitty seitsemän talon tontit. Välittömästi
kylätontin itäkoillispuolella on rautakautinen Kalliomäen kuppikivi. Taustialan kylän juuret ulottuvat mahdollisesti jo esihistorialliseen aikaan. Ensimmäinen maininta Taustialasta kirjallisissa lähteissä on vuodelta 1507. Kylätontin alue on edelleen asuttu, mutta 1900-luvun alkupuolen rakennusten alueella voi olla säilynyt myös vanhempia kerrostumia.

Pälkäne- Kuhmalahti (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pälkäne - Kuhmalahti -tielinja on kulkenut Längelmäveden itärantaa ja on yhdistänyt Vanajaveden seudun Jämsään. Tien on arveltu ajoittuvan mahdollisesti myöhäiskeskiajalle. Tielinja on edelleen pääosin käytössä ja kulkee nykyisiä Moltsiantien, Tursolantien ja
Pohjalahdentien linjauksia. Osa siitä on hylätty, mutta linja kulkee näillä kohdin pellossa ja lienee tuhoutunut.

Pakkala- Sahalahti (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pakkala - Sahalahti tie johtaa vanhalta Pälkäne - Kuhmalahti tieltä Ilolan ja Paatialan kylien kautta Sahalahden kirkolle. Nykyinen tielinja noudattelee edelleenkin 1700-luvun lopun isojakokartan ja 1840-luvun pitäjänkartan mukaista linjausta.

Stormi Harsu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Stormintien pohjoispuolella tien vieressä, Ekajoen molemmilla rannoilla. Harsun talo mainitaan Suomen asutuksen yleisluettelossa (SAY) jaksossa 1560- 1579. Talo on perustettu vuonna 1571 "Mikil (Henriksson) Harsun" toimesta. Harsun talo jaettiin jossakin vaiheessa kahtia ja talon molemmat tonttimaat on kuvattu Stormin kylää kuvaavaan isojakokarttaan (Hornborg 1775-1784). Molemmat isojakokartassa näkyvistä tonteista ovat yhä asuttuja.

Ekojoenmutka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Stormintien eteläpuolella Ekajoen etelärannalla. Joen rannalla on kaksi, ilmeisesti joenperkauksessa syntynyttä raivausröykkiötä. Röykkiöistä suurempi on kooltaan 5 x 8 m, ja pienempi on 3 x 3 m. Röykkiöiden korkeus on noin 2 m. Kohteen vieressä kaakkoispuolella sijaitsee historialliseen Stormin kylään kuuluneen Pakulan talon autioitunut tonttimaa.

Kaakila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen Kaakilaan viittaava maininta kirjallisissa lähteissä on vuodelta 1510, jolloin lähteissä esiintyy nimi Oluf Kackij (Vahtola 1996, 37). Suomen Asutuksen Yleisluettelossa Kaakila mainitaan jo aivan ensimmäisessä jaksossa 1540 - 1559. Kaakilan ja Junnilan kylissä oli tuohon aikaan yhteensä 8 taloa: Hara, Kokkola, Kurikka, Rankki, Marttila, Jyskä, ltilä ja Taikka (Say 1540-1559). Nykyään Kaakilan kylätontti sijaitsee kahden tilakeskuksen, Haran ja Kokkolan alueilla, ja Haran puolelle on tehty 2014 uudisrakennus. Historialliseen kylätonttiin liittyvien arkeologisten kerrostumisen säilyminen tai esiintyminen tällä puolella kylätonttia on epätodennäköistä. Sen sijaan Kokkolan tilan rakennuksen ovat pääosin vanhoja ja kevyesti perustettuja, ja tällä alueella historialliseen kylänpaikkaan liittyviä kulttuurikerroksia on ollut mahdollista säilyä.

Kohmala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Taivalkunnantien eteläpuolella, aivan tien vieressä, nykyisten Kohman ja Klemolan tilojen pihapiirissä, tilojen päärakennusten ja Taivalkunnantien välisellä alueella. Paikalla on yhä asuttu historiallinen Kohmalan kylänpaikka.

Kennola mäkitupa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Taivalkunnantien pohjoispuolella, aivan tien vieressä, nykyiselle Mikkolan tilalle johtavan ja Taivalkunnantien risteyksen koillispuolella. Metsäisellä kumpareella on 1700-luvulla syntyneen mäkituvan paikka. Vuoden 1769 isojakokartassa kohdalle on merkitty rakennus ja sen viereen kirjoitettu ”Backstuga”. Torppa on autioitunut viimeistään 1900-luvun alkuun mentäessä. Paikalla on säilynyt 6 x 6 m oleva kivinen rakennuksenperustus, jonka koilliskulmassa oli vielä kiukaan tai uunin jäännöksiä. Tulisijan jäännösten koko oli 1,5 x 1,5 x 0,3 m.

Kennola (Kennola) Mickola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Taivalkunnantien pohjoispuolella, nykyisen Mikkolan tilan pihapiirissä. Paikalla on historiallisen Kennolan kylän Mikkolan (Mickola) talon paikka. Kennolan kylässä mainitaan olleen vuodesta 1540 aina 1500-luvun lopulle kaksi tilaa: Mikkola ja Sipilä.

Vastamäki Jutilan sotilastorppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Taivalkunnantien eteläpuolella, Taivalkunnantien ja Pihtikorventien risteyksen kaakkoispuolella. Paikalla on historiallinen Vastamäen kylän Jutilan talon sotilaan torpan paikka. Vastamäki mainitaan kylänä ensimmäisen kerran 1540 maakirjoissa. Vastamäen Jutilan talon sotilaan torppa on kuitenkin perustettu vuonna 1770, jolloin sitä asutti Simon Backman –niminen torppari (SAY jakso 1760 – 1779). Torppa esiintyy Taivalkunnan isojakokartassa vuodelta 1769 sekä vielä alueen pitäjänkartassa vuodelta 1903. Paikka on nykyisin peltona.

Vastamäki Mäkelän rakuunantorppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Taivalkunnantien eteläpuolella. Paikalla on historiallinen Vastamäen kylän rakuunan torpan paikka, jonka kohdalla on nykyään omakotitalo pihapiireineen. Vastamäki mainitaan kylänä ensimmäisen kerran 1540 maakirjoissa. Vastamäen Mäkelän eli myöhemmin Hossan rusthollin torppa on perustettu jo vuonna 1733, jolloin sitä asutti rakuuna Grels Fagerhult (SAY 1720 – 1739). Isojakokartassa (1769) torpanpaikka on merkitty Taivalkunnantien eteläpuolelle.

Vastamäki (Vastamäki) Jutila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Taivalkunnantien pohjoispuolella. Paikalla on osa historiallinen Vastamäen kylänpaikkaa eli Vastamäen Jutilan talon paikka. Vastamäki mainitaan kylänä ensimmäisen kerran 1540 maakirjoissa. Tuolloin kylässä on ollut kolme taloa. Isojakokartassa (1769) kohteen sijaintipaikalle on merkitty Vastamäen kylän Jutilan talon paikka.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vastamäki Hossa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Taivalkunnantien pohjoispuolella. Paikalla on osa historiallinen Vastamäen kylänpaikkaa eli Vastamäen Hossan rusthollin paikka. Paikka on edelleen asuttu.
Vastamäki mainitaan kylänä ensimmäisen kerran 1540 maakirjoissa. Tuolloin kylässä on ollut kolme taloa. Isojakokartassa (1769) kohteen sijaintipaikalle on merkitty Vastamäen kylän Hossan rusthollin paikka.

Ylöstalontie (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Taivalkunnantien pohjoispuolella, aivan Taivalkunnantien ja Ylöstalontien risteyksen luoteispuolella. Paikalla on lähde, josta Ruotsin kuninkaan Kustaa III:n kerrotaan juoneen läpikulkumatkallaan kohti Hatanpään kartanoa vuonna 1775. Historiallisista lähteistä ei asiasta löydy mainintaa.
Lähde on nykyään katettu puisella katteella.

Memmola (Memmola) Ylinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Taivalkunnantien pohjoispuolella, noin 170 m koilliseen tielinjasta. Paikalla on historiallinen Memmolan Ylisen talon paikka, joka on edelleen asuttu.
Memmolan kylä mainitaan ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä tiettävästi vuonna 1510, jolloin talvikäräjillä oli lautamiehenä Memmolan Enevald (Eneualdh Memala). Kylässä oli vuonna 1540 Ylisen ja Alisen tilat, ja tämä tilanne pysyi muuttumattomana aina 1500-luvun lopulle saakka. Molemmat tilat kuuluivat jatkuvasti Memmoi(se)n suvulle, jonka mukaan kylä luonnollisesti on saanut nimensä.

Memmola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Taivalkunnantien kohdalla ja sen eteläpuolella. Paikalla on Memmolan (Memmola) Ylisen talon sotilaan torppa. Torppa on kuitenkin perustettu vasta vuonna 1766, jolloin sitä asutti sotilas Anders Orre yhdessä Kaisa-vaimonsa kanssa (SAY jakso 1760 – 1779). Torppa esiintyy vuoden 1769 isojakokartassa, mutta vuoden 1847 pitäjänkarttaan sitä ei ole enää merkitty.
Vuoden 2012 inventoinnisa paikalla ei havaittu maanpäällisiä, historialliseen torppaan liittyviä rakenteita. Torpanpaikka on todennäköisesti tuhoutunut ainakin osittain Taivalkunnantien rakentamisen yhteydessä.

Kassila (Kalsila) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Taivalkunnantiestä noin 320 m tiestä pohjoiseen. Kassilan yksinäistalo oli vanha Kangasalan Vääksyn omistajille kuulunut rälssitila, joka oli 1500-luvulla yhden lampuodin viljelemä (Saarenheimo 1974, 61). Vuoden 1769 isojakokarttaan merkitty Kassilan yksinäistalonpaikka sijaitsee nykyään yhä asutun Kassilan tilan pihapiirissä.

Lukkila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuloveden Alasenlahden itärannalla, noin 90 m nykyisestä rantaviivasta. Paikalla on autioitunut Lukkilan talon sotilaan torpan paikka. Torppa on perustettu vuonna 1766, jolloin sitä asutti sotilas Mats Hjerpe. Torpanpaikka on nykyään viljelyksessä olevaa peltoa.

Lukkila (Luckila) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuloveden Alasenlahden itärannalla, nykyisen Ylisen tilakeskuksen alueella. Paikalla on sijainnut Lukkilan (Luckila) historiallinen kylänpaikka. Lukkila mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran 1503.

Penttilä Sotilaan torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuloveden Haapaniemensalmen pohjoisrannalla, Lukkisalmentien pohjoispuolella, Kiimakallio-nimisen kalliomuodostelman eteläpuolella. Kohteelta on matkaa Knuutilan nykyiseen päärakennukseen noin 190 m. Paikalla on Penttilän historiallisen kylän sotilaan torppa.
Penttilän sotilaan torpan tarkka perustamisajankohta tai ensimmäinen asukas eivät ole varmuudella tiedossa. Penttilän isojakokartassa vuodelta 1766 (Hall) torppa kuitenkin jo esiintyy. Vanhimmillaan torppa voi olla perustettu vuonna 1759, jolloin perustettiin Penttilän kylän haukan talon torppa ”Räkila torp” (SAY jakso 1740 – 1759). Penttilän Knutilan talon sotilastorppari Carl Hasselbäck mainitaan puolestaan vuodesta 1766 alkaen (SAY jakso 1760 – 1779), ja Marttilan sotilaan torppa ajoittuu samaan aikaan. Torppa asutti sotilas Henrik Holmeberg vuosina 1766 – 1769.

Oksala (Oxala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Oksalan kylässä Pälkäneveden Hasialahden länsirannalla, Iso-Oksalan tilan päärakennuksesta noin 50 metriä luoteeseen olevassa hevoshaassa ja Iso-Oksalan ulkorakennuksen alueella ja eteläpuolella. Paikalla sijaitsee Oksalan kylän ja myöhemmin rusthollin tonttimaa.
Oksalan kylä mainitaan tuomiokirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1440, jolloin Oksala kuului Mieliän jakokuntaan yhdessä Kukkolan, Taurialan ja Töyräniemen kanssa. 1530-luvun maakirjoissa Oksalassa ja Mieliän jakokunnan muissa kylissä mainitaan olleen taloja yhteensä kahdeksan. Vuonna 1571 taloja oli pelkästään Oksalan kylässä yhteensä kolme.
Vuoden 2012 inventoinnissa paikalla ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Historiallisessa kartta-aineistossa vanhan rusthollin paikka on esitetty suurpiirteisesti, joten kohteen sijaintitiedot ovat epätarkat.

Piukku (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vatajantien varressa olevan talon pihamaalla, saunarakennuksen luoteispuolella. Alue on hoidettua pihamaata. Paikalla on maansekainen kivilatomus, jonka mitat ovat 2-4 x 9 m. Korkeutta latomuksella on 0,3-0,5 m. Latomus on muodoltaan eteläpäästään levenevä soikio. Kivet latomuksessa ovat halkaisijaltaan 10-40 cm. Rakenne liittyy todennäköisesti paikalla isojaosta asti sijainneeseen Järviän (Isojärvi) kylän Piukun taloon, joka on sijainnut rakenteen välittömässä läheisyydessä/alueella. Rakenne on mahdollisesti rakennuksen jäännös.

Vankimusjärvi/Isojärvi Piukku (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vatajantien varressa olevan talon pihamaalla, päärakennuksen länsi- ja lounaispuolella. Alue on hoidettua pihamaata, jolla on istutuksia ja puita. Edelleen asuttuna olevalla tontilla on viimeistään 1700-luvun lopulla ollut talotontti (isojakokartta 1777), jonka koillisreunaa reunustaa noin 40 m pitkä ja metrin leveä kiviaita.
Piukun talo mainitaan lähteissä vuodesta 1540 lähtien, koko kylä vuonna 1524 ("Vankimusiärui") ja maakirjoissa alkaen 1540-42 ("Ysoijerffuj").

Frenckellin kalkkiruukki (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kalkkiruukki sijaitsee Viinikanlahden pohjoispuolella Eteläpuistossa. Frenckellin paperitehtaan kalkkiruukki (kalkkitehdas) oli toiminnassa 1870-luvulta 1900- luvun alkuun. Vuoden 2015 koekaivauksissa todettiin paikalla säilyneen ainakin kalkkiruukin uuninjäännös.

Mälkiäinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde tarkastettiin vuonna 1997 osana Tyrvännön pitäjän keskiajalta peräisin olevien kylien inventointia. varhaisin tieto Mälkiäisten kylästä on vuodelta 1509 ja 1560-luvulla kylään kuului kahdeksan tilaa. Mälkiäisten kylä sijaitsee Vanajaveden pohjoisella rannalla kohoavalla mäellä, jossa se sijaitsi jo vuoden 1788-9 kartan mukaan. Isojako hajoitti osin kylää, mutta kokonaisuudessaan se antaa vielä hyvän kuvan hämäläisestä ryhmäkylästä. Kylästä noin 300 metriä kaakkoon sijaitsee suuri uhrikivi, Illaankivi ja noin 500-700 metriä Neroonniemen röykkiöalue.
Tarkastuksen yhteydessä kylään ympäröiviltä pelloilta tehtyjen pintalöytöjen mukaan kylän juuret ovat rautakaudella. Vuoden 1788-9 kartan mukaan pellot sijaitsivat samoilla alueilla kylämäen ympärillä kuin nykyisinkin

Uskila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde tarkastettiin vuonna 1997 Tyrvännön pitäjän keskiaikaisten kylien inventoinnin yhteydessä.Varhaisin Uskilan kylää koskeva asiakirja maininta on vuodelta 1405. 1560-luvulla kylään kuului 13 tilaa. Nykyisin kylää kutsutaan yleisesti Haukilaksi, koska kylän vanha taloryhmä sijaitsi nykyisen Haukilan kartanon rakennusten läheisyydessä. Vuoden 1997 tarkastuksen yhteydessä kartanon vanha isäntä kertoi kartanon vanhan päärakennuksen eteläpuolella vielä sijaitsevista vanhoista kylärakennusten perustoista.
Uskilan kylä sijaistee Vanajaveden pohjoisrannalla Uskilanlahden länsirannalla. Vuoden 1777 kartan mukaan kylän pellot sijaitssivat pääosin samoilla paikoin kuin nykyisin, kylän itäpuolella Vanajaveden rannoilla. Peltomaa on (nykyisinkin) varsin kivetöntä.
Vuoden 1997 tarkastuksen yhteydessä havaittiin näiltä pelloilta kaksi rautakautista kohdetta: Uskila E kalmisto ja Uskila S asuinpaikka.

Tykölä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tykölän kylä on syntynyt viimeistään keskiajalla ja se mainitaan vuoden 1558 asutusluettelosta, jolloin siihen kuului yksi tila. Kylä sijaitsee Mallasveden etelärannalla sijaitsevan Tykölänjärven eteläpäässä tienristeyksessä, josta jo vuoden 1751 pitäjänkartassa lähtee tie etelään Uskilaan, koilliseen Pälkäneelle ja länteen Sääksmäelle.Vuoden 1571 veroluettelossa Tykölän tila oli Tyrvännön pitäjän toiseksi varakkain ja vuonna 1645 se jaettiin Partalan ja Tokkaran tiloiksi. 1700-luvun alussa Tykölan kylän tilat yhdistyivät yhdeksi rustholliksi, jonka rakennukset sijaitsivat vuoden 1777 kartan mukaan noin 300 metriä nykyisestä päärakennuksesta pohjoiseen. Alueella on nähtävissä rakennusten kivijalkoja. Lähes kaikki tilan rakennukset paloivat 1850-luvulla jonka jälkeen tilan päärakennus siirtyi nykyiselle paikalleen. Tykölän nykyinen päärakennus on 1850-luvulta. Tilan pellot ovat pitkälti samoja kuin 1700-luvulla käytössä olleet ja ne sijaitsevat päärakennuksen ympärillä loivasti Tykölänjärvelle viettävällä karkealla hiedalla ja hiesusavikolla.

Lempäälä Pappila (Pappila) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuokkalankosken Majauslahden itärannalla, rantaterassilla ja rantatöyrään juurella. Paikalla sijaitsee edelleen 1900-luvun alusta peräisin oleva Lempäälän pappilarakennus.
Lempäälän ensimmäinen kirkko rakennettiin jo 1400-luvulla, ja tuolta ajalta on mahdollisesti myös ensimmäinen pappila. Asiakirjatiedoista löytyy maininta pappilan palosta vuonna 1663. Vanhin säilynyt tarkastuspöytäkirja on laadittu vuonna 1751 kirkkoherra Ednerin astuttua virkaan. Tuolloinen päärakennus oli vuodelta 1699. Myös vanhemman päärakennuksen kerrottiin olleen vielä pystyssä, tosin jo ilman kattoa.
Vuoden 2016 inventoinnin yhteydessä tehdyssä koekuopituksessa pappilan nykyisen päärakennuksen länsipuolella havaittiin mahdollisesti 1700-luvun lopulle/1800-luvun alkuun ajoittuvia kulttuurikerroksia. Kulttuurikerros oli ruskeaa, hiekan sekaista hiesua/savea, joka sisälsi tiilenpaloja sekä palanutta ja palamatonta luuta. Paikoin kerroksen alla havaittiin myös noen ja hiilensekaista maata, josta löytyi ehjä 1700-luvun lopulle tai 1800-luvun alkuun ajoittuva liitupiipun koppa. Kulttuurikerrokset olivat parhaiten säilyneitä rannanpuoleisella osalla pihamaata.

Stormintie (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 65 metriä luoteeseen Stormin Seuraintalosta itään pistävän metsäisen, kahden peltosaran välisen niemekkeen eteläreunalla. Paikalla on kiviaita, jonka pituus noin 30 metriä ja leveys 2 – 2,5 metriä. Korkeutta rakenteella on alle metrin. Kivet aidassa ovat halkaisijaltaan 25 – 60 cm. Kiviaita lienee syntynyt aikojen saatossa, kun kiviä on kasattu metsäniemekkeen reunaan viereiseltä pellolta. Kohteen tarkkaa ikää on mahdotonta arvioida. Se sijaitsee kuitenkin yhä käytössä, joskin nurmella olevan, pellon reunassa.

Iso-Tiisala (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee so-Tiisalan tilakeskuksen lounaispuolella, noin 60 metriä lounaaseen tilan nykyisestä päärakennuksesta. Paikalla on vuoden 2012 inventoinnin mukaan yhteensä neljä kiviaitaa. Kiviaitojen on arveltu liittyvän paikalla aikanaan sijainneeseen ja nyt jo purettuun Heleniuksen taloon, ja olevan raivauskivikkoa läheiseltä pellolta.

Pohjoiskallio (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Näsijärven etelärannalla, Käpylän kaupunginosassa, Rauhaniemen uimalaitoksesta noin 660 m itäkaakkoon. Noin 20 m päässä vesirajasta sijaitsee kaksi kalliohakkausta (AHMED 1.8.1934 ja ALADDIN 8 6 1935). Lisäksi niiden vieressä saattaa olla laivaa tms. esittävä kaiverrus.

Venevalkama (1000030977) (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Näsijärven etelärannalla, Käpylän kaupunginosassa, Rauhaniemen uimalaitoksesta noin 240 m itäkaakkoon. Noin metrin päässä nykyisestä vesirajasta on silokalliossa kaksi erillistä hakkausta noin 90 cm etäisyydellä toisistaan. Hakkauksista itäisempi hakkaus käsittää yhteensä yhdeksän kirjainta tai numeroa /niiden aihiota, joista suuresta osasta on erittäin vaikea saada selvää. Selkeimpänä erottuvat kuvakentän ylimpänä oleva kirjainyhdistelmä HM. Toinen haukkaus on selkeämpi ja se koostuu nuolenlävistämästä sydänkuviosta, jonka yläpuolelle on tehty kirjaimet BMF ja alapuolelle kirjaimet KWK. Hakkauksia ei pystytä varmuudella ajoittamaan.

Romsinlahti (Kivirakenteet)
Historiallinen; Näsijärven Romsinlahden itärannalla on viiden metrin päässä vesirajasta L:n mallinen kivetty penger. Penkereen korkeus on 40 – 100 cm. Pidempi pohjoissivu on 4 m ja lyhyempi länsisivu 1,2 m pituinen. Penkereen ajoitus on epävarma; se saattaa liittyä alueen torppa/huvilakauden toimintaan tai olla jäännös alueen varhaisesta käytöstä kansankylpylänä.

Koukkuniemi (1000030979) (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Näsijärven etelärannalla, Käpylän kaupunginosassa. Rauhaniemen uimalaitoksesta noin 155 - 300 m länsiluoteeseen Koukkuniemen eli nykyisen Rauhaniemen pohjoisrannalla. Paikalla on kolmessa eri kohdassa kalliohakkauksia. Hakkauksista läntisin sijaitsee pienen, niemen pohjoiseen avautuvan poukaman rannalla, sileällä rantakalliolla (P: 6824445, I: 328741). Kallioon on hakattu kaksi kirjainyhdistelmää: SF ja HS. Keskimmäinen hakkaus sijaitsee Rauhaniemestä pohjoisluoteeseen pistävällä pienellä kallioniemekkeellä (P: 6824485, I: 328783). Hakkaus koostuu merkeistä PR v. 80. Itäisin hakkaus sijaitsee Rauhaniemen itäosassa, Romsinlahden ja Näsinselän välissä olevalla pienellä niemellä, niemen pohjoisrannalla (P: 6824469, I: 328908). Rantaviivasta noin 5 – 6 m päähän on aiverrettu kirjain/numeroyhdistelmä Wv 8. Hakkauksia ei pystytä varmuudella ajoittamaan.

Kallioniemi (1000030999) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee vanhan hakkuuaukean koillisreunassa noin viisi metriä etelään Silorannantiestä länteen poikkeavasta mökkitiestä. Paikalla on noin 3 x 4 metrin laajuinen ja alle puoli metriä korkea kiviröykkiö, joka oli osittain paksun sammal- ja karikekerroksen peitossa. Kyseessä on mahdollisesti alun perin kaskiraunio. Osa kivistä on kuitenkin selvästi kasattu paikalle myöhemmin, peltoviljelyn yhteydessä. V. 1948 ja 1955 ilmakuvien sekä v. 1959 peruskartan mukaan röykkiö on aiemmin sijainnut pellon länsireunalla.

Järvenranta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inventointi 2011: Mainitaan asutuksen yleisluettelossa v. 1540 jolloin kylässä neljä taloa (Tanska, Jutila 2, Liukko). Isojakokartalla 1788 neljän talon tontit, joista kaksi etelä-puolella rannassa ja kaksi (sama tila) tien pohjoispuolella, ojan länsipuolella. Kylätontin eri osissa olevat rakennukset ovat vahvasti perustettuja, kivi- ja betoniperustaisia. Piha-alueilla on vanhoja suurikokoisia puita. Kylätontin kaakkoisosassa tilan pihamaa on voimakkaasti tasattu ja hiekoitettu. Rakennusten ja maantien välissä on hyvin kapea rakentamaton maakaistale. Kylätontin luoteisosassa pihapiiri on ruohottunutta puutarhaa ja pihamaata. Asuinrakennuksen ja maantien välissä on vain kapea rakentamaton maakaistale. Kylätontin koillispuolella (pohjoisosan itäpuolella) on rakentamaton alue, joka havaintojen perusteella on kesannolla olevaa peltoa. Maa-aines on savea ja muokkauskerroksessa savimultaa. Koekuopituksessa ja maanäytekairauksissa ei paikalla todettu mitään merkkejä muinaisjäännöksestä. Kylätontin lounaisosassa todettiin kesannolla olevalla pellolla pienellä alueella kulttuurikerrosta (nokea, tiiltä, kirkasta ikkunalasia, vihreää pullo-lasia, pajanauloja) ja kiveystä (N 6799620 E 318484). Isännän mukaan paikalla on ollut rakennus, joka tuhoutui tulipalossa kansalaissodan melskeissä. Järvenrannantien varresta löydettiin hieman fajanssia ja punasavikeramiikkaa, mutta ei mitään merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Mustalahti 5 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Näsijärven eteläosassa Tampereen keskustan lähellä Mustalahden ja Kortelahden suulla Särkänniemen kärjen eteläpuolella.
Paikalla on suuri hirsiarkkurakenne, joka on ollut noin 12 metriä korkea. Nyt arkku on kaatuneena pohjalle kohti pohjoista. Rakenne on halkaisijaltaan neliömäinen kylkien ollessa noin 4,5 metriä leveät. Arkun päällä sen keskiosassa on noin 60 cm korkea pollari. Pollarin keskiosa on joko veistetty tai kulunut yläosaansa ohuemmaksi. Yhdellä kyljellä arkun yläosassa on rautainen kiinnityslenkki. Arkku on täynnä kiviä. Arkun alaosa on rakennettu jättämällä salvottujen hirsien päät pitkiksi, kun taas yläosan salvokset ovat lyhytnurkkaisia. Yläosan kulmiin on salvosten päälle naulattu pystysuuntaiset lankut lisätueksi tai suojaksi. Arkku on tehty neliskanttisiksi veistetyistä hirsistä. Arkun rakennetta vahvistaa kaksi poikittaista hirsiriviä, joista toinen on arkun alaosassa ja toinen keskiosassa. Arkun ulkoseiniin on naulattu pystysuuntaisia vankkoja lankkuja tukemaan rakennetta. Arkun päällystä ja yläosa on päällystetty kapeahkoilla laudoilla, jotka ovat vaakasuuntaiset arkun kyljissä.
Hirsiarkku havaittiin vedenalaisinventoinnissa 2017. Sitä ei ole toistaiseksi havaittu vanhoissa 1900-luvun kuvissa tai kartoissa, mutta on todennäköistä, että se esiintyy joissakin lähteissä. Todennäköisesti se on ollut käytössä 1800-luvun puolella, ja se saattaa liittyä alusten kiinnittämiseen lahden suulle tai Särkänsaaren sahan toimintaan. Saha on toiminut Särkänniemen kärjessä ja se perustettiin 1889. Saha toimi 1920-luvulle asti.
Mustalahdessa on ollut satama 1830-luvulta lähtien. 1840-luvulla satama oli kehittynyt Tampereen tärkeimmäksi puunkuljetusväyläksi. Suojainen satamalahti oli ahdas, joten halkojaaloja ja purjealuksia jouduttiin välillä ankkuroimaan/kiinnittämään lahden suulle.

Onkiniemi 1a (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Näsijärven eteläosassa Tampereen keskustan lähellä Onkiniemen rannan tuntumassa matalassa vedessä Onkiniemen uimarannan rantakallioiden edustalla.
Puinen rakenne, joka koostuu täytelouheen päälle perustetusta hirsiarkusta ja sen yhteyteen kiinnitetyistä hirsistä ja lankuista, jotka nousevat syvemmästä vedestä viistosti rantaa kohti. Rakenteen koko on noin 10 x 4,5 metriä. Alimmat hirret ovat järeitä ja ne on sijoitettu kohtisuoraan rantaa kohti. Niiden päällä on rannansuuntaisesti sijoitettuja hennompia hirsiä noin puolen metrin välein. Rakenteen ympäristössä rantaa on pengerretty louheella ja tuettu pystypaaluilla. Rakenne liittynee alueen telakkatoimintaan. Puurakenteissa on todennäköisesti ollut kiinnitettynä rautaiset raiteet, joita pitkin aluksia on liikuteltu vinssaamalla raiteilla kulkevan kelkan päällä.
Onkiniemellä eli ns. Elianderin niemellä on ollut laivalaituri, jolla rakennettiin mm. halkolotjia. Näsijärven Höyrylaiva Oy:n rakennuttama puinen matkustajalaiva Tampere, joka valmistui 1874 ja liikennöi vuoteen 1908, rakennettiin siellä samoin kuin sen sisaralus Mänttä. Kauppias Henrik Eliander aloitti 1852 Onkiniemellä tulitikkujen valmistuksen. Tulitikkutehtaan sijaintia ei tiedetä.

Onkiniemi 1b (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Näsijärven eteläosassa lähellä Tampereen keskustaa Onkiniemen rannan edustalla matalassa vedessä.
Puinen rakenne, joka koostuu kahdesta kivillä täytetystä hirsiarkusta sekä niiden välistä syvempää vettä kohti kulkevista raidemaisista puisista suisteista. Rakenne on tehty kivilouheen päälle. Rakenteen pituus on noin 11,5 metriä ja leveys noin 9 metriä. Lännenpuoleinen arkku on kooltaan noin 6 x 2,5 metriä ja idänpuoleinen noin 2,5 x 2,5 metriä. Arkkujen väliin jäävän raiteen leveys on noin 4,5 metriä. Raiteiden välimatka toisiinsa on noin 2 metriä. Kolmet eri raidepuut kulkevat rakenteen reunoilla ja keskellä. Puuosat on kiinnitetty toisiinsa salvoksin, rautanauloin ja puutapein. Puurakenteissa on pystyssä rautanauloja erityisesti rannanpuoleisessa päässä raidetta, mistä päätellen puuosia on irronnut tai irrotettu rakenteen päältä. Rannanpuoleisessa päässä puuosat on sahattu poikki ja vaikuttaa siltä, että rakennetta on purettu käyttötarpeen päätyttyä. Rakenteen lähellä pohjassa on runsaasti irtotiiliä ja kivilouhetta.
Onkiniemen eli ns. Elianderin niemellä on ollut laivalaituri, jolla rakennettiin mm. halkolotjia. Näsijärven Höyrylaiva Oy:n rakennuttama puinen matkustajalaiva Tampere, joka valmistui 1874 ja liikennöi vuoteen 1908, rakennettiin siellä samoin kuin sen sisaralus Mänttä. Onkiniemellä kauppias Henrik Eliander aloitti 1852 tulitikkujen valmistuksen. Tulitikkutehtaan sijaintia ei tiedetä.

Särkänniemi 6 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Näsijärven eteläosassa Tampereen keskustan lähellä Särkänniemen länsiosan pohjoisrannan tuntumassa, Suomen Trikoon voima -aseman itäkulman edustalla.
Kooltaan pienehkö järven pohjaan kaatunut hirsiarkku, jossa on 9 - 10 hirsikertaa. Arkun leveys on noin 1,5 metriä. Korkeus on ollut noin 2 metriä. Salvokset ovat lyhytnurkkaisia lohenpyrstösalvoksia. Täytekivet ovat vierineet osittain ulos arkun sisältä. Arkku on pysynyt rakenteeltaan ehjänä. Sen ympäristössä ole muita havaintoja laiturirakenteista. Arkun edustalla vesi syvenee nopeasti kolmeen metriin.
Kohteen sijaintipaikan luona rannassa toimi 1860-luvulta 1900-luvulle asti Onkiniemen oluttehdas tai panimo, joka on muinaisjäännösrekisterin kohde 1000031409. Hirsiarkku voi olla tehtaan toimintaan liittyneen laiturin osa.

Laukonselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven Laukonselän länsiosassa, Pohdonsaaresta noin 150 metriä etelään.
Kyseessä on puinen, pyöreä, kooltaan 15 x 15 metrin kokoinen katiska, jonka suuaukon leveys on noin 7 metriä. Katiskan nielut ja ohjuriaidat ovat osittain tuhoutuneet.
Kohde löydettiin Nordic Maritime Groupin suorittamassa Laukon kartanon vesialueiden inventoinnissa.

Laukonselkä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven Laukonselän länsiosassa, Pohdonsaaresta noin 270 m lounaaseen.
Kyseessä on noin 15 x 15 m kokoisen pyöreän katiskan jäännökset. Muutaman sadan metrin päässä sijaitsee myös toinen hyvin samantyyppinen katiska, Laukonselkä (muinaisjäännöstunnus 1000032215).

Pajalahti 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kyseessä on Pajalahden pohjoisrantaan 1900-luvun puolivälissä upotetun noin 18 metriä pitkän ja noin 5 metriä leveän proomun hylky. Matalalla sijaitseva hylky erottuu pinnalle, mutta se on runsaan vesi- ja rantakasvillisuuden peittämä. Proomu liittynee vastarannalla sijainneen sahan toimintaan.

Lotila Gård (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lotila Gård on syntynyt Roukon kylän Lotilan taloista 1600-luvulla. Lotila Gårdia ei näy 1640-luvun maakirjakartoilla, tällöin Lotilan alueelle on merkattu kolme taloa kahdessa ryhmässä (kohteet Roukko (Lotila) ja Roukko (Vanhakylä)). 1700- ja 1800-lukujen taitteessa laadituissa ns. kuninkaan kartoissa Lotila Gård on merkattu. Samoin Lotila Gård on merkattu vuoden 1804 isojakokartalle, jonka avulla kohde paikannettiin nykyisen Lotilan kartanon kohdalle.

Sutonen (Maarakenteet)
Historiallinen; Loivanousuisella länsi-itäsuuntaisella varttunutta kuusimetsää kasvavalla mäellä sijaitsee muutamia kymmeniä pitkänomaisia sammaloituneita kuoppia, joiden koko vaihtelee: pituudet ovat n. 150 - 300 cm, leveydet enimmillään n. 150 cm ja syvyydet n. 40-100 cm.
Kuoppia on varsinkin peltoon laskevalla etelä- ja lounaisrinteellä, mutta myös
mäen laella. Kohteet voivat olla nauriskuoppia, mutta mahdollisesti myös pyyntikuoppia. Lähistöltä ei tunneta ennestään esihistoriallisia asuinpaikkoja. N. 200 metrin päässä sijaitsee vanha kulkureitti Urjalasta Huhdin kylän kautta etelään (Sutostenmäki).

Sutostenmäki (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kulkureitin jäännös sijaitsee samalla linjalla kuin Kuninkaan tiekartastoon merkitty Urjalasta Huhdin kylän kautta etelään Forssan suuntaan johtava kulkureitti, joka jatkuu kartalla yhtenäisenä linjana Kokonlammen eteläpuolelle. Kartan perusteella kyseessä on ainakin kylien välinen tie, josta on säilynyt katkelma esimerkiksi Sutostenmäen pohjoisrinteellä. Kulku-uran linja on merkitty vielä vuoden 1956 ja 1980 peruskartalle (211407). Maastossa on tarkastusajankohtana havaittavissa kapea ura ja paikoin uralta raivattuja kiviä. Uran leveys mäen rinteessä vaihtelee ollen kapeimmillaan alle metrin levyinen ja pääasiassa n. 150 cm. Ura on käytössä tällä paikalla metsäpolkuna. Mäen juurelta pohjoista Huhdin kylää kohti kulkureitti on nykyisin käytössä ajettavana peltotienä, joka jatkuu pohjoista
kohti metsäautotienä muuttuen Mikkolankankaalla käytössä olevaksi Salakantieksi.

Lietun liikamaapyykki 775 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Järven lähellä sekametsässä omakotitaloon johtavan tien varressa oleva rajapyykki sijaitsee omakotitontin rajalla. Pyykki on nelikulmainen, kylmämuurattu koko noin 160 x 180 cm, korkeus 80-90 cm, keskellä olevan napakiven korkeus 50 cm.

Lietun Likamaapyykki 552 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaistee kuusimetsässä noin 50 metriä metsäautotien laidasta. Kyse on Lietun jakokunnan liikamaiden erottamistoimituksessa rakennettu kivinen rajapyykki, joka on ilmeisesti aiottu rakentaa viisikiviseksi. Nurkkakiviä, ei kuitenkaan ole näkyvissä, Rakenteen keskellä on kookas napakivi. Särmikkään pystyyn asetetun kivilohkareen (osittain lohkottu) korkeus on 87 cm, kanta n. 57 cm. Tienpuolella sivulla lohkareessa on hakkaus (numero). Lohkareesta noin 2 metriä pohjoiseen on ns. suuntakivet (korkeus n 30 cm, suurin leveys 42).

Tervalanvuoren liikamaapyykit (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteet sijaitsevat sekametsässä. ryhmään kuuluu neljä Lietun jakokunnan liikamaiden erottamistoimituksessa rakennettua kivistä rajapyykkiä, numerot 529, 530, 531 ja 533. Numero 532 on hävinnyt maastossa. Kaikki pyykit ovat nelikulmaisia, yksi hyvin säilynyt ja kolme osittain rikkoutunutta. Pyykki 529 on ladottu kylmämuuraamalla, osa kivistä lohkottuja, koko 169 x 190 cm, keskuskiven korkeus 20cm. Pyykki 539 on sammaloitunut, kylmäladottu luonnonkivistä, koko 169 x 189 cm korkeus 30 cm napakivi kallellaan, korkeus 48 cm.

Kälvintien liikamaapyykit (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kälvintien koillis- ja lounaispuolella oleva pyykkiryhmä sijaitsee metsämaalla. Lietun jakokunnan liikamaiden erottamistoimituksessa rakennetuja kivisiä neliskulmaisia rajapyykkejä. Osa pyykeistä on melko hyväkuntoisia, yksi hävinnyt (598.1). Maastotarkastuksessa dokumentoinnin seuraavat pyykit:
593.1: nelikulmainen kylmämuurattu, koko 165 x 165 x 30-45 cm, napakivi laattamainen lohkare, korkeus 45-50 cm.
595.1: nelikulmainen, melko hyväkuntoinen, koko 165 x 170 cm, napakivi laattamainen, korkeus 60 cm
596.1: osittain rauennut, koko 160 x 180 x 40 cm, napakiven korkeus 24 cm.

Lietun liikamaapyykki 774 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kuusimetsässä loivassa kallioisessa rinteessä, lähellä metsäautotietä. Taustatietojen perusteella suunniteltu viisikiviseksi, maastossa on hyvin havaittavissa noin 110 cm korkea suippokärkinen kivipaasi, jonka leveys juuresta on noin 68 cm.

Lietun liikamaapyykki 670 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Lietun jakokunnan liikamaiden erottamistoimituksessa rakennettu kivinen rajapyykki. Nelikulmainen, keskellä viisarikivi. Kivet sammaloituneet, rakennettu pyöreistä kivistä kylmämuuraamalla. koko 187 x 160-220 x 60 cm, napakiven korkeus 30 ja siinä hakkaus 670.

Iso-Kälvi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Isojako suoritettiin Lietun jakokunnassa vaiheittain 1791 ja 1813 välillä. Isojakoon ryhdyttäessä Lietun jakokunta muodostui kahdesta talosta, jotka oli asutettu pysyvästi 1500-luvun lopulla: Liettu ja Kiesilä. Molemmilla taloilla oli vuoden 1700-luvun lopulla omat pellot. Isojako ei siis ollut tarpeen peltojen jakamiseksi vaan siitä syystä, että jakokunnan metsät kuuluivat taloille yhteisesti. Isojako suoritettiin vuoden 1775 isojakoasetuksen mukaisesti.
Isojaossa molemmat talot jaettiin halkomalla kahtia. Lietusta erotettiin Uotila ja Kiesilästä Kaunisniemi.
1800-luvun alkupuolella Maanmittausohjesääntöä valmisteltaessa oli katsottu, että taloille oli joissakin tapauksessa annettu maata enemmän kuin, mitä isojakoasetuksen mukaan olisi pitänyt. Kyseessä oli siis liikamaat, joiden erottamiseen ja rajojen merkitsemiseen kivisiä rajapyykkejä on käytetty.
Kohteet sijaitsevat varttuneessa kuusimetsässä, osittain Iso-Kälvin historiallisen asuinpaikan alueella tai vieressä. Siihen kuuluu yhdeksän Lietun jakokunnan erottamistoimituksessa rakennettua kivistä rajapyykkiä. Ryhmään kuulu pyykkinumerot 566-574, joista osa on kadonnut maastosta. Maatossa erottuvaan kokonaisuuteen kuuluvat pyykit ovat nelikulmaisia, osa hyväkuntoisia ja osa rikkoutuneita. Maastossa dokumentoitiin tarkemmin kolme pyykkiä:
566: nelikulmainen, sammaloitunut muurattu luonnonkivistä, koko 165 x170 x50 cm napakivi pyöreäsivuinen, korkeus 25 cm, siihen on hakattu numero 566.
572: nelikulmainen luonnonkivistä kylmäladottu, koko 147 x 180 x +, rakenne hieman rauennut. keskuskivi lohkottu, koko 49 x 20 cm. napakivessä hakkaus
574: ladottu kylmäladottu, koko 167 x 170 x 40/50 cm. napakivi pyöreä.

Karkunkylän vanha silta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Karkunkylän eteläpuolella sijaitsevan Viekkalanselän ja Rikastenselän erottava salmi on kapea, ja kohta on jo 1600-luvun kartan (Streng 1644) ollut vesistön ylitys- ja sillanpaikkana. Paikalla sijaitsee nykyään 1970-luvulla rakennettu betonirakenteinen silta, jonka länsipuolelta kulkee vuonna 2017 valvottu sähkömaakaapelikaivanto. Kaapelikaivannon länsipuolella, noin 5 – 11 m sijaitsee salmen molemmin puolin
kiviharkoista tehdyt siltaportaat. Salmen etelärannalla sijaitseva rakenne 2A on pituudeltaan
4 – 5 m, ja sen veden pinnan yläpuolelle näkyvä osa on korkeudeltaan noin 1 metrin. Rakenteesta näkyy veden yläpuolelle kaksi harkkokivikertaa. Salmenpohjoisrannalla sijaitseva rakenne 2B on niin ikään pituudeltaan 4 – 5 m. Vedenpinnan yläpuolella on esillä yksi harkkokivikerta, jonka korkeus on 0,6 m.
Kyseessä on paikalla olleen vanhan ja 1970-luvulla puretun sillan jäännökset. Tietoa sillan purkuajankohdasta sekä rakentamisesta saatiin paikalliselta informantilta, joka ystävällisesti toimitti allekirjoittaneelle myös vanhan mustavalkokuvan ehjästä sillasta. Sillan pohjois-
ja eteläpää rakentajina on ollut aikanaan kaksi toimijaa, niin että kumpikin rakensi yhden
puolen sillan kivirakenteista. Sillan rakennusajankohta ei tutkimuksen yhteydessä selvinnyt.
Se lienee kuitenkin rakennettu jossain vaiheessa 1800-luvun lopulta 1900-luvun alkupuoliskolle ulottuvalla ajanjaksolla.

Paltanmäki 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Esiintymislavan perustus (kuva 10) sijaitsee metsämaastossa, rajamerkin (kohdenimi Paltanmäki) koillispuolella, aivan ulkomuseolta vesitornille johtavan tien vieressä. Rakenne muodostuu kiviperustuksesta, jonka pitkän sivun pituus on noin 10 metriä. Lyhyen sivun pituutta on vaikea hahmottaa kasvillisuuden ja hakkuiden takia. Kiviperustuksen keskellä on noin 1,5 x 0,5 m kokoinen syvennys. Kiviperustuksen koillispuolella on noin 6 x 10 m kokoisella alueella betonitolppia, joista osa on kaatunut. Nämä edustavat lavan nuorempaa osaa ja ajoittuvat 1900-luvulle. Rakenteen vanhimmat osat saattavat olla peräisin 1800-
luvun lopusta, vapaapalokunnan perustamisen ajoilta. Muistitiedon mukaan lavaa on käytetty myös tanssilavana.

Paltanmäki 3 (Taide)
Historiallinen; Paltanmäen vesitornin koillispuolella on silokalliota, jossa on näkyvissä useita kalliohakkauksia. Hakkaukset koostuvat nimistä, nimikirjaimista ja päivämääristä. Inventoinnissa tarkastettujen hakkausten ainoa vuosiluvun sisältämä päivämäärä on vuodelta 1933, mutta hakkaukset sijoittuvat todennäköisesti 1920-luvulla perustetulle keinupaikalle (Eerola 2014: 137-138), joka on toiminut nuorison kokoontumispaikkana.

Jaamala (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Perttu Jaamalasta mainitaan vuonna 1480 saadessaan viljalainan Kallialan seurakunnan jyvästöstä. Tyrvään Jaamalan kylässä esiintyy toinenkin talo maakirjassa vuonna 1540 ja hopeaveroluettelossa vuonna 1571, mutta Jonas Strengin vuonna 1644 laatimaan karttaan on piirretty vain yksi talo. Kartassa talon pellot sijaitsevat Jaamalanojan kummallakin puolella. Rakennus sijoittuu Jaamalanojan etelärannalle. Jaamala teki ratsupalvelusta vuodesta 1634. 1700-luvulla tila oli säätyläisten hallussa ja vuonna 1818 tila palasi talonpoikaisiin käsiin. Jaamalassa on aikoinaan sijainnut vuosien ajan myös kestikievari.
Kylänpaikka on yhä asuttu, mutta alueella ei ole voimakasta modernia rakentamista. Historiallisten karttojen perusteella asuinpaikka on sijainnut nykyisellä tonttimaalla ainakin 1600-luvulta, todennäköisesti myös paljon aiemmin. Pihapiirin- ja talouspihan alueella on näkyvissä lähinnä 1900-luvun rakennuskantaa, mutta jäänteitä varhaisemmasta asutuksesta on saattanut säilyä pihapiirin ja talouspihan alueella. Todennäköisesti asuttu alue ei ole ulottunut nykyisen tonttimaan ulkopuolelle, sillä tonttimaata ympäröivässä pellossa ei havaittu jäänteitä vanhemmasta asutuksesta, lähennä modernia tiiltä ja posliinia.

Rahola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Raholan historia ulottuu vähintään varhaismoderniin aikaan, mahdollisesti keskiaikaan. Pirkkalaan kuuluneessa Raholan kylässä mainitaan vuonna 1543 viisi taloa, ja vuonna 1650 perustettiin sotamarsalkka Carl Gustaf Wrangelille Raholan säteri. Marsalkka ei kuitenkaan koskaan vieraillut tilalla. Ensimmäinen asuinrakennus rakennettiin 1670-luvulla tilan rustholliksi muuttamisen jälkeen, tilan siirryttyä kapteeni Jakob Finckenbergin omistukseen. Isonvihan jälkeen Raholan tila autioitui, mutta pian kruununvouti Jakob Gadd osti tilan ja piti siellä kestikievaria 1740-luvulle saakka. Rahola mainitaan myös Kuninkaankartastossa 1700-luvun lopussa. Vuonna 1919 Raholan alue tuli Pirkkalan jakautuessa osaksi Pohjois-Pirkkalaa, joka vuonna 1938 nimettiin Nokiaksi.
Vuoden 2009 tehdyn arkeologisen koetutkimuksen yhteydessä päärakennus paikannettiin 1700-luvulle ajoittuvan kartan perusteella +-30 metriä nykyisestä rakennuksesta.
Rakennusinventoinnin 2006 mukaan ns. käräjätupa on tilan vanhempi asuinrakennus kun taas nykyinen päärakennus on rakennettu kruununvouti Anders Holmergin aikana. Holmergin omistukseen Rahola siirtyi 1790-luvulla.
Vuosien 2009 ja 2018 tutkimusten perusteella alueella on suoritettu myöhemmin maansiirtotöitä.

Äijälä 1 (1000035217) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on holvattu kivikellari n. 10 metrin etäisyydellä Vihattulantiestä. Rakenteen mitat ovat 3-4 x 8 m, korkeus 2 m. Kellari on paksun karikekerroksen peittämä ja sen katon päällä kasvaa suurikokoinen kuusi. Osa kellarin rakenteista vaikuttaa melko moderneilta (oviaukkoon tehty muuraus) ja sisätiloihin jätetyistä tavaroista. Kellarin päällä kasvava kuusi ja rakennustapa kuitenkin viittaavat siihen, että rakennus on tehty 1800-luvun puolella. Kellariin liittyy näyttävä ojarakenne, jonka tarkoituksena on ollut johtaa keväiset sulamisvedet pois oviaukosta.
Lisäksi kellarin ja Vihattulantien välissä on melko suurista lohkotuista kivistä rakennettu, sortuneen näköinen, katkelmallinen aita

Tylsä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisellä tilusrajalla, joka on ollut tilusrajana myös vuoden 1783 isojakokartalla, sijaitsee kivistä tehty rajamerkki. Näkyvissä rajamerkistä on noin 50 cm korkea viisarikivi, jonka toiselta puolelta erottuu hakkaus ”58”. Hakkauksen numero ei selity tarkastettujen karttojen perusteella. Maanpinnan tasalla viisarikiven ympärillä on noin 1,4 x 1,4 m kokoinen löyhä ja hajanainen kiveys, jota peittää sammalkerros.

Mustianoja 2 (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Ensimmäinen maininta kylästä v. 1477. Kylä on oletettavasti myöhäiskeskiaikainen. Vuonna
1540 ja 1571 kylässä oli kahdeksan taloa. Maakirjakartassa vuonna 1644 taloja on yhdeksän.
Isojakokartalla 1766 ja 1782 on seitsemän taloa (numerointi 1782 kartta): 15. Kyppö, 16. Pynnäri, 17. Liuha, 18. Kapalo, 19. Juntu, 20. Nuttu (vääpelin virkatalo). Yhtenäisen tontin länsipuolella, puron länsipuolella on 21. Pappila.
Vuoden 1644 kartan kylätontti on suurempi kuin vuoden 1766 isojakokartalla. Puron itäpuolinen kylätontti on itäosaltaan väljästi rakennettua ja pihamaata. Tien eteläpuolella on omakotitalo pihapiireineen ja koivumetsitettyä peltoa. Mustianojan kylätontin länsipuolella oleva vanhan pappilan tontti merkittiin muinaisjäännökseksi vuoden 2009 historiallisen ajan kohteiden inventoinnissa.
Inventointi 2019: Mustianojan kylätontti on historiallisen merkittävyytensä vuoksi myös muu kulttuuriperintökohde (kohdenimi Mustianoja 2) edelleen asutulta osaltaan. Kohde on rajattu kokonaisuudeksi maakirja- ja isojakokartassa näkyvän vanhan kylätontin rajaus ja kohteen ympäristö huomioiden. Alue on välttynyt massiiviselta maankäytöltä, joten on mahdollista, että maanpinnan alla on säilynyt historiallisesti merkittäviä rakenteita ja kerrostumia.
Vallitseva maankäyttö on edelleen sallittua, mutta maankäytön suunnittelussa on huomioitava alueen erityispiirteet. Maankäytön muuttuessa alueella tulisi suorittaa koekaivauksia tai maanrakennustyön valvontaa mahdollisten asutusjäännösten havaitsemiseksi.

Iso-Röyhiö/Alaskylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inventointikertomuksen 2016 kuvaus:
Iso-Röyhiö muodostui alun perin kahdesta keskiaikaisesta kylästä, Rautamäestä ja Alaskylästä. Rautamäki (myös Röyhiö tai Pakula) tunnettiin myös nimellä Yliskylä, jonka talot sijoittuvat pellon pohjoislaidalle. Nykyinen Iso-Röyhiön kylän tiiviin tonttimaan kylä tunnettiin Iso-Röyhiön lisäksi nimellä Alaskylä. Nykyisin Alaskylä ja Yliskylä kuuluvat yhteen Isoröyhiön kylään. Yhdeksi kyläksi ne on merkitty 1500-luvulla.
Iso-Röyhiössä eli Alaskylässä oli 1540-luvulla yhdeksän taloa. Vanhoja kantataloja olivat Säippä, Laukkala, Vähä-Iitu, Iso-Iitu, Pentti ja Pasko eli Mansikka. Lisäksi on neljä pienehköä tilaa, Soikka, Korni, Kujala ja Eino, jotka katoavat myöhemmin.
Iso-Röyhiön Alaskylässä on säilynyt tiivis ryhmäkyläksi rakentunut kylätontti. Kylärakenteeltaan se on seudunparhaiten säilyneitä. Talot ovat tiiviinä rykelmänä kyläraitin varrella Kyrösjärven rannalla. Kyläraitin ja maantien risteyksessä on säilynyt vanha kaupparakennus.Kylä on todennäköisesti perustettu jo rautakaudella.
Kylätontin ulkopuolella on metsittyneitä peltoja.
Huom: inventointikertomuksessa on tarkemmat kuvaukset kylän taloista inventointihetkellä.

Välimaa (1000037060) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Etelään pistävän moreeniharjanteen kärjessä on neliömäinen uuninjäännös, kooltaan n. 2 x 2 m, korkeudeltaan n. 30 cm. Rakenteessa on luonnonkiviä, lohkokiviä ja tiiliä. Rakenteen eteläpuolella on noin 5 m pituudelta aseteltu muutaman kymmenen cm kokoisia kiviä riviin – aivan ilmeisesti kyseessä on seinälinja.
Kohde on erittäin tiheässä kuusikossa, joten sitä oli vaikea dokumentoida ja valokuvata. Kohteesta muutama metri etelään alkaa suo.
Isojakokartalle (1797) kohdalle ei ole merkitty asutusta tai viljelyjä, kuten ei myöskään 1840-luvun pitäjänkartalle tai vuoden 1852 Ottelinin kartalle. Vuoden 1959 peruskartalla (2211 09) kohta on peltojen pohjoislaidalla oleva rakentamaton harjanne. Kyseisellä kartalla, tästä kohteesta 100 m lounaaseen on merkitty Välimaan talo. Kohteet sijaitsevat kuitenkin eri tiluksilla, joten Välimaan talon tuon aikaisista sivurakennuksista ei voi olla kyse. Uudemmillekaan peruskartoille (1984 ja 1990) ei kohtaan ole merkitty rakennuksia.
Kohde ajoittuu kartta-analyysin perusteella jonnekin 1840-luvun ja vuoden 1959 väliin. Kyseessä voi olla torpan jäännös, mutta myös esim. riihen jäännös.

Heposuonlahti (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Heposuonlahden koillisrannan tuntumassa sijaitsevalla loivahkolla kallioalueella todettiin louhos. Harmaata graniittikalliota on louhittu rannan suuntaisesti noin 120 m matkalla, louhos vaikuttaa jatkuvan myös tutkimusalueen ulkopuolelle itään, mökkitonttien piha-alueille.
Louhos on suhteellisen pieni, eikä sen tiedetä liittyvän mihinkään tiettyyn merkittävään rakennusprojektiin kuten kirkon tai linnoituksen rakentamiseen. Kyseessä on mahdollisesti ns. kotitarpeisiin tehty louhos. Louhoksesta n. 500 m koilliseen sijaitsee Kämmenniemen historiallisen ajan kylätontti. Tontilla on harmaasta kivestä tehty navetta, sekä joitakin paikalta purettujen rakennusten kiviperustuksia, sekä mm. harmaasta kivestä rakennettu ajoluiska.

Pyttylä-Pappila kylätontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inventoinnin tietojen mukaan Pappilan eli Pyttylän talon yhtenäinen tontti (1788 kartalla). 1545 asutuksen yleisluettelossa jossa kaksi omistajaa (taloa?) Pyttylässä, jatkossa yksi. Kahden talon
tontti 1788, Pappila ja Pyttylä Hemman.

Haapaniemi 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Haapaniemen rälssitila mainitaan arkistolähteissä vuodesta 1535 alkaen. Suomen asutuksen yleisluettelossa (SAY) Haapaniemessä on vuonna 1558 ollut yksi talo. Haapaniemi on merkattu vuoden 1686 maakirjakartalle (Hapanieme), mutta sen tarkka paikantaminen kyseisen kartan avulla ei ole mahdollista. Vuoden 1769 kartalla paikalle on merkattu selkeärajainen yhden talon tonttimaa, samoin kuin vuosien 1847 ja 1903 pitäjänkartoille. Vuosien 1769 ja 1847/1903 karttojen perusteella paikannettu talon tonttimaa sijoittuu kutakuinkin samaan paikkaan, nykyisen päärakennuksen kohdalle ja sen lounaispuoleiselle pihalle ja talousrakennuksen kohdalle. Vanhan talotontin tonttimaa on rakentamattomilta osiltaan sorapäällysteistä pihatietä ja hoidettua nurmikkoa.
Maan alla pihalla ja rakennusten väleissä saattaa olla säilyneenä vanhojen asutuskerrostumien jäänteitä.

Ämmänhaudanmäki (Kulkuväylät)
Historiallinen; Länsi-itäsuuntaisella metsäisellä kallioharjanteella sijaitseva tarinapaikka on vanhan polun varressa sijaitseva kookas risuista koottu kasa. Polku on vanha Suomelasta Kirkonkylään johtava kirkkopolku. Kulkureitti on merkitty 1900-luvun alun senaatinkarttaan.
Tarinan mukaan Ämmänhaudanmäelle on haudattu noita paikkaan, johon hevonen on arkkua vetäessään pysähtynyt. Paikalla on tarinan mukaan poltettu myös helavalkeita ja pidetty tansseja. 2000-luvun alussa paikalla on n. 2 metriä korkea ja läpimitaltaan n. 5 metriä oleva kookas risukasa. Perinteen mukaan sen ohi kuljettaessa kasaan on aina lisättävä risu tai oksa hyvän onnen turvaamiseksi. Paikalla on ollut risukasa vähintään useita vuosikymmeniä, mahdollisesti pidempäänkin.
Nykyinen rajalinja kulkee n. 100 metriä kohteesta länteen.

Ollinoja rajamerkki 8 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on noin 45 cm korkea ja 15 cm leveä rajakivi, jonka pituus on noin 60 cm. Kiven itäpuolelle on kaiverrettu numero 8. Rajakiven lähiympäristössä on purettujen rakennusten jäännöksiä ja ympäristön maaperä vaikutta muokatulta.
Kohteen lähiympäristössä on sijainnut historiallinen Niemen ja Lielahden rusthollien raja, joka on noudatellut vanhaa purolinjaa (todennäköisesti Ollinoja). Vanhimmissa kartoissa linjalle on merkitty rajapisteitä. Vuoden 1763 isojakokartassa rajapisteen tunnuksena on numero 6. mutta nykymaastossa ei vanhemmista rajamerkeistä tehty havaintoja.Vanhimmat nykykarttojen rajapisteet ovat numerolla 75. Ensimmäisen kerran tämä rajapiste esiintyy numerolla 8 Niemen kartanon tiluskartassa vuodelta 1910 – 1915. Myöhemmin rajamerkki on merkitty vuonna 1969 laadittuun Tampereen asemakaavakarttaan 3146. Nykyisin raja ei ole käytössä.

Rajala (1000038800) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kovesjärven länsirannalta, Rajaltan talon ja kesämökin väliseltä avarapohjaiselta lehtipuuvaltaiselta metsämaalta todettiin 16 erikokoista kiviröykkiöitä sekä noin 50 m pituinen kiviaita. Havaitut röykkiöt ovat vaihtelevan kokoisia; pienimmän koko oli hieman alle 1 x 1 m (korkeus 40 cm) ja suurimman noin 6 x 4 m (korkeus noin 80 cm). Osa röykkiöistä oli pyöreähköjä ja osa ennemminkin pitkulaisia. Alueen pohjoislaidan kiviaita on 1,5-2 m leveä ja 60-90 cm korkea.
Vuoden 1959 peruskartalla paikalle on merkitty pirstaleinen pelto, samoin kuin 1800-luvun pitäjänkartoilla. Pitäjänkartoilla paikka on Vuorijärven kylän Rajalan torpan maita. Parkanon ja Kihniön kirjan mukaan ennen isoajakoa (1777-1801) kylään oli perustettu seitsemän torppaa ja Rajalan torppa ei ollut yksi niistä.
Nähdyn perusteella röykkiöt ja kiviaita ovat pienimuotoisen peltoviljelyn raivauksen yhteydessä syntyneitä. Vanhojen karttojen ja lähdetietojen perusteella ne ovat todennäköisesti syntyneet 1800-luvun alkupuoliskolla. Kohde tulkitaan sen suhteellisen nuoren iän perusteella muuksi kulttuuriperintökohteeksi.

Pajula (1000038887) (Asuinpaikat)
Historiallinen;

Mahnala Nikkilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nikkilä on Mahnalan kylän tila Mahnalanharjun rinteessä. Mahnalan kylään kuului 1540-luvulla 11 taloa. Nikkilä on osa neljän tilan muodostamaa tiivistä kokonaisuutta (Nikkilä, Mäki-Kauppila, Yli-Rautia ja Annala).

Lokomo I (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Vanajavedessä Kärjenniemenselällä Valkeakosken keskustasta noin neljä kilometriä lounaaseen, Sydänsaaren eteläosan itäpuolella.
Puurunkoinen hylky, jonka pituus on 29,1 ja leveys 6,1 metriä. Hylyssä on havaittavissa kaksi hehkukuulamoottoria ja vinssilaite. Hylyn rakenteissa näkyy palamisen jälkiä. Styyrpuurin kyljessä lähellä perää on iso vaurio tai murtuma.
Hylky saattaa olla moottorilotja Lokomo I, jonka uppoamisesta kirjoitettiin Valkeakosken ja Sääksmäen Sanomissa 31.5.1928. Oy Lokomon omistama moottorilotja oli lähtenyt Valkeakosken kanavalta halkolastissa kohti Tamperetta, kun konehuoneessa syttyi tulipalo. Palo levisi halkolastiin ja miehistö pyysi paikalle tullutta Ab Valkeakosken hinaaja Vellamoa puhkaisemaan aluksen kylkeen aukon aluksen upottamiseksi. Vellamo ajoi Lokomon kylkeen ja Lokomo upposi. Osa halkolastista paloi, osa levisi pitkin järven selkää. Kauppalaivastotietokannan mukaan Lokomo I oli rakennettu 1918 Tampereella.
Hylky löytyi viistokaikuluotaamalla 2020. Valkeakosken Urheilusukeltajat ry on tehnyt 2020 havaintoja hylystä sukeltamalla.

Sorva (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sorvan kylä on perustettu viimeistään 1500-luvun alussa, jolloin se mainitaan ensimmäisen kerran historiallisissa lähteissä. Suomen asutuksen yleisluettelon mukaan kylässä on vuonna 1540 ollut seitsemän taloa.
Inventoinnissa 2020 kylätontin aluetta tutkittiin maakaapelilinjausten osalta, muulta osin kylätontin alue on inventoimatta. Aluerajaus perusuu vuoden 1770 isojaon konseptikarttaan sekä vuoden 1953 peruskarttaan.

Teollisuustien rajamerkki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Teollisuustien itäpuolisen tieojan itälaidalla on isojakotyyppinen rajamerkki. Heti tämän eteläpuolella on koilliseen kulkeva oja – rajamerkki sijaitsee siis tieojan ja kyseisen ojan kulmauksessa, kulmauksen pohjoislaidalla. Kohta on lähinnä kuusta kasvavaa metsää, mutta lähiympäristö on tiealuetta ja heti pohjoispuolella pienteollisuusalueeseen liittyvää asfaltoitua kenttää.
Kohdalla on rajamerkki, jonka perustus on 140 x 140 cm kokoinen, noin 40 cm korkuinen. Keskellä on pystykivi, korkeudeltaan n. 50 cm. Kivessä ei havaittu merkintöjä (oli tosin sammaloitunut ja jäkälöitynyt).
Kivi sijaitsee (lännessä) Kankarin kylän (kohdalla kantatalo 3 maita) ja (idässä) Kihniön kylän (kantatalo 8 maita) rajalla. Kohdalta itään (Kihniön kylän puolelle) jakautuu raja - (vuoden 1959 peruskartan mukaan) tilojen 8:42 ja 8:44 välinen raja.
Se seikka, että kyseinen rajamerkki ei sijaitse kolmen (tai useamman) isojaossa määritetyn tilan rajapisteessä, osoittanee, että kohde on isojakoa nuorempi. Kylänrajassa ei kohdalla ole taitetta tms. minkä takia kylänrajalle olisi rajamerkki pitänyt tehdä. V. 1805 kartalle ei ole rajapistettä tälle kohden merkitty eikä kohdalla ole myöskään tilusrajaa.
Puumilan talon nro 8 maita lohkottaessa v. 1894 on paikalle vedetty uusi tilusraja joka yhtyy kylien rajaan ja siihen tilusrajalle rajapiste. Tämä rajamerkki on tehty kyseisessä rajanvedossa. Rajamerkki on siis 1800-luvun lopulta ja se on tilusrajamerkki. Raja ja rajapiste ovat edelleen olemassa ja rajamerkki on siten edelleen käytössä.

Turtola (Messukylä) 2 (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Asuttu osa kylätonttia. Messukylä ("Messakyla", "Messukyle", "Messoby" tai "Messuby") mainitaan arkistolähteissä vuodesta 1439 alkaen. Vanhimman maakirjan mukaan (1540) siihen kuului 26 taloa (Suvanto 2001: 564). Kylän päätontti eli kyläkeskus on paikannettu Olof Mörtin v. 1693 laatiman kartan perusteella, jonka mukaan kyseisellä tonttimalla sijaitsi 15 taloa. Noin 200 m etelään sijaitsi toinen, pienempi tonttimaa, jolla oli 1600-luvun lopussa kolme taloa (Mört 1693; Suvanto 1988: 206). Suvannon (1988: 206-207) mukaan kylä on sijainnut samalla paikalla jo keskiajalla. Tässä osassa sijaitsee kuitenkin yhä yksi kylän kantatiloista, Penttilä (tontti nro 837-53-5415-12).

Juvela (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pääosin tuhoutunut kylänpaikka.
aninen 2016: Tampereen kantakaupungin inventointi. kohde 29

Kaupinojan saha (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaupinojan sahaan näyttää vanhan valokuvan perusteella kuuluneen tuotantotilan lisäksi höyrykoneeseen liittyvä tiilirakennus ja piippu. Lisäksi on olemassa tietoja sekä asuinrakennuksesta että läheisiä kallioalueiden käyttämisestä tuotteiden säilytykseen. Kartoissa näkyvä sahan tontti on melko laaja ja siihen on ilmeisesti kuulunut myös karttoihin merkitsemättömiä rakennuksia ja rakenteita.
Paikalla tehtyjen maastokäyntien tuloksena ei havaittu rakenteita, jotka voitaisiin yksiselitteisesti liittää sahaan tai siihen kuuluneisiin rakennuksiin. Paikalla on suoritettu useita rakennushankkeita ja kalliossa ja maastossa voidaan havaita merkkejä eri rakennusprojekteista sekä täyttömaakerrostumista.
Todennäköisesti ainakin höyrykoneen suojaksi tehdyn tiilinen rakennus on perustettu kivien päälle (ks kansikuva) ja on mahdollista, että ainakin kyseisestä rakennuksesta ja siihen kuuluneesta piipusta on säilynyt perustuskiviä. Lisäksi alueen kallioihin on kiinnitetty havaittavissa erilaisia metallilenkkejä, pultteja ja betonisia kiinnityspylväitä, jotka saattavat liittyä sahan toimintaan. Nämä rakenteet voivat liittyä myös myöhempään toimintaan alueella ja niiden ajoittaminen tai merkitys ei tämän tutkimuksen yhteydessä selvinnyt.
Alueella on viimeisen sadan vuoden aikana tehty laajoja maankaivu, -täyttö, -rakennus ja siirto-operaatioita, joiden tuloksena alueen luonne on huomattavasti muuttunut. Erityisen merkittäviä muutokset ovat olleet Kaupinojan vesilaitoksen ympäristössä, jossa on suoritettu mittavia rakennus- ja louhintatöitä. Lisäksi ranta-aluetta on täytetty ja rantalinja on selvästi siirtynyt.
Kohdetta ehdotetaan luokiteltavaksi kulttuuriperintökohteeksi, koska mahdollisesti paikalta tulevaisuudessa paljastuva säilynyt rakenne voitaisiin tulkita muinaisjäännökseksi. Kohteen paikannus perustuu vanhoihin karttoihin ja on suuntaa-antava. Kohde ja sen rajaus saattaa tarkentua maaperään kajoavien tutkimusten tuloksena. Mikäli kohteen luonteeseen, säilyneisyyteen tai sijaintiin halutaan lisäselvyyttä, tulee alueen mahdollisissa jatkotutkimuksissa varautua maaperään kajoaviin tutkimuksiin, sillä alueella, varsinkin tie- tai kevyen liikenteen tieyhteyden alla, saattaa olla jopa muutaman metrin paksuinen kerros täyttömaata.

Teukkula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Historiallisten karttojen perusteella Teukkulan kylä on sijainnut savipeltojen ympäröimällä mäellä viimeistään 1640-luvulta lähtien. Vuoden 1644 maakirjakartan mukaan kylän talot ovat sijainneet ryhmässä tai rivissä mäellä, mutta kartta ei ole riittävän tarkka, jotta sen perusteella voisi arvioida tarkkoja talonpaikkoja. Vuoden 1774 isojakokartta on huomattavasti tarkempi, ja siinä Teukkulan talotontit ovat sijainneet ryhmässä Rantapääntien suunnitellun maakaapelilinjan pohjoispuolisella mäellä. Isojakokartan asemoinnin perusteella maakaapelilinja ei ulotu aivan 1700-luvun kylätontille asti. Sama pätee 1800-luvun pitäjänkarttaan, jossa yksi kylän taloista on merkitty Rantapääntien maakaapelilinjan suunnitellun pohjoisen päätepisteen läheisyyteen, sen pohjoispuolelle. Talo on merkitty vielä vuoden 1907 senaatinkarttaan, mutta senkään perusteella talo ei ulotu suunnitellulle maakaapelilinjalle, vaan jää sen pohjoispuolelle. Senaatinkarttaan on merkitty vanhemmista kartoista puuttuva, uusi talo nykyisen Rantapääntien ja Jokisivuntien risteyksen pohjoispuolelle, jossa maakaapelilinja haarautuu. Vuoden 1911 tiluskarttaan ei kuitenkaan ole merkitty rakennuksia suunnitellun maakaapelilinjan kohdalle, ja sen perusteella risteyksessä ollut talo jää suunnitellusta maakaapelilinjasta sivuun. Vuoden 1961 peruskarttaan ei ole merkitty maakaapelilinjalle osuvia rakennuksia.

Peltola 2 (1000039090) (Maarakenteet)
Ei määritelty; Kellarikuopassa on valli itä- ja eteläreunassa. Kellarikuopan mitat ovat noin 2 m x 2,5 m ja vallin leveys noin 1m ja korkeus 40 cm. Kellarikuoppa on kai-vettu maahan noin 0,5 metrin syvyyteen ja siinä ei ole selkeää ovi-aukkoa tai havaittavia tiiliseiniä. Paikalla on sijainnut talousrakennus vuoden 1953 peruskartassa. Karttojen perusteella kellari ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle.

Pähkinämäentie (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ilmoituksen liitekuvien perusteella paikalla on todennäköisesti rakennuksen kivijalka/kivijalkoja. V. 1910 ns. Senaatin kartaston kartan mukaan paikalla oli mahdollisesti rakennus ja sen pohjoispuolella pieni pelto. Kumpaakaan ei näy enää peruskartoissa (vanhin v. 1955). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa arkeologin toimesta.

Mannanmäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ilmoituksen mukaan paikalla on kiviaita, joka kulkee lounas-koillinen-suunnassa polun eteläpuolella. Kuvien perusteella rakenne on osin sammaloitunut ja koostuu ainakin 3-5 kerroksesta luonnonkiviä. Kohdetta ei ole tarkastettu arkeologin toimesta.

Tehdastie (Kivirakenteet)
Historiallinen; Metsässä sijaitseva kivistä tehty kellari, joka on noin 4 x 2,5 m kokoinen ja syvyys on 1,5 m. Tehty pään kokoisista luonnonkivistä, joita on ladottu 5 kerrosta päällekkäin. Kivet ovat sammaloituneet. Seinät melko hyväkuntoiset ja jyrkät. Ympärillä on tasainen alue. Pohjalla on romua. Länsipuolella sijaitsee työpaikka-alue.

Makkarajärvi (Taide)
Ajoittamaton; Korkealla ja kauniilla paikalla sijaitseva hakkaus, joka muistuttaa aurinko. Etelässä näkyy Makkarajärvi. Hakkaus on kivenlohkareeseen hakattu ympyrä (läpimitta runsaat 10 cm), Ympyrästä lähtee kuusi viivaa. Kaiverruksen päällä on jäkälää. Hakkausta ei ole viimeistelty hiomisella. Lähellä sijaitsee risti, paikkaa on käytetty rippikoulun kokoontumisissa.

Pohjankapee Ylä- ja Alakapee (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kapeen kylä syntyi 1560-luvulla. Pohjankapeen kylä oli osa Ruoveden pitäjää vuoteen 1867 asti, jolloin perustettiin Kurun pitäjä, johon Pohjankapeen kylä liitettiin. Teiskoon Pohjankapeen kylä liitettiin 1954. Kylästä on käytetty myös nimiä Kapeenkylä, Kapee ja Kave.
Pohjankapeen kylä on kuulunut ensimmäisen maakirjan ajoista eli vuodesta 1560 alkaen, Ruoveden pitäjään. Alueella on vuonna sijainnut 1571 oli Kapeen talo, joka jaettiin 1764 veljesten kesken.
Vuoden 2022 valvonnan yhteydessä havaittiin, että kylä on sijainnut enemmän Ala-Kapeen, kuin Ylä-Kapeen tilan alueella.

Latikkaharju hiiltämö (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kuivalla hiekkakankaalla. Metsä on noin 50-vuotiasta männikköä. Miilujen päällä on myös katajia ja lehtipuita. Kohde sisältää ainakin kolme hiilimiilua ja kaivon. Miilu 1 on halkaisijaltaan noin 17 m, miilu 2 noin 14 m ja miilu 3 noin 15 m. Miiluja on hankala havaita maastossa ja niiden matalat vallit ovat osin vaurioituneet metsätöissä.
Kaivo on neliömäinen, sivujen pituudet ovat noin 2,5 m. Havaittavissa ei ole puurakenteita, ainoastaan sammaleen peittämä kuoppa hiekassa, Kaivo on romahtanut kasaan ja syvyys on arviolta ainakin noin 2,5 m. Alueella on myös muutamia pienempiä kuoppia jotka luultavasti ovat läheiseen hiekkakuoppaan liittyviä koekuoppia.
Kyseessä on historiallisen ajan hiiltämö, luultavasti toisen maailmansodan aikainen.

Vikkula (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee jäähallin P-alueen viereisessä puistossa, moreenimäen loivalla luoteisrinteellä, polun N-puolella. Siihen kuuluu kolme isoa, kulmikasta, sammaloitunutta kiveä, joissa louhinnan jälkiä; ympärillä on pienempiä, luontaisia moreenikiviä. Kohteen laajuus on n. 3 x 2 m. Suurin kivi kohteen NW-osassa on kooltaan n. 1,5 x 1,4 x 0,9 m. Toinen iso kivi kohteen S-osassa on kolmiomainen, matalahko, mitoiltaan n. 1,3 x 1,3 x 0,5 m. Kiven yläpinnassa, lähellä sen eteläreunaa on vanha rautapultti (kiintopiste). Kolmas, pienin kivi on edellisen NE-puolella, mitat: n. 0,8 x 0,6 x 0,5 m. Sen yläpinnan N-reunalla on selkeä WE-suuntainen (lähes vaakasuora), n. 50 x 2-3 cm kokoinen, sammaloitunut poran jälki (poran koko n. 4 cm). Myös suurissa kivissä on pari epävarmempaa, sammalen peittämää poran jälkeä. Arkistolähteiden mukaan paikalla on ainakin 1900-luvulla ollut pieni peltosaareke, jota ympäröi noin 1970-luvulle saakka Kankaantaan kylän Vikkulan tilan pelto. Kyseessä on ilmeisesti tilan pieni kotitarvelouhos, joka sijaitsi saarekkeen pohjoislaidan tuntumassa.

Ihamaa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhan Satakunnan henkilötiedostossa (Suvanto 2001) ensimmäinen maininta Ihamaasta on vuodelta 1498. Suomen asutuksen yleisluettelon perusteella (SAY) Ihamaassa on ollut vuonna 1540 kaksi taloa. Ihamaan kylätontin sijainti paikannettiin vuoden 1787 kartan perusteella. Sen ja sitä nuorempien tarkastettujen vanhojen karttojen (pitäjänkartta 1842, uudistuskartta 1906, peruskartta 1959) perusteella Ihamaan kylätontti on sijainnut nykyisen omakotitalon ja sen pihamaan alueella. Kylätontilla sijaitsee ajoittamaton rakennuksen perustus ja kiviaitaa.

Lippo 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhan Satakunnan henkilötiedostossa (Suvanto 2001) Lippo mainitaan ensimmäisen kerran vuodelta 1508. Lipon kylätontin sijainti paikannettiin vuoden 1767 kartan perusteella, jolloin kylässä on ollut kuusi talotonttia. Sen ja muiden tarkastettujen vanhojen karttojen (pitäjänkartta 1842, uudistuskartta 1898, peruskartta 1959) perusteella Lipon kylätontti on sijainnut nykyisten Nikkilän ja Paavolan talojen pohjoispuolella, sijoittuen Lipontien itä- ja länsipuolille.
Kylätontin yhä asuttu osa on muuta kulttuuriperintökohdetta, autioitunut osa kiinteä muinaisjäännös (kohdenimi Lippo).

Lietunniemi 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Isojako suoritettiin Lietun jakokunnassa vaiheittain 1791 ja 1813 välillä. Isojakoon ryhdyttäessä Lietun jakokunta muodostui kahdesta talosta, jotka oli asutettu pysyvästi 1500-luvun lopulla: Liettu ja Kiesilä. Molemmilla taloilla oli vuoden 1700-luvun lopulla omat pellot. Isojako ei siis ollut tarpeen peltojen jakamiseksi vaan siitä syystä, että jakokunnan metsät kuuluivat taloille yhteisesti. Isojako suoritettiin vuoden 1775 isojakoasetuksen mukaisesti.
Isojaossa molemmat talot jaettiin halkomalla kahtia. Lietusta erotettiin Uotila ja Kiesilästä Kaunisniemi.
1800-luvun alkupuolella Maanmittausohjesääntöä valmisteltaessa oli katsottu, että taloille oli joissakin tapauksessa annettu maata enemmän kuin, mitä isojakoasetuksen mukaan olisi pitänyt. Kyseessä oli siis liikamaat, joiden erottamiseen ja rajojen merkitsemiseen kivisiä rajapyykkejä on käytetty.
Kohteeseen kuuluvien rajapyykkien numerot: 402, 405, 411, 413, 419, 424, 425, 426.
402 Sortunut nelikulmainen pyykki.
405 Hyväkuntoinen nelikulmainen pyykki.
411 Sortunut nelikulmainen pyykki.
413 Sortunut nelikulmainen pyykki.
419 Hyväkuntoinen nelikulmainen pyykki.
425 Rajamerkistä ristiriitaista tietoa. Raportin kartan mukaan pyykki on paikannettu ja siitä on koordinaatti, mutta tilaston perusteella pyykkiä ei ole löydetty ja se saattaisi olla hävinnyt.
426 Hyväkuntoinen viisikivinen pyykki.

Pahansuonlahti (Kivirakenteet)
Historiallinen; Isojako suoritettiin Lietun jakokunnassa vaiheittain 1791 ja 1813 välillä. Isojakoon ryhdyttäessä Lietun jakokunta muodostui kahdesta talosta, jotka oli asutettu pysyvästi 1500-luvun lopulla: Liettu ja Kiesilä. Molemmilla taloilla oli vuoden 1700-luvun lopulla omat pellot. Isojako ei siis ollut tarpeen peltojen jakamiseksi vaan siitä syystä, että jakokunnan metsät kuuluivat taloille yhteisesti. Isojako suoritettiin vuoden 1775 isojakoasetuksen mukaisesti.
Isojaossa molemmat talot jaettiin halkomalla kahtia. Lietusta erotettiin Uotila ja Kiesilästä Kaunisniemi.
1800-luvun alkupuolella Maanmittausohjesääntöä valmisteltaessa oli katsottu, että taloille oli joissakin tapauksessa annettu maata enemmän kuin, mitä isojakoasetuksen mukaan olisi pitänyt. Kyseessä oli siis liikamaat, joiden erottamiseen ja rajojen merkitsemiseen kivisiä rajapyykkejä on käytetty.
Kohteeseen kuuluvien rajapyykkien numerot: 112, 113, 114.
113 Sortunut nlikulmainen pyykki.
114 Hyväkuntoinen nelikulmainen pyykki.

Kulokangas 3 (Kivirakenteet)
Kohteeseen kuuluvien rajapyykkien numerot ovat: 227, 228, 229, 230, 236, 237, 238.
238 Hyväkuntoinen nelikulmainen pyykki. Osittain sammaloitunut.

Kulokangas 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteeseen kuuluvien rajapyykkien numerot: 189, 191, 192, 193, 194, 195, 196, 197, 199, 200.
197 Hyväkuntoinen nelikulmainen pyykki. Keskuskivi paikallaan.
199 Hycäkuntoinen viisikivinen pyykki.
200 Hyväkuntoinen viisikivinen pyykki.

Luukkaala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Luukkaalan historiallinen kylätontti on sijainnut peltojen keskellä Kaarina Maununtyttärentien
länsipuolella. Kylä on mainittu ensimmäisen kerran vuoden 1540 maakirjassa, jolloin taloja on ollut neljä; Köppä, Pasa, Horro ja Maunu. Näistä Köppä ja Pasa sijaitsevat edelleen vanhalla isonjaon aikaisella kylätontilla. Kylätontille johtava pohjoisen puolinen tielinjaus koivukujineen on isonjaon aikainen.
Isojakokartalla näkyvän kylätontin alue on yhä asuttua ja pihapiirit hoidettuja. Mäellä sijaitsee kaksi asuintaloa ulkorakennuksineen. Talojen pihapiirit ovat laajentuneet isojakokartassa näkyvän tonttialueen ulkopuolelle. Kylätontin pohjoispuolella kulkevaa tielinjaa on suoristettu 1990-luvulla.Kylätontin keskiosassa, kallioisen metsäsaarekkeen itäreunalla on rakennuksen kivijalka. Sen koko on noin 7 x 7 metriä ja kivissä näkyy porausjälkiä. Vaikka kivijalka itsessään ei olisi kovin vanha, sen ympäristössä voi kuitenkin olla säilyneitä osia vanhemmasta asutuksesta. Kylätontin pohjois- ja länsiosassa on muutenkin rakentamatonta ja muokkaamatonta pihapiiriä, jossa voi olla säilyneenä vanhempaan kyläasutukseen liittyviä kerrostumia. Kylätontille tehtiin aluerajaus maasto- ja karttahavaintojen perusteella alueelle, jossa täyttökerrosten alapuolella
on mahdollisesti säilynyt historialliseen kylätonttiin liittyviä kerrostumia

Pähkinämäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Saarenmaantien pohjoispuolella, Pähkinämäen metsäalueen keskellä, loivasti luoteeseen viettävässä rinteessä on sammaloitunut kivinen rajapyykki. Pyykin halkaisija
on noin 1,2 x 1,5 metriä, perustuskivien korkeus noin 30 cm, keskellä olevan viisarikiven korkeus noin 60 cm. Viisarikivi näyttää olevan hieman pois paikaltaan.
Pyykki on Luukkaalan ja Toikkolan kylien rajalla ja paikalla kulkee satoja vuosia vanha rajalinja. Varhaisin karttamerkintä rajalinjasta on isojakokartassa vuodelta 1777–1785. Paikalla kulkenut raja jo isonjaon aikaan, mutta pyykin kohdalta rajalinja on kääntynyt 1900-luvun aikana, ja paikalla oleva rajamerkki voi olla myös 1900-luvulta.

Hakanperä (Maarakenteet)
Historiallinen; Metsäalueen reunassa sijaitsee vallien reunustama maakellarikuoppa. Kuopan halkaisija on noin 10 metriä ja syvyys noin kaksi metriä. Vallien leveys on noin 1,5 metriä. Kohteen vieressä, välittömästi sen itäpuolella, on sijainnnut pelto, joka esiintyy jo vuoden 1766 isojakokartassa. Kuoppa erottuu peltoalueen reunassa vuoden 1956 ilmakuvassa sekä alueen vinovalovarjokuvassa.

Viioila (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1500-luvun alun maakirjoissa mainittu, yhä asutun kylänpaikan sijainti on asemoitu isojakokartan perusteella (Blanck 1829-1830). Tonteista keskimmäinen on tarkastettu maastossa, kylänpaikan muita osia ei. Keskimmäinen isojakokartassa esiintyvistä tonteista sijaoittuu nykyisen Jutilan tilan alueelle. Tilakeskus on yhä asuinkäytössä. Pohjoisin tonteista sijoittuu vielä 1954 peruskartassa esiintyvän Tupalan tilan alueelle, eteläisin puolestaan Pirkkalantien eteläpuolelle, yhä asutun Markkulan tilan alueelle.

Hietaniemi (1000045623) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hietaniemi tunnetaan jo 1500-luvun alun maakirjoista ja on Lempäälän
vanhin ratsumiestila. Kohteen paikkatieto perustuu Kuninkaan kartaston merkintään. Yhä asutun tilakeskuksen alueella on useita kivistä tehtyjä rakennusten perustuksia, jotka sijoittuvat vuosien 1959 ja 1973 peruskartoille merkittyjen rakennusten kohdille. Hietaniemen tilan nykyiset rakennukset ovat pääosin peräisin 1900-luvun ensimmäiseltä puoliskolta.

Kurala 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kurala esiintyy yhdeksän talo käsittävänä kylänä jo 1540-luvun maakirjoissa. Kylään liittyyn myös keskiaikaista, kirjallista lähdeaineistoa. Kylänpaikan alueella sijaitsee kuppikivi (kohdenimi Uotila 1), joten kylänpaikan juuret saattavat ulottua rautakaudelle saakka.
Kylänpaikka on rajattu isojakokartan (Bergius, P.; Gyldén, F. 1783-1837) perusteella. Osa nyt rajatusta kylänpaikasta on yhä asuttua ja esiintyy muinaisjäännösrekisterissä kohdenimellä Kurala 2, osa autioitunutta aluetta (peltoa ja pihapiiriä) ja esiintyy muinaisjäännösrekisterissä nimellä Kurala.

Alhonranta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Alho I ja Alho II olivat Pyhäjärvellä 1800- ja 1900-luvuilla Vesilahden ja Tampereen välillä liikennöinneitä matkustajia ja rahtia kuljettaneita höyrylaivoja. Alho I rakennettiin 1877 ja se kulki Pyhäjärvellä aina vuoteen 1910 saakka jolloin alus siirrettiin Näsijärvelle hinaajaksi.
Alho II rakennettiin 1910. Alusta pidennettiin 1924 3 metrillä ja samassa yhteydessä sen nimeksi muutettiin pelkkä Alho. Laivan kotisatama oli Alhonlahden Kostialassa ja se kulki joka päivä edestakaisen matkan Vesilahden Narvasta Tampereen Laukontorin rantaan. Säännöllinen laivaliikenne Narvan ja Tampereen välillä päättyi 1940-luvulla. Muistona laivaliikenteestä on Kuralan kylän rannassa Alho-laivan pysähdyspaikan kivinen laiturinperustus. Rakenne on kasattu suurista kivistä ja maasta, ja sen laajuus on noin 15 x 16 m.

Savonselkä (Maarakenteet)
Historiallinen; Savonselän Kaijanlahden pohjoisrannalla sijaitsee kuusi pyöreähköä, halkaisijaltaan 3,5 - 5 m olevaa ja keskimäärin 1 m syvää kuopannetta. Kuopista otetuissa kairanäytteisää ei ollut havaittavissa huuhtoutumiskerrosta tai hiiltä/nokea. Kuopanteet olivat profiililtaan pääosin linssimäisiä tai U-kirjaimen mallisia.
Talvisodan aikana venäläiset pommikoneet pommittivat Mänttää vain kerran. 20.1.1940 parikymmentä venäläiskonetta ilmaantui pohjoisen suunnasta ja lensi pitkin vesistön reunaa kohti etelää. Lento-osasto pudotti Mänttään arviolta 150 pommia, joista suurin osa putosi veteen.(Mäntän historia 1860-1947, s. 319) Mäntän raviradan läheisyydestä ja Pättiniemestä ylipäätään tiedetään löydetyn Mäntän pommitukseen liittyviä pommikuoppia. Vuodelta 1950 olevassa ilmakuvassa täsmälleen Savonselän kuopanteiden alueella on metsän peitteisyydessä aukko. Savonselän kuopanteiden arvioidaan taustatietojen ja kuopanteiden luonteen valossa olevan Mäntän pommitussa syntyneitä pommikuoppia.

Kirjaslampi 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Todennäköinen myllynpaikka, mutta kohde vaatii vielä tarkempia tutkimuksia.

Kujanpään mäkitupa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on kivirakenteita (mm. aitaa) lähes kokonaan kasvillisuuden peitossa. Löytäjän mukaan täällä on sijainnut mäkitupa 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Vanhimpiin peruskarttoihin on merkitty alueella olleen ulkorakennus.

Teerineva 2 (1000046480) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on merkitty maastokartalle matalalle kangasalueelle. Paikalla maasto on kuitenkin
varsin kosteaa ja kasvaa muun muassa suopursua.
Paikalla on jykevähkö rajamerkki, joka on ennen osoittanut Kurjenkylän ja valtionmaan välisen rajan kulmaa (pitäjänkartta 1848). Rajamerkki on suorakulmainen, suurehkoista lohkareista koostuva latomus. Latomuksen keskellä on litteä paasi. Rajamerkin latomuksen sivut ovat pituudeltaan 140–170 cm ja korkeudeltaan 40 cm. Keskellä olevaan paateen on kaiverrettu ikään kuin kyljellään oleva V-kirjain. Se osoittaa luoteeseen paaden mukaan. Lähialueilta ei havaittu selkeitä viisarikiviä.

Haukkamaa (1000046590) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Suomen asutuksen yleisluettelossa mainitaan Haukkamaan torppa ensimmäisen kerran
v. 1655, isäntä oli Mats Thomasson (Matti Tuomaanpoika) isäntänä jatkoi Mats Thomassonin jälkeen hänen poikansa Mats Matsson (Matti Matinpoika). Talo jaettiin 1800-luvun alussa. Haukkamaa on ollut asuttuna ilmeisesti 1950-luvulle asti.
Alueella on havaittavissa kiukaan jäännöksiä, kuopanteita, kaivo ja umpeen kasvanutta peltoa. Kohde on asumaton nykyisin, pystyssä vanhasta rakennuskannasta on ainaostaan hirsinen aitta. Alueella voi olla säilyneinä kulttuurikerroksia 1600–1700-luvuilta, mutta niistä ei ole näyttöä, joten kohde on luokiteltu muuksi kulttuuriperintökohteeksi.

Isomäki (1000046596) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isomäki sijaitsee noin 8 km Ruoveden kirkonkylästä länsiluoteeseen, Haukkamaantien kulkee mäen länsipuolitse ja Kovero-järvi on heti mäen itäpuolella. Mäen maaperä on moreenia, lakiosa kasvaa varttunutta kuusikkoa, mutta mäen rinteillä on tiheähkö nuorta sekametsää.
Alueella on kaksi rakennuksen kivijalkaa, kellari- tai muun varastokuopan jäännökset ja yksi muu kuoppa. Lisäksi alueella on kymmenittäin raivausröykkiöitä, paikkatiedot kerättiin 43 röykkiöstä. Röykkiöistä osa on neliskanttisesti ladottuja ja varmaan ilmoittaja on tarkoittanut nelisivuisilla latomuksilla niitä. Röykkiöiden koko vaihtelee, isoimmat ovat noin 5–7 metriä sivuiltaan ja korkeudeltaan noin 1,5 metriä, pienimmät ovat pari metriä halkaisijaltaan. Paikalla on ilmeisesti ollut torppa tai talo ulkorakennuksineen, ja mäen laella on ollut peltoja. Alue, jolla maankäyttöä havaittiin, on kooltaan noin 200 x 250 metriä. 1800-luvun pitäjänkartassa paikalle ei ole merkitty asutusta ja sitä varhaisemmilla isojakokartoilla alue ei ole mukana. 1950-luvun ilmakuvassa alue näyttäisi olevan hieman avointa, mahdollisesti pellot ovat kasvamassa umpeen. Todennäköisesti paikalla on ollut asutusta 1900-luvun alkupuoliskolla, mahdollisesti jo 1800-luvun loppupuoliskolla, mutta paikka on hylätty jo 1950-luvulle tultaessa.

Ruokkeenharju (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ruokkeenharjun torppa sijaitsee kansallispuiston etelärajalla, 500 metriä Ruokejärvien itäpuolella. Ruokkeenharju on lohkottu Pitkälän rälssitilasta, josta lohkottiin useita muitakin torppia v. 1913. Vuonna 1919 torppari Matti Ruokkeenharju lunasti torpan ja lopullisesti lohkomiset ja kaupat vahvistettiin v. 1923. Hirsinen torppa on edelleen pystyssä, siinä on peltikatto, mutta ikkunoita on rikkoutunut ja rakennus rapistuu. Pihalla oleva aitta on myös paikallaan ja kohtalaisen hyväkuntoisen näköinen, aitassa on pärekatto. Aitan vieressä on ollut muita talousrakennuksia, mutta niistä ei jälkiä erotu pitkässä ruohikossa.
Torpan itäpuolella noin 40 metrin päässä on uunin jäännökset, kooltaan 2 x 2 metriä ja korkeudeltaan noin 1,5 metriä. Uuni koostuu pohjalla olevista isommista luonnonkivistä ja niiden päälle kasatuista laattamaisista kivistä, joista uuni pesineen on kasattu, joukossa näkyy myös hieman tiiltä ja peltiä. Paikalla on ollut vuoden 1959 ilmakuvan perusteella
isohko ulkorakennus, jonka seinärakenteet eivät enää hahmotu, ainakaan kivijalka tai muuta rakennuksen pohjaa ei erotu maastossa, on myös mahdollista, että pitkä heinikko kätkee jotain siihen liittyvää. Uunin jäännöksistä 30 metriä kaakkoon on toinen uunin jäännös, kooltaan 1,5 x 2,5 metriä, korkeudeltaan reilu metri. Uunin on paksusti sammalten
ja heinän peitossa. Rakennuksen nurkat erottuvat maastossa, se on ollut noin 4 x 4 metrin kokoinen. Tälle kohtaa on merkitty rakennus vuoden 1959 peruskartassa. Mahdollisesti saunan tai riihen jäännökset.
Niittyaukean etelälaidalla on parinkymmenen metrin matkalla pelloista raivattuja kiviä matalana pitkänä kasana. Niityn reunassa on myös yksittäinen kiviröykkiö ja toinen niityn luoteispäässä, noin 75 metrin päässä. Mäen keskellä on lammassuoja.

Selkäsaari (1000046640) (Taide)
Historiallinen; Kuvan perusteella kyseessä on kalliohakkaus historialliselta ajalta, mahdollisesti rajamerkki (numero "9" ympyrässä, jonka oikea puoli hävinnyt rantaeroosion seurauksena?); siinä tapauksessa kohde voisi ajoittua 1700-luvulle. Tätä vahvistavia karttoja ei kuitenkaan ole löytynyt. V. 1933 Etelä-Pirkkalan kartassa saaren länsiosan kautta kulkee Naistenmatkan ja Haikan kylien välinen raja.

Sarvikas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sarvikkaan historiallinen kylä esiintyy 1540-luvun maakirjoissa 4 taloa käsittävänä kylänä. Kylän talot olivat nimeltään Pietilä, Antila, Heikkilä ja Uotila eli Mikkola. Kohteen alustava rajaus perustuu Kuninkaan kartaston karttaan ja 1840-luvun pitäjänkarttaan (1842).
Vuonna 2023 alueella suoritettiin koetutkimuksia maakaapeloinnin vuoksi. 1700-luvun toimeenpanokartan sekä koekuoppien perusteella kohteen aluerajausta tarkennettiin. Vaikka linjan kohdalle tehdyistä koekuopista ei havaittu selkeitä viitteitä kulttuurikerroksesta, niin vanhan kylätontin muulla alueella voi olla säilyneitä kerrostumia historiallisesta asutuksesta.
2023 maakaapelien kaivun arkeologisessa valvonnassa ei havaittu mitään historialliseen kylätonttiin viittaavaa.
Historiallisen kartan mukaan tehty rajaus on arvio ja kohteen tarkka rajaaminen ja historiallisten kulttuurikerrosten säilyneisyyden määrittäminen vaatii kohdennetumpia tutkimuksia.

Lehtisaari (1000046664) (Taide)
Historiallinen; Kalliohakkaus historialliselta ajalta, tehty mahdollisesti kahdessa-kolmessa vaiheessa. Arvioitu valokuvan perusteella. Muita suurempi ja ylempänä oleva kuvio - ympyräristi ("aurinkoristi") - viittaa todennäköisesti raja- tai mittauspisteeseen. Sen oikealla puolella, hieman alempana erottuu pieni, vähän epäsymmetrinen kahvaristi (puumerkki?) ja vielä alempana mahdollisesti kahden henkilön nimikirjaimet: T. N. P R . Kirjaimet ovat keskenään samankokoisia ja -tyylisiä ja sijaitsevat yhtenä rivinä eli todennäköisesti ne on hakattu samanaikaisesti. Ilmoituksen mukaan em. kirjainten edessä on vielä kaksi kirjainta, S tai 5, ja vuonna 1918 saaressa oli sotavankileiri. 1700-luvun pitäjänkartan mukaan saaren vieritse on kulkenut talvitie Pirkkalan Nuolialasta Pyhäjärven pohjoisrantaan. 30.3.1918 Lehtisaaressa oli Tampereen piiritykseen osallistuneita valkoisia joukkoja.

Valkkinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yhä asuttu Valkkisen historiallinen kylätontti sijaitsee maanteiden nro 2985 ja 13757 risteyksestä noin 350 m luoteeseen, maantien pohjoispuolella. Kylänpaikka on mäennyppylän kaakkoiskulmassa, rakennusten ympäröimänä. Tien itäpuolella on pyörätie ja talousrakennus sekä tasattu ja korotettu hevosaitaus. Kylätontista liki 300 m kaakkoon ja jokirannassa sijaitseva uudempi yksittäistalon tontti on niin ikään melko rakennettu.
Asutuksen yleisluettelossa v. 1540 kylässä mainitaan olleen kolme taloa: Parpola ja Viskari ja Hyvätti. Isojakokartalla v. 1762 esiintyy puolestaan neljä taloa, edellisten lisäksi Nisula ja Maijala joka sijaitsee jokivarressa tontista erillään (nämä talot asutuksen yleisluettelossa 1695).

Vähäjärvi (1000045002) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sillan perustukset vanhalla tienpohjalla (historiallinen Orivesi-Jämsä-tie, joka on ollut käytössä vielä 1950-luvulla). Nykyisin polku kulkee kahden pellon välissä ja puron ylityksen kohdalla on melko hienon ja tukevarakenteisen sillan perustuskivet. Ympäristö on pusikoitunut ja sillan rakenteita on jo osittain purettu tai ne ovat hajonneet.

Kahtalammi (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus;

Haihara Keskinen ja Alanen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Haihara on asiakirjalähteiden valossa suhteellisen myöhäinen uudiskylä. Vuonna 1554 ilmoitettiin, että kaksi Messukylän isäntää oli luvan kanssa muuttanut ahtaasta ryhmäkylästä Haiharanmaan ulkopalstalle. Yrjö Paroisen (Jören Paroinen) talosta tuli myöhempi Ylinen (Suvanto 1988: 209).
Haiharan kylässä oli vuodesta 1558 kaksi tilaa, joista toisesta tuli ruotujakolaitoksen myötä Ylisen sotilasvirkatalo (Porin jalkaväkirykmentin alainen puustelli) ja toisesta Keskisen talo. Keskisestä erosi Alasen talo v. 1726 (Arajärvi 1954: 49, 318, 696, 697). Nykyinen Haiharan kartano syntyi 1800-luvun jälkipuolella, kun Ylinen, Keskinen ja Alinen yhdistettiin.
Isojakokartassa on kuvattu Ylisen sotilasvirkatalosta etelään sijaitseva talotontti: Se voidaan asemoida Haiharan kartanon päärakennuksesta lounaaseen alueelle, jossa nykyisin sijaitsee kartanon navetta ja muita ulkorakennuksia. Vielä 1900-luvun alun pitäjänkartassa tämä tontti on kuvattu erikseen ja sen kohdalla lukee Keskinen Alanen. Tästä päätellen Alisen talo on jakamisen jälkeen jäänyt Keskisen yhteyteen. Isojakokartassa tai 1840-luvun pitäjänkartassa ei näy erillistä kolmatta talotonttia.
Haihara Keskinen ja Alinen sijaitsee perinteisen rakennuskannan piirissä olevalla alueella, jolla nurmikkoa ja sorapäällysteistä pihaa. Aluetta on terassoitu, mutta se ei välttämättä ole kokonaan tuhoutunut.
Kohteesta vähän matkaa itään, 1700-luvun kartoissa kuvattujen tonttimaiden ulkopuolella, on suoritettu koekuopitus, jossa ei havaittu kiinteää muinaisjäännöstä (Jussila et al.2010).

Epilänharju (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Useita selvästi erottuvia syviä kaivantoja Epilänharjun kaakkoisosan laella ja koillisrinteen yläosassa. Kohteen läpi kulkee karttaan merkitty kävelytie, jota rakennettaessa paria kaivantoa on hieman täytetty.
Tampereen kaupunkimittausyksikkö on mitannut seitsemän isoa kaivantoa ryhmässä harjun laella ja viisi pienempää kaivantoa linjassa harjun koillisrinteellä 20 - 40 metrin päässä isoista kaivannoista. Isojen kaivantojen halkaisija on toistakymmentä metriä, pienten noin 2 - 5 metriä. Kaivannot erottuvat selkeästi ja ovat enimmillään yli metrin syvyisiä.
Paikalla on ränsistynyt infotaulu, jonka mukaan kohteen luona on sijainnut jatkosodan aikana 31. raskas ilmatorjuntapatteri. Ainakin osa kaivannoista on epäilemättä ilmatorjunta-asemia.

Vahokoski (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Vahokosken rannoilla on näkyvissä betonista tehdyn padon jäänteitä, merkkejä kallion louhimisesta ja kallioon tehtyjä kaiverruksia. Kosken rannoilla on myös monin paikoin näkyvillä lohkokiviä. Joen uomaa on muokattu louhimalla. Betoniset patorakenteet liittyvät paikalla sijainneeseen ja sittemmin purettuun sahaan. Paikalla olevan opastuskyltin perusteella kosken partaalla tiedetään myös sijainneen sahan.
1800-luvun Ikaalisten pitäjänkartalle kohdalle ei ole merkitty myllyjä tai muita rakennuksia. Vuoden 1919 Toijaisen perintötilan karttaan, joka pohjautuu v. 1844 isojako-karttaan, alueelle on merkitty yksi mylly. Vuoden 1962 Toijasen tiluskarttaan alueelle ei ole merkitty mitään rakennuksia – ainoastaan jokeen päättyvä tie. Vuoden 1955 peruskartalle on merkitty mylly sivurakennuksineen joen vastarannalle – etelä-rannalle, mutta siitä ei havaittu merkkejä maastossa.

Aariantie 1 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vanha kilometripylväs, joka on korkeudeltaan noin 2 m, sivujenn leveys 20 cm. Pylväässä on lukemat 190 ja 42. Aariantie on osa historiallista Peräkunnantietä Tampereelta Pohjanmaalle.

Aariantie 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vanha kilometripylväs, joka on korkeudeltaan noin 2 m, sivujenn leveys 20 cm. Aariantie on osa historiallista Peräkunnantietä Tampereelta Pohjanmaalle.

Teerinevan rajamerkki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Teerinevan itälaidalle, on vuoden 1805 kruunun yhteismaiden kartalle merkitty rajalinjoja. Kyseessä on mahdollisesti yhteismaiden ja Parkanon kylän välinen raja (karttaan ei ole identifioitu Parkanon kylän nimeä). Kartta oletetun Parkanon kylän maiden kohdalla on muuta karttaosaa vaaleampaa, joten on mahdollista, että kartta on siltä osin piirretty myöhemmin uudelleen.
Vuoden 1847/1892 ja 1900 pitäjänkartalla paikalla on kylänrajoja (Parkanon kylän ja
Kruunanmaiden välinen raja), joista osa on merkitty selkeästi ja osa heikommin. Nykyiset
kiinteistörajat paikalla noudattelevat vanhoja rajalinjoja. Maastossa ko. taitepisteiltä havaittiin yksi rajamerkki. Paikalla on puolenkymmentä lohkottua kiveä reilun neliömetrin kokoisella alueella, suurin kivistä on noin 40 * 70 cm kokoinen. Kivet ovat ilmeisesti alun perin olleet pystyssä, mutta nyt ne ovat laonneet ja osin varvikon peitossa. Kivistä neljä on todennäköisesti ollut pystyssä ikään kuin neliön nurkkakivinä, joiden keskellä pystyssä on ollut näitä suurempi viisarikivi. Hakkauksia tms. kivistä ei havaittu

Lammintaustan niittypalsta (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vuoden 1847/1892 ja 1900 pitäjänkartalta paikannettu Linnankylän enklaavi, Lammintaustan niittypalsta, joka sijoittuu kokonaisuudessaan kruununmaiden sisäpuolelle. Kohtaa kuvaavia vanhempia karttoja ei vuoden 2023 inventoinnin valmistelu- ja raportointityön yhteydessä löydetty, mutta Kansallisarkiston uudistusarkistossa on Lammintaustan pyykkiselitys (ilman karttoja) valtionmaita vastaan vuodelta 1847 – voisiko kyseessä olla ko. niittypalstan lohkomisasiakirjat?
Vuoden 1959 peruskartalla Valtionmaan ja Linnankylän raja sivuaa vanhan niittypalstan
kaakkoiskulmaa. Paikalla on nykyisinkin kiinteistörajat.
Maastotarkastuksen aikana paikalta havaittiin yksi rajamerkki. Osin varvikon peittämät kivet
muodostavat neliön, jonka yhden sivun pituus on noin 1,2 m. Neliön keskellä on viisarikivi. Kivien korkeus on alle 50 cm. Keskellä olevan viisarikiven toisella lappeella erottuu heikosti hakkaus ”4” tai ”7”.

Jalkasaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Saaren suhteellisen tasaisessa itäosassa, kävelypolun eteläpuolella, avokallion kielekkeiden välissä on havaittavissa suurista luonnonkivistä koostuvaa rakennuksen kivijalkaa ja sen ympärillä runsaasti tiilenpaloja. Kävelypolun kuluttamalta hiekkakerroksen pinnalta on lisäksi löytynyt runsaasti liitupiipun paloja sekä punasavikeramiikkaa. Löydöt keskittyvät kivijalan läheisyyteen (n. 10 m säteellä). Todennäköisesti paikalla on sijainnut torppa tms. pieni asuinrakennus, joka ajoittunee 1700-1800-luvuille - 1900-luvun alkuun. Kohteesta n. 95 m NE, rantavedestä on löytynyt 1 taaleri vuodelta 1715 ja lyijykuula (LÖY314211).

Vääksyn kartanon puistotie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vääksyn kartanolle on ennen kulkenut suora tielinjaus nykyisten Laiska-Jaakontien ja Ponsantien risteysalueelta. Tielinjaus näkyy rekognosointikartassa 1776–1805, vuoden 1821 tiluskartassa ja vielä vuoden 1919 uusjakokartalla. Kartanon puolella vanha tielinjaus erottuu maastosta selkeästi, koska sitä reunustaa suurten puiden muodostama kuja aivan Vääksynjoen partaalle saakka. Joen molemmilla rannoilla sekä vedessä on näkyvissä jäänteitä vanhasta sillasta. Selkeimmin erottuu joen itäpenkereellä oleva sillan perustana ollut kivipenger, jonka edustalla joen rannassa on noin 30 cm pinnan yläpuolelle ulottuva paalurivistö. Joen länsipuolen rantavedessä on pystyssä muutama hajanainen paalu. Tielinjaus on ainakin osittain yhä nähtävissä maastossa pengerrettynä, noin 6 m leveänä, tasaisena tielinjauksena, jonka reunoilla kasvaa suuria mäntyjä, jäänteinä puukujasta.

Vuorenpää (1000048474) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vääksyn kartanon tiluskartassa (v. 1821), kartanon koillispuolisella metsäalueella on Wuorenpä-niminen torppa. Torppa näkyy myös pitäjänkartalla ja paikalla on rakennuksia myös vuoden 1919 uusjakokartalla. Kohde sijaitsee noin 600 metriä kartanosta itäkoilliseen, nykyisen Kallionpään talon länsipuolisessa metsikössä. Torpan ohi on kulkenut vanha tie, joka on jäänyt metsäautotieksi.
Metsätiestä noin 20 metriä pohjoiseen, pienen kallioharjanteen reunalla on havaittavissa pieni kivijalka. Kivijalan kulmausta on nähtävissä noin kolme metriä, joka on avonaisen kallion reunalla. Kivet ovat suorakulmaisia, niiden korkeus on noin 30 cm, halkaisija 50 cm. Toinen puoli kivijalasta häviää ympäröivän maastoon. Kivijalasta noin 10 m luoteeseen on pieni kuoppa, jonka halkaisija on noin yhden metrin.
Vuoden 1821 kartalla näkyy myös toinen torppa, Tanhuanpää. Kyseistä torpanpaikkaa haettiin maastossa, mutta sitä ei kuitenkaan havaittu. Mahdollisesti se on sijainnut yksityisen hautausmaan kohdalla.

Killittälänvuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vääksyn kartanon pohjoispuolisella metsäalueella, Ponsantien itäpuolella ja Killittälänvuoren lounaisrinteellä havaittiin kivinen rajapyykki. Pyykki sijaitsee pienellä avokallioalueella mäntymetsikössä. Pyykin perusta on soikea ja sen keskellä on muita kiviä korkeampi viisarikivi. Pyykin koko on 0,8 x 1,2 metriä, perustan korkeus 40 cm, viisarikiven 70 cm.
Paikalla kulkee kylien raja vuoden 1821 tiluskartalla ja vuoden 1919 uusjakokartalla. Uusjakokartan mukaan raja on Vihtiälän yksinäistalon ja Vääksyn yksinäisrälssisäterien ja rälssitorppien välisellä rajalla. Kohde on yhä käytössä olevalla rajalinjalla. Rajapyykin ikää ei varmuudella tiedetä, koska Vääksyn alueesta ei ole 1700-luvun karttaa.

Vääksyn tiilitehdas (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Tiilitehtaan sijainti havaittiin vuoden 1919 uusjakokartalta. Alue on autioitunut 1900-luvun puoliväliin mennessä. Paikalla on nykyisin peltoa ja joen penkereellä rehevöitynyttä lehtometsää. Joen pengeralue näyttää muokatulta ja maastossa paikoin on havaittavissa matalahkoja kuopanteita (syv. 30–40 cm) ja niiden vieressä matalahkoja maakasoja. Maaperä vaikuttaa saviselta. Maan pinnalla on runsaasti tiilimurskaa ja paikoin on tiilensekaisia maakasoja. Peltoalueen pinnassa on myös nähtävissä tiilimurskaa, jota on myös sekoittuneessa peltokerroksessa. 1800-luvun pitäjänkarttaan tiilitehdasta ei ole merkitty, mutta paikalle kulkee tie. Tehdas liittyy Vääksyn kartanon elinkeinotoimintaan. Sen perustamisaikaa ei pystytty tässä inventoinnissa arvioimaan. Aluerajaus tehtiin vuoden 1919 uusjakokartan perusteella.

Salo (1000048483) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on vanha Kihniön kylän ja kruununmaan välinen rajamerkki, joka on merkitty pitäjänkartalle (1847d).
Rajamerkki sijaitsee kankaan laidalla aivan suoalueen tuntumassa. Paikalla on varsin huomaamaton varpujen peittämä suorakulmainen kivilatomus. Mitoiltaan se on 170 x 150 x 20 cm. Kiviä on nähtävillä vain yhdessä kerroksessa, mutta on mahdollista, että osa kivikerroista on jäänyt jo turvekerroksen alle. Rakenteen keskellä on pieni pystykivi, josta ei havaittu kaiverruksia. Rakenteesta 3 m länteen on pienehkö kivi, joka voisi periaatteessa olla viisarikivi.

Järvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee heti Haapamäentien eteläpuolella 200 m Järven talosta itään. Paikalla on kokonaishalkaisijaltaan 17–18 metrin laajuinen tervahauta. Valli on länsipuolella noin 3 m leveä. Itäpuolella se on selvästi leveämpi ja kaksiosainen, sillä keskellä kulkee matala ojanne. Pohjoisreunalla vallin reuna on ollut nykyisen tien reunan tasalla. Tervahaudan pohjalta havaittiin 10 cm hiilensekaista ruskeaa ja mustaa nokista hiekkaa. Näiden alta tavattiin tervan kovettama taso.
Halssi on kaivettu alarinteen puolelle ja osoittaa lounaaseen. Halssin vallit jatkuvat tervahaudan valleilta vielä noin 3 m ja tämän jatkona on vielä ojanne pitkälle alarinteeseen oletettavasti kuivatusta varten. Itse halssi on hyvin selväpiirteinen ja syvä. Tervanvalutusputken oletetulta paikalta havaittiin yksi ilmeisesti putkeen liittynyt rautavanne.
Rakenteen selkeinä säilyneet piirteet, rautavanne sekä sijainti asutuksen keskellä viittaa kyseessä olevan ajoitukseltaan suhteellisen myöhäinen lähitaloon liittynyt tervahauta.

Haukkalampi rajamerkki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Näkyvällä paikalla kallion reunalla on vanha Ikaalisten ja Ruoveden pitäjien välinen rajamerkki, joka osuu nykyisin Kihniön ja Ylöjärven rajalle. Tähän osuu myös Nerkoon kylän ja valtionmaiden välinen raja pitäjänkartoilla (1847f). Vuoden 1806 kartalle pitäjänrajaa ei ole merkitty eikä Nerkoon raja ole yltänyt tänne asti (Tillberg 1806).
Rajamerkki on nelikulmainen 150 x 150 x 60 cm kivilatomus. Keskellä on pystyssä ohut laakakivi, joka osoittaa suurin piirtein rajaa lounaaseen. Pyykkiin on kaiverrettu ”N-35”.
Lounaisreunalla on halkaisijaltaan noin 1 m matalampi kiveys varsinaisen kiviarkkurakenteen jatkona. Tähän liittyy myös korkea laattakivi, joka selvästi osoittaa rajan suuntaa. Myös luoteenpuoleisella kyljellä on pieni pystylaaka, jolla voi olla sama tarkoitus.

Kanahuhdanneva (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on vanha Ikaalisten ja Ruoveden pitäjien välinen rajamerkki. Rajapiste on merkitty pitäjänkarttoihin (1846b), ja merkin oletettu tekoaika on 1800-luku. Nykyisin kohdassa risteävät Kihniön, Parkanon ja Ylöjärven rajat.
Suorakulmainen kivilatomus on rakennettu varsin suurista kivistä. Alkuperäiset mitat ovat todennäköisesti olleet noin 150 x 150 cm. Eteläpäässä muutama kivi lienee siirtynyt paikaltaan. Korkeudeltaan latomus on noin 40 cm. Keskellä oleva pyykkikivi on noin 25 cm tätä ylempänä. Tähän on kaiverrettu ”16”.

Heinämäki (1000048496) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on vanha Ikaalisten ja Ruoveden pitäjien välinen rajamerkki. Rajapiste on merkitty pitäjänkarttoihin (1846b), ja merkin oletettu tekoaika on 1800-luku. Nykyisin paikalla kulkee yksityispalstojen raja.
Rajamerkki sijaitsee ojitetulla suoalueella, mutta on tästä huolimatta varsin suuri ja huolella ladottu. Mitoiltaan kivilatomus on 150 x 150 x 40 cm. Keskellä olevat kivipaasi nousee tästä vielä 40 cm. Paasi on paksun jäkäläkerroksen peitossa eikä kaiverruksia havaittu.

Peräjärvi (1000048497) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Peräjärven eteläpuolella noin 140 m Peräjärven talosta kaakkoon. Paikalla on poikkeuksellisen hyvin säilynyt tervahauta. Sen kokonaishalkaisija on noin 11 m. Hautapainanne on noin 1,5 m syvä ja suppilomainen. Noin 1 m korkea valli on selväpiirteinen. Halssi on itään alarinteen suuntaan. Halssin perällä on nähtävissä ehjänä säilyneen tervanvalutusputken suu. Putki on valmistettu halkaisemalla puu, kovertamalla sisäosa ja liittämällä haljaspuolikas takaisin rautavanteilla.
Kyseessä on Peräjärven talon tervahauta. Tervahauta näkyy hyvin vielä vuosien 1948 ja 1954 ilmakuvissa ja lienee ollut tällöin vielä käytössä. Tervahautaa ympäröi suorakulmainen aukeama, jolle on kasattu oletettavasti haudan polttoon liittyvää tarpeistoa, kuten tervaksia tms. Aukeama näkyy vielä 1959 peruskartalla, missä aukeaman laidalle on myös kuvattu rakennus. Rakennus liittynee tervahautaan.

Tapanila (Kivirakenteet)
Historiallinen; Neulaniemen historiallisen kylätontin koillispuolella on vanha tupa, jonka tontin rajalla on kiviaitaa noin 120 metrin matkalta. Kiviaidan leveys on noin 0,8 metriä. Eteläpäästä aita on hajonnut lähes maan tasalle, mutta pohjoisosassa, ylärinteessä se on paremmin säilynyt, korkeuden ollessa suurimmillaan noin 0,8 metriä. Kiviaita on yhä käytössä olevalla tonttirajalla, joka näkyy jo isojakokartalla pienen tontin ympärillä.

Härtsiä (Kautiala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kautialan kylä sijaitsee Kangasalan kirkosta noin 12,9 kilometriä koilliseen. Kautiala eli Härtsiä mainitaan vuoden 1540 maakirjassa, jolloin siellä on ollut yksi talo. Se on halottu vuonna 1584 Yliseksi ja Alaseksi. Isojakoon mennessä kylässä on ollut neljä taloa.
Isojakokartan mukaan historiallinen tonttialue rajautuu pelkästään vanhan Kangasala-Orivesi- tien eteläpuolelle. Historiallisen kylätontin alue on asuttua, paikalla on vanhoja asuttuja rakennuksia sekä autioituneita vanhoja rakennuksia. Rakennusten ympärillä on paljon rakentamatonta pihapiiriä, jonka alla voi hyvin olla säilyneitä kulttuurikerroksia vanhemmasta asutuksesta. Kylätontin alueella teiden vierustoilla on
huonosti säilyneiden kiviaitojen jäännöksiä. Tien pohjoispuolella toimii hevostalli, jonka alueella maastoa on paikoin muokattu reilustikin.
Kautialan kylän Ylisen talosta noin 40 metriä itään on ollut lähde, josta löydetty 30 kappaletta ruotsalaisia rahoja. Lähteestä on tehty kaivo. (Luho 1939)

Kautiala Markkula 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kautialan ja Tohkalan historiallisten kylätonttien rajalla on hyvin säilynyt kiviaita, joka jatkuu koko nykyisen Kautialan puolella olevan tontin ympäri. Kylien rajalla aitaa on säilynyt 36 metrin matkalta. Aita on noin 0,7 metriä leveä, 0,6–0,8 metriä korkea ja sammaloitunut. Aita on rikkoutunut muutaman metrin matkalta tien vierestä, pohjoispäästä, todennäköisesti vastikään tehdyn viereisen tontin metsänraivauksen yhteydessä, sillä paikalla oli nähtävissä koneen ajouria.
Kaksi metriä kiviaidasta länteen, aidan sisäpuolella ja Kautialan kylän puolella on vanhan rakennuksen kivijalka ja uunin perustus. Lohkotuista kivistä tehty kivijalka on osittain heinikon ja suurien puiden alla ja sen kokoa on hankala määrittää tarkasti. Uunin perustuksen koko on noin 3 x 3 metriä, korkeus noin 1,5 metriä ja sen ympärillä on muutamia rakenteesta romahtaneita kiviä. Uuni on tehty luonnonkivistä, joiden koko on suurimmillaan noin 0,5 metriä.

Köyrä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Köyrän kylä sijaitsee 13,5 kilometriä Kangasalan kirkosta koilliseen, Vesijärven rannalla. Köyrän kylässä on vuoden 1540 maakirjan mukaan ollut 5 taloa. Isojaon aikaan 1774–75 kylän maat on jaettu talojen kesken, mutta kyläryhmä pysyi tiiviinä. Talot Möhkölä, Nikkilä, Kylä-Mattila ja Eerola olivat talousrakennuksineen rakennettu rantatörmälle hyvin ahtaaksi rivikyläksi. Näiden lisäksi Vainio-Mattilan ympäristössä asui itsellisiä ”kylänä” torpissaan. Taloja halottiin 1800-luvun aikana, jolloin Palttala ja Vaino-Mattilan talot siirtyivät kauemmaksi ryhmäkylästä nykyisille paikoilleen. Uusjaon aikaan 1900-luvun alkupuolella Möhkölä, Kylä-Mattila ja Eerola siirrettiin nykyisille paikoilleen. Vanhan kylätontin paikalla rantatöyräällä on enää Nikkilän tila. Kylätonttia ei ole tarkastettu maastossa.

Vahderpää leirikeskus (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vahderpään historiallisen kylätontin kaakkoispuolella, Vahderpään leirikeskuksen tontin rajalla, mäen päältä lähes rantaan saakka on sammaloitunutta kiviaitaa noin 100 metrin matkalla. Ajotien vieressä oleva pääty näyttää osittain korjaillulta. Aita on noin 0,8–1 metriä korkea ja 0,6 metriä leveä. Kiviaita sijaitsee nykyisen rakennuskannan tuntumassa, eikä näin ollen ole kiinteä muinaisjäännös.

Kesomalahti (Keso) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Keson kylä sijaitsee Kangasalan kirkolta 5,1 kilometriä koilliseen. Kesossa (ennen Kesomalahti) on ollut neljä taloa vuoden 1540 maakirjan mukaan, jotka näkyvät vuoden 1635 maakirjakartassa. 1700-luvun aikana taloja halottiin ja 1770-luvulta lähtien ne ovat sijainneet erillään, nykyisillä paikoillaan. Vanha kylätontti sijaitsee maakirjakartan mukaan nykyisen Eerolan tilan alueella, Kesontien mutkan molemmin puolin. Vanha tielinja on kulkenut nykyisin tyhjänä olevan tonttimaan länsipuolelta.
Kylätontin länsireunaan on tehty uudisrakennuksia, maasto näyttää muokatulta, eikä niiden alueella ole varmaankaan säilynyt kiinteitä muinaisjäännöksiä. Vanhan kylätontin keskiosa on peltona ja sen läpi, pellon itäreunaan on vedetty maakaapeli. Historiallisen kylätontin rakenteita voi kuitenkin olla säilynyt tyhjän tontin ja Eerolan tilan rakentamattomalla piha-alueella.

Markkula mäkitupa 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kangasalan kirkolta 5,6 kilometriä koilliseen, Keson historiallisen kylätontin pohjoispuolella, Hakkarin ja Markkulan talojen välissä, Kesontien molemmin puolin on jäänteitä vanhoista mäkituvista. Mäkituvat näkyvät vuoden 1776 isojakokartalla.
Markkula 1 sijaitsee Kesontien länsipuolella, kallioisen mäen laella. Alueella on kahden rakennuksen kivijalat. Toinen niistä sijaitsee avonaisen kallion laella, osittain sen reunalla. Kivijalka on tehty lohkotuista kivistä Keson kylätontille päin laskevaan rinteeseen, toinen puoli kivijalasta on kallion tasalla. Kivijalan korkeus on alarinteessä noin 1,2 metriä ja sen koko on 5 x 5,5 metriä. Tästä noin 8 metriä länteen on toinen kivijalka, myös mäenrinteen reunalla. Kivijalan sisällä on uunin jäänne, joka on tehty luonnonkivistä ja tiilistä. Kivijalan koko on noin 3 x 3,5 metriä, uunin 1 x 1,5 metriä.
Avonaisen kallion vieressä olevasta kivijalasta noin 66 metriä länteen on säilynyt kiviaitaa tontin rajalla noin 40 metrin matkalla. Alueella on paljon muitakin kiviaitoja asuttujen tonttien ympärillä.

Markkula mäkitupa 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kangasalan kirkolta 5,6 kilometriä koilliseen, Keson historiallisen kylätontin pohjoispuolella, Hakkarin ja Markkulan talojen välissä, Kesontien molemmin puolin on jäänteitä vanhoista mäkituvista. Mäkituvat näkyvät vuoden 1776 isojakokartalla.
Kesontien itäpuolella, aivan tien vieressä sijaitsee lohkotuista kivistä tehty kivijalka. Paikalla on ollut kaksihuoneinen asuintalo, jossa on ollut myös kuisti. Eteläpuoleinen huone on muita huoneita noin metrin syvempi, lattian alla on kenties ollut kellaritilaa. Talon kahden huoneen keskellä on luonnonkivistä ja tiilistä tehty uuni, jonka jäännös on noin 1,5 metriä korkea. Rakennuksen eteläpäädyn ovenpielet on tehty muita suuremmista, noin metrin kokoisista kivistä. Vastapäätä talon eteläpäätyä on maakellarikuoppa. Tontin koillispuolella on säilynyt kiviaitaa asutun tontin ja mäkituvan rajalla.

Huikkola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Huikkolan tila sijaitsee Kangasalan kirkosta 8,5 kilometriä kaakkoon. Huikkolassa on ollut yksi talo vuoden 1635 maakirjakartan mukaan, joka näkyy myös isojakokartassa. Nykyinen Huikkolan talo on rakennettu vuosina 1909–1911.
Tilan alueella toimii hevostalli ja pihapiiriin on tehty uudisrakennuksia vanhojen viereen. Maakirjakartan mukaan tila on sijainnut aivan rannalla, ja tuolloin veden pinta on ollut useita metrejä korkeammalla. Vanha tila on todennäköisesti sijainnut nykyisen päärakennuksen eteläpuolella, nykyisten rakennusten pihapiirissä, kalustohallin kohdilla, kuten myös Jussila (2007) on arvioinut. Alue on kuitenkin rakennettua, eikä havaintoja vanhemmasta asutuksesta ole nähtävissä.

Paalila (Lintula) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paalilan historiallinen kylätontti sijaitsee Kangasalan kirkolta 10,3 kilometriä kaakkoon, Heposelän pohjoisrannalla. Paalilan kylä on mainittu ensimmäisen kerran Satakunnan erämaaluettelossa vuonna 1450. Kylässä on ollut kuusi taloa vuoden 1540 maakirjan mukaan. Maakirjakartassa vuodelta 1635 kylässä on enää kolme taloa, joista yksi on ollut Lintu-niminen. 1600-luvun lopussa kylää alettiin kutsua Lintulaksi. Kangasalan kulttuuriympäristöohjelman ja vanhojen karttojen perustella Lintulan tila on yhä samalla paikalla.
Vanhan kylätontin alueella on enää yksi asuttu tila, Lintula, loivan mäen harjanteen päällä. Tästä länteen, Heposeläntien eteläpuolella, kylätontin länsilaidassa, tiestä noin kolme metriä lounaaseen on uunin romahtanut perustus. Uunin perustuksen koko on noin 3 x 3 metriä, korkeus noin 1–1,3 m ja sen ympärillä on siitä romahtaneita kiviä. Uuni on tehty luonnonkivistä, joiden koko on suurimmillaan noin 0,5 m. Uunin keskelle on kasvanut puu, joka on hajottanut rakennetta. Parinkymmentä metriä uunista etelään on rautaromulla täytetty maakellarikuoppa. Kylätontin läheisillä peltosaarekkeilla on havaittavissa pieniä, joskin epämääräisiä kiviröykkiöitä, jotka voivat liittyä historiallisen ajan toimintaan.

Keljo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Keljon kylätontti sijaitsee Kangasalan kirkosta 11,1, kilometriä kaakkoon, Heposelän kapean itäosan eteläpuolisella niemellä, Iharinkosken länsipuolella. Keljossa on ollut vuoden 1540 maakirjan mukaan kaksi taloa, jotka yhdistettiin yksinäistaloksi vuonna 1618. Myöhemmin Keljo kuului Liuksialan lahjoitusmaihin. Vuonna 1698 Keljosta tuli sotilasvirkatalo ja se omisti koko kylän alueet. Keljon tila on edelleen samalla paikalla. Isojakokartan asemoinnin mukaan tonttimaa näyttäisi ulottuvan nykyisen talon luoteispuolelle.
Historiallisen kylätontin alue on yhä asuttua ja koko niemen alue on avointa ja hoidettua pihapiiriä. Osa rakennuksista on melko uusia, mutta pihapiirin rakentamattomilla alueilla voi olla jäänteitä vanhemmasta asutuksesta.

Monikkala (1000048602) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Monikkalan kylä on sijainnut Kangasalan kirkosta 12,3 kilometriä kaakkoon, Iharinkosken pohjoispuolella. Monikkalassa on ollut neljä taloa vuoden 1540 maakirjan mukaan. Kangasalan kirkkoherra osti kaikki neljä taloa vuonna 1583 ja perusti Monikkalan (Rosellin) kartanon. Kirkkoherra kuoli vuoden päästä ja vaimo jatkoi kartanon ylläpitoa vuoteen 1604 saakka. Sen jälkeen Monikkala siirtyi Keljon tapaan Liuksialan lahjoitusmaihin. Monikkalassa on ollut oma mylly. Kangasalan kulttuuriympäristöohjelman mukaan isojaon aikainen (1765) kylätontti on sijannut nykyisten Mikkolan ja Rosilan tilakeskusten kohdalla.
Historiallinen kylätontti on sijainnut pääosin nykyisen Rosilan tilan alueella, ja osittain Mikkolan tilan eteläpuolella, avoimen peltomaiseman keskellä, selkeästi peltojen rajaamana. Yhä asuttujen tilojen pihapiireissä on vanhoja rakennuksia ja rakentamatonta pihapiiriä. Maaperässä on voinut säilyä kulttuurikerroksia vanhemmasta asutuksesta.

Wehoiniemi (Vehoniemi) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vehoniemen kylä sijaitsee Roineen itäpuolella, Hiedanperän lahden etelärannalla, Kangasalan kirkosta noin 9 kilometriä kaakkoon. Kylä mainitaan rajakäynnin tuomiossa vuonna 1510 nimellä ”Wehoiniemi”. Kylässä on ollut ainakin seitsemän taloa vuoden 1540 maakirjan mukaan. Vuosien mittaan taloja on yhdistelty ja vuoden 1792 isojakokartassa kylässä on ollut enää neljä taloa. Kangasalan kulttuuriympäristöohjelman (2004) mukaan kylätontti on sijainnut nykyisen ryhmäkylän paikalla, kalliokumpareen länsipuolella, varsin rakennetun Sipilän ja Hallilan tilakeskuksen alueella.
Kylätontin alue on osittain toiminnassa olevan maatilan pihapiiriä. Rantoja on paikoin hieman muokattu, mutta muutoin rakennuskanta on vanhaa ja talojen ympärillä on paljon muokkaamattoman näköistä ja rakentamatonta pihapiiriä. Kylätontin länsilaidalla olevan vanhan tuvan pihapiirissä on talon kivijalka. Maaperässä voi olla säilynyt kulttuurikerroksia ja vanhan kylätontin rakenteita. Hallilan rakennusten eteläpuolelta on kulkenut isojaon aikainen tielinja Linnan ja Riihimäen talojen ohi niiden eteläpuolelta lähes Saarikyliin johtavan tien risteykseen saakka. Tielinja on muuten hävinnyt, paitsi lyhyt osuus on käytössä peltotienä Linnan talon kaakkoispuolella.

Apajanpohjan kylätontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Apajanpohjan historiallinen kylätontti sijaitsee Saarikylissä, Roineen rannalla, Kangasalan kirkosta noin 10,5 kilometriä kaakkoon. Apajanpohja on mainittu tuomiokirjoissa jo vuonna 1466. Apajansalon kylässä on ollut vuoden 1540 maakirjan mukaan neljä taloa. Kylän nimen kerrotaan tulleen nuotan pohjalla olleen saaliin eli ”apajanpohjan” purkupaikasta, joka on vanhan tonttialueen kärjessä. Kylätontti on ollut sijainnut ryhmäkylänä isojaon täydennykseen eli vuoteen 1895 saakka, nykyisen Anttilan tilakeskuksen alueella.
Vanha kylätontti on sijainnut kapealla alueella tien ja rannan välissä. Kylän alue on yhä asuttua, paitsi Tuholan vanhan tilan alue kylätontin länsilaidassa on autiona. Anttilan talon luoteispuolella, uuden talon vieressä on vanhan rakennuksen kivijalka. Rannassa lähellä Kallioniemi 2 – irtolöytöpaikkaa on mahdollisesti vanhan saunan kivijalka ja kiukaan jäännökset. Kivijalan koko on noin 4 x 4,5 metriä ja kiukaan jäännös kivijalan sisällä noin 1–1,5 metriä.
Tuholan vanhan tilan alueella on 1900-luvulla rakennettu talo ja siihen kuuluvia piharakennuksia. Talo näyttää autiolta ja pihapiiri on heinittynyt. Talon edustalla on heinikon peittämä vanha kivijalka ja kiviaitaa. Maasto on muutenkin melko kivikkoista. Rannan läheisyydessä, metsässä on pyöreähkö röykkiö, joka on kasattu isohkon kiven edustalle.

Haavisto (1000048605) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Haaviston kylä sijaitsee Saarikylien pohjoisosassa, saaren koilliskulmassa, Korkehisen saarta vastapäätä. Haavisto esiintyy yksinäistalona vuoden 1540 maakirjassa, mutta on ollut isossa jaossa jakokuntayhteydessä Tarkeelan kylään. Haavistossa on Kangasalan ainoa säilynyt tuulimylly. Haaviston kansakoululla on ollut kaksi kivistä rengaskoristetta ja tummaa kiveä oleva poikkitaltta; mutta niiden löytötiedot puuttuvat.
Haavistossa on yhä toimiva tilakeskus. Historiallinen kylä tai talo on sijainnut vanhojen karttojen mukaan suunnilleen samoilla paikoilla nykyisen tilan kanssa. Tilan peltosaarekkeet kierrettiin ja avoinna olevia peltoja pintapoimittiin, mutta ei tehty mitään havaintoja muinaisjäännöksistä.

Raronsalo (Laarula) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Raronsalon eli Laarulan kylä sijaitsee Saarikylien länsipuolella, Kangasalan kirkosta 9,8 kilometriä etelään. Jo vuoden 1427 asiakirjassa on mainittu Olavi Raro, joka oli kotoisin Raronsalosta. Vuoden 1540 maakirjan mukaan kylässä on ollut kuusi taloa. Isojaon täydennyksen jälkeen 1800-luvulla tiloja halottiin ja siirrettiin kauemmas ryhmäkylästä. Vanha kylätontti on sijainnut edelleen ryhmäkylänä olevien Äijälän, Nuuttilan ja Anttilan tilakeskusten alueella.
Alue on yhä asuttua ja paikalla on muutamia uudisrakennuksia. Talojen ympärillä on kuitenkin paljon rakentamatonta pihapiiriä, jossa voi olla säilyneitä historiallisen kylätontin kulttuurikerroksia.

Tarkeela (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tarkeelan historiallinen kylätontti sijaitsee Saarikylien pohjoisrannalla, Kangasalan kirkolta 8,9 kilometriä etelään. Vuoden 1540 maakirjassa mainitaan kylässä olleen kolme taloa. Alkuperäinen tiivis ryhmäkylä paloi kokonaan irtaimistoineen vuonna 1901, mutta rakennettiin samalle paikalle uudelleen. Kylän alue on sijainnut nykyisten Tynskän, Kinnarin ja Konilan tilakeskusten kohdilla.
Osa kylätontista on yhä asuttuna, osa tiloista ilmeisesti ainakin osittain autiona. Rakennusten pihapiirissä on paljon rakentamattomia alueita, joiden kohdilla voi olla säilyneenä vanhan kylätontin rakenteita ja kulttuurikerroksia.

Haapaniemen kylätontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Haapaniemen historiallinen kylätontti sijaitsee Kangasalan kirkosta 7,1 km lounaaseen Roineeseen työntyvällä niemellä. Vuoden 1540 maakirjan mukaan kylässä oli neljä taloa ja talot näkyvät vuoden 1740 maakirjakartassa. Kylätontti on sijainnut ilmeisesti nykyisen Uotilan tilakeskuksen alueella. Kylä on merkitty myös 1700-luvun lopun kuninkaankartastoon.
Vanhan kylätontin alue on yhä asuttua ja pihapiirit hoidettuja. Päärakennusten läheisyydessä on pieniä piharakennuksia. Alueella on runsaasti rakentamatonta pihapiiriä, joiden alueella voi olla säilyneitä kulttuurikerroksia historiallisesta asutuksesta. Kylätontin itäreunassa, asuinrakennusten itäpuolella on nähtävissä kahden vanhan rakennuksen kivijalat.

Kuru (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kurun kylä sijaitsee Roineen länsirannalla, Kangasalan kirkolta 7,5 kilometriä lounaaseen. Vuoden 1540 maakirjassa kylässä mainitaan kaksi taloa. Kylätontti on nykyisten Jaakkolan ja Heikkilän tilakeskusten alueella. Kylätie noudattelee isonjaon aikaista linjausta. Kurun kylä ja sen länsipuolella oleva Savon kylä ovat muodostaneet yhtenäisen kokonaisuuden ennen Kaarina Maununtyttärentien rakentamista. Kurun kylä merkitty 1700-luvun lopun kuninkaankartastoon.
Kylätontilla olevat kaksi tilaa ovat asuttuja ja pellot ovat viljelyksessä. Maasto on paikoin runsaasti muokattua, mutta rakennusten ympärillä on myös rakentamatonta pihapiiriä. Alueella voi olla säilyneitä kulttuurikerroksia historiallisesta asutuksesta.
Maanomistajan mukaan Kurun ja Savon kylätonttien välissä sijaitsevalla metsäisellä peltosaarekkeella on sudenkuoppa (sijainti: N: 6811844, E: 338728). Metsäsaareke tarkastettiin ja siellä havaittiin halkaisijaltaan noin 1,5 metrinen kuoppa, joka oli noin 80 cm syvä. Se vaikutti melko pieneltä sudenkuopaksi, mutta maanomistajan mukaan kuoppa on ollut ennen suurempi.

Hämeenkankaantie Varppe (Kulkuväylät)
Historiallinen; Hämeenkankaan- ja Kyrönkaantie tie periytyy keskiajalta, ja se on yksi Suomen keskiaikaisista pääteistä. Vanhin lähdemaininta on vuodelta 1459.
Inventointi 2022: Tien linjaus kulkee Vatulantiellä tuulivoimapuiston hankealueen pohjois- ja itäpuolella Vatulanharjulla ja Uivaanharjulla. Suunniteltu voimajohtoreitti A kulkee Vatulantien kohdalla vanhan tielinjan yli. Tie on ylityskohdalla päällystetty ja tien ympäristö voimakkaasti käsiteltyä talousmetsää; tien pohjoispuolella on metsäaurattu hakkuuaukko, tien eteläpuolella kasvaa tiheää nuorta talousmetsää.
Vanhasta tielinjauksesta on voinut säilyä kerrostumia, vaikka lähistoriassa tehty tien parantaminen ja rakentaminen on todennäköisesti tuhonnut sitä.

Kuoppainmäki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vatulanharjun länsipäässä, Kuoppainmäki-nimisen kankaan länsilaidalla, Mäkelän tilan pohjoispuolella, paikoin vanhaa kuusimetsää, paikoin tiheää nuorempaa kuusivaltaista metsää alueella metsässsä on kolmessa ryhmässä kellarikuoppia tai hiilimiiluja, tulkinta jommaksikummaksi on joidenkin kohdalla epävarma. Alueelle ei ole merkitty peltoja tai viljelyksiä vanhoille kartoille.
Pohjoisimmassa ryhmässä on kolme-neljä kuoppaa: 1. Noin 3 x 2 m, syvyys n. 0,5-0,6 m, reunoilla selvästi erottuva n. 1-1,5 m leveä ja n. 0,5-0,6 m korkea valli. Kuopat 2-3 sijaitsevat perätysten: kuoppa 2 on n. 3,5 x 2,5 m, syvyys n. 0,7 m, reunoilla erottuu n. 1-1,5 m leveä ja n. 0,5-0,6 m korkea valli. Kuoppa 3 on noin 3 x 1 m, syvyys n. 0,5-0,6, reunavalli epämääräinen ja n. 0,3-0,5 m korkea. Kuoppien päällä kasvaa eri ikäistä puustoa, myös joitakin vanhoja puita, pintakasvillisuus on sammalia, varpuja ja heiniä. Keskimmäinen ryhmä koostuu yhdestä kuopasta: 4. Noin 3 x 2 m, syvyys n. 50 cm, matala enimmillään n. 0,6 m leveä valli. Eteläisin ryhmä: 5. N. 3 m halkaisijaltaan, muoto kulmikas, reunavalli n. 0,6 m leveä ja n. 0,4 m korkea 6. Noin 2 m halkaisijaltaan, syvyys 0,5 m, reunoilla voi erottaa vallia, heti edellisen kaakkoispuolella 7. Noin 6 m halkaisijaltaan ja n. 0,5 m syvyydeltään oleva pyörehkö kuoppa, jonka pohja epätasainen, reunavalli epämääräinen, päällä kasvaa varttuneita kuusia 8. N. 3,5 m halkaisijaltaan, laakea, kairauksessa pohjalla n. 20 cm hiilikrs. 9. N. 6 m halkaisijaltaan, itä- ja pohjoisreuna kulmikas ja siinä selvä valli, muuten muoto epämääräinen, ehkä metsäkoneella päältäajamisen seurauksena 10. N. 6 m halkaisijaltaan, loivareunainen, matala n. 1-1,5 leveä valli, kairauksessa hiiltä. 11. Noin 6 m halkaisijaltaan syvyys n. 0,8 m, jyrkkäreunainen, kairauksessa hiiltä. Kuoppien pinnalla kasvaa sammalia ja varpuja.

Luoto (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee Pyhäjärven Kaivannonselän ja Saviselän välissä olevalla Luodon saarella. Rajamerkki koostuu 2–3 kerroksesta luonnonkiviä, sen keskellä on luultavasi ollut pystykivi, joka on nyt kaatunut. Röykkiö on neliskanttinen, sivujen pituus noin metri ja korkeus noin 60 cm. Rajamerkki on läntisimmän voimalinjan alla. Kasvillisuus on rehevää ja rajamerkki oli inventointihetkellä osin sen peitossa.
Raja on merkitty vuoden 1769 isojakokarttaan Kehon ja Nokian kylien välillä ja myös myöhempiin karttoihin. On vaikea arvioida, onko itse rajamerkki 1700-luvulta vai sitä nuorempi tai vanhempi. Merkki on kuitenkin parikymmentä metriä rannasta ja noin 3 metriä järvenpinnasta, joten voisi olettaa, että se on tehty ennen Pyhäjärven pinnan laskua, joita tehtiin 1750–1770.

Kierikka (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pirkkalassa Luodon saaren eteläpuolella olevasta Kaivannonsalmesta 500 metriä kaakkoon. Kohteeseen kuuluu kaksi luonnonkivistä kasattua rajamerkkiä. Kooltaan ne ovat noin 1x1 metriä ja puolisen metriä korkeita koostuen 2–3 kivikerroksesta. Merkeistä koillisempi, rajamerkki 1, (pääkoordinaatit) on nykyisten rajojen kulmassa, sen päällä on pystykivi, jossa numero ”5”. Rajamerkki 2 on siitä noin 100 metriä lounaaseen myös tilarajalla, mutta ei kulmassa vaan kallionyppylän kyljessä. Rajamerkin kiveyksessä on puinen paalu, johon on kiinnitetty piikkilankaa. Piikkilanka-aitaa varten tehtyjä tukikiveyksiä on rajamerkkien välisellä kalliolla viisi kappaletta parin kymmenen metrin matkalla ja niitä ei huomioitu kohteina.
Rajamerkit sijaitsevat nykyisellä rajalla, mutta raja on historiallinen ja merkkien alkuperä voi olla jo 1700-luvulla tai sitä varhaisempi. Kyseessä on Topparin ja Tyrkkölän kylien välinen raja. Raja on olemassa jo vuoden 1769 isojakokartassa. Isojakokartan mukaan raja kulkee tilan Nro XVIII Kierikka kaakkoisreunaa (kohde nimetty tilan mukaan). Raja on pysynyt pitkään samana ja se on merkitty myös vuoden 1903 pitäjänkarttaan ja myöhempiin peruskarttoihin. Itse rajamerkkien ikä on kuitenkin epäselvä ja ne ovat nykyisillä tilarajoilla.

Vääksyn kartanon myllyt (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Vääksyn kartano rakennutti myllyjä Vääksynjokeen sen jälkeen, kun Sarsan myllyt kuivuivat vuoden 1604 luonnonmullistuksen seurauksena. 1700-luvulla joessa toimi kaksi rälssimyllyä, ylä- ja alamyllyt. Vääksyn kartanon tiluskartassa (1821) näkyy kaksi myllyä Vääksynjoen varrella. Vääksynjokea padottiin yläjuoksulta, jotta myllyille riittäisi vesi. Vääksynjoen perkaus suoritettiin 1860–62.
Alamylly on sijainnut kartanon lounaispuolella, Laiska-Jaakontien varrella, pienen sillan eteläpuolella. Alamylly on ollut käytössä ylämyllyä kauemmin ja paikalla on mylly vielä vuoden 1953 peruskartalla. Nykyisin (2022) jokiuomassa on patorakenteita pienen sillan kohdalla ja joen penkereellä on rautaisia myllynrattaita ynnä muuta laitteistoa modernimmasta myllytoiminnasta. Patoaltaan molemmanpuoleiset joen penkereet vaikuttavat muokatuilta ja kasvusto on lehtomaista. Joessa on havaittavissa yksittäisiä puutolppia. Vanhempi myllytoiminta on sijainnut tällä alueella ja paikalla voi sijaita vanhemman myllyrakennuksen jäännöksiä.
Vääksyn kartanon tiluskartassa (1821) näkyvä pohjoisempi mylly (eli ylämylly) on sijainnut suurin piirtein nykyisen Ponsantien maantiesillan kohdalla. Ponsantien kaakkoispuolella on havaittavissa (2022) muokattua jokiuomaa, jossa on puisten tolppien jäänteitä pienen saaren länsipuolella. Tolpparivistö sijaitsee noin metrin etäisyydellä rantapenkereestä ja niitä on vedessä ainakin 30 metrin matkalla. Osa tolppien päistä oli veden pinnan alapuolella ja joessa oli muutakin puutavaraa irrallaan, sekä runsaasti
kaatuneita puita ja oksia, jotka vaikeuttivat havainnoimista. Rakenteet saattavat liittyä paikalla olleeseen elinkeinotoimintaan. Ylämyllyn sijainti: N 6817001, E 346418. Paalurivistön keskeinen sijainti: N 6816955, E 346418.
Vääksyn manufaktuuripaja oli merkitty muinaisjäännösrekisteriin mahdollisena muinaisjäännöksenä. Vääksyssä alkoi teollinen toiminta 1800-luvun alkupuoliskolla, kun Vääksyn kartano päätyi koskenperkausluutnantti Fr. V. Favorinin haltuun. Joen rannalle vanhojen myllyjen läheisyyteen perustettiin rautatehdas, jossa taottiin erilaisia rautaesineitä maataloustyökaluista ovenripoihin. Kohteen sijaintitieto oli arvioitu peruskartalta ja esitetty pistemäisenä. Tarkka alueen sijainti ja laajuus ei ole tiedossa.
Vanhoista kartoista tai muustakaan lähdeaineistosta ei löytynyt lisätietoa kohteesta. Tiedetään vain, että paja on sijainnut lähellä myllyjä. Sen vuoksi kohteen tiedot lisätään Vääksyn myllyn tietojen yhteyteen, koska tuotantolaitos on todennäköisesti toiminut myllyn yhteydessä.

Tohkalan kylätontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tohkalan kylässä on ollut kaksi taloa vuoden 1540 maakirjan mukaan. Vuoden 1635 maakirjakartan mukainen kahden talon kylätontti lienee sijainnut samalla paikalla kuin Kangasalan kulttuuriympäristöohjelman mukaan kylän isojaon aikainen kylätontti, eli Karppilan talon tienoilla. Maakirjakartan mukaan tontin paikantaminen on kuitenkin hyvin vaikeaa, ja kylätontin alue on hyvin rakennettua ja kauttaaltaan myllättyä. Lähde: Kangasalan maaseutualueiden kulttuuriympäristöohjelma 2004, s. 67.
Kylätontti tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Historiallisen kylätontin alueella sijaitsee maatila, ja tontin eteläpuolta on muokattu ja alueelle on rakennettu iso navetta ja pihatto. Köyräntien oikealla puolella tien vieressä on kuitenkin rakentamaton kaistale pihapiiriä ja muutama pieni, vanha rakennus. Vanhan Kangasala-Orivesi- tien, Tohkalanraitin ja Köyräntien risteyksessä on vanhan rakennuksen lohkotuista kivistä tehty osittain hajonnut kivijalka. Isojakokartan mukaan tonttialue on jatkunut myös Tohkalanraitin pohjoispuolelle, joka on nykyisin peltona. Veden pinta yltänyt vielä 1800-luvun alussa lähes tilan pihattoon saakka.

Vihattula (1000048731) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pellon laidassa sijaitsee autioitunut pihapiiri, johon kuuluu muutamia rakennusten kivijalkoja sekä pellon laitaan tehty kiviaita. Historiallisten karttojen perusteella rakennukset ajoittuvat todennäköisesti 1900-luvun alkupuolelle. 1800-luvun pitäjänkarttaan paikalle ei ole merkitty peltoa tai taloja, joten kohde on sitä nuorempi.

Hämeenkankaantie Mäkihuidantie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Historiallisen, jo keskiajalla muodostuneen Kyrön- tai Hämeenkankaantien pihatienä toimiva osuus. Maantien oikaisun yhteydessä tielinja on jäänyt käytöstä.
Mäkihuidantien kohdalla vanha Hämeenkankaantien linjaus on säilynyt pihatienä. Tie on sorapintainen taloja yhdistävä tie, jossa ei ole ojia. Tien leveys on noin 6 – 7 metriä ja säilyneen osuuden pituus noin 70 metriä. Tie on päällystämätön soratie ja säilyttänyt 1950-luvun luonteen.

Hämeenkankaantie Turkki (Kulkuväylät)
Historiallinen; Historiallisen, jo keskiajalla muodostuneen Kyrön- tai Hämeenkankaantien maantien osuus, joka on piha-alueiden osalta pitkälti tuhoutunut ja osin aivan kiinni nykyisessä maantiessä, sen länsipuolella. Oletettavissa on, että tielinjaa on säilynyt ainoastaan nykyisten pihateiden alapuolisissa kerrostumissa.
Todennäköisesti tielinja on säilynyt ainoastaan osittain pihapiirien alueella sijaitsevien pihateiden alueella. Kairauksissa voitiin havaita sorakerros täyttömaan alapuolella, joka todennäköisesti liittyy tielinjaan.

Kulju Myllärin torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuljun kartanon Myllärin torppa esiintyy v. 1686 Pirkkalan Penttilän kartassa, 1840-luvun Karkun pitäjänkartassa ja 1900-luvun alussa Senaatin kartastossa. Alustavasti rajatun vanhan tonttimaan pääosa, Massatehtaantien länsipuolella, mäellä, on edelleen rakennettu pihapiiri, jossa on pieniä vanhoja puurakennuksia. Puistomaisessa Massatehtaantien itäpuoleisessa osassa sijaitsee Siuron mylly- ja teollisuushistoriaan liittyvä muistomerkki (1987). Muistomerkin ja tien välissä, n. 3 m tiestä itään, suuren vanhan kannon vieressä (heti itäpuolella) sijaitsee pyöreä maakumpare, jonka pinnassa erottuu myös muutamia kiviä. Kumpareen halkaisija on 2 m ja korkeus 0,5 m. Tarkastuksen (2023) yhteydessä yksi pintakivistä siirrettiin ja sen alla todettiin hyvin tumma, runsaasti tiilenpaloja sekä palaneita kiviä sisältävä multakerros. Havainnot viittaavat tulisijan (uunin) jäännöksiin historialliselta ajalta.

Pirkkala-Hatanpää Eskonpolku (Kulkuväylät)
Historiallinen; Eskonpolun linjaus noudattelee vanhaa Pirkkalan keskuksia (Tammerkoski/Messukylä – Pirkkalan kirkko) yhdistänyttä päätietä, joka näkyy maantienä jo 1760-luvun kartoissa. Tielinja on huomioitu kohteena 23 Pirkanmaan maakuntamuseon selvityksessä ”Pirkanmaan historiallisesti merkittävät tiet” (Luoto 2011).
Tielinjalla ei ole havaittavissa vanhaan tiehen liittyviä piirteitä. Tielinjan kohta on korotettu, päällystetty ja käytössä paikallistienä.

Aurejärvi rajamerkki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Itä-Aureentien koillispuolella todettiin olevan muutamasta kivestä rakennettu rajamerkki nykyisten rajojen risteämispisteessä. Vuoden 1846 pitäjänkartassa näkyvän rajapisteen sijaintiin rajamerkki ei sovi, mutta vuoden 1804 kruunun maiden kartan mukaan kylän rajamerkki on sijainnut tien NE-puolella.

Kolkka Mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee 1,7 km lounaaseen Urjalan kirkosta, valtatie 9:n itäpuolella, Rutajärven itärannalla. Kolkan joen etelärannalla, inventointialueen ulkopuolella, on vanhalla myllynpaikalla kiviraunio sekä irtokivikkoa. Irtokiviä on joen etelä- ja pohjoispuolella. Joen pohjoispuolelta löytyi haljennut myllynkivi, jonka läpimitta on noin 1 m ja leveys 50 cm. Paikallisen tiedonannon mukaan joen pohjoispuolelle on ajan saatossa kasattu kivijätettä mahdollisesti joen ruoppauksen yhteydessä. Tästä syystä voi olettaa, että pohjoispuolella paikalla oleva kivimateriaali ei ole peräisin myllystä.

Moltsia (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuonna 1539 Moltsian kylässä on ollut neljä taloa. Talot on yhdistetty vuonna 1595 ja liitetty vuoden 1655 jälkeen Haapaniemen säterikartanoon. 1700-luvulla kylä on ollut neljän talon muodostama rivikylä, 1800-luvun puolivälissä taloja oli viisi. Moltsian kylätontti sijaitsee luode-kaakko –suuntaisella mäellä, jonka Keljontie halkaisee samassa suunnassa. Paikka on edelleen asuttu, mutta piha-alueet ovat melko suuria, ja niillä on rakentamattomia alueita.
Koko kylätontin ympäristö käytiin läpi pintapoimimalla ja metallinilmaisimilla 2014 inventoinnissa. Metallinilmaisinlöytöjen perusteella kylänpaikka näyttäisi sijoittuvan mahdollisesti hieman etelämmäksi kuin 2011 inventoinnin yhteydessä arvellussa rajauksessa. On mahdollista, että mäen rakentamattomilla alueilla on vielä jäljellä kylätonttiin liittyviä rakenteita.

Kuotila (Kuotila) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuotilan ja Tokoisen kylät ovat ilmeisesti olleet osa Heinijärven-Kalkunmäen suurjakokuntaa. Tosin ne kuuluivat 1560-luvulle asti Aureen neljännekseen, mutta siirrettiin ensin Viljakkalan ja sitten 1569 Aloon neljännekseen. Isojaon kartassa kummatkin kylät on piirretty samaan karttaan melko lähekkäin tosiaan. Kylillä näyttäisi olevan välimatkaa ainoastaan 100 metriä.
Kylänä Kuotila mainitaan maakirjassa vuosina 1540-52 ja uudelleen 1554-62. Kylään kuului 1540-luvulla kolme taloa. Isojaon karttaan kylätontille on merkitty kaksi taloa. Nykyisin kylätontin itäosa on rakennettu osan länsiosasta ollessa autiona. Yhä asuttua kylätonttia havainnoitiin etenkin suunnitellun vesihuoltolinjan lähistöllä tontin itäosan läheisyydessä, mutta maan päällä ei havaittu historialliseen kylänpaikkaan liittyviä rakenteita. Asemoidun kylätontin alue on nykyään nurmella olevaa pihamaata, jossa on istutuksia sekä muutamia puita. Kartta-aineiston perusteella tontin länsiosa on autioitunut 1900-luvun jälkipuolella. Paikalla on sijainnut rakennus, mutta on mahdollista, että tontilla on säilynyt osia historiallisesta tonttimaasta. Asuttua osaa tonttimaasta ehdotetaan merkittäväksi kulttuuriympäristökohteeksi. Kylätontin itälaitaa kulkee historiallinen maantie Mouhijärvi-Hämeenkyrö, joka on nykyisin käytössä ja asvaltoitu.

Kyröspohja (Käkelä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Käkelä eli Kyröspohja kylä siirrettiin 1560-luvun alussa Viljakkalan neljännekseen. Kylä
tunnetaan varhaisimmissa maakirjoissa nimellä Käkelä (1540-44 ja 1552-56), Kyröspohian nimi esiintyy ensi kerran vuonna 1571.
Nykyisin 1700-luvun isojakokartassa näkyvät talojen tonttimaat ovat yhä asuttuja ja pihapiiri hoidettua. Kylän läpi kulkee viimeistään 1600-luvulla käyttöönotettu historiallinen tielinja Mouhijärvi – Hämeenkyrö. Nykyinen rakennuskanta ajoittunee lähinnä 1800- ja 1900-luvuille. Piha-alueella rakennusten välisissä osissa pihapiiriä on saattanut säilyä jäänteitä keskiaikaisista kerrostumista. Maastotarkastuksissa keskityttiin kylätontin länsipuoliselle peltoalueelle, jossa ei havaittu rakenteita tai historiallisesti merkittävää esineistöä. Todennäköisesti asutus on pitkään keskittynyt yhä asutulle kylän tonttimaalle.

Tokoinen (Tokois) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuotila ja Tokoinen, ovat ilmeisesti olleet Heinijärven-Kalkunmäen suurjakokuntaa, mutta ne kuuluivat 1560-luvulle asti Aureen neljännekseen, mutta siirrettiin ensin Viljakkalan ja sitten 1569 Aloon neljännekseen. Isojaon kartassa kummatkin kylät on piirretty samaan karttaan. Tokoinen luettiin aluksi kuuluvaksi Kuottilaan, mutta kylä esiintyy nimellä Tokois maakirjassa vuodesta 1558 eteenpäin ja myöhemmin nimellä Tokoisby 1571. Isojakokarttaan kylän tonttimaalle on merkitty kaksi taloa ja kolme tonttia.
Kylätontilla sijaitsee nykyisin Rossan tila ja se on laajalti rakennettu toimiva maatila. Yhä asuttua kylätonttia ei havainnoitu pihapiirin osalta, sillä se sijaitsee melko etäällä suunnitellusta vesihuoltolinjausta. Asemoidun kylätontin alue on nykyään talouskäytössä olevaa pihamaata. Alueella on useita talousrakennuksia.

Tuokkola (Tuokkola) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tuokkolan kylä oli 1560-luvun alusta Viljakkalan neljännestä.
Nykyisin kylätontin tonttimaa on asuttua ja rakennettua. Talon pihapiiri on hoidettua pihamaata. Paikalla ei havaittu merkkejä historiallisista rakenteista. Rakennukset ovat 1900-luvun alkupuolelta. Pihanurmen alla on saattanut säilyä osia historiallisesta kylätontista.

Annisto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Anniston torppa on perustettu 1850-luvulla. Annisto sijaitsee Koipijärven ja Vanhan Hervannantien luoteispuolella. Vanhan torpan perustus sijaitsee nykyisten rakennusten itäpuolella. Torpan perustusta on säilynyt kolmesta seinästä. Perustus on tehty osin muotoilluista luonnonkivistä. Torpasta kaakkoos on rakennuksen perustus, jossa näytti olevan kiukaan tai lieden paikka. Pihapiirissä on myös vanha, luonnonkivinen kaivo.

Kolkka 2 (1000048984) (Maarakenteet)
Historiallinen; Keskellä kuusimetsää sijaitsee matala kuopanne pienen mäennyppylän päällä. Kuoppa on 3,2 m pitkä ja 1,7 m leveä. Syvyyttä kuopalla on noin 40–50 cm. Kuoppa on pohjois-etelä suuntainen. Kuopan läheisyydessä ei ole minkäänlaisia merkkejä muista kuopista tai vastaavista. Yksittäisenä kuoppana kohdetta ei voida liittää linnoituskohteeseen (Kolkka 1). Kyse voisi olla esimerkiksi nauriskuopasta.

Tevaniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Melajoen ylittäneen sillan kiviperustukset. Niemenkärjen länsirannalla, voimalinjan alla, on nähtävillä joen molemmilla penkoilla lohkotuista kivistä koottu rakenne. Kivirakenne ulottuu ainakin niemenpuoleisella rannalla noin kahdeksan metrin etäisyydelle penkasta ja näyttää muodostaneen tienpohjan. Rakenteen säilyneet osat ovat joen molemmilla rannoilla n. kolme metriä leveät ja vedenpinnan yläpuolella metrin korkuiset. Perustusten alaosat on ladottu suurehkoista kivistä, ylimpien kerrosten kivet ovat pienempiä. Kahdessa kivessä havaittiin poratut reiät. Muista materiaaleista olevia säilyneitä rakenteita ei havaittu. Mahdollisia vedenalaisia rakenteita ei pystytty havainnoimaan. Silta näyttää liittyneen peltojen käyttöön. Sillanperustukset ajoitettiin vuoden 1805 kartan avulla historialliselle ajalle, mahdollisesti 1700- tai 1800-luvulle.

Laidetie Karkun kirkko (Kulkuväylät)
Historiallinen; Laidetie on Turun ja Tammerkosken välinen tielinja, joka periytyy keskiajalta. Laidetien linjaus Karkun kirkon ympäristössä voidaan päätellä alueen isojakokartasta (1792-1801).
Nykyinen ja vanha tie on kulkenut täsmälleen samalla linjauksella 1700-luvun lopulla. Paikannettuna ja maastossa tarkasteltuna vanha tielinja sijaitsee nykyisin käytössä olevan tielinjan ja rautatien rakenteiden kohdalla. Karkun kirkon kohdalla oleva tieosuus on yhä käytössä oleva tielinja, joten se määriteltiin muuksi kulttuuriperintökohteeksi. Maastossa ei paikannettu rakenteita, jotka liittyvät vanhaan tielinjaan. Teoriassa tien rakenteiden alla saattaa olla säilynyt vanhoja rakenteita.

Saaresjärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee ojitetulla rämeellä. Sijaintiin nähden rakenne on varsin kookas. Se on ladottu suorakulmaiseksi kivilaaoista. Päällä on suurehko kivipaasi. Rajamerkin mitat ovat 170 x 160 cm, tosin kaakkoisin kulma puuttuu. Rakenne on luode–kaakko-suuntainen. Korkeus on enimmillään 40 cm ja paasi itsessään vielä 50 cm. Useimmat reunat ovat kuitenkin sen verran matalalla, että turve on kasvanut jo reunojen päälle. Paasi on jäkälän peittämä, eikä siitä havaittu kaiverruksia. Ympäristöstä ei havaittu viisarikiviä. Rakenne on pääosin sammaloitunut ja kasvaa ruohoa sekä nuoria mäntyjä.
Kurun ja Parkanon välinen raja kulki pitäjänkarttojen mukaan nykyisen Parkanon alueella Saaresjärven merkin kohdalla vuoteen 1925, jolloin Kurun läntisin osa liitettiin Parkanoon. Ikaalisten emäpitäjän itäraja on merkitty Saaresjärven rajamerkin lähelle – mutta selvästi sen koillispuolelle (Lylynevalle) – jo Hanssonin vuoden 1650 karttaan. Vuoden 1806 kartalla (Tillberg) rajamerkin sijaintipaikka on keskellä tarkemmin rajaamattomia Ikaalisten ja Ruoveden pitäjien kruununmaita. Rajamerkin tekoajan voi siis määrittää 1800-luvulle.

Hämeenkankaantie Turkimus (Kulkuväylät)
Historiallinen; Satakunnassa Kyrönkankaantienä, Pirkanmaalla Hämeenkankaantienä ja Pohjanmaalla Pohjankankaantienä tunnettu tie on yksi Suomen keskiaikaisista pääteistä ja ainoa kesäaikaan
kuljettavissa ollut reitti Satakunnasta ja Hämeestä Pohjanmaalle.
Turkimuksesta Turkimusojan ylitse vanha 1700-1800-luvun tielinja on kulkenut nykyisen Turkimustien kohdalla ja kaartanut luoteeseen nykyisen Valtakadun kohdalla ja sen linjausta noudattaen. Turkimustien osuus on jäänyt vanhojen karttojen perusteella 1910 mennessä paikallistieksi.
Vuoden 2011 inventoinnissa havaittiin paikallistienä käytettävä osuus Turkimuksessa. Tämän ja etelämpänä olevan linjauksen (Tippavaara) välillä linjauksen kohta oli rakennettua.

Uskelan kylätontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1784 isojakokartalta paikannettuja Uskelan kylän talojen tontteja. Talot Knutila, Käkelä, Mattila, Heiska ja Salonen. Alue on osin pihamaata ja pusikkoa, osin rakennettua.

Kalkunmäki Antila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartta vuodelta 1798 viittaa siihen että Kalkunmäen kylä olisi alun perin sijainnut rannassa jossa olisi ollut neljä taloa. Isojakokartalla kylä on etelämpänä mutta karttamerkit ja peltokuviot vaikuttavat viittaavan vanhaan sijaintipaikkaan rannassa. Kolme mahdollista rannan talonpaikkaa on täysin rakennetulla alueella, nykyisten Antilan ja Patasten tilakeskuksen pihoilla. Neljäs talo on mahdollisesti sijainnut näiden kolmen länsipuolella, mäenharjanteen puroon laskevalla länsireunamalla. Kyseinen alue on pusikkoa ja peltoa eikä sieltä inventoinnissa saatu mitään silmänvaraisia havaintoja vanhasta talontontista.

Urjainen Antila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1769 isojakokartan mukaan paikalla on ollut kahden talon tonttimaa (Andila ja Ellikälä), joka sijoittuu nykyisen Antilan talon kohdalle ja sen pihamaahan. Alueella ja paikalla on ollut taloja ja rakennuksia kaikilla 1800 - 1900 -luvun kartoilla. Pihamaa kuitenkin nyt rakentamatonta aluetta ja miljöö "alkuperäisen" luonteinen.

Urjainen Harvia (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1769 kartan mukaan paikalla on ollut neljän talon tonttimaa (Harviainen, Pieckola, Sunila ja Talola), joka sijoittuu nykyisen Harvian talon kohdalle ja pihamaahan. Alueella ja paikalla on ollut taloja ja rakennuksia kaikilla 1800-1900-lukujen kartoilla. Pihamaalla talon etelä- ja itäpuolella voi olla jäljellä laajemmalla alalla kulttuurikerrosta vanhasta asutuksesta.

Jokiranta (1000049341) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Myllymaalla Hollonmäen kohdalla Vaunujoessa, joen itälaidalla.
Paikalle on merkitty vesimyllyjä vuoden 1793 isonjaon kartalle. Joenrannoilta ei löytynyt jäänteitä näin vanhasta myllytoiminnasta. Myöhemmiltä kartoilta ei löytynyt merkintöjä paikan myllytoiminnasta. Jäljellä olevat ränni ja vähäiset patorakenteet liittyvät todennäköisesti myöhempään myllytoimintaan.

Järvenkylä Hollo ja Huiskala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Järvenkylän talojen Hollo ja Huiskala tontit. Asutuksen yleisluettelossa v. 1540 Järvenkylässä (Järvis by) on neljä taloa, Alanen, Knutila, Hollo ja Perttala, nimeä Huiskala ei tässä luettelossa ole.
Isojakokartalle v. 1796 merkitty Hollon ja Huiskalan tonttimaa sekä vanhan tien eteläpuolella Hollon eteläisempi tonttimaa ovat nykyisin osin rakennettua ja osin pihamaata. Rakentamatonta ja mahdollisesti vähän muokattua alaa on kuitenkin melko runsaasti.
Pitäjänkartalla 1848 tontti on käytössä, senaatinkartalla v. 1910 vanhan tien pohjoispuolella ei ole tonttia eikä taloa, mutta eteläpuolella on. Peruskartalla 1959 tontilla on taasen talo ja ulkorakennuksia.
2018 valvonnassa ei havaittu selviä merkkejä vanhasta kylätontista.

Tuokkola Pransi torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1765 isojakokartalla paikalle on merkitty talo 9, Pransi torp. Torpan paikalla on ollut rakennus kaikissa myöhemmissä kartoissa. Paikalla on rakennus edelleenkin, mutta osa vanhasta tonttimaasta on peltoa. Kuotilan v. 1765 / 1775 isojakokartalla paikalle on merkitty Kieruniemi torp.

Rajala (1000049405) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1910 Senaatin kartastoon on merkitty torppa tai muu asutus Lahdenperältä hieman yli 2 km luoteeseen Pauhunmaan ja Heikinniityn väliin, nykyisellä peruskartalla koillispuolella on maastonimi ”Rajalantontti”. Vuoden 1910 kartta on isossa mittakaavassa ja sen perusteella asemointi ei ole tarkka. Lidar-korkeusmallissa erottuu vajaan 100 metrin etäisyydellä eteläpuolella viereisellä pienellä mäellä mahdollinen tervahauta tai hiilimiilu. Paikkaa ei tarkastettu inventoinnissa 2022.

Mulkue Karjanen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mulkuen kylän Karjasen talon tontti. Mulkue on sijainnut Akaan kunnan itärajalla Vanajaveden tuntumassa Peuraudenkärjen eteläpuolella. Vuoden 1959 peruskarttaan Mulkue on merkitty kahteen kohtaan: nykyisen Kukkuranmäen luoteispuolelle Akaan kunnan puolelle sekä Tyrisevän kylän itäpuolelle Akaan kunnan rajojen ulkopuolelle. Suomen maatilat teossarjan toinen osa (1931) luettelee silloiseen Sääksmäen pitäjään kuuluneessa Mulkueen kylässä Järvelän maatilan. Tila mainitaan Sääksmäen vanhimmiksi, sillä siitä on mainintoja jo 1340- ja 1370-luvuilta (Brander et al. 1931, 1210). Vuoden 1768–1860 isojakokartoissa (H73:22/1-16) Mulkueeseen on merkitty kolme taloa: Pildola ja Peikala nykyisen Järvelän eteläpuolella sekä Karjasen talo.

Korkeakallio 2 (1000049470) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki koostuu mahdollisesti rajalinjaa merkitsevistä, maahan osin upotetuista pystykivistä. Kolmen kiven rivissä kivet ovat toisistaan noin 2,2 metrin etäisyydeltä. Maastoon merkityn linjan keskimmäinen kivi sijoittuu nykyiselle kiinteistörajalle, samalle, joka on merkittynä vuosien 1961, 1979 ja 1988 peruskartoille, vuoden 1909 Senaatin kartalle ja vuoden 1846 pitäjänkartalle. Linjaa, jonka kivet muodostavat, ei varsinaisesti ole merkittynä nykyisille tai historiallisille kartoille. Kivet ovat vastaavanlaisia kuin kohteesta noin 100 metriä itään sijaitsevan, Sastamala Korkeakallio 1 -nimisen rajamerkin viisarikivet, joten sen perusteella niiden voisi ajatella olevan samalta ajalta.

Vihattula 2 (1000046619) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on sijainnut 1900-luvun alussa pihapiiri, jonka jäännökset ovat yhä havaittavissa maastossa. Pihapiiriin kuuluu kiviaita, rakennuksen kivijalka ja betonisokkeli.
Paikalla sijaistee luonnonkivistä koottu kiviaita, jonka pituus on noin 7 metriä ja leveys noin 1 metri. Korkeutta rakenteella on noin 80 cm, tosin eteläosastaan se on hajonnut. Siihen kuuluu eteläosassa myös lähes maantasainen suora kivirivi, jolla myös on pituutta noin 7 metriä. Rakenne liittyy sen itäpuolella oleviin rakennusten kivijalkoihin. Paikalla on sijainnut asuinrakennus 1900-luvun alkupuolella, joka on sittemmin purettu. Kiviaita on osa rakennuksen pihapiiriä ja historiallisten karttojen perusteella se ajoittunee 1900-luvun alkupuolelle. Pihapiiriä ei ole merkitty vuoden 1909 Senaatinkarttaan, joten todennäköisesti se on sitä nuorempi.

Kallioinen (1000049505) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuusivaltaisen mäen länsi- ja luoteisrinteellä sijaitsee kolme todennäköistä tervahautaa. Rakenteet ovat kuoppamaisia kaivantoja moreenimäen länteen ja luoteeseen laskevilla rinteillä.
Rakenne 1 (P:6791564, I:326057) on kuopanteista selkein ja sijaitsee mäen laella. Kuopanteen halkaisija on 4 x 3 m ja syvyys 1,5 m. Rakenteen länsireuna sijoittuu rinteen ja laen rajalle. Tällä kohtaa on nähtävissä halkaisijaltaan noin 0,3 - 0,5 m olevista kivistä ladottu reunavalli, jonka keskellä sijaitsee mahdollinen tervan lasketusaukko.
Rakenne 2 sijaitsee edellisestä noin 20 m pohjoiseen. Kuopanteen halkaisija on noin 4 x 5 m ja syvyys 0,8 m. Rakenne 3 sijaitsee välittömästi rakenteen 2 vieressä, sen pohjoispuolella. Pitkänomaisen kuopanteen mitat ovat 3 x 2,5 m ja syvyys 0,8 m. Tervahaudaksi tulkintun rakenteen halssi avautuu luoteeseen.
Kuopanteiden luonteen perusteella ne eivät vaikuta olevan kovin vanhoja. Kuopanteet on tulkittu tervahudoiksi rakenteisiin liittyvän muistitiedon ja ulkoisten ominaisuuksien perusteella. Ne liittyvät todennäköisesti lähistön 1800-1900-luvun asutukseen.

Pyörönmaa 4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kuusimetsän ympäröimällä pienialaisella, laakealla kalliomuodostumalla. Paikalla on kivistä kasattu, pohjakaavaltaan kolmionmuotoinen latomus, jonka sivujen pituus on noin 2 metriä ja korkeus 0,5 m. Latomuksen päällä on noin metrin levyinen ja yhtä korkea pystykivi, jonka paksuus on 0,2 m. Pystykiven suunta on karkeasti koillinen-lounas. Kivessä ei havaittu merkintöjä. Vuoden 1954 peruskartan mukaan paikka on pitäjänrajan ja tilusrajan risteämiskohdassa. Pystykiven suunta osoittaa tilusrajan suuntaa, joten merkki liittynee primääristi siihen.

Pyörönmaa 5 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee suhteellisen tasaisessa sekametsässä. Paikalla on pohjakaavaltaan neliönmuotoinen kivilatomus, jonka laajuus on 1,2 x 1,2 m ja korkeus 0,4 m. Keskellä on pystykivi, joka on 0,5 m leveä, 0,5 m korkea ja 0,15 m paksu. Kiven suunta on karkeasti koillinen-lounais. Merkintöjä ei havaittu. Vuoden 1954 peruskartan mukaan paikka on pitäjänrajan ja kylänrajan risteämiskohdassa. Pystykiven suunta osoittaa kylänrajan suuntaa, joten merkki liittynee alun perin siihen. Merkki ei ulkomuotonsa perusteella vaikuta erityisen vanhalta, vaan hyvin tyypilliseltä aikaisintaan isonjaon aikaan liittyvältä rakenteelta.

Pyörönmaa 6 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee tasamaalla kuusivaltaisessa sekametsässä. Paikalla on neliönmuotoinen kivilatomus, jonka sivujen pituus on noin 1,2 m ja korkeus 0,3 m. Keskellä on pystykivi, jonka sivujen mitat ovat 0,5 ja 0,25 m ja korkeus 0,5 m. Sen pidempi sivu on karkeasti koillinen-lounais suuntainen. Merkintöjä ei havaittu. Vuoden 1954 peruskartan mukaan paikka on pitäjänrajan ja tilusrajan risteämiskohdassa. Pystykiven suunta osoittaa tilusrajan suuntaa, joten merkki ei liittyne primääristi pitäjänrajaan.

Historiallinen; Kohde sijaitsee tasamaalla, rehevässä kuusikossa, noin kolme metriä itä-länsi-suuntaisen kärrytien keskilinjasta pohjoiseen. Paikalla on pohjakaavaltaan suorakaiteen muotoinen kivilatomus, jonka laajuus on 1 x 1,2 m ja korkeus 0,4 m. Keskellä on 0,5 m leveä, 0,05 m paksu ja 0,4 m korkea pystykivi, jonka pitkä sivu on karkeasti koillinen-lounais suuntainen. Vuoden 1954 peruskartan mukaan paikka on pitäjänrajan ja kylänrajan risteämiskohdassa. Pystykiven suunta osoittaa kylänrajan suuntaa, joten merkki liittynee alun perin siihen. Merkki ei ulkomuotonsa perusteella vaikuta erityisen vanhalta, vaan hyvin tyypilliseltä aikaisintaan isonjaon aikaan liittyvältä rakenteelta.

Ristikallio 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee tasamaalla kivisessä kuusimetsässä. Paikalla on kivilatomus, jonka pohjakaava on suorakaide; sen sivujen mitat ovat 1,2 ja 1 m, korkeus 0,3 m. Keskellä on 0,6 m leveä, 0,5 m korkea ja 0,2 m paksu pystykivi, jonka suunta on karkeasti pohjoinen-etelä. Vuoden 1953 peruskartan mukaan paikka on pitäjänrajan ja tilusrajan risteämiskohdassa. Myös pystykiven suunta näyttäisi osoittavan lähinnä tilusrajan suuntaa.

Ristikallio 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee loivassa etelärinteessä, kuusimetsässä. Paikalla on pohjakaavaltaan nelikulmainen kivilatomus, jonka sivujen pituus on 1,2 m ja korkeus 0,4 m. Keskellä on koillinen-lounas suuntainen pystykivi, jonka leveys on 0,4 m, korkeus 0,4 m ja paksuus 0,15 m. Merkintöjä ei havaittu.
Vuoden 1954 peruskartan mukaan paikka on pitäjänrajan ja kylänrajan risteämiskohdassa. Pystykiven suunta osoittaa kylänrajan suuntaa, joten merkki liittynee alun perin siihen. Merkki ei ulkomuotonsa perusteella vaikuta erityisen vanhalta, vaan hyvin tyypilliseltä aikaisintaan isonjaon aikaan liittyvältä rakenteelta.

Ristikallio 4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee koilliseen viettävässä rinteessä, kuusimetsässä. Paikalla on pohjakaavaltaan epämääräinen kivilatomus, jonka halkaisija on noin 1,5 metriä ja korkeus 0,4 m. Keskellä on 0,6 m leveä, 0,5 m korkea ja 0,15 m paksu pystykivi. Sen suunta on koillinen-lounas. Merkintöjä ei havaittu. Vuoden 1953 peruskartan mukaan paikka on pitäjänrajan ja tilusrajan risteämiskohdassa. Pystykiven suunta osoittaa tilusrajan suuntaa, joten merkki liittynee primääristi siihen.

Historiallinen; Kohde sijaitsee tasamaalla sekametsässä. Paikalla on pohjakaavaltaan neliönmuotoinen kivilatomus, jonka sivujen pituus on 1,2 m ja korkeus 0,3 m. Keskellä on pystykivi, jonka leveys on 0,4 m, korkeus 0,3 m ja paksuus 0,15 m. Kiven pitkän sivun suunta on koillinen-lounas. Merkintöjä ei havaittu.
Vuoden 1953 peruskartan mukaan paikka on pitäjänrajan ja kylänrajan risteämiskohdassa. Pystykiven suunta osoittaa kylänrajan suuntaa, joten merkki liittynee alun perin siihen. Merkki ei ulkomuotonsa perusteella vaikuta erityisen vanhalta, vaan hyvin tyypilliseltä aikaisintaan isonjaon aikaan liittyvältä rakenteelta.

Jokioinen (Jokiois) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta Jokioisen kylästä on vuodelta 1427, jolloin kylä mainitaan sen ja ”Tyrvännönmaan” välisessä rajasopimuksessa. 1541 kylässä oli kuusi taloa. (Suvanto 1949, 83-84) Anders Strengin (1600-luku) maakirjakartassa kylään on myös merkitty kuusi taloa. Kartan mukaan asemoitu kylätontin vanhin osa sijoittuu pääosin nykyisen Tiihalantien länsipuolelle, Katilan tilakeskuksen alueelle. 1700-luvulta olevassa isojakokartassa kylätontti on laajempi ja ulottuu myös tien itäpuolelle. Kylä esiintyy myös Hans Hanssonin Ylä-Satakuntaa kuvaavassa 1600-luvun kartassa.
Kylätontti tarkastettiin inventoinnissa 2013. 1600-luvun maakirjakartan mukaan asemoidun kylätontin vanhimman osan havaittiin olevan yhä asuttu. Alueella sijaitsee Katilan tilakeskus pihapiireineen ja ulkorakennuksineen. Osa kylätontin vanhimmasta osasta sijaitsee nykyään laitumena olevassa metsikössä. Etenkin täällä voidaan historialliseen kylänpaikkaan liittyvien kulttuurikerrosten säilymistä pitää mahdollisena.

Finninmäki 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tarkastus 2021: Ilmoittajan kanssa tehdyllä tarkastuksella katsottiin kivivallitusta (luonnollinen kivikko), kalliohakkauksia (4 kpl, näyttivät aika tuoreilta), kvartsisuonia (molemmista lohjennut kvartsia, mutta mielestäni luonnollisesti) sekä siirtolohkaretta (kiveen hakattu ”N” ja päälle pultattu tappi, joten ehkä moderni rajamerkki?). Kohde on hankala tulkita ja ajoittaa, mutta osa hakkauksista saattaisi olla kulttuuriperintökohteita. Suurin osa muista ilmiöistä ei täytä arkeologisen kohteen kriteerejä. Kallioon hakattu ympyrä saattaisi myös olla rajamerkki.

Pyöräniemi torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1796 isojakokartalle on paikalle merkitty torppa. Kohdalla on ollut isohko ulkorakennus (tai lämmittämätön rakennus) vuoden 1959 peruskartalla. Kohdalla on ollut talo vuoden 1848 pitäjänkartalla. Vuoden 1910 senaatinkartalla alue on tyhjä. On oletettavissa, että kyseessä on 1900-luvun loppupuolella autioitunut 1700-luvun torpanpaikka. Paikkaa ei ole tarkastettu.

Likolamminmutka (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vatulanharjun eteläpuolella kulkevan Vatulantien varrella, Vatulantien kohdalla on kulkenut historiallinen Hämeenkankaan- ja Kyrönkankaantie. Tien pohjoispuolella hiekkapenkalla on tuhoutuneen rajamerkin jäännös. Maanpinnalla erottuu neliön muotoinen n. 1,2 metrin kokoinen syvennys ja renoilla joitakin n. 20 cm halkaisijoiltaan olevia kiviä. Kohdalla on kulkenut Kurkelan ja Vehuvarpeen kylän raja. Rajapiste on merkitty mm. vuoden 1794 isojakokartalle Likolamminmutka -nimisenä numerolla 12.

Heittola 5 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Heittolan Nyppelin talon aittojen perustukset ne sijaitsevat Heittolantien eteläpuolella n. 90 m Nyppelin talotontista koilliseen. 1850-luvulla valmistuneet aitat on siirretty Kauppilan pihapiiriin vuonna 1975 ja kunnostettu.

Rököttäjänsaari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalle on merkitty vuoden 1805 isojakokartalle rajapiste ja sen nimeksi selitelmään ”Rököttäjänsaari”. Paikalla on iso röykkiön päälle asetettu pystykivi. Röykkiön kivet ovat paksun sammaleen peitossa. Rajakivi sijaitsee nykyisellä tilarajalla.

Kilpilamminlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hinsalantien eteläpuolella, latorakennuksen eteläpuolella sijaitsee kaksi uuninrauniota. Raunioiden välinen etäisyys on noin 19 m (läntisempi raunio N 6804670 E 315716). Laonneiden uunin jäännösten koko on noin 2,5 * 3,5 m, korkeus noin 1,1 - 1,4 m. Uunien perustukset on tehty lohkokivistä ja yläosa tiilistä. Raunioiden eteläpuolella (loivassa alarinteessä) on isohkoista luonnonkivistä (halkaisija noin metri) muodostuva harvahko kivirivi, joka voisi olla osa rakennuksen kivijalkaa.
Tarkastetuilla vanhoilla kartoilla (vuosien 1701, 1762-1792, 1848, 1873-1878, 1909, 1954 kartat) tai vanhoissa ilmakuvissa (v. 1956, 1959, 1963 ja 1996 ilmakuvat) uuninraunioiden kohdalla ei ole rakennusta. Isojaon täydennyskartoille (1873-1878) Joppin talo on siirtynyt nykyisen talon kohdalle välittömästi kaava-alueen länsipuolelle, noin 100 m etäisyydelle havaituista uuninraunioista länteen. Joppin talolle menevä tie on mennyt välittömästi uunin raunioiden pohjoispuolelta.
Uunin rauniot ja niiden eteläpuolen kivirivi tulkitaan kartta-analyysin ja löytömateriaalin perusteella 1800-luvun loppupuoliskon Joppin taloon kuuluvaksi lämmitettäväksi talousrakennukseksi (esim. navetta), jota syystä tai toisesta ei kuitenkaan ole piirretty kartalle.

Valkeajärvi (1000049963) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Sijaintipaikka on Oriveden keskustasta noin 1,4 kilometriä länteen Pukala-järven pohjoispuolella olevan Valkeajärven pohjoisrannan lähellä vastapäätä Kanervaniemeä noin 1-2 metrin syvyydessä. Paikalla järvi on kapeimmillaan.
Pohjassa pystyssä olevista puisista liisteistä muodostuva kalastusrakennelma. Liisteiden joukossa siellä täällä on myös järeämpiä pohjassa pystyssä olevia puita. Rakenteita on havaittavissa mutapohjalla arviolta 10-20 metrin matkalla. Rakennelma muistuttaa järven pohjassa olevaa aitaa. Liisteet näyttävät kuluneilta ja vanhoilta eivätkä ne nouse korkealle järven pohjasta.
Rakennelma havaittiin kesäkuussa 2021.

Aromäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Metsäsaarekkeessa on kaksi lounas-koillinen suuntaista kivipengerrystä. Pengerryksistä kaakonpuoleinen on pituudeltaan noin 20 metriä ja luoteenpuoleinen noin 21 metriä. Korkeutta pengerryksillä on noin 1 metri ja niissä on noin 6 kerrosta kiviä. Pengerrysten välillä on moreenimaata, jossa kasvaa sekametsää. Vuoden 1953 peruskartalla kohteen kohdalla kulkee kärrytie.

Nurmi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kiviaita, jonka länsipäässä on kiviröykkiö. Kiviröykkiön koko on noin 3 m x 3 m. Röykkiön korkeus on noin 0,5 metriä. Röykkiö koostuu luonnonkivistä, joiden koko vaihtelee 20 cm – 40 cm välillä. Röykkiön itäpuolella on noin 10 metriä pitkä kiviaita, jonka leveys on 1,5 metriä ja korkeus noin 0,5 metriä. Kohteen pohjoispuolella on vanhaa peltoa, joten kyseessä on pellolta nostetuista kivistä tehty viljelyröykkiö.

Lauritanhuanhaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on kiviraunio, jonka pituus on noin 4 metriä ja leveys 1,5 metriä. Rakenteen korkeus vaihtelee 0,4 – 0,6 metrin välillä. Kivien halkaisija on 40 – 60 cm ja niitä on 2-3 kerrosta. Rakenne muistuttaa kiviaitaa. Peruskarttojen perusteella rakenteen lounaispuolella on ollut peltoa 1950-luvulla. Todennäköisesti kyse on pellonlaitaan kootusta viljelyrauniosta.

Nurmi Palo 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee rantakoivikossa. Rajamerkki koostuu noin 0,35 m korkeasta ja 0,7 m leveästä lohkotusta kivestä, joka nojaa toiseen kiveen. Kiveen on kaiverrettu numero 174. Rajamerkin kivet ovat sammaloituneet. Merkin itäpuolella maa kohoaa ja alue on voimakkaasti ojitettua nuorta istutettua koivumetsää. Rajamerkki näkyy vuoden 1905 isojakokartalla (Borgenström) numeroituna pyykiksi 174. Rajamerkki on ulkonäkönsä puolesta nuorempi kuin Nurmi Palo 1 rajamerkki.

Tuomisto (1000050569) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Parkanon valtionpuiston sisällä olevan Parkanon kylän enklaavin rajan taitepisteen
kohdalla Jaakkolankylässä havaittiin n. 50 x 50 cm kokoinen kivilatomus, jonka
keskellä oli pystykivi. Raja on ollut olemassa ainakin vuodesta 1838 asti. Paikalla
on kuitenkin tehty paljon muutoksia rajoihin, ja vuonna 1959 laaditulla peruskartalla
taitepiste on osa Parkanon valtiopuiston ja Parkanon kylien välistä rajaa. Alueella,
jossa merkki sijaitsee, on tehty hakkuuta ja maassa näkyi metsäkoneiden uria. On
myös mahdollista, että merkki on moderni, kenties 1900 luvulta

Pyhällönpuiston tie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Nykyisestä kävelytiestä erkaneva kapeahko tienpohja, joka on tuettu kivillä kolmesta suunnasta. Tasapintainen maa- ja kivirakenne, korkeus n. 80 - 100 cm, leveys n. 5,5 - 6 m, pituus n. 15 m. Tien reunassa on sammaloitunutta kivireunusta/pengertä xx kerroksessa. Kivet ovat ladottuja. Rakenteen pohjoiospää on suoralinjainen ja sen pohjoispuolella on vetinen maa-ala. Rakenteen länsipuolella n. 25-30 metrin etäisyydessä sijaitsee Pyhällön lähde, jota on käsitelty ja maastoa muokattu lähimenneisyydessä. Alueen maapohja on rakenteen pohjoispuyolella kosteaa ja vetistä.
Lentävänniemen alueella on sijainnut 1900-luvun alussa torppia, joiden välillä on kulkenyt teitä. Mäntylän ja Suomensaaren välinen tie on kulkenut historiallisen kartan asemoinnin perusteella samalla linjalla kuin tienpohjan jäännös.
Tienpohjan kaakkoispuolella on nuori, kookkaista kivilohkareista tehty penger, joka tukee ja reunustaa kävelytietä

Ylöjärvi-Kuru-Ruovesi Mäkelä (Kulkuväylät)
Historiallinen; Tienpohja on noin 50 m pitkä ja 6 m leveä. Sen luoteisreunalla on oja. Koe-pistossa, joka tehtiin tien kaakkoispäätyyn, oli soraa, ja tien ympäröivä alue on savea. Jäännöksen päällä ja ympärillä kasvaa tiheää nuorta metsää.
Ylöjärvi-Kuru-Ruovesi tie on merkitty ensimmäistä kertaa vuonna 1763 laaditulla iso-jakokartalla. Sen varrella sijaitsee kuitenkin useita 1500-luvun alun maakirjoissa mainittuja kyliä, jotka periytynevät keskiajalle.

Karjulankoski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteen Karjulankoski 1 myllynpaikalta noin 100 m alavirtaan löytyi jokiuomasta selvä patokiveys, joka ulottuu joen poikki rannasta rantaan likimain itä-länsisuunnassa. Sen pituus on 5–6 m ja leveys metrin luokkaa. Ainakin kuudessa kivessä on poranreikä ja kahdessa muussa kivessä on kiinni lenkkipäinen rautavarras, yhdessä lohkokivessä poranjälki. Historiallisen lähdeaineiston perusteella arvioituna kyseessä on 1800-lopulle tai 1900-luvun alun vaiheille ajoittuvan padon jäännökset. Aiemmasta padosta tms. paikalla olleesta rakenteesta tai rakennuksesta ei inventoinnissa saatu mitään näyttöä.
Tästä padosta kymmenkunta metriä ylävirtaan on mahdollista patokiveystä, tai ainakin kivet näyttävät muodostavan padon (N 6865876 ja E 330964). Siitä ei löytynyt mitään vastaavanlaisia rakenteenosia – poranjälkiä ja -reikiä tai rautavartaita – kuin edellä kuvatusta padosta.
Jokiuomasta länteen löytyi kallioon louhittu pitkänomainen kaivanto (alakohde).

Karjulankoski 3 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Nykyisestä maantiesillasta noin 30 m pohjoiseen sijaitsee pato, joka on rakennettu 1930-luvun lopulla. Kyseessä on betonista valmistettu ja raudoitettu patorakennelma, jonka pituus on noin 22 m. Sen länsiosassa on pyöreä juoksutusaukko, johon on liitetty juoksutusputki. Putki, joka lepäsi betonitukien päällä, johti veden sähkölaitokselle. Pato vaikuttaa huonokuntoiselta.
Vuonna 1914 Karjulan alakosken myllyn yhteyteen rakennettiin sähkölaitos. Sitä kunnostettiin myöhemmin, ja v. 1938 aloitettiin laitoksen laajennustyöt. Niiden yhteydessä Karjulan yläkoski padottiin. Uusi voimala valmistui viimeistään 1939 ja oli aktiivikäytössä ainakin 1950-luvun jälkipuoliskolle saakka.

Korvolantien silta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Lohkokivistä rakennettu ojan ylittävä sillanjäännös Korvolantien länsipäässä. Rikkoutuneen sillan rakenteita on Korvolantien pohjoiseen, rataa kohti kääntyvän mutkan länsipuolella oja-alueella.

Puolimatkan tiilitehdas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Puolimatkan tiilitehdas perustettiin vuonna 1890. Vuonna 1895 tehtaassa oli jo 40 työntekijää ja tuotanto oli lähes 700 000 tiiltä (Rasila 1984: 100, 101). Kyseessä on vanhin Kalevan alueella toimineista tiilitehtaista.
Tampereen asemakartassa 1942 kuvatun Puolimatkan tiilitehtaan kiinteistön itäosassa sijaitsee nykyisin Kalevan uimahalli (Tampereen uintikeskus) ja eteläosassa kerrostaloja Pellervonkadun pohjoispuolella. Länsiosassa sijaitsee puistoa (Kiovanpuiston itäosa).
Vuoden 1946 ilmakuvasta päätellen varsinainen tehdasrakennus on sijainnut puistoalueella. Maan pinnalle ei erotu tehtaasta mitään merkkejä. Kyseessä on ollut noin 70 x 20 metriä laaja, matalahko harjakattoinen rakennus. Ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että tämän rakennuksen perustuksia on säilynyt maan alla. Tehtaan mahdollisilla raunioilla on kulttuuriperintöarvoa.
Tehdasalueen muissa osissa on v. 1946 ilmakuvasta ja historiallisista valokuvista päätellen (esim. Tampereen museot 31:1) sijainnut riveissä pitkiä ja kapeita puukatoksia (oletettavasti kuivauslatoja), joiden mahdollisten jäännösten kulttuuriperintöarvo ei liene suuri.

Tammerkoski 11 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tammerkosken pohjassa, Hämeensillan ja alavoimalaitoksen välisellä alueella uoman länsiosassa on katkonainen kivivalli, jossa on hirsijäännöksiä. Rakenteen kokonaispituus on noin 100 metriä ja leveys noin 4 – 5 metriä. Rakenne on tosin keskiosiltaan tuhoutunut kosken muokkaus ja ruoppaustöissä, joten siitä on havaittavissa eteläinen noin 25 metriä pitkä rakenne sekä pohjoinen noin 30 metriä pitkä rakenne. Niiden välissä rakenne on todennäköisesti tuhoutunut noin 30 metrin matkalta kosken pohjan muokkaustöiden tuloksena. Kivivallien kivet ovat kookkaita luonnokiviä, joista isoimmat ovat kooltaan jopa 2 metriä leveitä ja 0,5 m paksuja. Todennäköisesti rakenteissa on myös hyödynnetty kalliopohjaa. Kiviä tukeneita hirsirakenteita on paikoittain näkyvissä.
Kyseessä on Tammerkosken alajuoksun tehtaiden vesiruuhille vettä johtaneen johdinpadon jäänteet. Rakenne on purkamisen ja uoman ruoppaamisen johdosta rikkoutunut, mutta maastossa edelleen hyvin näkyvä. Johdinpadot purettiin 1930-luvulla alavoimalaitoksen rakentamisen ja kosken perkaamisen yhteydessä. Kosken uoman länsipuolinen johdinpato on piirrettynä karttoihin viimeistään vuonna 1878. Pato muodosti parin Verkatehtaan johdinpadolle ja se palveli kosken länsipuolisen teollisuuden vesiruuhien vedentarvetta.

Vanamonpolku (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kaksi 1890-luvulla rakennetun Porin radan varressa Tampereen Tesomalla sijaitsevaa kipinäaitaa, radan pohjois- ja eteläpuolella. Pohjoispuolella sijaitsevan aidan pituus n. 50 m, eteläpuoleisen n. 30 m, korkaus n. 0,8 m. Eteläpuoleinen aita on paikoitellen heikosti maastossa havaittava.

Pappilan puutarha (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhimman pappilanpaikan eteläpuolella, entisessä hedelmäpuutarhassa, sijaitsee jäänteitä rakennuksen kivijalasta. Kyseessä saattaa olla pappilan varhaiseen rakennuskantaan kuuluva jäännös. Lisäksi paikalla saattaa sijaita pappilan myöhempään asutusvaiheeseen kuuluvia kerrostumia kivijalkaa ympäröivällä alueella.

Muti 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivetty kellarikuoppa. Mitat noin 2x3 m. Isoja kiviä neljäässä kerroksessa. Suurimmat kivet lähes metrin läpimitaltaan. Syvyys noin 1,5 m. Rinteessä keskellä havumetsää. Kellarin läheisyydessä vanha pihapiiri.

Pohjoispäänsuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Palolammen ja Salmilammen välisellä metsäalueella kulkee kiinteistöraja, joka näkyy myös
pitäjänkartalla. Raja on kahden pitäjän välinen. Rajan taitepisteessä on rajamerkkinä noin metrin levyinen ja 0,8 m korkuinen kivi, jonka ympärillä on neljä pienempää viisarikiveä. Keskimmäisen kiven viereen on asetettu muovinen tanko.

Haapala (1000052176) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Palolammen ja Salmilammen välisellä metsäalueella kulkee kiinteistöraja, joka näkyy myös
pitäjänkartalla. Raja on pitäjien väinen. Rajan taitepisteessä on rajamerkkinä noin metrin levyinen ja 0,8 m korkuinen kivi, jonka ympärillä on neljä pienempää viisarikiveä. Keskimmäisen kiven viereen on asetettu muovinen tanko.

Salmilampi 2 (1000052178) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Salmilammen luoteispuolella sijaitsee kiinteistörajojen taitepisteessä pitäjien välisen rajan rajamerkki, joka näkyy myös pitäjänkartalla. Paikalla on noin metrin levyinen ja 0,8 cm korkuinen kivi, jossa on kolmenumeroinen luku (80X- viimeisestä ei saa selvää). Isoimman kiven molemmilla sivulla on pienemmät viisarikivet. Rajamerkin läheisyydestä on kaadettu puita ja kivien päälle ja ympäristöön on jäänyt risuja.

Ketaran laituri (Kulkuväylät)
Historiallinen; Juoponlahden etelärannalla on kivistä tehty laituri. Laiturin pituus on noin 40 metriä ja leveys noin 4,5 metriä. Järven pohjasta laiturin yläpintaan on korkeutta 1,3 metriä. Laituri on tehty isoista lohkotuista kivistä, joiden koko vaihtelee 0,5 metristä jopa metriin.
Laituria ei ole merkitty vuoden 1906/1907 pitäjänkarttaan eikä 1912 senaatinkarttaan, johon muuten on merkitty satamapaikkoja. Niemenkärkeen ei kyseisessä kartassa johda teitä. Vuoden 1931 pitäjänkarttaan laituria ei ole merkitty, mutta niemenkärkeen on merkitty tie. Pitäjänkarttaan vuodelta 1931 on merkitty katkoviivalla laivareittejä, joita ei johda myöskään tämän niemen kärkeen. Laituri ja reitti laiturille on selkeästi näkyvissä vuoden 1953 peruskartassa. Kulkuväylä laituriin johtaa Ketaran tilalta. Tämän perusteella kyseessä on Ketaran tilan laituri. Kulkuväylä laiturille muuttuu poluksi vuoden 1974 kartassa. Ilmeisesti laiturin käyttöjakso ajoittuu 1900-luvun puolivälistä 1970-luvulle.

Korkeala (1000052221) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee pellon pohjoislaidalla sekametsässä olevassa pellolle laskevassa rinteessä. Rajamerkki koostuu pyöreästä, maansekaisesta, vähintään 4 kertaisesta kiviröykkiöstä, jonka keskellä on pystyyn asetettu noin 55 cm korkea ja 50 cm leveä kivi. Röykkiön kivet ovat 15–60 cm halkaisijaltaan ja röykkiön halkaisija on noin 3,5 metriä, mutta on epäselvää, missä röykkiön reunat todellisuudessa sijaitsevat.
Paikalla on Partolan talon niityn ja Sorilan Marttilan talon niityn sekä Nurmenkylän Mikkolan välinen rajapiste vuoden 1792 isojakokartalla sekä 1906–07 pitäjänkartalla. Raja on ollut ilmeisen vähämerkityksellinen, koska sitä ei ole merkitty vuoden 1850 pitäjänkarttaan.

Isoniitty (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee peltosaarekkeella suuren kiven päällä. Rajamerkki koostuu paikalleen laonneesta röykkiöstä, jossa on ollut kaksi kivikerrosta. Kivet ovat kooltaan noin 20–60 cm teräväreunaisia ja sammaloituneita. Suurin osa kivistä on keskittynyt noin 2 x 1 m kokoiselle alueelle. Osa kivistä on valunut suuren kiven päätä maahan.
Paikalla on ollut Partolan talon ja Mikkolan talon niittypalstan välinen rajapiste vuoden 1792 isojakokartalla sekä 1906–07 pitäjänkartalla. Raja on ollut ilmeisen vähämerkityksellinen, koska sitä ei ole merkitty vuoden 1850 pitäjänkarttaan. Kyseisellä paikalla on nykyään myös kiinteistöjen välinen rajapiste.

Asuntilan keto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Niittyalueella, joka tunnetaan nimellä Asuntilan keto, havaittiin useita peltoröykkiöitä sekä vanha pengerretty peltotie. Alue on aiemmin toiminut peltona. Nykyään Asuntilan keto on hoidettu perinnemaisema.
Peltotie A: Niityn reunassa kulkeva hiekkatie. Tie on pengerretty.
N = 6831580
E = 320142
Peltoröykkiö B: mitat noin 2 m x 2 m, korkeus noin 40 cm.
N = 6831587
E = 320155
Peltoröykkiö C: mitat noin 3 m x 2 m, korkeus noin 30 cm
N = 6831596
E = 320215
Peltoröykkiö D: mitat noin 1,5 m x 2 m, korkeus noin 50 cm.
Peltoröykkiö E: mitat noin 3 m x 2m, korkeus noin 60 cm.

Setälä (Asuinpaikat)
Moderni; Setälän tila on kuvattu ensimmäistä kertaa kartoille vuoden 1834 jakokartassa. Setälän tila on Kurjen kylän talo numero 16. Kurjen kylän taloista numerot 1-4 on perustettu 1700-luvulla tai sitä aiemmin, kun taas talojen 5 – 19 perustaminen ajoittuu 1800-luvun alkupuolelle. Vuoden 1834 kartan perusteella talon ympäristössä on otettu viljelyyn kaikki kelpaava maa. Maatila on asuttu vuoden 1960 peruskartan perusteella, mutta se on autioitunut 1980-luvulle tultaessa.
Kurjen kylän Setälän tilan metsittyvät pellot ja rakennusten raunioituneet jäännökset
sijaitsevat soiden ympäröimällä matalalla mäellä. Pellot ovat sijainneet entisen pihapiiriin
länsipuolella. Pelto-ojat erottuvat yhä metsässä. Pihapiirin pohjoispuolella kasvaa
mäntymetsää, jossa erottuu useita kiviraunioita, todennäköisesti viljely- ja raivausröykkiöitä. Rauniot ovat matalia pyöreähköjä kivikasoja.
Havaitut rakenteet:
1) Kellarikuoppa, koko n. 2 x 2 m, syvyys 0,5 metriä
2) Kellarikuoppa. Kapea, pohjois-etelä-suuntainen. Koko noin 3 m x 1 m. Syvyys 1 m.
3) raivausröykkiö, 2 x 2 m, kork. 0,5 m.
4) raivausröykkiö, noin 3 x 3 m kork. 0,5 m
5) raivausröykkiö, noin 4 x 4 m kork. 0,5 m

Pajukoskenneva (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on sijainnut Kurjen talon ja Kruununmaan välinen raja. Kruununmaan rajakartat ovat vuodelta 1846, joten rajamerkki ajoittunee tähän aikaan. Paikalla on 1,8 m x 1,7 m kokoinen matala kiviraunio, jonka päällä on 0,7 m korkea pystykivi, jossa on kaiverrettuna numero 16. Kivi on lohkottu. Kiviraunio on sammalen peitossa.

Tuuralampi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tuuralammen länsipäähän on merkitty 1800-luvun puolivälin pitäjänkarttaan Isoniemen ja Kruununmaan raja. Raja ajoittuu tähän ajankohtaan. Paikalla on noin 40 cm korkea neliömäinen latomus (noin 1,2 x 1,2 m). Latomuksen päällä on viisarikivi kutakuinkin e-w suuntaisesti. Viisarikiven korkeus noin 90 cm ja sen s-puolella erottuu epäselvä hakkaus ”10”.

Ruissalmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Vilppulasta länteen Vilppulan alavesistössä Hongonselällä olevan Ruissaaren itäpuolisessa Ruissalmessa.
Liistekatiskan jäännöksiä rantavedessä Ruissalmessa melkein koko salmen pituudelta. Alueella on mutapohja ja runsaasti vesikasvillisuutta. Jäännöksiä on eniten Karjasalmen puoleisessa osassa, ei kuitenkaan Karjasalmessa. Ilmoittajan mukaan liistekatiskoiden puiden vedenpäälliset osat tulevat näkyviin vain matalan veden aikoina, syksyisin. Puiden alaosat ovat ehkä metrin verran pohjamudan sisällä. Katiskan jäännöksistä on tehty havaintoja 1990-luvulta lähtien 2020-luvulle asti. Liistekatiskat ovat olleet ilmoittajan mukaan ennen 1900- luvun alkua käytössä. Tekijä ei ole tiedossa. Myöskään niiden ikää ei tunneta.

Hietasalonneva (Kivirakenteet)
Historiallinen; Hietasalonnevan turvetuotantoalueen länsireunassa kulkee Virtain ja Peräseinäjoen pitäjien
raja. Paikalla on myös yhä käytössä olevien kiinteistörajojen taitepiste. Paikalla havaittiin
neljän aurauskepin ympäröimä yksittäinen pystykivi, jonka korkeus on noin 30 cm.

Hietasalonneva 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Hietasalonnevan turvetuotantoalueen länsireunassa kulkee Virtain ja Peräseinäjoen pitäjien
raja. Paikalla, yhä käytössä olevalla kiinteistörajalla, on noin 70 cm korkea viisarikivi, jossa on porausjälkiä. Sen juurella on matalampia kiviä, joista yksi on pultattu kiinni viisarikiveen.

Anttilan torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Anttilan tilan pohjoispuolella sijaistevan pienen peltoalueen lounaispuolella sijaitsee torpan
rauniot. Pellon vieressä kulkevan metsätien vieressä havaittiin neliskulmaisen talon perustus, jonka yhdessä nurkassa on uunin raunio. Perustuksen koko on noin 7 x 8 metriä ja uunin raunion halkaisija noin 2,5 metriä. Torpan ympärillä on tehty metsänhakkuita ja maan pintaa peitti tiheä heinikko ja risukko.

Sarvikangas (1000052578) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kihniön ja Seinäkoen suoralla rajalinjalla sijaitseva rajamerkki, jossa kaksi n. 45 cm korkeaa kiveä. Kivien etäisyys toisistaann. 3 metriä. Raja on merkitty jo 1840-luvun pitäjänkarttaan.

Hiedankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pienen luode-kaakkosuuntaisen kumpareen kaakkoispäässä on kooltaan 1,2 x 2,5 m oleva soikea kuopanne, jonka syvyys on 1,6 m. Kuopanteeseen tehdyissä kairauksissa ei havaittu niiltä, nokea tai huuhtoutumiskerrosta. Kuopanteen seinämät ovat jyrkät ja se on kaivettu hiekkamaahan. Kairattessa ei maannoksessa havaittu huuhtoutumiskerrosta. Kohteeseen liittyy muistitietoa, jonka mukaan se olisi sudenkuoppa.

Isonkivenmaa (1000042334) (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Matalampien aseteltujen kivien keskeltä kohoaa yksi korkeampi kivi. Rakenteen halkaisija on n. 2×3m, korkeus 1,5-2m. Kyseessä on rajamerkki.

Vanha Tampereentie 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vanhan Tampereentien pohjoispuolella, Hakumäen alueella sijaitsevalla tontilla havaittiin inventoinnissa 2021 asutusjäännöksiä, jotka viittaavat Senaatinkartalle (1910) merkittyyn asutukseen. Asutus on oletettavasti syntynyt 1800- ja 1900-luvun taitteessa tai 1900-luvun alussa. Paikka on jäänyt käytöstä 1900-luvun loppupuolella. Tontin kaakkoisreunalla on luoteis-kaakkosuuntainen n. 10 metrin pituinen kivirakenne/kivirivi. Se luoteispuolella n. 80-90 m etäisyydessä on kaksi luonnonkivilohkareista rakennettua kaivoa.

Kotasalo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Järvisuomentieltä 1,7 km etelään, noin 700 metriä itään Iso Keisarijärven rannasta. Rajamerkki sijaitsee kalliosaarekkeella, vaikeakulkuisen ojitetun suon keskellä.
Merkki on rakenteeltaan alun perin nelikulmainen, mutta se on ajan myötä pyöristynyt kivien liikuttua. Rakennelman keskellä on kolo, jossa on aiemmin ollut pystypaasi. Paikallistiedon mukaan rakennelmaan on kuulunut pystykivi vielä 80- tai 90-luvulla. Kulmasta kulmaan kivilatomus on 260 cm leveä. Korkeudeltaan se on noin 120 cm ja nähtävissä on kolme kivikerrosta. Kivet ovat kaikki suuria, halkaisijaltaan yli 40 cm:n kokoisia. Kalliossa rakennelman vierellä on nähtävissä lohkoamisjälkiä, joten kivet on saatu läheltä. Lähistöllä ollut havaittavissa viisarikiveä.

Vanha Tampereentie 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vanhan Tampereentien pohjoispuolella, Hakumäen alueella sijaitsevalla tontilla havaittiin inventoinnissa 2021 asutusjäännöksiä, jotka viittaavat Senaatinkartalle (1910) merkittyyn asutukseen. Asutus on oletettavasti syntynyt 1800- ja 1900-luvun taitteessa tai 1900-luvun alussa. Paikka on jäänyt käytöstä 1900-luvun loppupuolella. Tontin pohjoisosassa on kaksi luonnonkivilohkareista rakennettua kaivoa. Niiden kaakkoispuolella tontin reunassa on n. 10 metrin pituinen kivirakenne/kivirivi.

Vanha Tampereentie 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vanhan Tampereentien pohjoispuolella, Hakumäen alueella sijaitsevalla tontilla havaittiin inventoinnissa 2021 asutusjäännöksiä, jotka viittaavat Senaatinkartalle (1910) merkittyyn asutukseen. Asutus on oletettavasti syntynyt 1800- ja 1900-luvun taitteessa tai 1900-luvun alussa. Paikka on jäänyt käytöstä 1900-luvun loppupuolella. Tontilla on kaksi lohkokivistä rakennettua kaivoa, joista toinen tontin pohjoisosassa (Vanha Tampereentie 2) ja toinen tontin keskiosassa (Vanha Tampereentie 3). Tontin kaakkoisreunalla on luoteis-kaakkosuuntainen n. 10 metrin pituinen kivirakenne/kivirivi (Vanha Tampereentie 1).

Evon kylätontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuonna 1540 kylässä oli 12 taloa, vuoden 1769 kartalla niitä on 13. Ensimmäinen kirjallinen maininta kylästä on vuodelta 1426. Kylätontti paikantuu hyvin, paikannus vastaa alueen topografiaa. Alue osin kalliota, osin peltoa. Kylätontin autioituneet/rakentamattomat osat (esim. pelloksi tai joutomaaksi muuttuneet) ovat kiinteitä muinaisjäännöksiä. Muilta osin kyseessä on muu kulttuuriperintökohde.

Kekoneva (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee Kiimajärven jakokunnassa Tyrvään Kaukolan ja Kiikan Ungerlan kylien
rajalla metsässä. Rajamerkki on merkitty vuoden 1804-1811 isojakokarttaan, jolloin raja on
todennäköisesti merkitty maastoon.
Rajamerkki sijaitsee mäntyvaltaisessa sekametsässä. Alue on hyvin kivikkoista. Rajamerkki on
pystyyn asetettu teräväkärkinen kivi, joka on noin 1,45 metriä korkea ja 0,8 metriä leveä. Kivi on asetettu kuoppaan, jonka pohjalla on kiviä.

Kekoneva 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee Kiimajärven jakokunnassa Tyrvään Kaukolan sekä Kiikan Hykkerlän ja
Ungerlan kylien rajalla metsässä. Rajamerkki on merkitty vuoden 1804-1811 isojakokarttaan,
jolloin raja on todennäköisesti merkitty maastoon.
Rajamerkki sijaitsee kuusivaltaisessa sekametsässä, jossa puusto on eri-ikäistä ja
aluskasvillisuutta on runsaasti. Rajamerkki on suurimmaksi osaksi peittynyt aluskasvillisuuteen,
ja sen päälle on kaatunut nuori koivunrunko. Rajamerkki on noin 1,1 metriä korkea ja o,6 metriä
leveä teräväkärkinen pystyyn asetettu kivi

Latoneva (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee Kiimajärven jakokunnassa Tyrvään Kaukolan sekä Kiikan Hykkerlän ja
Kikkerlän kylien rajalla metsässä. Rajamerkki on merkitty vuoden 1804-1811 isojakokarttaan,
jolloin raja on todennäköisesti merkitty maastoon.
Rajamerkki sijaitsee hiljattain hakatussa kuusivaltaisessa kivikkoisessa talousmetsässä.
Rajamerkki on noin metrin korkea ja noin 22 senttimetriä leveä. Rajamerkissä on näkyvissä
porausjälkiä

Latoneva 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee Kiimajärven jakokunnassa Tyrvään Kaukolan sekä Kiikan Hykkerlän ja
Kikkerlän kylien rajalla metsässä. Rajamerkki on merkitty vuoden 1804-1811 isojakokarttaan,
jolloin raja on todennäköisesti merkitty maastoon.
Rajamerkki sijaitsee mäntyvaltaisessa metsässä kuusen juurella. Rajamerkki koostuu viiden
pystyyn asetetun kiven kokonaisuudesta. Rajamerkin keskimmäinen ja suurin kivi on noin 1,55
metriä korkea ja 30 senttimetriä leveä. Suurimmassa kivessä näkyy porausjälkiä. Suurinta kiveä
ympäröi neljä pientä pystyyn asetettua kiveä, jotka ovat suuremmaksi osaksi sammaleen
peitossa

Kitusuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee Kiimajärven jakokunnassa Tyrvään Kaukolan sekä Kiikan Ritalan rajalla
metsässä. Rajamerkki on merkitty vuoden 1804-1811 isojakokarttaan, jolloin raja on
todennäköisesti merkitty maastoon.
Rajamerkki sijaitsee mäntyvaltaisessa metsässä. Rajamerkki sijaitsee aivan viereisen metsätien
reunassa olevan kivivallin toisella puolella, muutaman metrin päässä tiestä. Rajamerkki koostuu
kolmen pystyyn asetetun kiven muodostamasta kokonaisuudesta. Kivet ovat noin 50–60
senttimetriä korkeita ja noin 50 senttimetriä leveitä sekä muodostavat yhdessä kolmion. Kivien
vieressä maassa makaa puinen seiväs, jonka ympärillä on peltiä

Portaanpää (1000053297) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee Kiimajärven jakokunnassa Kiikan Kikkerlän, Leikkuun ja Kiimajärven rajalla.
Rajamerkki on merkitty vuoden 1804-1811 isojakokarttaan, jolloin raja on todennäköisesti
merkitty maastoon.
Rajamerkki sijaitsee hakkuualueen laidassa noin 2 metriä vieressä kulkevasta metsätiestä.
Rajamerkki koostuu viiden pystyyn asetetun kiven muodostamasta kokonaisuudesta.
Rajamerkin keskimmäinen ja suurin kivi on noin metrin korkea ja noin 45 senttimetriä leveä.
Suurinta kiveä ympäröi neljä pientä pystyyn asetettua kiveä, jotka ovat noin 25–65 senttimetriä
korkeita. Kokonaisuudella on noin 4 metriä pituutta ja 2 metriä leveyttä.
Rajamerkki on selkeästi merkitty maastoon oranssilla aurauskepillä.

Teerineva (1000053298) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee Kiimajärven jakokunnassa Kiikan Kikkerlän, Leikkuun ja Ungerlan rajalla.
Rajamerkki on merkitty vuoden 1804-1811 isojakokarttaan, jolloin raja on todennäköisesti
merkitty maastoon.
Rajamerkki sijaitsee mänty- ja kuusimetsän rajalla noin metrin päässä tienlaidasta ja noin 10
metrin päässä läheisestä auton kääntöpaikasta. Rajamerkki on noin 53 senttimetriä korkea ja
35 senttimetriä leveä.

Mäkelä 5 (1000053658) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ilmoituksen ja siihen liitettyjen kuvien perusteella kiinteistön rajalla sijaitsee säännöllisen muotoiseksi rakennettu kiviaita, jossa on 2-5 kivikerrosta. Rakenne on päältä täysin ja sivuilta osittain sammaloitunut. Aidan päässä (todennäköisesti kiinteistörajan kulmassa) rakenteen päällä on yksi pystykivi, ilmeisesti rajapyykki. Ilmoittajan mukaan kiviaitaa on koko rajan matkan eli n. 140 m.
Kiviaita saattaa liittyä rajan pohjoispuoleisen kiinteistön alueella sijainneeseen W-E-suuntaiseen peltoon, joka esiintyy Senaatin kartastossa (1907) ja 1980-luvun loppuun saakka myös peruskartoissa; alue on vielä metsää Kiimajärven kylän isojakokartassa (1804).

Vohlissaari 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Metallinilmaisinharrastajat olivat löytäneet lohkotuista kivistä kootun nelikulmaisen kivirakennelman. Tämä kohde sijaitsee saaren pohjoisrannalla rinteessä. Kivissä on lohkomisjälkiä ja ne ovat suurikokoisia. Rakenteessa havaittiin tarkastuksessa myös tiiliä. Rakennelma on 2mx 2m ja noin 120 cm korkea. Päällä ei ole pystykiveä. Rakenteessa on selkeä ”uloke” koilliskulmassa. Tasainen katto.

Suumäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyinen Virtain ja Seinäjoen kuntaraja on ollut Peräseinäjoen ja Kurjen kruunumaan välinen raja vuoden 1844 kartan mukaan. Rajalinjan kulmauksessa Suumäellä sijaitsee kaksi reilun metrin etäisyydellä olevaa erillistä rajakiveä. Suurempi niistä on kolmion muotoinen, litteähkö ja noin 70 cm korkea. Toinen on neliskanttinen ja noin 35 cm korkea.

Pimeänsalonmäki 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisellä Virtain ja Seinäjoen rajalla sijaitsee rajakivi, joka on vuoden 1844 kartan mukaan sijainnut Peräseinäjoen ja Isoniemen talon välisellä rajalla. Maastossa havaittiin noin 40 cm leveä ja noin 50 cm korkea ja litteä pystykivi. Kivessä ei havaittu hakkauksia, mutta pinta on kovan jäkälän peittämä, eikä sitä lähdetty raaputtamaan irti.

Pimeänsalonmäki 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisellä Virtain ja Seinäjoen rajalla sijaitsee rajakivi, joka on vuoden 1844 kartan mukaan sijainnut Peräseinäjoen ja Virtain Isoniemen talon välisellä rajalla. Maastossa havaittiin kaatunut ja lähes kokonaan sammaleen peittämä rajakivi, jonka viereen on asetettu puukeppi. Kiven korkeus on kaatuneena noin 35 cm.

Pimeänsalonmäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisellä Virtain ja Seinäjoen rajalla sijaitsee rajakivi, joka on vuoden 1844 kartan mukaan sijainnut Peräseinäjoen ja Virtain Isoniemen talon välisellä rajalla. Maastossa havaittiin yksittäinen kartion muotoinen pystykivi ojitusojan vieressä. Kiven leveys on noin 15–20 cm ja korkeus noin 40 cm, eikä siinä havaittu hakkauksia.

Muotialan kallio (Taide)
Moderni; Kohde sijaitsee Muotialassa Steiner-koulun pihan kallioilla Nekalantien ja Hallilantien risteyksessä olevalla kalliolla. Paikalla havaittiin neljä nimikirjainkaiverrusta, sekä vuosiluku 1941. Kaikki kaiverrukset ovat todennäköisesti suhteellisen samalta ajalta. Myös muut kalliopinnat tarkastettiin ja niillä ei havaittu kaiverruksia tai muita merkkejä muinaisjäännöksistä tai muista kulttuuriperintökohteista.

Harkontie 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lempääläntien, Koivistontien ja Harkontien rajaamalla metsäisellä alueella. Maaperä on luonnostaan runsaskivistä ja saman voi havaita myös metsäisen alueen eteläpäädyssä, Prisman parkkipaikan länsipäätyä vastapäätä, missä maaperä vaikuttaa myös kallioiselta ja kiviseltä.
Kohteessa oli vuoden 1971 inventoinnissa dokumentoitu neljä röykkiötä. Röykkiöt oli katsottu vuoden 1994 inventoinnissa joko peltoraunioiksi tai luonnonmuodostumiksi ja todettu, että kohde ei ole kiinteä muinaisjäännös.
Alue tarkastettiin silmämääräisesti, valokuvaamalla ja ottamalla röykkiöiden keskikoordinaatit. Röykkiöihin tai niiden viereen tehtiin myös kairauksia.
Alue on vuoden 1946 ilmakuvakartassa ollut vielä peltojen ympäröimää, joten peltojen raivausröykkiöfunktio voi olla mahdollinen. Aluetta on sittemmin rakennettu paljon ja irtokivet tai osa niistä voisivat myös olla mahdollisesti myöhempää, kallion räjäytyksissä syntyvää kiveä. Irtokivien särmikäs ulkomuoto voisi viitata tähän. Röykkiöillä on voinut olla kumpikin funktio.

Sontiaismäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsäalueella, kahden matalan harjanteen välissä on tasainen alue, jossa noin 90 m matkalla havaittiin 4 kekomaista kiviröykkiötä. Alueen poikki kulkee polku / metsäkoneura. Röykkiöt on koottu noin 20 – 40 cm kivistä. Tasaisella alueella on hahmotettavissa vanhoja pelto-ojia.
Kyseessä on kaukana asutuksesta sijaitsevaan pieneen peltoalueeseen liittyvät raivausröykkiöt. Vuoden 1842 pitäjänkartalla kohdalla on pieni pelto, mutta ei asutusta lähistöllä. Sama tilanne on vuoden 1927 pitäjänkartalla. Vuoden 1954 peruskartalla alueella ei ole enää peltoa.

Leikkuu–Ungerla-tie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kyseessä on mahdollisesti jo keskiajalla paikallistienä toiminut kulkuväylä Kiikan kirkolta Kiimajärvelle. Kikkerlänjoen varrelle perustettiin jo keskiajan loppuun mennessä Leikkuun, Vakkalan, Ungerlan, Huutenojan, Hykkerlän, Kinnarlan, Kikkerlän ja Kiikan maakirjakylät, joita todennäköisesti yhdisti polkuverkosto. Tielinja on merkitty 1600-luvun maakirjakarttoihin Leikkuun ja Ungerlan kylien välille. Tielinja on näkyvissä myös 1700-luvun lopun tiestöä kuvaavassa teoksessa ”Kuninkaan tiekartasto Suomesta”. Tielinja jäi yleisestä käytöstä ilmeisesti 1800-luvun aikana.
Nykyisin tielinja on käytössä tilus ja tonttitienä Ungerlan ja Leikkuun kylien mailla. Parhaiten tielinjan olemus on säilynyt kylien tonttimaiden kohdalla, jossa tien linjaus on yhä tunnistettavissa.

Kuninkaanlähde B (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kolme tarkemmin ajoittamatonta kivirakennetta (rakennuksen pohja, tulisija, jonka ympärillä epämääräistä kiviperustusta, ja mahdollinen toinen tulisijan raunio) sijaitsee Kuninkaanlähteen länsipuolella pellon reunassa olevassa metsikössä. Inventointiraportin mukaan kohde on ilmeisesti suhteellisen nuori eikä isojakokartalla 1775 alueella ole asutusta. Senaatin kartaston mukaan kohteen keskimmäisen osa-alueen pohjoispuolella, tien N-puolella, ojan (lännessä) ja mäen (idässä) välissä on sijainnut talon/torpan pihapiiri ja idempänä, tien varrella ulkorakennus. Asuinpaikkaa ei ole merkitty Kuninkaan kartastoon, 1800-luvun pitäjänkarttaan eikä Kalmbergin kartastoon, ja se ajoittunee vasta 1800-luvun loppuun.

Vittasuonkalliot (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Vittasuonkallion lakialueen lounaisosassa sijaitsee kaksi avokalliolle tehtyä ja jäkälän peittämää kivirakennetta. Etelänpuoleisessa rakenteessa on puoliympyrän muotoinen kivistä ladottu kehä, jonka pohjoisreunassa, kehän sisäpuolella on pienehkö (halk. noin 1,3 m) kasa kiviä. Rakenteen korkeus on 15–20 cm ja kivien koko on keskimäärin 20–60 cm. Kokonaisuudessaan rakenne on noin 4,5 metriä leveä.
Toinen kivilatomus sijaitsee ensimmäisestä noin 14 metriä pohjoiseen (N 6800617 E 273045). Kalliopinnalle ladottu rakenne on pyöreähkö ja sen halkaisija on noin 2 metriä ja korkeus 10–20 cm. Kivien koko on noin 10–50 cm. Suuremmat kivat on aseteltu rakenteen reunoille.
Vanhoilta kartoilta ei havaittu mitään, mikä selittäisi rakeneteen tyyppiä tai ajoitusta. Kivet ovat kuitenkin paksun jäkälän peittämiä, joten kovin nuori rakenne tuskin on. Rakenteet voivat kuitenkin liittyä myös 1900-luvun toimintaan, jonka vuoksi kohde määriteltiin muuksi kulttuuriperintökohteeksi. Havainnot muistuttivat ensi näkemältä jonkin tyyppisen puisen metsästys-, tähystys-, tai mittaustornin hirsien alla ollutta tuki- tai perustuskiveystä, mutta näihin yleensä liittyviä puurakenteita alueella ei havaittu. Esihistorialliseksi kohteeksi kohde on hieman oudossa paikassa.

Haila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hailan torppa on merkitty vuoden 1907 senaatinkartalle ja se on autioitunut peruskarttojen mukaan vasta vuoden 1986 jälkeen. Pieskanmaantien eteläpuolella on havaittavissa korkeiden puiden reunustama pusikoitunut pihapiiri. Korkean aluskasvillisuuden vuoksi havainnointimahdollisuudet olivat melko heikot.
Heinikon seasta havaittiin lohkotuista kivistä tehty rakennuksen kivijalka, jonka vieressä on muoviroskaa. Tontilta havaittiin myös iso ja laakea maakivi, johon on hakattu mahdollisesti numero 117, ja kirjaimet HU ja niiden alla HH.

Pirtinkorpi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pirtinkorvessa, samannimisen kallioalueen pohjoispuolella on sijainnut torppa vuoden 1907 senaatinkartalla. Torppa on ilmeisesti ollut asuttuna melko lyhyen aikaa, sillä vuoden 1961 peruskartalla on enää yksi autioksi merkitty rakennus. Torpan alueelle vie heinittynyt metsäpolku. Polun itäpuolella on melko tuore hakkuuaukea ja maan pintaa peitti korkea aluskasvillisuus.
Maastosta havaittiin kuitenkin neliskulmainen, noin 3 x 3 metrin kokoinen ja 2 metriä korkea uunin raunio ja sen ympärillä rakennuksen kivijalkaan kuuluneita kiviä. Uunin länsipuolella, metsäpolun reunassa on myös kaksi muuta mahdollisesti rakennuksiin liittyvää kivikasaa tai uunin rauniota. Torpan länsipuolella on kulkenut polku etelään ja senaatinkartalle on merkitty pienen puron yli kulkeva silta. Purossa on säilynyt sillan jäänteitä, muutamia pystypaaluja ja lankkuja, jotka ovat uponneet mutaan.

Ojansivu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pirtinkorven ja Suonpuolen kosteikkoalueen välisellä metsäalueella on sijainnut torppa vuoden 1907 senaatinkartalla. Torppa on ollut asuttuna melko lyhyen aikaa, sillä sitä ei näy enää vuoden 1961 peruskartalla. Paikalla on tehty metsänhoitotöitä joitakin vuosikymmeniä sitten ja alueella kasvaa paikoitellen melko tiheääkin nuorehkoa kuusikkoa ja maasto on joiltain kohdin modernin maankäytön muovaamalta.
Pienen mäen loivassa rinteessä havaittiin sammaloitunut uunin raunio, jonka koko on noin 3 x 4 metriä ja korkeus noin 1,5 metriä. Uunin läheisyydessä havaittiin pyöreä, noin metrin kokoinen ja syvyinen maakuoppa, mahdollisesti kaivo. Torpan ympäristössä (noin 50 metrin säteellä uunista) havaittiin muutamia maakivien juureen kasattuja kivikoita/ röykkiöitä, jotka ovat mitä todennäköisimmin raivaus- tai kaskiröykkiöitä.

Raitakorpi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pieskansuon eteläpuolella on sijainnut torppa vuoden 1907 senaatinkartalla. Se on merkitty asutuksi vielä vuoden 1961 peruskartalle ja on autioitunut vuoteen 1979 mennessä. Alueella havaittiin heinittynyt pihapiiri, jonka maaperä vaikutti paikoitellen modernin maankäytön muovaamalta. Kasvillisuus ulottuu paikoin reiden korkeudelle ja ympäristöä oli hankala havainnoida olosuhteiden vuoksi.
Torpan pihapiirissä havaittiin hautamainen 3 x 4,5 metrin kokoinen ja noin 1 metrin syvyinen kuoppa. Kuopan ympärillä on vallia, jonka leveys on noin 1 m ja korkeus noin 0,2 metriä. Torpan alueelta ei havaittu muita rakenteita, mutta niitä voi mahdollisesti sijaita korkeassa heinikossa.

Kallionsivu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1907 senaatinkartan mukaan Linnankallioiden mäkialueen pohjoispuolella on sijainnut kaksi torppaa, Linnainmaa ja Kallio. Linnainmaan talo/torppa (nyk. Metsäpirtti) on yhä paikallaan ja asuttu, mutta Kallio on autioitunut 1960-luvun jälkeen ja sen alue tarkastettiin maastossa. Tila on Kallionsivu-niminen 1920-luvun pitäjänkartassa. Paikalla on vanhemman puuston rajaama avoin pihapiiri, jota peitti tarkastushetkellä korkea aluskasvillisuus.
Pihapiirin reunassa havaittiin rakennuksen kivijalka, kellari ja portaat. Heinikossa havaittiin todennäköisesti ulkorakennuksen kivijalan reunaa.

Luojoentien silta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Paikalle on merkitty silta Senaatin kartaston (mittaus 1907) karttaan. Siltaan liittyvää tielinjaa ei ole merkitty senaatinkarttaan, mutta se näkyy 1930-luvun peruskartassa. Kyse on Raukon kartanon paikallisliikenteeseen liittyvästä kulkuväylästä, joka on saattanut olla olemassa jo 1700-luvulla, sillä tielinjauslinjaus voidaan hahmotella isojakokartan perusteella. Sillan läheisyydessä on Raukon kartanon torpan paikka, joka on merkitty isojakokarttaan. Silta on oletettavasti iältään yli satavuotias eikä se ole enää käytössä.
Pellon pohjoisranta on pitkään ollut kesannolla, kun taas etelärannalla Luojoentien varrella on uudisrakennuksia.
Paikalla on vanhan holvatun kivisillan raunio. Rakenteen leveys on alun perin ollut noin 4 m, romahtaneena raunion leveys on noin 5 m. Joen eteläpuolelle on tehty sillalle johtava pengerrys.

Teerilammi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rakenne sijaitsee kallioalueen pohjoispäässä suuren kivikon päällä. Kyseessä on puolikaaren muotoinen (halkaisija 2 metriä), osittain kivikon sisään kaivettu suoja. Kivikon kivistä rakennettu suojaseinä on suunnattu kohti itää, länsipuolen ollessa täysin avoin. Keskellä seinää on säilynyt pieni ampumaikkuna. Seinä on reunoistaan jonkin verran sortunut ja on mahdollista, että niitä on alun perin ollut kaksi enemmän. Seinä on ulkopuolelta mitattuna korkeudeltaan vain noin 50 cm, mutta sisäpuolelta 80 cm.
Ajoitus epävarma. Suullisen tiedon mukaan liittyy vuoden 1918 tapahtumiin.

Montia (Asuinpaikat)
Historiallinen; Montian talon koillispuolen metsästä, noin 40 m Helsingintiestä (seututie 130) etelään sijaitsee torpan jäännökset. Paikalta tavattiin noin 2,5 * 2,5 m kokoinen ja noin 40-50 cm korkea romahtanut liesi. Lieden perustuskivet olivat lohkottuja ja sen yläkerroksessa oli sekä kiviä että tiilen kappaleita. Karikkeen ja kasvuston peittämistä liesikivistä ei nähty porauksen jälkiä.
Lieden jäännöksestä noin 7 m länteen sijaitsee todennäköinen kellarin jäännös (N 6805942 E 331480). Paikalla on noin 6 * 3,5 m kokoinen kuoppa (valleineen), jota kiertää maan ja kivien sekainen, noin 1,2 m leveä ja noin 30-40 cm korkea valli.
Lieden jäännöksestä noin 20 m itäkaakkoon havaittiin yksittäinen kiviröykkiö (N 6805929 E 331503). Röykkiön halkaisija on noin 3,5 m, korkeus alle 50 cm.
Paikalla on ollut rakennus, joka on merkitty vuoden 1906 karttaan nimellä Montia ja vuoden 1912 senaatin karttaan tarkenteella T (=torppa). Näitä vanhemmilla kartoilla paikalla ei ole asutusta ja näitä myöhemmillä kartoilla Montian talo on siirtynyt nykyiselle paikalleen, noin 160 m havaituista jäännöksistä lounaaseen.
Maastohavaintojen ja karttatarkastelun perusteella kyseessä on torpan jäännökset piha-alueen raivausröykkiöineen. Tarkastettujen vanhojen karttojen perusteella torppa on ollut asuttuna vuosien 1842 – 1954 välillä.

Tarkiainen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuohion talon eteläpuolen metsästä tavattiin kahden laonneen lieden jäännökset. Pohjoisempi jäännöksistä on kooltaan noin 3,5 * 3,5 m, korkeus noin 80 cm. Jäännös on pahoin karikkeen, pensaiden ja raivausjätteiden peitossa. Lieden perustus vaikuttaa tehdyn lohkokivistä. Lapiolla tökättäessä sen yläosasta todettiin noin nyrkin kokoisia kiviä ja tiilimurskaa.
Eteläisemmän lieden (N 6806512 E 329268) päällä kasvaa juurevia puita. Liesien välinen etäisyys on noin 35 m. Eteläisempi liesi on kooltaan ja malliltaan edellisen kaltainen.
Liesien alue on metsätalouskäytössä olevaa kivistä sekametsää. Vuoden 1906 kartalla paikalle on merkitty Tarkiainen-niminen talo, muilla tarkastetuilla kartoilla (vuosien 1954, 1912, 1842 ja 1785 kartat) paikalla on metsää.

Onkijärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on noin puolen metrin korkuinen betonipaalu, jonka kupeeseen on aseteltu
kasa lohkokiviä. Yhden lohkokiven kylkeen on hakattu numero 356.
Inventoijan tulkinnan mukaan paikalla on ollut lohkokivistä tehty rajamerkki, joka
jossain vaiheessa (luultavasti 1900-luvulla) on purettu, kohdalle laitettu betonipaalu
ja koottu puretun rajamerkin kivet sen ympärille.
Rajapiste on Suinulan ja Pappilan kylien rajalla v. 1842 pitäjänkartalla.

Kauniainen 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa sijaitsee rakennusten perustuksia, pajan perustus, sekä kaksi kiviaitaa Kauniaisten kartanon alueella ja kartanolta länteen.

Riihossalmi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee kiviröykkiö, joka lienee kiukaan raunio. Röykkiön koko on 2 x 3 x 50 cm. Sen lounaispuolella on rakennuksen perustus, joka lienee Riihossalmen 1800-luvun torpan perustus.

Mustaluoma (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Myllylammen pohjoispuolella sijaitsee patoon ja myllyyn tai sahaan liittyviä rakenteita. Padon maarakenteisen osion pohjoispuolella oli maa-aineksen lisäksi nähtävissä lohkokivistä, puista ja betonista rakennetta. Padon läntisellä puolella oli nähtävissä lohkokivillä muurattua rakennetta. Itäpuolisella osalla rakenne oli osin betonia ja osin puuta. Pienempi betoniputki sijoittui puisten rakenteiden alapuolelle, joita oli putken päälle asetetulla betonipalkilla. Syntyi vaikutelma, että betoniset putket on asennettu paikalle myöhemmin ja itse patorakenne olisi jossain määrin vanhempi. Myöhemmät putkitukset ovat muokanneet rakennetta voimakkaasti. Padon jälkeen jokiuoman molemmin puolin sekä uoman keskellä oli betonisia rakenteiden jäännöksiä. Betonirakenteiden päällä oli myös puisen rakenteen jäännös, mahdollinen akseli. Betonirakenteet jokiuoman keskellä ja reunoilla vaikuttivat ikään kuin perustustolpilta. Betonisia pilareita oli nähtävissä 3 kappaletta, joista kaksi hieman pienempiä (koko noin lev.30 X 80 cm, korkeus 60/100 cm) ja yksi isompi uoman itäreunalla. Kyseistä isompaa tolppaa vastapäätä uoman länsipuolella ja keskivaiheilla oli laajempaa seinämää. Nämä muodostivat ikään kuin pienen kanavan/väylän uoman suuntaisesti. Tämän rakenteen pohja oli hieman korkeammalla kuin muu uoma. Betonirakennelmat olivat suuren kiven/kallion päällä, paikoin uoman kivipohjan päällä ja veden alla, jolloin perustukset eivät näkyneet. Uoman itäpuolella oli myös betoninen valulaatta (5 x 5 m), mahdollisesti jonkinlaisen rakennuksen perusta.
Uoman itäpuolelle on merkittynä rakennus 1930-luvun kartalle (Eino), sekä edelleen vuoden 1959 peruskartalle. Betoniset rakenteet liittynevät 1930-luvun/1950-luvun kartalla ja ilmakuvassa näkyvään käyttövaiheeseen. Paikalla on oletettavasti toiminut pieni mylly tai saha.
Patorakenteessa on elementtejä, jotka voivat liittyä em. varhaisempaan käyttöön, mutta rakennetta on myös selvästi muokattu modernina aikana päätellen betonista ja kahdesta betoniputkesta.

Tampere-Pori Hyhky (Kulkuväylät)
Historiallinen; Paikalla on Tampere-Pori-radan linjaus, jonka rakentaminen on aloitettu vuonna 1890 ja se valmistui vuonna 1895. Ratalinja oikaistiin Tampereen Hyhkyn alueella 1930-luvulla Lielahden aseman valmistumisen jälkeen. Vuoden 1946 ilmakuvassa paikalla ei näy enää kiskoja. Kohteeksi on rajattu vuonna 1895 käyttöönotettu ja 1930-luvulla käytöstä jäänyt osuus radasta. Todennäköisesti ratalinja on linjattu uudelleen vuonna 1927 valmistuneen Lielahden aseman pohjoispuolitse.
Alkuperäinen ratalinja voidaan tunnistaa 1900-luvun alkupuolen pitäjänkartoista sekä tarkemmin kartasta ”Kartta Tampereen Porin rautatielinjan tiluksista, Tampereen kaupungin piirissä…” vuodelta 1890.
Vanha ratapohja erottuu maastossa keskimäärin 10 m leveänä ja 5,5 metriä korkeana maavallina, jonka laki on hyvin tasainen, leveydeltään n. 5 m, tai leikkauksena, yhteensä n. 240 m matkalla. Tunnistettava osuus vanhasta ratapohjasta päättyy Lielahden aseman kohdalle, sen kaakkoispuolelle.

Kantolan saha (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Vesivoimalla toimineen sahamyllyn perustukset sijaitsevat Niemisjärvestä laskevan Myllyjoen Tuppikoskessa Tuppikosken tien päässä. Nykyisin paikalla on uimaranta, opastaulu ja kosken ylittävä puusilta.
Selkeimmin erottuva jäännös on Tuppikoskessa sijaitseva betoninen saharakennusken perustus. Perustus on rakennettu lohkottujen luonnonkivien päälle. Kosken vesi kulkee osin itärannan uomassa ja osin rakennuksen alapuolella kulkevaa ränniä pitkin.
Erotyisesti kosken länsirannalla on näkyvissä koneiden ja laitteiden jäännöksiä sekä rakennelmien perustuksia. Rakennelmien perustuksia on myös itärannalla, kuten myös kuivana oleva kosken sivu-uoma kesantopellon itäpuolella.
Myöhemmin sahan yhteydessä toimi sähkölaitos. Sahaa ei ole merkitty 1879 kihlakunnankarttaan, mutta 1900-luvun karttoihin se on merkitty. Sahan toiinta ajoittunee 1900-luvun alun ja puolivälin väliselle ajanjaksolle.

Tauriala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kirjallisissa lähteissä Tauriala mainitaan 1400-luvun lopun tuomiokirjoissa ja 1500-luvun maakirjoissa. Asutuksen luettelossa Taurialan kylässä mainitaan olleen Näppilän talo (1539 alkaen) ja Eskolan talo (1620 alkaen). Varhaisimmat kartat Taurialan (Konkin) alueesta ovat vuoden 1749 kartta Oksalan ja Taurilan rajakäynnistä, sekä vuoden 1854–59 kartta vesijättömaiden jaosta, näiden karttojen perusteella ei kuitenkaan ole saatavissa tietoa kylän tai talojen sijoittumisesta alueella. Taurialan kylästä on ollut käytössä myös nimi Konkis (Konki). Konkis viittaa ilmeisesti kylässä asuneeseen Konckila (Konkila) nimiseen sukuun. Edelleen Taurialan poikki kulkeva tie on nimeltään Konkintie.
Maastossa tehtyjen havaintojen perusteella paikalla on mahdollisesti säilyneitä jäännöksiä historiallisen ajan kylätontista. Tontin alueella havaittiin rakennuksen kivijalan jäännös sekä mahdollinen rakennuksen tai lieden jäännös. Kivijalan perustuskivissä ei ollut näkyvissä poran jälkiä, kivet oli kuitenkin selvästi lohkottu suorakaiteen muotoon. Yhdessä lohkotussa kivessä oli kiinni rautainen tanko. Perustuskiviä oli näkyvissä yksi kerros. Kivet olivat kooltaan noin 50x40 cm. Perustuksen koko oli noin 5m x 6m. Perustusten viereen ja osittain niiden päälle oli myöhemmin kasattu suuria kiviä. Perustusten päällä ja keskellä kasvaa tiiviisti toistensa lähellä suuri kuusi ja suuria koivuja. Rakennuksen tai lieden jäännökseen tehdyssä koekuopassa havaittiin runsaasti savitiivistettä ja jonkin verran vanhaa tiiltä. Toisessa kylätontin alueelle tehdyssä koekuopassa havaittiin hieman hiiltä ja tumma kerros. Maanomistajan mukaan tontilla on palanut talo 1900-luvulla.
Kylätontin alueella, muinaisjäännösrajauksen ulkopuolella tehdyssä valvonnassa 2016 ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Lahti (1000055546) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Neljän talon historiallinen Lahden kylänpaikka on asemoitu vuden 1829 isojakokartan mukaan. Yhä asuttu kylätontinosa täyttää muun kulttuuriperintökohteen kriteerit. Kylätontin autioitunut osa on muinaisjäännösrekisterissä mahdollisena muinaisjääänöksenä Lahti Ollila (1000030433).

Reuharinniemi 2 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Pieni kivilouhos sijaitsee niemen pohjoisrannalla, vesirajalla ja muutaman metrin säteellä siitä. Rantakalliossa on selkeitä merkkejä kivenlouhinnasta todennäköisesti pääosin kiilaamalla ja poraamalla (yksittäisiä poranjälkiä ja useita pykälämäisiä pystysuoria jälkiä kalliossa). Kiilaamalla louhimiseen viittaa myös kivilajin liuskemainen rakenne, joka näkyy hyvin niemen irtokiviaineksessa ja louhoksen kallioleikkauksissa. Louhitut kalliopinnat ovat pääosin sammalen peitossa ja muodostavat kohteen itäosassa laajahkon suorakulmaisen alueen.

Uusitalo (1000056037) (Maarakenteet)
Historiallinen; Suppilomainen kuopparakenne, joka on muodoltaan ja rakenteiltaan tulkittavissa pienehköksi tervahaudaksi, on kaivettu itään, kohti Alumiinitietä laskevaan rinteeseen. Kuopan halkaisija on noin 4 m ja syvyys n. 1,5 m. Reunavalli on 1,5-2 m leveä ja korkeudeltaan enintään 0,6 m (itäreunalla), W-sivulla valli puuttuu. Kuopan SE-puoleisessa reunavallin osassa on kasattuna 20-40 cm kokoisia, sammaloituneita kiviä. Haudan itäkoillispuolella kulkeva halssi on suunnattu koilliseen, sen pituus on 4 m, leveys n. 0,5 m ja syvyys alle 0,5 m. Halssin NW-reunalla kasvaa hyvin vanha koivu, jonka perusteella tervahaudan voi olettaa olevan useita vuosikymmeniä vanha. Haudassa ei kuitenkaan ole havaittu hiilikerrosta (inv. 2025), joten rakenne on ilmeisesti jäänyt käyttämättä; toisena selityksenä voi olla rakenteen muu tarkoitus.

Poutala Huhtiniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Historialliseen Poutalaan kylään kuulunut tontti, joka esiintyy ajoittamattomassa, arviolta 1800-luvulta peräisin olevassa toimituskartassa (3473684. Kartta 10:3 C). Asuinpaikan ikää ei ole voitu varmentaa 1750-lukua vanhemmaksi, mutta se ajoittumasta 1700-luvun puoliväliä vanhemmaksi ei myöskään voida sulkea pois. Tontti on ollut vuoteen 1848 osa Poutalan historiallisen kylän suurinta taloa nimeltään Vilppula. On mahdollista, että kyseessä on Vilppulan talon torppa. Historiallinen asuinpaikka on yhä asuttu.
Kohteen rajaus on alustava ja perustuu 1800-luvun uudistuskarttaan. Rajaus osoittaa asuinpaikan sijainnin kahden nykyään olemassa olevan tilan väliin. Todennäköisesti se on kuitenkin sijainnut jomman kumman tilakeskuksen kohdalla ylempänä rinteessä. Koska maastotarkastuksessa ei ollut mahdollista todentaa kylänpaikan tarkempaa sijaintia, jätettiin arkistotutkimukseen perustuva rajaus sellaisenaan voimaan.
Poutalan historiallisen kylän muut tontit ovat muinaisjäännösrekisterissä mahdollisena muinaisjäännöksenä Poutala (1000041665). Poutala mainitaan ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä mahdollisesti jo vuonna 1464.

Leprahautausmaa (Hautapaikat)
Moderni; Oriveden leprasairaala toimi vuosina 1905-1953. Sairaala perustettiin vanhaan armeijan kasarmiin, ja varsinkin alkuvuosina potilaita oli tiloihin nähden varsin runsaasti. Lepra alkoi kuitenkin pikkuhiljaa häviämään Suomesta, ja Oriveden leprasairaala suljettiin 1953, jolloin se oli Suomen viimeinen leprasairaala. Potilaat sieltä siirrettiin Kumpulan sairaalaan. Sairaala on purettu. Hautausmaan koillispuolella on nykyään sairaalan porraskivistä tehty muistokivi.
Sairaalan pihapiirin eteläpuolella sijainneelle hautausmaalle on hautausmaan muistomerkin mukaan noina sairaalan toimintavuosina haudattu 16 spitaalia sairastanutta. Hautausmaa on käyttöaikanaan sijainnut pellon keskellä ja muodostanut sinne puustoisen kokonaisuuden. Hautausmaa on rajattu aidalla, joka koostuu betonipylväistä ja niiden välisistä metalliputkista. Pohjoissivulla on ollut portti. Haudoilla on muistomerkkejä, joita on jossain välissä kunnostettu/uusittu - mahdollisesti 80-luvun alussa, jolloin hautausmaan itäpuolelle on pystytetty kunnan toimesta muistomerkki. Tyynykivien pinnalla olevat laattakivet vaikuttavat jälkikäteen asennetuilta. Alueen hoidosta on viime vuosikymmeninä vastannut Oriveden kaupunki resurssiensa mukaan.

Säynäjärvi (1000084270) (Kivirakenteet)
Historiallinen;

Gaudiala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on sijainnut vuonna 1757 perustettu Teivaalan säterin Gaudiala-niminen torppa. Torpan ensimmäiset asukkaat olivat Bernhard ja Sophia Gaudiala. Torppa on kuvattu Teivaalan säterin tiluskarttaan vuodelta 1761, jonka mukaan torpanpaikan aluerajaus on myös tehty. Historiallisten karttojen perusteella torpanpaikka autioitui 1900-luvun alkuun mennessä. Tällä hetkellä torpanpaikka on peltoa.
Maastotarkastuksessa 2025 suunnitellulle rakennuspaikalle kaivettiin 14 koekuoppaa, joissa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Tutkimuksen yhteydessä saadut löydöt (pala punasavikeramiikkaa, tiilen paloja ja murusia, pala lasia, posliinia sekä pullon suuosan kappale) tulivat sekoittuneesta peltokerroksesta ja ajoittunevat torpan nuorempaan, 1800-luvun lopun, käyttövaiheeseen.

Moisio (1000084898) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee 3,6 km pohjoiskoilliseen Lempäälän keskiaikaisesta kirkosta, 200 m Herralanvuolteen rannasta luoteeseen ja 335 m länsiluoteeseen Moisionjoen suulta. Rantatöyrään korkeimmalla kohdalla sijaitsee Moision historiallisen kylän tonttimaa. Moision kylä on todennäköisesti Kuokkalan kylän myöhäsyntyinen uudisraiviokylä. 1540- luvulla kylässä oli neljä taloa: Pietilä, Jutila, Äijälä ja Heikkilä (Arajärvi 1959, 31, 40). Kylän tonttimaa on kuvattu Moision isojakokartassa vuodelta 1769 (Gadd).
Moision kyläpaikka on nykyäänkin asuttu. Sen alueella sijaitsee nykyään kolme omakotitaloa pihapiireineen. Läntisimmällä tontilla sijaitsee arviolta enimmillään satavuotias asuinrakennus piharakennuksineen. Luoteisimpien tonttien alueella on sotien jälkeen rakennettu omakotitalo hoidettuine pihapiireineen. Eteläisimmän tontin alueella on 2000-luvulla rakennetun omakotitalon pihapiiri.

Nuolialan kylätontti 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuninkaankartassa kylässä on 5 taloa. V. 1546 kylässä 3 taloa. Kylä on kuulunut Messukylän neljännekseen. V. 1780 kylässä talot Nikkilä, Perttula, Isotalo-Pere ja Eskola. Isojakokartalla 1767 viisi taloa. Talonpaikkojen paikannus on tehty isojakokartan perusteella. Tien pohjoispuoleinen talonpaikka nykyisessä pellossa on vajan ja tien välillä. Pelto oli tarkastettaessa heinällä, eikä voinut luotettavasti vahvistaa talonpaikkaa maastohavainnoin. Samoin tien eteläpuoleinen itäisin talonpaikka nykyisessä pellossa. Muut talonpaikat ovat rakennetulla alalla. On mahdollista, että kiinteää muinaisjäännöstä olisi pellossa jäljellä; nämä talotontit on rajattu inventoinnissa muinaisjäännösalueiksi. Edelleen rakennettu kylätontin osa on muu kulttuuriperintökohde.

Silvonvainio (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nelikulmainen, matala rajamerkki, jossa ns. viisarikivi. Perusta koostuu yhdestä kivikerrasta, nelikulmainen. Alueella on lisäksi sijainnut torppa (näkyy Kalmbergin ja Senaatin kartastoissa).

Lietsamo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen kirjallinen maininta on ”Liettaman” tilan isännästä lautakunnan jäsenenä vuodelta 1455. Kylävarsinaisesti mainitaan veroluetteloissa vuonna 1541, jolloin kylässä oli yksi tila: Heikkilä. Tilalla on veronmaksuongelmia vuonna 1589. Koko 1600-luvun kylään on merkitty vain yksi tila, ja 1640-luvulla se on ollut autiona, vaikka pellot ovat tilaluvun perusteella pysyneet viljelyksessä. 1700-luvulla kylään on merkitty jo kaksi tilaa, jotka ovat
vuosisadan alussa henkikirjojen perusteella olleet molemmat autioina, myös omistajien nimet katkeavat vuosiksi 1696–1734. Kylää on myös kutsuttu Torveksi vielä ainakin 1700-luvulla sen toisen talon mukaan. Torvi nimi ilmaantuu ensikertaa vuonna 1656. Isojako toimitetaan kylässä vuosien 1774–1796 välillä. Kylää koskevat tiedot on kerätty Lempäälän historia teoksesta (Arajärvi 1959: 36, 40, 45, 57, 142, 257–259,
Lietsamon kylä sijaitsee edelleen rakennetulla tontilla. Historiallisten karttojen perusteella paikka vaikuttaa vakiintuneen jo 1600-luvulla. Todennäköisesti vanhempien talojen rakenteet ovat kuitenkin tuhoutuneet, vaikka niiden jäännöksiä saattaa olla sekoittunut ympäröivien peltojen kyntökerroksiin. Paikka on todennäköisesti jo keskiaikainen. Molemmat talot ovat olleet mahdollisesti vierekkäin, vaikka niiden tarkemmat sijainnit eivät vanhemmilta kartoilta käy selvästi ilmi. Vaihtoehtoisesti toinen taloista voisi olla sijainnut kylän pohjoispuolella olevassa metsäsaarekkeessa, joka on vuoden 1842 kartan perusteella ollut viljelyksen ulkopuolella. Saarekkeen luonne tulisi tarkastaa maastossa.

Hulauksen kylänpaikka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Varhaisin kylään liittyvä kirjallinen maininta on Hulaudesta oleva isäntä lautamiehenä vuodelta 1465. Vuoden 1540 verotietojen perusteella kylässä on ollut kolme tilaa: Kauppila, Heikkilä ja Antila. Sipilä ilmaantuu vuonna 1541 ja vuonna 1568 Kerttula irtautui Heikkilästä, jolloin kylässä oli 5 tilaa. Kylässä oli etenkin 1500-luvun lopulla paljon vaikeuksia veromaksun toimituksessa, jonka perusteella tiloja merkittiin autioiksi. Kerttula ja Antila autioituivat 1572 ja ne pysyivät veronmaksukyvyttöminä aina 1600-luvulle asti. Sipilän tila on merkitty autioksi vuonna 1581, sekä vuosina 1595–1600. Kauppila ja Heikkilä taas vuosina 1595–1600, joten vuosisadan lopulla yksikään kylän tiloista ei ollut veronmaksukykyinen. Hulauden kylässä olivat 1600-luvun aikana vain 1610- ja 1630-luvuilla kaikki viisi tilaa veronmaksukykyisiä. 1660 ja 1670-luvuilla parhaimmillaan kolme tilaa oli veronmaksukyvyttömänä, mutta tilalukujen perusteella kaikki viisi ovat pysyneet kuitenkin viljelyksessä. Sipilän tila on 1696–97 suurten kuolonvuosien aikana autioitunut, jonka jälkeen se asutettiin uudelleen vasta 1740-luvulla. 1700-luvun alussa isovihan aikana on ollut myös veronmaksuongelmia, ja tiloista Sipilän ohella vähintään yksi on ollut henkikirjojen mukaan ilman asukkaita. Isojako on suoritettu Rikalan kylän toimitusten yhteydessä 1761–1777. Kylää koskevat tiedot on kerätty Lempäälän historia teoksesta (Arajärvi 1959: 36, 39, 44–46, 142, 150–151, 257–259, 560).
Vuoden 1767-1775 erilliseltä toimituskartalta paikannettu Hulauden neljän talon kylä sijoittuu osin nykyisinkin asutun pientalon kohdalle ja pihaan sekä osin sen pohjoispuolelle, peltoon ja metsikköön. Kylään kuulunut yksittäistalo (1767-1775 kartan talo nro 5) sijoittuu kyläkeskuksen eteläpuolelle, nykyiseen peltoon. Yksittäistalo on karttatarkastelun perusteella autioitunut pitäjänkartan laatimiseen (v. 1842) mennessä. Sitä, onko yksittäinen talo syntynyt vasta isojaon aikaan vai jo tätä ennen, ei saatu arkistotutkimuksessa selville.
Karttatarkastelun perusteella Hulauden kylän pohjoisosassa, nykyisen asuinkiinteistön
pohjoispuolella on arkeologista potentiaalia. Myös kylään kuulunut yksinäistalon kohdalla on
arkeologista potentiaalia. Asiaan voisi saada selvyyttä kohdennetulla arkeologisella
maastotutkimuksella.

Ritvala (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1560-luvun kyläluettelossa mainittu 18 talon kylä. 1640-1641 maakirjakartan (MHA BB 1a 32-34) mukaan Ritvalan kylä on sijainnut kahdessa osassa nykyisen Ritvalanraitin varrella. Suurempi, 12 talon keskittymä sijaitsee suunnilleen Raittinristin ja Hinkkalan välissä. Pienempi, 6 talon keskittymä sijaitsee edellisestä hieman koilliseen, suunnilleen Vatastentien, Kolmenkujan ja Ritvalanraitin risteyksessä, mahdollisesti nykyisen Kaistin tilan alueella. Vanhimmat maininnat Ritvalan asukkaista on vuodelta 1340, jolloin Paavi Benedictus XII julisti pannaan mm. Ritvalalaiset Ritvalan Miemon (Memo de Ryduvala) ja Somalayini de Riduala (Ritvalan Suomalaisen), heidän kieltäydyttyä maksamasta kirkolle kymmennyksiä (Voionmaa 1924:74; Jutikkala 1934:105).

Ikkala (1000094582) (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1560-luvun kyläluettelossa mainittu Ikkalan kylä koostui kahdesta talosta. Paikannus 1786- ja 1817-1824-luvun karttojen mukaan.

Nuutala (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1560-luvun kyläluettelossa mainittu, kahdesta talosta koostuva Nuutalan kylä. Sijainti vanhoista kartoista. Paikalla edelleen asutusta.

Hakala Gård (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1641 maakirjakartan (MHA BB 1a 32-34) ja 1692 tiluskartan (KA h74:4/1) mukaan paikannettu tila. Tila on yksi Ritvalan kylän kantatiloista ja sen vanhin nimeltä tunnettu omistaja oli 1539-55 maakirjojen mukaan Nisius Henrikinpoika (Jutikkala, 1946:118).

Ruissaari 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Veden alla on laiturin kivisen perustuksen jäännökset. Rantapenkereessä on kiviä järjestettynä rinnatusten. Samalta kohtaa veden alla sijaitsee laiturimaisessa muodostelmassa oleva kivikuvio, joka työntyy järvelle päin. Alue, jolla kiviä on, on noin 550cm leveä ja runsaan metrin pitkä. Laituri liittyy todennäköisesti 1800-lopulla ja 1900-alussa saarella pidettyjen eläinten hoitoon. Saaren toisella puolen sijiatsee myös karjasillan jäännös (Kohde Karjasalmi 1000001987).
Kohde on tuotu rekisteriin yleisöilmoituksen perusteella eikä sitä ole tarkastettu maastossa.

Lauttasalmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mänttä-Vilppulan Nokiansaaren ja Piikainniemen välisessä Lauttasalmessa, Piikainniemen puolisessa rantavedessä. Paikalla on liitekatiskan/-katiskojen jäännöksiä. Paalut ovat näkyvissä vedenpinnan yläpuolella vain matalan veden aikaan.

Tatekanpolku (Kulkuväylät)
Historiallinen; Hämeelinnan ja Tampereen välinen ratayhteys valmistui 1876 ja se lukautuu maamme varhaisimpaan päärataverkkoon. Lempäälän Sääksjärven eteläpäässä ratalinjausta oikaistiin 1960-luvulla, jolloin vanha ratalinjaus jäi nykyisen radan länsipuolelle. Vanhan ratalinjauksen kohdalla kulkee nykyään järven rannoilla oleville huviloille johtava tielinja, Tatekanpolku. Tien vieressä, sen länsipuolella on havaittavissa noin sadan metrin matkalla maa- ja kallioleikkausta, joka lienee tehty alkuperäisen radan rakentamisen yhteydessä 1870-luvulla. Maaleikkaus on suurimmillaan noin kaksi metriä korkea.

Kauralähdet (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kouransuntin suoalueen itäreunassa sijaitseva melko vaatimaton rajamerkki. Paikalla on noin 40 cm korkea kartion muotoinen pystykivi, jonka leveys on noin 15 cm. Kiven viereen on laitettu pystyyn kuorittu puunkarahka. Paikalla on ollut Riitialan ja Heittolan historiallisten kylien välinen raja, joka näkyy mm. Heittolan kylän isojakokartalla (1791). Pyykin vieressä on kartassa nimi ”Kauralähdet”. Paikalla on yhä käytössä oleva kiinteistörajojen taitepiste.

Toppola (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1641 maakirjakartan (MHA BB 1a 32-34) ja 1692 tiluskartan (KA h74:4/1) mukaan paikannettu tila.

Muurainsuo 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Alinenjärven lounaispuolella, Porin yhdystien ja voimajohtolinjan välisellä metsäalueella sijaitseva pois käytöstä jäänyt rajamerkki. Rajamerkissä on sammaloitunut kiviperustus, jonka halkaisija on noin metrin ja korkeus noin 0,2 m. Keskellä on hieman vinossa oleva viisarikivi, jonka korkeus on noin 0,5 m. Kiveen on kaiverrettu numero 118. Paikalla on kulkenut NW-SE-suuntainen Haaviston kylän tilojen raja sekä WSW-ENE-suuntainen linja, joka myös näkyy vuoden 1768 isojakokartalla. Kyseessä voi olla Haaviston kylän omien ja jakokunnan yhteisten maiden välinen raja.

Muurainsuo 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Muurainsuon pohjoispuolella, avoimen voimajohtoaukean kaakkoisreunalla sijaitseva kivinen rajamerkki. Rajamerkin ympäristö on heinikkoista ja pusikoitunutta. Heinikon seassa sijaitsee neliskanttinen, sammaloitunut kiviröykkiö, jonka halkaisija on noin 1,2 m ja korkeus noin 0,6 m. Paikalla on kulkenut NW-SE-suuntainen Haaviston kylän tilojen raja sekä WSW-ENE-suuntainen linja, joka myös näkyy vuoden 1768 isojakokartalla. Kyseessä voi olla Haaviston kylän omien ja jakokunnan yhteisten maiden välinen raja. Paikalla on yhä käytössä oleva kiinteistörajan taitepiste.

Perälä 2 (1000095172) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1767-1772 isojakokartalta paikannettu Perälän kaksiosainen, neljän talon kylä sijoittuu asutun pientalon kohdalla sekä talousrakennuksen kohdalla ja pihamaalle. Vuoden 1842 pitäjänkartalla kylässä on kolme taloa. Vuoden 1959 peruskartan tilanne vastaa kutakuinkin nykypäivää.
Karttatarkastelun perusteella Perälän kylän kohdalla on arkeologista potentiaalia, keskittyen pääasiassa kylätontin rakentamattomille alueille. Kylänpaikan autioitunut osa on muinaisjäännösrekisterissä mahdollisena muinaisjäännöksenä Perälä.

Pyhältö 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pyhällön kylätontti paikannettiin vuoden 1767-1783 isojaon erillisen toimituskartan perusteella. Karttaa ei ole piirretty puhtaaksi ja se on osin tulkinnanvarainen. Vuoden 1842 pitäjänkartalla kylässä on neljä taloa. Vuoden 1959 kartan tilanne vastaa kutakuinkin alueen nykytilaa. Vanha kylätontti sijoittuu nykyisen Heikkilän kohdalle ja pihapiiriin, sekä talon luoteispuolen peltoon. Karttatarkastelun perusteella Pyhällön kylätontilla on arkeologista potentiaalia, varsinkin sen luoteisosassa, joka on muinaisjäännösrekisterissä mahdollisena muinaisjäännöksenä Pyhältö.

Liesilammi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kettulammen ja Liesilammen välissä olevalla kannaksella. Kettulammen ja Liesilammen välille on kaivettu noin 5–7 m levä uittokanava. Se on rakennettu hiekkamaahan, mutta varsinaisia rakenteita ei kanavan kohdalla voi erottaa. Uittokanavalle vie puiston halki kulkeva tie. Kanavan yli kulkee silta.
Suora kanava Liesilammen ja Kettulammen välille rakennettiin uittojen takia, koska
Liesijoen mutkainen reitti haittasi uittoja. Suurimmat uitot Seitsemisen alueella suoritettiin
1920-luvulla (Tyllilä 1981).

Kettulammi (Kivirakenteet)
Moderni; Paikalla on kivistä jokiuoman toisen haaran halki rakennettu kivikynnys tai pato. Rakenne ohjaa vettä vuonna 1995 ennallistetulle myllynpaikalle. Rakenne ei todennäköisesti ole alkuperäinen myllytoimintaan liittyvä rakenne, sillä alkuperäisen, 1800-luvun myllytoiminnan jälkeen jokea on käytetty uittoon. Patomainen rakenne saattaakin olla syntynyt 1900-luvulla joen ennallistamistoimissa. Kivisen rakenteen jatkona on puinen patorakenne, joka on tehty vuonna 1995 samassa yhteydessä kun paikalle on tuotu muualta hirsinen myllyrakennus.

Peuraus (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen mainita Peurauksen kylästä ovat vuoden 1540 verotiedot, joiden perusteella kylässä on kaksi tilaa: Peura ja Purri. Lisäksi vuonna 1553 mainitaan Köösti (Kyöstilä). Peura ja Köösti on kuitenkin liitetty myöhemmin 1500-luvulla Häihenmatkan ja Ihamaan kylien tiloihin, joten Purri jää kylän ainoaksi tilaksi. Mahdollisesti Peurauksen tila on myöhemmin palannut kylän yhteyteen, koska kylän nimi mainitaan aina Peurauksen yksinäistalona.
Yksinäistalon maat ovat ilmeisesti olleet toisen kylän viljelyksessä 1680–1700-luvuilla ja talo ilman asukkaita, koska tilaluku pysyy yhtenä ja samaan aikaan se merkitään kuitenkin autioksi. Veromaksuongelmat jatkuvat myös 1700-luvun alussa, mutta talo toisaalta pysyy asuttuna. Isojako on suoritettu Miemolan kanssa yhdessä vuosina 1782–1796.
Kylää koskevat tiedot on kerätty Lempäälän historia teoksesta (Arajärvi 1959: 41, 45, 58, 141, 146, 256–259, 309, 575)
Kylänpaikan paikannus on tehty isojakokartan perusteella.

Hyrkkälä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäisen mainita kylästä on vuoden 1540 veroluettelossa, jonka perusteella kylässä on kolme tilaa: Niilon tila, Mikon tila ja Maaritin tila, tarkemmat nimet eivät ole selvinneet. Hyrkäksen tila mainitaan veronmaksukyvyttömänä vuosien 1572–1600 välillä ja Maaritin tila 1582–1600.Kaikki kolme tilaa ovat 1600-luvun ensimmäisenä vuosikymmenenä maksukykyisiä, mutta muuten 1600- luvulla vain yksi tila kerrallaan pysyy veronmaksukykyisenä. Varmuudella vain yksi tiloista on autiona vuosina 1620–1640. 1700-luvulla kylässä toisaalta mainitaan enää yksi talo, jolla on 1720 veronmaksuongelmia. Isojako tapahtuu vuosien 1761–1777 välillä, jonka perusteella yksinäistalo on vahvasti sidoksissa viereiseen Perälän kylään. Kylää koskevat tiedot on kerätty Lempäälän historia teoksesta (Arajärvi 1959: 39, 45–46, 55, 141, 146, 256–259, 308, 561, 574). Kohde on rajattu 1767-1772 isojakokartan perusteella.

Wiikarin vaneritehdas (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kiuralan kylässä toimi 1896-1899 Suomen ensimmäinen vaneritehdas. Siellä valmistettiin vanerin lisäksi myös huonekaluja. Vaneria tehtaalta on kuljetettu vesireittejä pitkin Siuroon. Vaneritehtaan jäännökset sijaitsevat Puljusnokantien itäpuolella, tieltä suoraan itään lähtevän polun päässä. Kivijalan jäännökset ovat osin risukon ja metsän peitossa ja ensimmäiset kivet ovat havaittavissa jo noin kymmenen metrin päästä rannasta. Osa kivistä on lohkottuja ja niissä on näkyvissä poranreikiä ja osa mahdollisesti luontaisia. Paikalla on havaittavissa myös keltaista ja punaista tiiltä sekä kuopanteita. Tehtaan paikalla on 1960-luvulla pystytetty muistomerkki. Lähelle tehtaan jäännöksiä on pystytetty kota.

Paskolammi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki on pystyyn asetettu laakakivi halkaisijaltaan n. 2 m kokoisessa kiviröykkiössä. Sen esillä olevan osan mitat ovat n. 95 cm x 25 cm x 12 cm, ja se on kiilattu asentoonsa louhitulta vaikuttavien kivien avulla. Siihen on kaiverrettu luku 201. Rajamerkki on säilynyt hyvin vahingoilta. Sen eteläpuolella on kaadettu metsää koneen avulla, ja sen päälle on asetettu pahvinen ilmakuvausristi. Sammal peittää sitä kauttaaltaan. Kohde sijaitsee lohkareisessa havumetsässä. Rajamerkki on vanhalla, v. 1768 isojakokarttaan ja nuorempiin karttoihin merkityllä Kankaantaan ja Maatialan kylien välisellä rajalla, loivassa taitekohdassa. Rajamerkki on nykyisin neljän kiinteistön rajapyykkinä.

Tornivuori (1000036823) (Kivirakenteet)

Wintinperä 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisten kiinteistörajojen risteyskohdassa sijaitsee noin kuutiomainen kivilatomus, kooltaan noin 1,4 x 1,4 m, korkeus alle 80 cm. Osin laonneessa latomuksessa on useampi kivikerta, joista erottui vain osa sammal- ja karikekerroksen alta. Latomuksen keskellä on noin 50 cm korkea evämäinen viisarikivi, josta ei havaittu hakkauksia.
Rajamerkki sijaitsee nykyisten kiinteistörajojen risteyskohdassa. Vuoden 1954 peruskartalla kohdalla on Kuivaspään, Maisenrannan ja Herralan kylien välisten rajojen risteys, samoin myösbRantoisten jakokunnan kartalla (mittaus 1893-1894). Isojaon toimituskartalla (1783)bpaikalla on suora Maisenrannan ja Herralan kylien välirajalinja.

Leppäkorpi (1000096179) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisen kiinteistörajan taitepisteessä sijaitsee noin rajamerkin jäännös. Rajamerkki on ilmeisesti ollut ns. kuutiolatomus, keskellä viisarikivi. Nyt rajamerkin kivet olivat osin levällään ja päällekkäin noin 1,2 x 1,2 m kokoisella alueella. Kivikasan keskellä oli kenollaan viisarikivi, korkeus enintään 80 cm. Rajamerkki sijaitsee nykyisen kiinteistörajan taitepisteessä. Vuoden 1954 peruskartalla kohdalla on Maisenrannan ja Herralan kylien välinen rajan taitepiste, samoin myös Rantoisten jakokunnan kartalla (mittaus 1893-1894). Isojaon toimituskartalla (1783) paikalla ei ole mitään rajaa.

Kantturi 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisen kiinteistörajan taitepisteessä on näyttävä rajamerkki. Ns. kuutiolatomus on kooltaan noin 1,3 x 1,3 m, korkeus noin 50 cm. Latomus on osin sammaleen peitossa ja siinä 2-3 kivikertaa. Latomuksen keskellä on viisarikivi, josta ei havaittu hakkauksia. Viisarikivineen rajamerkin korkeus on hieman yli metri.
Rajamerkki sijaitsee nykyisen kiinteistörajan taitepisteessä. Vuoden 1954 peruskartalla kohdalla on Maisenrannan ja Herralan kylien välisen rajan taitepiste, samoin myös Rantoisten jakokunnan kartalla (mittaus 1893-1894). Isojaon toimituskartalla (1783) paikalla on Rantoisten jakokuntaan kuuluvien Maisenrannan ja Herralan kylien välinen suora rajalinja.

Kantturi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisten kiinteistörajojen risteyskohdalla on pahoin sammaleen ja kuusen näreen peittämä matala rajamerkki. Rajamerkissä on mahdollisesti kaksi kivikertaa. Kooltaan se on noin 1,3 x 1,3 m ja sen keskeltä erottuu matala (enintään 20 cm) viisarikiven tapainen. Rajamerkin kokonaiskorkeus on alle 50 cm.
Rajamerkki sijaitsee nykyisten kiinteistörajojen risteyskohdassa. Vuoden 1954 peruskartalla kohdalla on Maisenrannan, Herralan ja Sarvikkaan kylänrajojen risteyskohta, samoin myös Rantoisten jakokunnan kartalla (mittaus 1893-1894). Isojaon toimituskartalla (1783) paikalla on Rantoisten jakokuntaan kuuluvien Maisenrannan ja Herralan kylien välinen suora rajalinja.

Kiitlola (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisten kiinteistörajojen risteyskohdalla sijaitsee laonnut rajamerkki. Rajamerkki on ollut mitä ilmeisimmin ns. viisarikivellinen kuutiolatomus. Nyt latomuksen kivet ovat levinneet noin 1,5 x 1,5 kokoiselle alueelle. Viisarikivi on kenollaan latomuksen jäänteiden päällä. Viisarikivineen jäännöksen korkeus on noin 1,6 m. Rajamerkki on todennäköisesti laonnut sen vierestä kulkevan metsäautotien teon seurauksena.
Rajamerkki sijaitsee nykyisten kiinteistörajojen risteyskohdassa. Vuoden 1954 peruskartalla kohdalla Sarvikkaan ja Herralan kylien välinen suora rajalinja, jonka kohdalta lähtee tilusraja koilliseen, samoin myös Rantoisten jakokunnan kartalla (mittaus 1893-1894), kuin myös isojaon toimituskartalla (1783).

Lepauskorpi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisellä suoralla kiinteistörajalla sijaitsee rajalinjaa merkkaavat kolme evämäistä viisarikiveä. Viisarikivet ovat vieri vieressä siten, että laitimmaisten kivien välinen etäisyys on noin 2,5 m. Viisarikivien korkeus on enimmillään noin 75 cm. Viisarikivien ympärillä on useampia sammalpeitteisiä kiviä, mutta niiden kuuluminen rajamerkkiin jäi epäselväksi.
Rajamerkki sijaitsee nykyisellä suoralla rajalinjalla. Vuoden 1954 peruskartalla kohdalla on Sarvikkaan ja Hävältilän kylien välinen suora rajalinja. Rantoisten jakokunnan kartalla (mittaus 1893-1894) paikalla kulkee Sarvikkaan ja Ahtialan kylän välinen suora rajalinja, samoin kuin isojaon toimituskartalla (1783).

Vittanen 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisten kiinteistörajojen risteyksessä sijaitsee näyttävä rajamerkki. Rajamerkki on ns. kuutiolatomus, kooltaan noin 1,5 x 1,5 m, korkeus noin 60 cm. Sen keskellä on noin 30 cm korkuinen viisarikivi, josta ei havaittu hakkauksia.
Rajamerkki sijaitsee nykyisten kiinteistörajojen risteyskohdassa. suoralla rajalinjalla. Vuoden 1954 peruskartalla kohdalla on Sarvikkaan, Hävältilän ja Hauralan kylien välinen rajapiste, samoin myös Rantoisten jakokunnan kartalla (mittaus 1893-1894). Isojaon toimituskartalla (1783) paikalla on epäselvästi ja tulkinnanvaraisesti merkattu tilusraja.

Leppämäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Leppämäen talon eteläpuolisella mäntykankaalla havaittiin rajamerkki. Yhä käytössä olevan kiinteistörajan taitepisteessä on kolmen sammaloituneen kiven (halk noin 30 cm ja korkeus noin 20 cm) muodostama perustus, joiden keskellä on neliskulmainen, kaatunut viisarikivi. Paikalla on sijainnut Jämingin, Pitkälän ja Kurun valtionpuiston raja 1846 ja 1929 pitäjänkartoilla. Varhaisemmassa isojakokartassa (1792-1797) näkyvä kylänraja sijoittuu 235 metriä tästä kaakkoon, mutta sillä kohdalla ei havaittu rajamerkkiä. Koska raja on ilmeisesti siirretty nykyiselle paikalle 1800-luvulla, se määriteltiin muuksi kulttuuriperintökohteeksi. Ks. kartta edellisen kohteen yhteydestä.

Mattila (1000096201) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pihlajalahden pohjoispuolella Lerkanmaalla sijaitsee Mattilan talo, joka on kesäasuntona. Talo näkyy 1800-luvun pitäjänkartalla. Alueella on peltoja vielä 1960-1970-luvun peruskartoilla, jonka jälkeen metsittyy. Talon eteläpuolisella metsäalueella, Haukkajoentien länsipuolella havaittiin noin 170 metriä pitkä sammaloitunut kiviaita, jossa on porttiaukko keskikohdalla. Aidan leveys on noin 1,5- metriä ja korkeus 1-1,5 metriä, länsiosassa paikoin jopa 2 metriä. Kiviaita on sijainnut Mattilan peltojen eteläreunassa.

Pihlajalahti raja (Kivirakenteet)
Historiallinen; Hauk-Kierinka- järven koillispuolisella metsäalueella havaittiin rajamerkki. Lohkotuista kivistä tehty pyykki sijaitsee kapean pohjois-etelä-suuntaisen kallioniemekkeen pohjoisreunalla. Pyykin perustuksena on neljä noin 30-40 cm halkaisijaltaan olevaa sammaloitunutta kiveä, joiden keskelle on kasattu keko pienemmistä kivistä. Pyykin korkeus on noin 50 cm. Rajamerkki on sijainnut Kurun valtionpuiston ja Pihlajahden kylään kuuluvan tonttimaan rajalla ja se sijaitsee yhä käytössä olevalla kiinteistörajalla. Alueesta ei löytynyt 1800-lukua vanhempaa karttaa, jonka vuoksi pyykki määriteltiin muuksi kulttuuriperintökohteeksi.

Kivi-Kierangan oja (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivi-Kieringan ojan länsipuolella, Vuorelan talosta noin 670 m pohjoiseen, tavattiin osin laonnut vanha rajamerkki. Rajamerkki on laonnut noin 1,4 x 1,4 m kokoiselle alueelle, ja siinä kolme pystyssä olevaa teräväsärmäistä kiveä. Korkeimmillaan rajamerkki on noin 50-60 cm korkea. Alun perin siinä lienee on ollut pystykivet kulmissa ja keskellä. Osin sammaleen ja jäkälän peittämistä kivistä ei havaittu hakkauksia. Kaksi pystykivistä on teräväsärmäisiä (mahdollisia lohkottuja kiviä), muut rajamerkin kivet vaikuttavat luontaisilta. Paikalla on nykyisin kiinteistörajan taitepiste. Pitäjänkartalla (1846) paikalla on Ruoveden Pihlajalahden ja Kruununmaan välisen rajan taitepiste. Vanhempaa karttaa ko. paikasta ei inventoinnin valmistelutöiden aikana löydetty.

Karkun seurantalo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Selvitysalueen keskivaiheilta, pois puretun seurantalon liepeiltä todettiin kiviaitaa. Aitaa oli nähtävissä kahdessa osassa. Pidempi osuus oli noin 16 metriä ja lyhyempi noin 8 metriä. Pidemmän osuuden leveys vaihteli 3–6 metrin välillä. Aidan korkeus oli korkeimmillaan noin 1,2 metriä ja kivikerroksia oli sillä kohdin nähtävissä 7–9. Paikoin kiviaita oli myös huomattavasti matalampi. Lyhyempi osuus aidasta oli kokonaisuudessaan matalampi ja kapeampi, ja sen leveys oli noin 2 metriä ja korkeus 60–80 cm. Kiviaitojen molemmat osuudet olivat paikoin sortuneet. Parhaiten säilynyt osuus oli pidemmän aitaosuuden koillisosassa. Kiviaidan pidempi osuus on rakennettu lohkokivistä, kiviaidan päällä on myös suurempia pyöreämpiä luonnonkiviä. Aidan pienempi osuus on rakennettu pyöreistä luontaisista kivistä.

Kouransuntti (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kouransuntin suoalueen eteläosan halki kulkee noin 50 metrin pituinen kapulatie. Kapulatie
on merkitty vuoden 1911 senaatinkartalle sekä vuoden 1959 peruskartalle. Suon yli kulkeva
polku on merkitty vielä 2000-luvun kartoille ja ilmeisesti reittiä on käytetty vielä hiljan.
Kapulatie alkaa suon itäosasta, sähkölinjan alta ja kulkee loivasti länsilounaaseen. Puiden
päällä on 5–30 cm paksu vetinen turvekerros. Tien kohdalle tehtiin pieni koekuoppa, josta
puita otettiin esiin. Puunrunkojen paksuun on noin 15 cm ja niiden välissä näkyy pyöreitä (halk. noin 3 cm) keppejä, jotka vaikuttavat olevan pystyssä hirsien välissä. Muutamia ohuita pystykeppejä näkyy tien länsiosassa turpeen pinnalla, joten ehkä niitä on käytetty tielinjan merkitsemiseen. Tien päällä kasvaa paikoin korkeaa suopursua ja pieniä puita, joten tarkan linjan tai leveyden määrittäminen on haastavaa. Tien kulkua noudattelee kapea polku ja tien ulkopuolella suo on upottavampaa. Tien leveys on arviolta noin 3–4 metriä, mutta sille tehty aluerajaus on arvio. Ks. sijaintikartta edellisen kohteen yhteydestä.

Levonsuonmäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nälkähaannevan kosteikkoalueen länsiluoteispuolella, pienen mäen laella havaittiin autioitunut talonpaikka. Maasto on avointa kuusimetsää. Mäen korkeimmalla kohdalla on rakennuksen kivijalka, jonka koko on noin 5,5 x 9 metriä. Sen keskellä on neliskanttinen uunin raunio, jonka koko on noin 2 x 2 metriä ja korkeus noin 1,6 metriä. Kivijalka ja uuni olivat lähes täysin sammalpeitteisiä, mutta vaikuttivat lohkotuista kivistä tehdyltä. Tiiltä ei havaittu. Kivijalasta noin 25 metriä luoteeseen havaittiin toinen, todennäköisesti ulkorakennuksen kivijalka, jonka pohjoispäädyssä on kivetty kellarikuoppa. Kivijalka koostuu yksittäisistä, riviin asetelluista kivistä ja sen koko on arviolta 6 x 12 metriä. Kellarikuopan koko on noin 2 x 3 metriä. Paikalla ei näy selkeää talonpaikkaa millään historiallisella kartalla. Ikaalisten pitäjänkartalla (1930) näkyy mahdollisesti rakennus ja peltoja. Vuoden 1948 ilmakuvassa paikalla näkyy rakennus ja peltoaukeita, mutta vuoteen 1954 mennessä alue on jo metsittynyt. Paikalla on todennäköisesti sijainnut lyhytikäinen talo 1900-luvun alkuvuosikymmeninä.

Teerinevan rajamerkki 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Parkanon Riuttaskorvesta noin 700 metriä kaakkoon ja Teerinevasta noin 400 metriä koilliseen kiinteistönrajan kulmassa sijaitseva rajamerkki. Vuoden 1847 pitäjänkartalla kyseinen kohta on ilmeisesti ollut Parkanon kylän ja Kruununmaiden välisellä rajalla. Rajalta tavattiin kolmion muotoinen pystykivi, joka on pohjasta noin 40 cm leveä ja kapenee kohti kärkeä. Kiven korkeus on noin 35 cm. Kivessä ei havaittu olevan merkintöjä. Rajamerkin eteläsivun vieressä on pystyssä punainen aurauskeppi. Rajamerkistä noin 770 metriä etelälounaaseen tunnetaan entuudestaan saman kiinteistönrajan linjalta muu kulttuuriperintökohde Teerinevan rajamerkki (1000048266).

Pitkäsuo (1000096436) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pitkäsuon pellon kuusivaltaisessa sekametsäsaarekkeessa. Paikalla on kolme uunin rauniota ja rakennuksen kivijalka. Kaikki kolme uunia ovat halkaisijaltaan noin 4 metriä ja 70 cm korkeita. Selkein uuni (pohjoisin) koostui ainakin 4 luonnonkivikerrasta (15–60 cm halkaisijaltaan, osittain rapautuneita) ja tummasta humuspitoisesta maasta. Rakenteesta kasvaa kaksi mäntyä, kataja ja viinimarjaa. Uunin reunalle tehtiin koepisto, josta välittömästi maanpinnan alta tuli runsaasti ruskeaa huonopolttoista tiilen murua. Koepistoa kaivettiin noin 10 cm syvyydellä vastaan tulevaan kiveen asti.
Toinen uuni sijaitsee noin 4 metriä itäkaakkoon selkeimmästä uunirakenteesta. Sen päällä kasvaa kaksi kuusta, pihlaja ja viinimarjaa ja se on ominaisuuksiltaan samanlainen selkeimmän uunin kanssa. Myös kolmas uuni on ominaisuuksiltaan samanlainen kahden muun kanssa. Tämä uuni sijaitsee noin 4 m etelään toisena käsitellystä uunista ja siinä kasvaa pihlaja, kataja ja viinimarjaa.
Rakennuksen perustus hahmottuu koholla olevana matalana kumpareena sekä paikoitellen näkyvien ladottujen kivirivien muodossa. Kivet ovat sammaloituneita mahdollisesti lohkottuja kiviä (näkyvät kivet halkaisijaltaan noin 30–80 cm). Kivijalan ja uunien väliselle alueelle kaivettiin koepisto. Koepistossa oli ohuen pintaturpeen alla 32 cm multavaa maata, jonka seassa oli muutama tiilen palanen 5–15 cm syvyydellä. Multavan maan alta alkoi koskematon vaalea pohjahieta. GPS mittaukset heittivät alueen peitteisyyden takia useita metrejä, joten kivirivejä ei mitattu paikoilleen. Uunien paikkatieto perustuu samasta syystä 5p laserkeilausaineistoon.
Paikalla ollut rakennus ei näy yhdelläkään tarkastetulla vanhalla kartalla eikä vuoden 1946 historiallisessa ilmakuvassa. Tämän perusteella kohde on todennäköisesti ollut hyvin lyhytikäinen. Rakennuksen syrjäisen sijainnin perusteella kyseessä voisi olla esim. riihen jäännös.

Efraim Martinin torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Keijärventien ja Runnunlahden välisessä havupuuvaltaisessa metsämaastossa, noin kolmenkymmenen metrin etäisyydellä tiestä. Paikalla on yksi selkeä ja toinen mahdollinen uunin raunio sekä rakennuksen kivijalka. Uuni on halkaisijaltaan noin neljä metriä ja 60 cm korkea. Kivijalassa on näkyvissä noin 40–70 cm kiviä ja sen päällä kasvaa kolme kuusta, pihlaja ja viinimarjaa. Mahdollinen uuni on halkaisijaltaan noin 2,5 m ja noin 40 cm korkea. Havaittavissa olevat kivet ovat noin 10–80 cm ja sen päällä kasvaa nuorta kuusta ja koivua. Rakennuksen kivijalka (noin 13 x 8 m) on hyvin näkyvissä koholla olevan maan sekä ladottujen kivirivien muodossa. Kivet ovat kahteen kerrokseen ladottuja, sammaloituneita ja lohkottuja kiviä. GPS-mittaukset heittivät paikan peitteisyyden takia useita metrejä, joten paikkatieto perustuu osin 5p laserkeilausaineistoon.
Paikalla on ollut torppa, joka on siirretty 1800-1900-lukujen taitteessa Keijärven länsipuolelle. Torpan perustamisvuosi ei selvinnyt inventoinnin yhteydessä, mutta paikalle ei ole merkitty rakennusta yhdelläkään tarkastetuista vanhoista kartoista. Paikannimenä (Marttiininmäki) se sen sijaan on merkitty Eerolan perintötilan tilusten lohkomista esittävällä kartalla vuodelta 1925 sekä vuosien 1953 ja 1960 peruskartoilla.
Paikalla olleeseen torppaan liittyy Martinin piruna tunnettu poltergeist-ilmiö. Asiasta on oikeudenkäyntipöytäkirjoja 1800-luvun loppupuolelta ja siitä voi lukea lisää useista internetlähteistä. Keijärven tien puolella on vuonna 2017 pystytetty kyltti osoittamassa torpan jäännösten paikkaa.

Ajostaipale (Ajos) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhan Ruoveden Vilppulan isäntäluettelossa Ajostaipale mainitaan vuodesta 1584. Hopeaveroluettelossa Ajostaival mainitaan vuonna 1571 Olavi Juvarilan uudisasumuksena. Vuoden 1589 maantarkastuskirjan mukaan kylä sijaitsee Lempäälän pitäjän Alkkulan kylän erämailla. Vilppulan vanhoista taloista jaettiin Ajos vuonna 1738 Ylä- ja Ala-Ajokseksi. Vilppulan Ajoksen kantataloista irtautui vuonna 1783 kolmas talo nimeltä Rantala.
Nykyisin paikalla sijaitsee asuinrakennuksia ja hoidettu pihapiiri. Ylä-Ajoksen tilan kaksikerroksinen pohjalaistyyppinen päärakennus lienee rakennettu 1830-luvulla. Ylä-Ajoksen tilalle on myönnetty talonpoikaiskulttuurisäätiön kunnia-kilpi vuonna 1963 ja tila on palkittu ensimmäisellä palkinnolla valtakunnallisessa rakennusperintökilpailussa vuonna 2003 maaseudun rakennusperinnön ansiokkaasta vaalimisesta omassa pihapiirissä.

Pitkälammi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ilmoituksen mukaan paikalla on hieman yli metrin korkuinen, noin puoli metriä leveä ja noin 10 cm paksuinen laakakivi pystyssä, noin 10-15 astetta kallellaan (länteen). Kivessä ei erotu silmiinpistävästi mitään kaiverruksia. Kivi on tuettu pohjasta useilla pyöreillä ja erimuotoisilla kivillä, jotka ovat enimmälti n. 20-30 cm halkaisijaltaan. Tukikivet muodostavat halkaisijaltaan noin 1,5 metrin kokoisen, tasakorkuisen jalustan pystykivelle.
Kyseessä on vanha rajamerkki. Paikalla kulkee NW-SE-suuntainen kiinteistöraja, joka on merkitty jo v. 1768 isojakokarttaan erottamaan Kankaantaan kylän Ollilan (itäpuoli) ja Penttilän (länsipuoli) talojen tiluksia toisistaan. Kiinteistötietojärjestelmän mukaan paikalla ei ole rajapyykkiä, joten rajamerkki ei ole virallisesti käytössä. Vieressä kulkeva Kirkkopoluksi kutsuttu reitti on myös merkitty isojakokarttaan sekä v. 1770 Pirkkalan pitäjän karttaan polkuna/kärrytienä, joka vei etelässä Kankaantaan kylään ja pohjoisessa Pinsiöön liittyen Kyrönkankaantiehen.

Alitalo ja Ylitalo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inventointihavainnot 2025:
Nykyisen koulun ja Alastalon tilan kohdalla on sijainnut Alitalon ja Ylitalon talot viimeistään 1700-luvulta lähtien. Isojakokartan (1793–1804) mukaan Ylitalo on ollut perintötila (skatte hemman) ja Alitalo kruunun talo (krono hemman). Alastalon päärakennuksen eteläpuolella on nykyisin rakentamatonta pihapiiriä ja puutarhaa, jonka alueella voi olla säilyneitä kerrostumia vanhemmasta asutuksesta. Ylistalon kohdalla on koulurakennus ja piha on soralla. Historiallisten kerrostumien säilyneisyys koulun piha-alueella ei ole varmaa.

Orivesi-Uusikaarlepyy Pusunvuolle (Kulkuväylät)
Historiallinen; Inventointihavainnot 2025:
Visuveden saaren halki on kulkenut viimeistään 1600-luvulla perustettu Orivesi-Uusikaarlepyy-tielinjaus. Vanha tielinja noudattelee suurelta osin yhä käytössä olevia teitä Visuveden inventointialueella, mutta Pusunvuolteen molemmilla rannoilla on lyhyet osuudet pois käytöstä jäänyttä vanhaa tietä. Pusunvuolteen nykyisen sillan itäpuolella, pohjoisrannalla on noin 73 metriä vanhaa tienpohjaa ja vuolteen etelärannalla noin 55 metriä. Vanhan tienpohjan leveys on noin 6–10 metriä ja itäreunalla on pengerrystä. Pusunvuolteen yli on vienyt puinen silta, joka on purettu vuonna 1899. Sen jälkeen paikalla on ollut 4-aukkoinen holvisilta, joka on purettu vuonna 1979, samalla kun nykyinen uusi tie ja silta rakennettiin. Pois käytöstä jäänyt tienosuus määriteltiin muuksi kulttuuriperintökohteeksi.

Mäntylänmäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inventointihavainnot 2025:
Vuolleniementien pohjoispuolella, kuntoradan keskelle jäävän hakkuuaukean keskellä havaittiin neliskulmainen torpan raunio. Sammaloituneiden seinälinjojen koko on noin 6 x 6 metriä, ja niiden korkeus on noin 60–70 cm ja leveys noin 1,2 metriä. Rakenteen koilliskulmauksessa on uunin raunio, jonka koko on noin 1,8 x 2,1 metriä ja korkeus noin 1,5 metriä. Paksun sammalkerroksen alla näkyy suurehkoja (n. 40–50 cm) kiviä. Kyseisellä paikalla ei näy rakennuksia millään vanhalla kartalla, joten kyseessä on todennäköisesti lyhytaikainen torpanpaikka.

Killerinvuori (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö on sijainnut Mahnalanselän Naarlahdesta 1,7 km koilliseen, Siuroon johtavasta tiestä 1,4 km itään olevalla kallion länsikielekkeen eteläreunalla. Röykkiö oli sammaloitunut, matala, halkaisijaltaan 2 m. Siitä noin 30 m itään oli matala kiveys sammaleen alla, laajuudeltaan noin 6-8 neliömetriä. Vuoden 2019 inventoinnissa röykkiötä ei enää havaittu.

Sälli (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Tampere-Vaasa tiestä 1,9 km itään, Kyröjärven Tuulianlahdesta 550 m ja Sällin talosta 180 m länteen mesäisellä, järveen laskevalla rinteellä.
Röykkiön muodostaa kuusi suurta kehässä olevaa kiveä, joiden keskellä on iso latteä kivi. Muodoltaan röykkiö on pyöreähkö ja halkaisijaltaan 6-8 m. Isot kivet ovat maakiviä. Kysymyksessä saattaa olla myös luontainen rantakivikko.

Sulkuvuori (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Paikka, jota on pidetty mahdollisena linnavuorena, sijaitsee Aurikkokärven ja Laasolanjärven välissä, Sulkusalmen itärannalla. Se on korkea jyrkkäseinäinen vuori, joka sijaintinsa perusteella voisi olla linnamäki, mutta mitään vallituksia tai muita rakenteita ei ole nähtävillä. Jouko Voionmaa ei ole pitänyt paikkaa sopivana linnavuoreksi (J. Voionmaa, Hämeen muinaislinnoja, s. 148). Vuoren eteläreunaa rikkoo Oriveden-Jämsänkosken -rautatien kallioleikkaus.

Tapparamäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Nokialle johtavan tien pohjoispuolella, lähellä tien reunaa, metsäharjanteella on kekomainen kiviröykkiö. Sen koko on 27,5 x 23,5 x 4,5 m. Komean muodon vuoksi röykkiötä kutsutaan myös kuningashaudaksi, ja siihen liittyy tarinoita. Vuonna 1961 röykkiöön on tehty koekuoppia. Niiden perusteella röykkiötä on pidetty luonnonmuodostumana.

Sikosuonmäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Lehto sijaitsee Sikosuontien varressa. Paikka on hiekkakumpu, jonka paljaalla laella on pyöreähkö kivi, koko 1 x 1 x 1 m, jota Jouko Räty on kutsunut aurinkokiveksi. Kummulla on viimeaikoina poltettu nuotiota, ja turvekerroksessa onkin hiiltä. Lähellä on epämääräinen röykkiö, joka ilmeisesti on luonnonkivikkoa. "Seitakivi" on "aurinkokivestä" vähän lounaaseen oleva erikoismallinen, luonnollisesti haljennut kivi. Koekuopituksen perusteella paikalla ei ole kalmistoa.

Ellilä (864000001) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Ellilän tilan pihapiirissä oleva kohde. "Hautakummut ja röykkiöt" näyttävät olevan luontaisia, kivisiä moreenikumpuja, joista suurimmmat ovat halkaisijaltaan 30 metrisiä, pienimmät noin kymmenmetrisiä. Ne ovat ulkomuodoltaan joskus erehdyttävästi rautakautisten (tai pikemminkin rannikon pronssikautisten) hautaröykkiöiden näköisiä, mutta koekuopat ja maaleikkausten tarkastelu eivät tuoneet esiin mitään esihistoriallista.
Ainoastaan yhdestä halkaisijaltaan 20-metrisen peltosaarekkeen laelle tehdystä koekuopasta tuli suhteellisen runsaasti hiiltä, likaista maata ja kiviä. Mutta siitä ei kuitenkaan löytynyt mitään kuten ei toisestakaan koekuopasta. Kyseessä saattaa olla historiallisen toiminnan jäänne, mihin viittaisi kumpareen laelle uudemmalla ajalla kaivettu suurempi kuoppa.

Sassinmäki (Hautapaikat)
Rautakautinen; Mahdollinen hautapaikka sijaitsee Kelhivuoren länsipäässä. Maasto on etelään viettävää sorarinnettä. Paikalta on löytynyt keihäänkärki ja kirves matalasta kiviladelmasta. Kohdetta on pidetty röykkiöhautana. Paikan vuonna 1918 tarkastanut Julius Ailio totesi kivisessä rinteessä useampia pyöreitä tai pikäkkäitä röykkiöitä.
Paikalla tehtiin syksyllä 2009 koekaivauksia, joilla ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa, kuten ei vuotta myöhemminkään tehdyssä tarkastuksessakaan.

Lahdenkylä (936010022) (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Särmikkäistä kivistä koottu röykkiö sijaitsee noin 350 metriä länteen Virtain Toisvedestä, järven länsirannalla, itään viettävällä kuusikkoisella rinteellä.
Röykkiön koko on 5 x 16 x 0,4 - 2,0 m. Paikalle tehty metsäautotie on sivunnut rauniota läheltä. Kyseessä voi olla historialliselle ajalle ajoittuva peltoraunio.

Kahanpää (Rantala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kahanpään kylän Rantalan talojen (kaksi taloa isojakokartalla, talo II) tonttimaa paikannettuna 1700-luvun lopun isojakokartalta. Tonttimaa paikantuu selkeästi Vanhankylänlahden rantaan, lahden pohjoisosaan. V. 1850 pitäjänkartalla tontti on samalla paikalla. V. 1906 kartalla talo ja tontti ovat siirtyneet nykyisen Ala-Rantalan tilan kohdalle. Vanha tontti on siis hylätty 1800 luvun loppupuoliskolla. Paikka on nyt peltoa. Ei ole tietoa siitä, onko pellon kyntökerroksen alla säilynyt jälkiä vanhasta asutuksesta.

Hurula 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuninkaan kartaston mukaan paikannettu Hurulan talonpaikka. Paikalla on runsas ja tiheä kasvillisuus, jonka seasta ei havaittu selviä maanpäällisiä asutuksen merkkejä. 1600-luvun maakirjakartan ja 1840-luvun pitäjänkartan mukaan Hurulan kylätontti on sijainnut täältä n. 200 m SE, nykyisin peltona olevalla paikalla.

Niemenpää Tarkka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylässä on vuoden 1784 kartan (Bergius) perusteella sijainnut kaksi taloa, Tarcka ja Tålcki. Vuoden 1784 kartan pystyy asemoimaan varsin tarkasti nykykartalle – mainitut talot sijoittuvat nykyisen Tarkan talon pihapiiriin, sen etelä- ja kaakkoispuolelle. Vuoden 1848 pitäjänkartalla tilanne vastaa vuoden 1784 kartalla esitettyä – paikalle merkatut talot sijaitsevat kutakuinkin nykyisen talon pihapiirissä, ei sen pohjoispuolisessa pellossa.

Vanaja Naarlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hyvin loivasti pohjoiseen kohti Naarlahtea viettävällä pellolla on vuoden 1767 kartan mukaan sijainnut kaksi sotilastorppaa. Mahdollisella asuinpaikalla ei ole tehty kaivaustutkimuksia, ja pitkään peltona olleella paikalla muinaisjäännöksen säilyneisyyden asteesta ei ole tietoa.

Mahnalanjärvi Vähä Tahkosaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Mahnalanjärvessä, Einolan tilan omistuksessa olleen pikku (Vähä?)Tahkosaaren loivasti nousevassa kalliossa, n. 3 m vesirajasta on 30 cm halkaisijaltaan oleva, rautatappiin kiinnitetty taottu rautarengas. Kyseessä on ilmeisesti Kokemäenjoen uittoyhdistyksen rakentama tukkilauttojen kiinnitysrengas, joka ajoittuu 1920-30-luvuille.

Purimo Seppälä (Kulkuväylät)
Historiallinen; Noin 200 m Purimonsalmesta, Seppälän mailla on kallioon kiinnitetty rengas, jota on pidetty tukinuitossa käytettynä nippujen kiinnitysrenkaana.

Pyhämäki Rukoushuone (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Perimätiedon mukaan Juupajoen ensimmäinen vuonna 1767 rakennettu rukoushuone on sijainnut Salon maalla Salokunnassa. Paikka, jossa rukoushuoneen oletetaan sijainneen on niemen keskellä, sen korkeimmalla kohdalla Salokunnantien ja Salon tilalle vievän tien risteyksessä. Nykyään mäki erottu metsäsaarekkeena peltojen keskellä. Mäen laelle on vuonna 1980 pystytetty muistokivi.

Ketunkangas N (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdolliset tervahaudat sijaitsevat Ketunkankaan pohjoislaidalla soiden ympäröimällä kapealla mäntykankaalla. Kohteeseen sisältyy kaksi kolmen kuopan muodostamaa ryhmää. Kuopat ovat loivaseinäisiä ja suhteellisen matalia. Kuopissa ei ole ojia tai muita rakenteita, ja vain yhden kuopan reunaa kiertää maavalli.

Nerkoonjärvi Iso-Selkäsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Selkäsaareen oli eksynyt venäläisiä v. 1808, ja tuuli oli vienyt veneet rannalta. Venäläiset kuolivat tarinan mukaan saareen.

Jaakola (254000001) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Jaaranjoesta 50 m länteen ja Jaakolan talosta 100 m itään kivikkoisella peltosaarekkeella.
Yhden röykkiön koko on 6-8 m ja se on muodoltaan soikeahko ja matala. Muut kiveykset ovat epämääräisiä.

Tuomola S (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt ja kiviaita sijaitsevat Jaarankylästä Piilijoelle ja Kauvatsalle vievän tien länsipuolella, Tuomolan pohjoispuolella olevalla alueella. Röykkiöt ovat noin 10 m päässä toisistaan. Suuremman röykkiön koko on 15 x 10 m.

Yli-Erkkilä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Jaaranjoen itärannalla, peltosaarekkeella, Yli-Erkkilän talosta 400 m lounaaseen.
Röykkiön halkaisija on 10 m. Se on koottu suurten kivien ja osittain kallion varaan.

Marjajärvi Hirvennokka (Hautapaikat)
Historiallinen; Kuivatun Marjajärven (nyk. peltoa) rannalla, Kuosmaojan suussa on korkea mäki - Hirvennokka, jonne on sanottu haudatun ruumiita.

Marjajärvi Jänesniemi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kuivatun Marjajärven rannassa (paikka oli ennen salmi, veden laskettua niemi, nykyisin peltoa) on ollut renkaita (määrlyjä) hakattuina kiviin kohdissa, joissa mäki ja kallio nousevat jyrkästi ylöspäin. Renkaita on ollut rivissä mäen reunassa, entisellä ranta-alueella. Paikkakunnalla ne on selitetty paattien kiinnitysrenkaiksi, kun vesi vielä oli korkeammalla. Kertoja puhui 1930-luvusta.

Vähäpento Pentojärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pentojärven luoteispäässä, muutaman kymmenen metrin päässä järvestä, erään kesämökin lähellä on maakivi, jossa on hakkaukset: C C G A ja toisella puolen E C B ja päällä 1783. Kivi sijaitsee n. 5 metrin päässä tiestä ja täsmälleen Kuhmalahden ja Sahalahden välisellä pitäjän rajalla. Kivi on ilmeisesti Vanhan Laukaantien korjaus- ja kunnossapidon v. 1783 jakotoimitukseen liittyvä rajakivi.

Puntaskylä Puntasjärvi (Hautapaikat)
Historiallinen; Puntasjärven rannalla on perimätiedon mukaan kesäkalmisto, josta ruumiit kuljetettiin talvella Pirkkalaan.

Kirjakka III (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Kirkkojärven Kirkkolahden länsipuolella. Paikka on röykkiöiden 21-23 (Kirjakka II) länsipuolella maantien leikkauksessa ja pienehköllä kumpareella. Tien leikkauksesta on löytynyt keramiikan palan. Paikka on ilmeisesti osittain tuhoutunut tietä levennettäessä. Paikalla on aiemmin ollut talo, joka on palanut. Alueella on myös ollut kaivo. Koekaivauksen (1984) tuloksena ei alueelta kuitenkaan löydetty mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Ohuen nokikerroksen alla oli puhdas soramaa. Alue haravoitiin myös metallinetsimellä. Keramiikan pala on saattanut myös joutua paikalle läheisestä röykkiöstä (nro 22/Kirjakka II), jota on jonkin verran tuhottu tietöiden yhteydessä. Vuoden 1994 inventoinnissa ei tehty uusia havaintoja.

Ansiolahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Kukkiajärven länsipuolella, Ansiolahden rannalla pohjoiseen, kohti rantaa viettävällä metsän rinteellä. Paikalla on täysikasvuinen metsä. Maasto on kivikkoista.
Paikalle johtaa noin 650 m pitkä puomilla suljettu metsäautotie, joka päättyy kesämökkeihin. Paikka on kesämökkien pysäköintipaikalta noin 300 m vasemmalle lahden rannalla.
Röykkiöitä on siellä täällä yhteensä 21 kappaletta. Niistä pääosa on halkaisijaltaan 1-2 metriä ja korkeudeltaan noin 0,5 metriä. Osa röykkiöistä on säännöllisiä kekoja, osa on tehty isomman kiven viereen. Maastossa on myös kuoppia 7 kappaletta. Ne ovat noin 1 x 3 metrin kokoisia ja syvyydeltään noin 0,5 metriä. Ottaen huomioon maaston kivisyyden, ojien puuttumisen ja vanhan metsän, voi todeta että paikalla on viljelty melko kauan aikaa sitten. Todennäköisimmin paikalla on ollut kaskiviljelyä, jonka tuotoksia on ehkä varastoitu kuopissa.

Kyynärön rajakivi (Taide)
Historiallinen; Kyynärö-Padasjoki -tien varressa, Kyynäröltä n. 2 km Padasjoen suuntaan, tieltä 300-400 m oikealle on suurehko maakivi, johon on hakattu vuosiluku 1816, sen alla on viisikanta. Kivessä on mahdollisesti muitakin hakkauksia.

Pitkäniemi 6 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Pitkäniemen sairaalan päärakennuksesta pohjoiseen henkilökunnan asuntojen, puutarhan ja päiväkodin ympäröimänä. Paikka on osittain hoidettua metsää ja niittymäistä aluetta. Paikalle kaivetuista koekuopista on löydetty muutama palaneen saven kappale. Kiinteään muinaisjäännökseen voisivat viitata kulttuurikerrokselta vaikuttava noen sekainen likakerros koekuopissa.

Haapaniemi Huvilaniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Huvilaniemen tilan pihalla (nyk. Tampereen kesäsiirtola) on 2 kiviröykkiötä, joihin kerrotaan haudatun Nuijasodan uhreja.

Kellarikangas (581000001) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kellarikangas on soiden ympäröimä osittain kallioinen mäkialue. Mäen pohjoislaita on hyvin kivikkoista. Kellarikankaan koillisosassa on useita kivirakkaan raivattuja kuopannemaisia rakenteita.
Alueen itäisin ja hiidenkiuasta muistuttava rakenne on kooltaan noin 7 x 7 m. Siinä on laakea syvennys keskellä. Kivet on raivattu reunoille vallimaiseksi muodostelmaksi. Vallin eteläosassa on aukko. Kivet ovat sammaleen ja jäkälän peitossa. Tästä rakenteesta noin 3 m luoteeseen on kraateriröykkiötä muistuttava kiveys. Sen koko on noin 3 x 3 m ja keskellä oleva syvennys on noin metrin. Tästä noin 3 m länteen on iso, kaksiosainen kraaterimainen rakenne. Sen halkaisija pohjois-etelä -suunnassa on noin 10 m ja etelä-länsi -suunnassa 7 m. Rakenne on pohjoisosastaan matalampi ja kapeampi kuin muualta. Pohjoisosan syvyys on noin metrin, kun röykkiö muuten on noin 1,5 m syvä.
Edellä mainittujen röykkiöiden eteläpuolella muutaman metrin säteellä on ainakin neljä pienempää kuopannetta, joista suurimman halkaisija on noin 1,2 m ja syvyys alle puolimetriä. Kaikissa kivet ovat sammaleen ja jäkälän peitossa. Esihistoriallisia rakenteet eivät ole. Kankaan nimi antanee viitettä siitä, mitä rakenteet ovat saattaneet olla. Peruskartassa (painettu 1984) Kellarikankaan kohdalla lukee "Hiidenkiuas".

Kaidatvedet Ruumissaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kuivasjärven-Kyrösjärven vesireitillä, Kaidatvedet -nimisessä uomassa, ns. Rännärin sillasta noin 500 m etelään on Ruumissaari. Kun Parkano kuului Ikaalisten, ja sitä ennen Hämeenkyrön seurakuntaan, on Parkanon pohjoisosien vainajia perimätiedon mukaan säilytetty saaressa. Tarinan mukaan vainajia olisi säilytetty talvella puiden oksilla, ruumiiden kuivattamiseksi, jotta ne olisivat kesällä kevyempiä kuljettaa eteenpäin vesiteitä pitkin.

Umpitarha (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Mallasveteen pistävän pohjois-etelä -suuntaisen Huhdanniemen lounaisrannalla, Klemolan talosta 280 m luoteeseen, rantaviivan ja nykyään koivikkoa kasvavan vanhan pellon välisellä alueella on 4 kiviröykkiötä ja 4 kiviaitaa. Alueen kaakkoisosassa on noin 5 m korkea sekametsää kasvava mäki, muuten maasto on tasaista. Röykkiö 1 sijaitsee savusaunaan vievän itä-länsi-suuntaisen polun eteläpuolella, mäen lounaisrinteellä. Röykkiöt 2-4 sijaitsevat polun pohjoispuolella ja rantahuvilan länsipuolella. Kiviaidat, joita on 4 sijaitsevat polun molemmin puolin.

Varisniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiö sijaitsee Mustaselän ja Sotkanselän välissä olevan Varisniemen itärannalla, Salon talosta kilometrin kaakkoon.
Kivilatomuksen koko on 1,5 x 1,2 m ja korkeus on 0,2 m. Muodoltaan se on epämääräisen nelikulmainen. Reunoilla on isompia kiviä kuin keskellä.

Tarjanne Arkkusaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Liettyänniemen länsipuolella Tarjannejärvessä on Arkkusaari, jota ei käytetty hautausmaana, vaan tilapäisenä arkkujen säilytyspaikkana - tai toisen kertojan mukaan - levähdyspaikkana kuljetettaessa vainajaa kirkkomaahan Pirkkalan kirkolle haudattavaksi. Tämä tapahtui ennenkuin Ruoveden seurakunta perustettiin joskus 1400-, 1500-luvuilla.

Pohjaslahti Kinnarinnotko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tarjannejärven ja Vehkajärven välinen kannas on kertojan mukaan ollut peurojen kulkureitti ja pyyntipaikka. Tarjanteessa Kinnarinnotkon edustalla ovat myös Peurasaari ja Pikkupeurasaari -nimiset saaret.

Toisvesi Ruumissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Toisveden pohjoispäässä, Enonkoskelle (?) menevän laivareitin varrella on Ruumissaari, jonne on haudattu 2 vainajaa (n. 30- ja 18-vuotiaat) ilmeisesti 1800- ja 1900-lukujen vaihteen tienoilla. Lapualta oli lähdetty tuomaan ruumiita Pirkkalaan, mutta huono keli yllätti. Hautojen painaumien kerrotaan näkyvän saarella edelleen.

Vaskivesi Raatosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Vaskivedessä on Raatosaari, johon on perimätiedon mukaan haudattu "varhaisasutuksen aikaan".

Kihlala (Kihlala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Salokunnassa Luttujärven ja Jaarilansalmen välisellä niemellä. Niemellä sijaitsevat tilat periytyvät 1500-luvulta, ja ainakin Sukkila ja Salo ovat pysyneet samalla paikalla 1600-luvulta lähtien ja Yli-Rotiala 1700-luvun lopulta lähtien. Niemen poikki kulkeva Salokunnantie noudattaa 1600-luvulta periytyvää linjausta. Alue edustaa hyvin säilynyttä kulttuurimaisemaa, etenkin koska maisema on säilynyt avoimena ja kumpuilevana peltona. Kihlalan tila on vuoden 1634 tiluskartan ja vuoden 1787 isojakokartan perusteella sijainnut niemen eteläosassa, nykyisen peltotien päässä pellolla, noin 200 m etelämpänä sen nykyisestä sijainnista.

Pirkkalankylä Kalmo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kalmovuoren lounaislaidalla, Leukun talosta noin 175 m pohjoiseen on n. 120 m pitkä ja 1-5 m leveä kiviaita, joka koostuu useista kivikerroksista. Mäen alla pellossa on kivikautinen asuinpaikka.

Pirkkalankylä Leuku (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paravuoren pohjoispäässä, Leukun talon itäpuolella on aitaus, joka on luode-kaakkosuunnassa noin 60 m pitkä.

Äimälä Umpitarha (Kivirakenteet)
Historiallinen; Alueella on neljä kiviaitaa ja useita kymmeniä kaskiröykkiöitä (ks. myös kohde Pälkäne Äimälä Huhdanniemi 1000 00 1976).

Kuuliala Kyttälänsaari (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kyttälänsaaren koillisrannan jyrkänteen ja rannan välissä on kivilouhikko, jonka lohkareissa on riviin hakattuja n. 10 cm:n pituisia koloja. Paasiksi kiilaamalla hakattuja kiviä on sekä vedessä että rannassa, mutta itse kalliossa ei näy louhinnan merkkejä. Kivilaji on punertavaa graniittia.

Lousaja Härmä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Härmän taloa ja talouskeskusta ympäröivällä n. 600 m x 100 m kokoisella alueella on yhteensä kymmenen pelto- tai kaskiröykkiötä. Alueella on myös Härmän talon vanhan navetan kiviperustus, kiviaita sekä aitamainen kivirakenne. Navetta on tilan omistajan Matti Härmän mukaan purettu 1920-luvulla ja kiviaidat rakennettu 1900-luvun alussa. Härmän talosta 200 m itään, pienen mäntymetsää kasvavan mäen laella on lukuisia, muodoltaan epämääräisiä kaivantoja, jotka ovat todennäköisesti muutamia vuosikymmeniä vanhoja sorakuoppia.

Lemmittylä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee Pälkäneveden Hasialahteen johtavan salmen pohjoispuolella olevan korkean rantakallion päällä mäntymetsässä.
Paikalla on pieni sammaloitunut kiviröykkiö. Sen halkaisija on noin 2 metriä ja korkeus noin 0,5 metriä. Se on rakennettu parin pään ja miehennostannaisen kokoisista kivistä. Vieressä länsipuolella on piikkilanka-aidan jäänteet, jotka ovat ilmeisesti nykyisellä tilusrajalla. Röykkiö lienee saman rajan vanha merkki.

Suojärvensuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Suojärvensuon luoteispuolella olevan kapean ja jyrkkäreunaisen kallioniemekkeen kärjessä. Kalliolla kasvaa metsää. Paikka on Kuohijoen kylältä reilut 3 km koilliseen.
Rajamerkki on kylmämuurattu pyöreä lieriö, halkaisijaltaan noin 1,5 metriä ja korkeudeltaan noin 0,8 metriä. Sen päällä on pystyssä kivilaaka. Metsässä vastaan tulleen isännän mukaan paikalla on Verhon, Yli-Kipparin ja Nuuttilan tilojen pyykki, joka olisi tehty joskus 1800-luvun puolella. Kallion kaakkoispäässä on hajallaan kiviä, mahdollisesti jäänteet vanhemmasta pyykistä.

Kiviaitakallio (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajaröykkiö sijaitsee keskellä metsää olevalla kalliolla. Paikka on Ruljan kylältä reilut pari kilometriä koilliseen.
Kahden kiinteistön välisellä rajalinjalla oleva röykkiö, jonka keskellä rajalinjan suuntainen aukko. Se on rakennettu noin pään kokoisista kivistä ja sen halkaisija on noin 2,5 metriä ja korkeus on noin 0,5 metriä. Aukkoa lukuun ottamatta röykkiö muistuttaa erehdyttävästi hautaröykkiötä.

Iso-Vekuna (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviaita sijaitsee Kukkian Iso-Vekunan saaren lounaiskulmalla.
Luopioisten ja Puutikkalan kylien välisellä rajalla on rantakalliolla noin 20 metrin pituinen suurista kivistä koottu aita.

Tulikallio (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikka on Luopioisten ja Sahalahden rajalla Aitoon kotitalousoppilaitoksen ympäristössä. Maasto on metsää, niittyä ja peltoa.
Alue tarkastettiin inventoinnin yhteydessä koska kotitalousoppilaitoksen ympärille on tekeillä uusi asemakaava. Maastosta löytyi maanviljelyyn liittyviä tyypillisiä kuoppia ja kivikasoja (ks. karttasuurennos). Pellon reunassa oli myös kivijalka ja siinä muuratun tulisijan jäänteet. Vuoden 1953 ilmakuvaukseen ja 1954 täydennyskartoitukseen perustuvalla peruskartalla paikalla näkyy "kylmä" rakennus, mahdollisesti riihi.
Alueesta on annettu lausunto, jossa rakenteita ei todeta muinaismuistolailla rauhoitetuiksi, eikä niitä merkitä asemakaavaan.
Pirkanmaan maakuntamuseon lausunto diar. 156/5423/2004

Pentinmäki (1000002656) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Rautajärven itärannalla jyrkähkön rantarinteen päällä. Paikalla kasvaa ryteikköinen lehtimetsä.
Timo Toivonen ilmoitti Pihtisalmen lähistöllä havaitsemistaan röykkiöistä. Kohde koostuu 11 erikokoisesta röykkiöstä. Niitä voi olla enemmänkin, koska kasvillisuus haittaa havainnointia. Suurimmat ovat halkaisijaltaan parimetrisiä, pienimmät koostuvat muutamista kymmenistä kivestä, jotka on kasattu isomman kiven kupeeseen tai päälle. Röykkiöt ovat kokonaisuutena selvä merkki viljelystä alueella. Myös paikka sopii rehevän maaperän puolesta hyvin viljelyyn.

Pätiälä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka on Pentinvuorentien eteläpuolella tien ja kallionyppylän välissä. Lähiympäristö on metsää, lännessä ojitettua suoniittyä. Maasto röykkiöiden ympärillä on vähäkivisempää kuin muualla.
Paikalla on suurehko soikea röykkiö. Se on lounas-kaakko suuntainen, kooltaan noin 4 x 2 metriä ja korkeudeltaan noin 0,8 metriä. Röykkiön ympärillä on kolme muuta pienempää kivikasaa. Kun paikkaa tarkastelee kokonaisuutena se vaikuttaa raivatulta, mahdollisesti kaskiviljelypaikalta.

Koivisto 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka on Kukkian Rihanselän itärannalla rinteessä. Röykkiöt ovat kivettömällä suojaisalla paikalla kallioiden ja kivikon ympäröiminä.
Kaisa Saarinen Nokelan tilalla kertoi röykkiöistä. Paikalla on seitsemän röykkiötä jotka ovat pääasiassa halkaisijaltaan noin metrin ja korkeudeltaan puoli metriä. Paikka ja röykkiöt näyttävät kaskiviljelyn jäänteiltä.

Koivulahti (1000002659) (Maarakenteet)
Historiallinen; Jouko Koivulahti näytti metsässä olevia kaivantoja. Molemmat ovat kooltaan noin 10 x 20 metrin kokoisia suorakaiteita, joita kiertää noin puolen metrin levyinen ja hieman matalampi oja. Maata on kaivettu suorakaiteen keskelle.
Koivulahti on ollut vuonna 1952 paikalla istuttamassa metsää ja kaivannot ovat olleet paikalla jo tuolloin. Niiden päällä oli näkynyt istutusaikaan isoja kantoja joten kaivannoilla on ollut ainakin ison puun iän verran ikää vuonna 1952. Koivulahti ehdotti, että paikalta olisi kaivettu hiekka- ja multamaata ajettavaksi talvella pellolle, mutta ajo olisi jäänyt tekemättä. Mitään tyhjentävää selitystä kaivannoille ei kuitenkaan paikalla keksitty.
Toisen lähistöllä oli noin 2 x 3 metrin kokoinen naurishauta, jolla oli syvyyttä noin 1,5 metriä. Paikan ympäristö oli kivettömämpi ja tasaisempi kuin ympäröivä metsä. Alue on kuulemma vanhaa kaskimaata.

Tulivuori (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Tulivuori on kallioinen mäki Laipaan erämaa-alueella.
Tulivuori on ollut Luopioisissa helavalkeiden pitopaikka. Tässä käytössä se on ollut vielä 1930-luvulla. Paikka on tunnettu aiemmin Kokkovuorena. Vuoren laki on melko tasainen kalliopohjainen alue. Paikalla ei ole näkyvissä mitään rakenteita tai muita merkkejä tulenpidosta.

Tepulinnanmäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Aitoossa Kouvalanjärven länsirannalla. Se on kallioinen jyrkkärinteinen mäki, jolla kasvaa metsää. Rannan puolella on useita pystysuoria seinämiä.
Vuoresta kerrotaan, että se olisi ollut puolustuslinna. Maastossa ei kuitenkaan näy merkkejä kivivalleista tai muista varustuksista. Laelta on hyvä näköala ympäristöön. Paikka kuuluu maanomistajan mukaan Natura-suojelualueisiin.

Mikkelinmäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Paikka on Luopioisten kirkonkylässä oleva kallioinen mäki.
Mäelle on kuljetettu vanhoja rakennuksia ja se toimii ulkoilmamuseona. Mäellä on perimätiedon mukaan uhrilähde, joka nykyisin on vinttikaivolla peitetty. Kaivo on takimmaisen rakenusrivin pohjoispäässä. Mäellä on myös kivi, jossa on paikalla käyneiden arkeologien mukaan kolme luonnomuovaamalta vaikuttavaa kuppia. Kivi sijaitsee alueelle tulevan polun varressa.

Ukonkivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Paikka on Puutikkalan kylän keskustassa Isomäen kaakkoispuolella.
Rekolan talon pihalla olevan suuren kiven keskellä olevassa halkeamassa on perimätiedon mukaan poltettu kuolleiden vaatteet ja ruumiinoljet. Toisen tarinan mukaan kiven päältä olisi julistettu jumalansanaa, minkä takia kiveä sanotaan myös Ukonkirkoksi tai Ukonsaarnakiveksi.

Onkkaala (Onkkaala) Ali-Mustala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Onkkaalan kylän keskellä, Vanhankirkontien ja Alikyläntien risteyksen koillispuolella sijaitsevalta pieneltä pellolta saatiin pintapoiminnalla talteen historiallisen ajan asuinpaikkalöytöjä: punasavikeramiikkaa, kaakelia ja taso- ja astialasia. Alueella ei ole havaittu maanpäällisiä rakenteiden jäännöksiä.
Onkkaala mainittu lähteissä ensimmäisen kerran v. 1340. V. 1539 kylässä 11 taloa. Vuoriston havaitsema muinaisjäännösalue "Tiililä" on osa Onkkaalan vanhaa (1756 kartan mukaista, paikannusta modifioinut T. Jussila) kylätonttia, joka muilta osin voidaan katsoa arkeologisesta näkökulmasta tuhoutuneeksi. Tiililän alue on rakentamattomana säilynyt pelto ja muinaisjäännös.

Vanha Kauttu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kautunvuolteesta 880 m koilliseen, Ylä-Kautun talosta 240 m kaakkoon, mökkitien eteläpuolella, Kautun vanhan talon paikan lounaispuolella.
Paikalla on pellossa matala, loiva törmä. Paikalta on vähän kvartsia, palanutta luuta ja piitä (ehkä tulus- tai pyssypiitä).

Rantapelto (1000006202) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Torranniemen tyvessä rantapeltoaukean koillislaidalla, Roismalan vanhan kylämäen etelä- ja länsipuolella.
Vuoden 2005 inventoinnissa todettiin kaksi löytöaluetta: Läntinen löytöalue sijaitsee 200 m Torran talosta länsilounaaseen, matalalla terassilla vesijättömaalla, muinaisen lahden koillisrannalla. Paikalla on todennäköisesti ollut kivi- ja varhaismetallikautinen asuinpaikka, joka on tuhoutunut peltotöissä.
Toinen, itäinen löytöalue sijaitsee samaan muinaislahteen laskevalla lounaisrinteellä, edellistä korkeammalla, vanhan kylätontin eteläpuolella. Löydöt ovat kvartsi-iskoksia, keramiikkaa, palanutta savea.
Vuoden 2018 inventoinnissa Paikalle tehdyn koekuopan (N 6806947 E 280140) muokkauskerroksesta löydettiin yksi kvartsi-iskos tai –esine. Muokkauskerros on mitä ilmeisimmin vanhaa peltokerrosta. Koekuoppa sijoittui muuntajan ja tien väliin.

Österbacka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuonna 1757 perustetun ja vuoden 1773 tiluskarttaan numerolla 34 merkityn torpan "Österbacka dagswärckstorp" paikka sijaitsee Tottijärven kirkonmäen juurella olevalla pellolla. Torpan paikasta 160 m eteläkaakkoon sijaitsevassa kivikkoisessa metsäsaarekkeessa on rakennuksen nurkkakivet ja lahonnut alin hirsikerta niiden päällä.

Niemenmäki (1000006719) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Oriselän Pallaanlahden kaakkoispuolella Lyytikkälän kylässä Koivulan tilan eteläpuolella jyrkässä rinteesä on kaksi kuoppaa.

Muroleenkoski 3 (Teollisuuskohteet)
Moderni; Muroleenkosken sahan ja tervatehtaan jäännökset sijaitsevat tiheässä sekametsässä Vankaveden rannassa tien nro 3382 länsipuolella. Paikalla on jäljellä tiilinen savupiippu, jossa on vuosiluku 1911, rakennusten kivijalkoja sekä tehtaaseen liittyviä betonisia rakenteita.

Muroleenkoski 4 (Kivirakenteet)
Moderni; Vankaveden rannasta 20 - 100 m eteäisyydellä on kaksi kivilatomusta sekä kaksi kiviaitaa. Rakenteet saattavat liittyä paikalla sijainneeseen telakkaan.

Korpparinlahti 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Toisveden itäisen haaran itärannalla, rannasta muutaman kymmenen metrin päässä, Niemenmaahan vievän tien pohjoispuolella on n. 70 m pitkä kiviaita.

Korpparinlahti 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Toisveden itäisen haaran itärannalla noin 10 metrin pituinen kiviaidan pätkä.

Asmaniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talon pihapiirin kaakkoispuolella niemen kärjessä on kivirakenteita ja kuoppia.

Multiniemi (1000007487) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Multiniemen itärannan rinteellä, noin 20 m päässä rannasta, sijaitsee kuoppa, jonka halkaisija on noin 3 m ja syvyys noin 70 cm. Kuoppaa ympäröi valli, jonka leveys on noin 1 m ja korkeus 20 - 30 cm.

Sadanleukaluut 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pellon eteläreunalla, mökkitien W-päästa 10 m, kesämökin N kulmasta 20 m NW, loivalla lounaisrinteellä sijaitsee kiven- ja maansekainen röykkiö , jonka halkaisija on 2 m ja korkeus 0,5 m. 10-30 cm:n kokoisten kivien seassa on runsaasti tiilenpaloja ja jonkin verran hiiltä. Vanhan pellon W-päässä, sen SW-reunalla, rantaterassilla, pienen poukaman lähellä sijaitsee 0,2-0,5 m kokoisista kivistä kasattu ja karikkeen peittämä peltoröykkiö, jonka halkaisija on 3 m ja korkeus 0,3 m. Myös vanhan pellon S-reunalla, mökkitien N-puolella on pellonraivauskivikko.

Yli-Hemminki (Maarakenteet)
Historiallinen; Isomman peltosaarekkeen lounaisosassa todettiin halkaisijaltaan n. 8 m oleva, melko tiheän kasvillisuuden peittämä kiven- ja maansekainen kumpare, jonka koekuopituksessa löydettiin tiilenpaloja, hiiltä ja kiviä sisältävä, n. 20 cm paksu, ruskea hietamultakerros. Kumpareen lähellä on vanha tiilikasa. Vahalahdentien koillispuolella, Yli-Hemmingin vanhan asuinrakennuksen vastapäätä, ns. Hamppumaalla, humalatarhan takana, koivikossa, n. 15 m tiestä sijaitsee historiallisen ajan kuoppa, jonka mitat ovat n. 8 x 3 m, syvyys 1 m. Kuopan SE-puolelle tehdystä koekuopasta löytyi vähän tiiltä.

Vanha-Mattila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhan-Mattilan tilan alueella, pihapiirissä ja sen lähiympäristössä on seuraavat historiallisen ajan rakenteet:
1) Kiviaita tai kivetty terassin reuna.
2) Rakennuksen pohja
3) Em. rakennuksen pohjan alla, sen koillisosassa on iso, vanha kellari
4) Toinen vanha kellari sijaitsee tontin koillisrajan tuntumassa

Vahalahden koulu (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviaita sijaitsee koulupihan portin pohjoispuolella, etelä-pohjois -suuntaisen Sarkolantien itäpuolella, bussipysäkin kohdalla, 5 m tienreunasta. Aidan pituus on 13 m, leveys n. 1,0-1,5 m, korkeus 0,7 m. Koostuu kahdesta kerroksesta 0,3-0,7 m kokoisia kiviä, osittain sammaloitunut. Kiviaidan itäpuolelle on tehty terassitasanne, joten aidan itäreunaa ei näy.

Tottijärvi Humaloja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Humalojan torppa on merkitty v. 1773 Tottijärven kartanon tiluskarttaan. 1800-luvulla tontti siirtyi muutamia kymmeniä metrejä kaakkoon, maantien varrelle. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Oksala Kylänniemi 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Pajalahden ja Hasialahden välisen peltoalueen lounaisreunalla, mäen rinteessä sijaitsee viisi soikeaa, noin 1 m syvyistä ja halkaisijaltaan n. 2 metristä kuoppaa. Perimätiedon mukaan kuopat ovat nauriskuoppia.

Pitkäpellontie (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviaita sijaitsee Kankahaisten kylän pohjoisrajalla, Paavolanharju-nimisen asuinalueen pohjoislaidalla. Kiviaita on luoteis-kaakkosuuntainen kaarenmuotoinen, pituudeltaan noin 24 m, korkeudeltaan ja leveydeltään 0,8 - 1,1 m. Aita on rakennettu halkaisijaltaan 0,4 - 1,0 m kokoisista kivistä kahden ison maakiven väliin. Rakennelman keskiosassa on kaksi maakiveä, jotka jakavat aidan kolmeen osaan. Aidassa erottuu kolme sammaloitunutta kivikerrosta.

Joensuu (1000007519) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kartta-aineiston perustella koordinaattien osoittamassa kohdassa pitäisi olla pellossa vanha kylätontti (Jussila 2002).

Loilo (1000007523) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Väärinmajalta Korkeakoskelle vievän tien varrella, Vilppulantien risteyksestä n. 1,6 km etelään, heti tien itäpuolella olevalla kankaalla, Loiloon menevän tien risteyksen eteläpuolella on kolme isohkoa kuoppaa, joista kaksi kuoppaa aivan vierekkäin ja kolmas näistä 50 m päässä. Kuoppien halkaisija on vajaat 5 m ja syvyys vajaa metri. Kuopat lienevät hiekanottokuoppia, elleivät pyyntikuoppia

Kaituri (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviaita sijaitsee peltoaukean länsireunassa pellon ja metsää kasvavan kalliomäen välissä. Kiviaita on vahvasti sammaloitunut, noin 1-2 m leveä, noin 80 cm - 1 m korkea ja noin 27 m pitkä. Kiviä on paikoin useammassa kerroksessa. Suurimmat kivet ovat halkaisijaltaan noin 1 m pienempien ollessa noin 25-30 cm.

Iso-Arra (Kivirakenteet)
Historiallinen; Moltsian peltoaukean pohjoisosassa sijaitsevan kalliomäen reunalla on kiviaita, jonka pituus on 20 m, leveys noin 1 m, korkeus noin 80 cm - 1 m. Kiviä on paikoin useassa kerroksessa, mutta osa aidasta koostuu yhdestä suurten lohkareiden muodostamasta kivikerrasta. Aita on vahvasti sammaloitunut. Kivien koko vaihtelee ollen halkaisijaltaan n. 30 cm - 1 m. Suurin osa rakennelmaa sijaitsee kalliopohjalla.

Tiskarinsuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviaita sijaitsee Sahalahden ja Pälkäneen rajalla, Pälkäneen puolella sijaitsevan Tiskarinsuon pohjoispuolella, pienen suoalueen länsireunassa kohoavan jyrkkänousuisen moreenikumpareen laella. Aidan leveys on n. 70 cm - 1 m, korkeus n. 1 m ja pituus yhteensä n. 50 m. Kiviaines on sekä pyöreäsivuista että teräväsärmäistä lohkaretta ja kivet ovat halkaisijaltaan 30 - 40 cm ja suurimmat 80 cm - 1 m. Aita on suureksi osaksi ehjä kumpareen laen reunoilla ja länsi- sekä itärinteillä, mutta aidan keskiosa mäen laella on rikkoutunut. Tiskarinsuon ympäristöön ja jyrkkien moreenimäkien alueeseen liittyy vanhaa perimätietoa metsärosvoista.

Hiidenmäki (1000007534) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Viiden röykkiön ryhmä sijaitsee Hiidenmäen etelärinteillä ja yksi röykkiö Hiidenmäen pohjoisrinteen metsikössä.

Soukko (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kohteen tietoja löytyy Sastamalan historia 3 s. 150. Paikka on tarkastamatta (Jussila 2002).
Vuonna 2009 tehdyssä tarkastuksessa paikannettiin kaivoksen eteläosa, joka sijoittuu maantien ympäristöön. Kaivokseen kuuluvia louhintajälkiä on metsämaastossa ja onkaloita kallioseinämässä. Lisäksi maastossa on kiviaitaa. Kaivostoiminta on ollut käynnissä Sastamalan historian perusteella 1900-luvun alussa.

Lammasluoto (Maarakenteet)
Historiallinen; Lammasluodon keskiosassa, kesämökin lounaiskulmasta 35,5 m eteläkaakkoon,
saaren lounaisosaan vievän polun itäpuolella, sijaitsee pyöreähkö kuoppa, joka on halkaisijaltaan 1,5 m ja sen syvyys on n. 0,3 m. Kuopan pohjassa maakivi. Toinen kuoppa sijaitsee Lammasluodon keskiosassa, kesämökin kaakkoiskulmasta 43,7 m, saaren lounaisosaan vievän polun itäpuolella. Kuoppa on soikeahko, kooltaan 4,7 x 3,2 x 0,7 m.

Sirola (1000007540) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vanhan pellon luoteisreunalla sijaitsee sammaloitunut kiviaita. Aidan leveys on noin 1 m ja korkeus 60 - 70 cm. Kivikerroksia erottuu kolme, kooltaan kivet ovat 20 - 50 cm. Vanhan pellon itäpuolella on kolme viljelysröykkiötä. 1. röykkiön muoto on soikea (4,1 x 2,2 x 0,6 m), ja se on lähes kokonaan sammalen peitossa, kivet ovat 20 - 50 cm kokoisia. 2. röykkiö sijaitsee pellon kaakkoisreunassa, se on muodoltaan kolmiomainen ( halk. 4 m, kork. n. 1 m) ja lähes kokonaan sammalen peitossa. 3. röykkiö on pitkänomainen ja muistuttaa keskiosaltaan kiviaitaa. Sen lounaisosassa, kivien alla, on iso maakivi. Keskiosan leveys on alle 1 m, koillis- ja lounaisosien 1 - 1,5 m. Röykkiö on sammaloitunut, ja sen päällä kasvaa katajia ja pihlajia.

Honko (1000007542) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Esihistoriallinen irtolöytöpaikka sekä historiallisen ajan peltoröykkiöitä ja kiviaitoja.

Ylä-Kolho 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Ylä-Kolhon talosta noin 30 m pohjoiseen sijaitsee vanha navetta, jonka pohjoispuolella, tilan rajaa pitkin kulkee kivinen ramppi, joka on rakennettu viime vuosisadan alkupuolella hiilikärrykiskoja varten ja joka liittyy Kolhon tilan lähellä sijainneen tervatehtaan toimintaan. Tien eteläpuolella, taloa vastapäätä, tien ja kellarin välissä on nnoin 5 x 6 m kokoinen aitan kivijalka.

Kaviosaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Saaren itä- ja keskiosissa on monin paikoin historiallisen ajan viljelyjäännöksiä: pieniä vanhoja peltotilkkuja, viljelyröykkiöitä, kiviaitamaisia raunioita, vanhoja pelto-ojia ja kuoppia.

Lahtela 2 (1000007549) (Maarakenteet)
Historiallinen; Historiallisen ajan kuopat sijaitsevat Mäkkylän kylän Lahtelan talosta n. 140 m etelälounaaseen, Näsijärven Vahantalahteen laskevan ojan pohjoisrannalla, suhteellisen jyrkällä rinteellä. Rinteen yläosassa, pellon reunasta n. 15 m sijaitseva kuoppa on selvästi kellarikuoppa, jossa on vielä puurakenteiden jäännöksiä. Toinen kuoppa, suurin niistä, sijaitsee edellisestä n. 20 m etelään, pellon reunasta n. 10 m länteen ja ojasta n. 20 m. Kuoppa on muodoltaan soikeahko, pohjoi-eteläsuuntainen, mitoiltaan 4 x 3 m, syvyydeltään n. 1 m. Kuopan ympärillä on matala valli. Kyseessä on mahdollisesti kellarikuoppa. Pienemmät kuopat saattavat olla säilytys- tai savenottokuoppia. Yksi sellainen kuoppa sijaitsee pellon pohjoisreunasta n. 3 m, on muodoltaan lähes pyöreä, halk. 2,5 - 3 m, syvyys 0,4 m. Muita pieniä kuoppia tai kaivantoja, joista suurin osa on pieniä, matalia ja pyöreähköjä, on pellon lähellä länsi- ja pohjoispuolilla. Tarkka lukumäärä ei ole tiedossa.

Uusi-Tyrkkö (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviröykkiö sijaitsee Uuden-Tyrkön talosta n. 165 m länsilounaaseen, Parmaniementien eteläpuolella, pienellä metsäkumpareella, jonka laella on peruskartan mukaan sijainnut lato. Röykkiö on muodoltaan lähes neliskulmainen, sen pituus on 4 m, leveys 3 m ja korkeus 1,5 m. Röykkiö on sammalen peitossa. Röykkiö on mahdollisesti peltoröykkiö, vaikka sen säännöllinen muoto vaikuttaa epätavalliselta.

Eerola (1000007551) (Maarakenteet)
Historiallinen; Eerolan taloon vievän tien itäpuolella, peltosaarekkeessa sijaitsee pyöreähkö kuoppa. Kuopan halkaisija on n. 2,5 m, syvyys n. 0,4 m. Kuoppa sijaitsee saarekkeen länsireunassa olevasta kiintopisteestä nro 973 n. 20 m itään. Kyseessä on mahdollisesti kellari-, säilytys-, tms. kuoppa.

Ilmari (Ilmari) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Suomen asutus 1560-luvulla Kyläluettelon mukaan Ilmarin kylässä on ollut kaksi verotilaa. Isojakokartan perusteella 1700-luvun kylät ja talot sijaitsevat nykyisen asutuksen kohdalla (Jussila 2002). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Myllyoja (1000008702) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuonna 2005 kaava-alueen luontoselvityksen yhteydessä Siekkisjärvestä etelään Kangasjärveen laskevan Myllyojan koskessa todettiin olevan myllynkivet. Löytöpaikalla on mahdollisesti keinotekoinen saareke ja tästä ylävirtaan kaksi koskenperkauskivikkoa (60 ja 200 m päässä mainitusta löytöpaikasta). Mylly on todennäköisesti peräisin 1800-luvulta.

Iso Hanhijärvi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee matalalla kumpareella rantanotkossa Ison Hanhijärven koillispään itärannalla. Röykkiö on vahvan sammalpeitteen alla, noin 70 cm korkea ja halkaisijaltaan 3,5 - 4 m. Metsätyökone on vaurioittanut röykkiötä. Alueella on lisäksi suurehkoja kuoppia ja maakasoja. Rakenteet liittynevät tervanpolttoon.

Sorila (1000008711) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Tarkemmin ajoittamattoman rakennuksen perustukset sijaitsevat Aitoniementien ja Kaitavedentien risteyksen länsipuolella. Rakenteen länsilaidalla on kylmämuuraamalla tehty noin metrin korkuinen kiviperustus ja -portaat, joissa on neljä askelmaa. Itälaidassa kivijalka on maakummun peitossa. Kohteen länsipuolella kulkee keveyn liikenteen väylä.

Perämäentie (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Sorilan Terveystalon lähimetsässä on nelikulmainen latomus, jos lienee jonkin rakennuksen perustus.

Kakkurilampi 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kuopat sijaitsevat Kaakkurilammen ja Kuroonsuon välissä kulkevan harjun länsipäässä Kaakkurilammen luoteispuolella. Kuoppien iän ja merkityksen selvittämiseksi tarvitaan lisätutkimuksia.

Pappila Arvintie (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pappilan lounaispuolisella pellolla on pohjois-etelä suuntainen etelään kapeneva peltosaareke, jonka tarkastuksen yhteydessä havaittiin kolme matalaa röykkiötä, peltoraunio sekä pohjois-etelä suuntainen kivilatomus. Kohde sijaitsee peltosaarekkeella Kirkkolahteen laskevan mäen päällä. Kohteen luoteispuolella on Vesilahden vanhan, vuonna 1868 palaneen Pappilan rauniot. Peltosaarekkeen aluskasvillisuus on heinää, mutta saarekkeella kasvaa myös neljä kuusta ja kataja. Peltosaarekkeen pohjoispuolelle aukeaa näkymä Pyhäjärvelle.
Röykkiöt ovat maan- ja kivensekaisia, matalia ja muodoltaan soikeita. Röykkiö 1 oli kivisin ja sem näytti rajutuvan suurempiin kiviin. Röykkiöt saattavat olla rakennettu ennen 1700-luvun loppua, sillä alue näyttää viljelemättömältä P.Bergiuksen 1783 laatimassa kartassa. Kohdetta ympäröiviltä pelloilta tehtiin pienimuotoinen pintapoiminta, jonka tuloksena havaittiin pellolla liitupiipunpesän katkelma ja hevosenkengänaula peltosaarekkeen itäpuolisen pellon reunasta kohteiden läheisyydestä. Havaittujen rakenteiden ikä ei tutkimuksen yhteydessä selvinnyt, röykkiöitä 1-3 ja aitamaista kivilatomusta ei voida pitää muinaismuistolailla rauhoitettuna muinaisjäännöksinä. Ne kuitenkin edustavat vanhan Pappilan ympäristön pitkäaikaista viljelyhistoriaa joten niiden säilyttäminen on suositeltavaa.

Anttila (1000011243) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vesilahden kirkonkylän eteläpuolella sijaitsevan Anttilanvuoren kivisellä ja jyrkähköllä länsirinteellä. Paikalla kasvaa mm. kuusia. Kiviaita on kaksi metriä pitkä ja hieman kaareva rinnettä vastaan. Kiviaita on noin 40-50 cm korkea ja se on rakennettu kahden kiven välille, kiviaita on sammaloitunut. Kyseessä ei ole rauhoitettu muinaismuisto, rakenne on kuitenkin ihmistoiminnan tulos. Vastaavankaltaisiin rakenteisiin saattaa liittyä tarinaperinnettä mm. pakopaikkana tai tähystyspaikkana toimimisesta.

Soukon kylätontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Soukon kylässä oli 1560-luvun maakirjojen mukaan kolme taloa. Vuoden 1644 maakirjakartassa on neljä taloa. Nykyisen peruskartan perusteella kylänpaikka on ainakin osittain autioitunut. Paikannus perustuu vanhojen karttojen silmämääräiseen asemointiin, eikä kohdetta ole tarkastettu maastossa.

Hirviharju 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdolliset pyyntikuopat sijaitsevat Hirviharjun laella, kapealla kannaksella harjun eteläpäässä. Alueen läpi kulkee Multiharjulta alkava polku. Maaperä on hiekkaa.
Pohjoisimmat neljä kuoppaa muodostavat harjun poikki itä-länsi -suunnassa kulkevan linjan.
Kuoppien halkaisija on noin 2 m. Ne ovat loivareunaisia ja syvyyttä niillä on 30–40 cm. Kohteen laajuus on noin 90x20 m.
Kahteen kuoppaan kaivettiin koekuopat, mutta niiden profiilissa ei havaittu kaksoismaannosta.
Kuoppien luonne ei ole selvä.

Kolkanoja 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Pitkänomainen kuoppa sijaitsee Kolkanojan länsirannalla, penkan päällä joen suuntaisesti. Kuoppa on 3 m pitkä ja 0,5 - 0,7 m leveä. Se kapenee kohti pohjaa.
Kysymyksessä voi olla nauriskuoppa.

Härmä 2 (1000014121) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviaita sijaitsee Pengerojasta 100 m etelään, harjumaisen mäen itäpuolella tasaisella maalla. Aidan pohjoissivu seuraa Härmäntien linjaa.

Kolkanoja 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rajakivi sijaitsee Kolkanojan etelärannalla.
Keskellä on kolmion muotoinen kivi ja ympärillä pienempiä kiviä ainakin kahdessa kerroksessa. Rakenteen koko on 2 x 2,5 m ja korkeus 0,4 m.

Toltaansalmi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Toltaansalmen itärannalla, kalliopohjalla. Sen koko on 4x3 m ja korkeus on 0,5 m.
Kysymyksessä voisi olla osittain hajotettu kummeli tai kiuas.

Ruutana 1 (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Sijaintipaikka on Oriveden pohjoisosassa entisen Längelmäen kunnan alueella Ruutana -nimisen pienen järven länsirannalla.
Kyseessä on kopukan eli lautan hylky, joka koostuu 8 toisiinsa liitetystä tukista, joiden arvioitu pituus on noin 5 metriä. (Järven itärannalta on löydetty toisen lautan jäänne ks. id 2162).
Lauttaa on dokumentoitu 1998. Siitä tehtiin luonnospiirros ja otettiin valokuvia (Tampereen Urheilusukeltajat ry, H2O ry).

Särkänniemi 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Näsijärven eteläosassa Särkänniemestä pohjoiseen. Paikkatieto on epätarkka.
Puurunkoisen aluksen hylky, josta jäljellä vain osa. Rakennusmateriaali on järeää puuta. Aluksen runko on katkennut.
Hylyn löysi Tampereen urheilusukeltajat ry 1995.

Ruutana 2 (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Sijaintipaikka on Oriveden pohjoisosassa entisen Längelmäveden kunnan alueella pienen Ruutana -nimisen järven itärannalla.
Kyseessä on kopukka eli lautta, joka koostuu kahdesta tukista (useita tukkeja on ilmeisesti irronnut rakenteesta). Tukkien arvioitu pituus on yli 5 metriä (vrt. Ruutana 1, id 2132)

Suontaka (1000017518) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kirkkojärven ja Ahulijärven välissä, Kaarina Maununtyttärentien länsipuolella, tien vieressä. Matkaa Ahulijärven rantaa on kohteelta noin 320 metriä. Kohde sijaitsee metsäisellä kumpareella.
Sen länsipuolella aukeaa laaja, Liuksialan kartanoon kuuluva peltoaukea. Kohde sijaitsee likipitäen metsäkumpareen korkeimmalla kohdalla. Vain 20 metrin päässä kohteesta pohjoiseen on pieni asuinrakennus piharakennuksineen.
Suomen asutuksen yleisluettelossa Suontaka-niminen talo mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1688 samassa yhteydessä, missä on luetteloitu myös muita Liuksialan torppia.
Metsässä, noin 25 metrin päässä asuinrakennuksesta etelään, asemoidun torpan paikalla, sijaitsee paikalta vuoden 2009 inventoinnin yhteydessä löydetty rakenne. Sen keskellä on laajuudeltaan noin 2 x 4 metriä oleva ja metrin syvyinen kuoppa. Kuoppa oli inventoinnin ajankohtana täytetty roskilla, joten se seinämiä ei pystytty
havainnoimaan tarkemmin. Kuopan molemmin puolin oli korkeudeltaan noin metrin olevat maakumpareet.

Ojanperä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Historiallinen kylänpaikka.
Kohdetta ei tarkastettu maastossa ja sitä ei ole rajattu.

Äetsänkylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Historiallinen kylänpaikka. Kylässä oli neljä taloa yhdellä tontilla vuoden 1646 maakirjakartalla. Vuoteen 1776 mennessä yksi talo oli muuttanut tontilta erilleen tien eteläpuolelle.
Kylätontin itäpää on täyteen rakennettua, mutta länsi- ja keskiosaa metsäistä ketomaata, jolla on saattanut säilyä vanhoja kulttuuri- ja rakennekerroksia.

Mustajärvi torppa 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1793 isojakokartalle merkitty torpanpaikka.

Mieloila/Mierola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mierolan rusthollin tontti v. 1791 kartalla (Selkeen kartalla kirjain U). Paikannus suhteellisen epätarkka, +-7 m. Paikantuu pieneltä osin nykyisen talon kohdalle ja pääosin sen länsipuoliselle pihamaalle.

Tomula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tomula eli Tomuniemi. Ensimmäinen maininta 1546. Nuori kahden talon kylä. V.
1546 ja 1571 kylässä kaksi taloa ja 1644 yksi. V. 1639 pappilaksi ja ratsutilaksi 1650-luvulla. Isojakokartalla 1781 kaksi taloa (sama tila) ja yksi sotilastorppa tontin koillispuolella, nykyisen Paunun tienoilla.
Nyt vanha tonttimaa on puistomaista pihaa, nurmikkoa ja paikoitusalueeksi tasattua.
Voi olla, että paikalla on vielä häiriintymättömänä jäljellä vanhoja asutuskerrostumia, sillä vuoden 2003 inventoinnissa löytyi historiallisen ajan asutusjäännöksiä, joiden iän ja merkityksen tarkempi selvittäminen edellyttää tarkempia tutkimuksia.

Kuttukallio (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Onkemäellä, soisessa metsämaastossa, kallion pohjoisrinteessä kuusimetsässä. Röykkiö on isoista kivistä kylmäladottu, sammaloitunut, nelikulmainen ladelma. Sen koko on 1,41,4x0,5-0,2 m. Röykkiön päällä on nelikulmainen puystyyn asetettu laattamainen kivi.
Kysymyksessä on todennäköisesti rajapyykki.

Killinkoski Kehruutehdas (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kehruutehtaan paikka. Tehdas perustettu 1886 ja purettu 1904. Tehtaa paikan
näytti Vesa Postinen. Tehdas on saattanut sijoittua hieman – 15-25 m – kartalla
kuvattua pohjoisemmaksi. Rajaus kartalla on viitteellinen.

Pukkisaari (1000018366) (Puolustusvarustukset)
Kohde on tarkastettava maastossa.

Kolkanjoki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Alueella saattaa olla ensimmäisen maailmansodan aikaisia varustuksia.

Haapamäki (1000018367) (Puolustusvarustukset)

Vihnuskoti (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Maakumpu sijaitsee Kankaantaan kaupunginosassa Vihusjärven lounaispuolella olevassa puistossa, Vihuskodin eteläpuolella. Kumpu on noin 3 m korkea ja 12x9 m laaja. Se on muodoltaan säännöllisen soikea.

Sankilahti 1 (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Sankilan tilan päärakennuksesta noin 70 metriä itäkoilliseen olevassa vaahterametsikössä.
Maasto viettää paikalla jyrkähkösti kohti itää. Rinteen päällä, kuopanteiden
länsipuolella on tasaisempi alue. Matkaa Sankilanlahden rantaan on kohteelta
pohjoiseen noin 110 metriä. Tilakeskuksen ja sen itäpuolisen pellon väliin jäävässä pienessä vaahteraa kasvavassa metsikössä on jyrkähkösti itään viettävässä rinteessä kaksi kellarikuopannetta sekä näiden vieressä kaksi pienempää, mahdollisesti nauriskuoppaa. Kellareiden ja nauriskuoppien yläpuolella on tasaisempi alue, jonka reunalla on resentti peltoraunio.

Joenniemi 2 (Asuinpaikat)
Moderni; Kivirakenne sijaitsee Joenniemessä olevan pysäköintialueen lounaispuolella, kartanolle johtavan tien varressa. Kysymyksessä on 7 m pitkä kivirivi. Kivikertoja rakenteessa on yksi, ja rakenteen korkeus on 20 cm. Edellisestä noin 3,5 m etelään on samansuuntainen toinen, rakenteeltaan erilainen kivirivi. Ne ovat todennäköisesti jäänteitä paikalla olleesta rakennuksesta.

Keltakartano (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kumpare, jolla on mahdollinen muinaisjäännös, välittömästi Suojasen nykyisen päärakennuksen, Keltakartanon eteläpuolella. Vuoden 2011 Suojasen yksinäsistalon kylätontin kartoituksen yhteydessä siitä löydettiin rautakautisen saviastian pala. Paikan luonteen, laajuuden ja iän selvittäminen vaatii lisätutkimuksia.

Viialan kylä ja kartano (Asuinpaikat)
Historiallinen; Viialan kartanoa edeltänyt keskiaikainen kylä, joka mainitaan asutuksen yleisluettelossa vuonna 1539. Myöhemmin paikalle muodostui ratsutila, ja kartanon oikeudet tila sai vuonna 1610. Kartanolla oli 1800-luvulla 11 torppaa. Kartanon päärakennuksen rakennusajankohtaa ei varmuudella tiedetä, mutta nykyasunsa se sai vuonna 1927. Nykyään kartanon tonttimaa on hoidettua pihaa, joka lännessä rajautuu rautatiehen, ja jossa erottuu jäännöksiä eri-ikäisistä maarakenteista. Todennäköisesti muinaisjäännöstä on säilynyt rautatien itäpuolella kartanon alueella Rautatienkadun ja radan välissä. Radan länsipuolella asutuksen historiallisia kerrostumia tuskin on säilynyt.

Pätsiniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pätsinniemen kylään kuului vuonna 1539 kuusi taloa, samoin 1700-luvulla. Tuolloin ne olivat isojakokartan mukaan kahdessa ryhmässä. Kylän länsiosa sijaitsee ympäristöään hieman korkeammalla kumpareella Ryödintien ja rautatiealueen välissä. Veturimuseo on kylätontin lounaispuolella. Osa alueesta on autioitunut ja siellä on useita kiviraunioita, röykkiöitä ja maakellari.
Itäinen tonttimaa on huonommin säilynyt kuin läntinen, ja parhaiten säilynyt osa siitä on Hämeentien länsipuolella Ryödintien ja Naskalantien välisellä kumpareella.

Selkee Tuomisto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torppa on ilmeisesti 1600-luvulla siirtynyt tälle paikalle Selkeen kylätontilta.
Paikannus on suhteellisen epätarkka (+/-10 m). Paikantuu peltoon nykyisen talon länsipuolelle, ja sijaitsee todennäköisesti lähes nykyisen talon kohdalla ja hoidetulla pihamaalla.

Haviokoski (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Punkalaitumenjoen pohjoispuolella. Kylä mainitaan asutuksen yleisluettelossa ennen 1600-lukua, maakirjakartalla 1645 on viisi taloa, isojakokartalla 1782 samoin viisi. Tien pohjoispuolella on kahden talon tontit ja etelä-puolella kolmen. Maantie 230 kulkee jokseenkin samalla paikalla kuin 1700-luvulla. 1600-luvun tontit vaikuttavat olevan kaikki tien eteläpuolella, tien ja joen välissä. Tien pohjoispuolinen alue on itäosaltaan heinää kasvavaa peltoa ja länsiosaltaan viljeltyä peltoa. Mitään kumparetta tai muita merkkejä vanhasta asumisesta ei havaittu. Itäosan heinäpellolle tehdyissä kairauksissa ja koekuopituksessa ei havaittu merkkejä kiinteistä muinaisjäännöksistä. On kuitenkin mahdollista, että jotain erillisiä osia vanhoista kulttuurikerroksista voi vielä olla jäljellä kyntökerroksen alla. Tien eteläpuoli on rakennettua aluetta ja hoidettua pihamaata.
Arkeologisessa mielessä kylätontti on huonosti säilynyt - nuorimmat osat autioituneet ja nyt peltona, jossa ei ole yhtenäistä kulttuurikerrosta kyntökerroksen alla.

Parrila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Punkalaitumenjoen pohjoispuolella. Kylä mainitaan asutuksen yleisluettelossa ennen 1600-lukua. Vuoden 1646 maakirjakartalla on kaksi taloa, 1737 kartalla samoin kaksi, 1785 kartalla on kolme taloa. Tontti on jokseenkin samalla sijalla myös 1840-luvun pitäjänkartalla. Paikka on edelleen osin käytössä.
Kylätontti sijoittuu mt:n 230 molemmin puolin. Vaikuttaa siltä, että 1600-luvun tontit olivat tien pohjoispuolella, mutta päinvastainen tulkintakin on ehkä mahdollinen. Pohjoispuoli on tiheään rakennettua pihamaata, vain vähäisiä rippeitä voi ehkä olla ehjänä jäljellä rakennusten lomassa. Eteläosa tontista on osin tien alla ja tien penkan alla. Nykyisen tien eteläpuolella on havaittavissa ympäristöstään erottuvana matala heinikkoa kasvava kumpare, joka nykyään on hevoslaitumena. Vanhoja kulttuurikerroksia saattaa olla siellä vielä säilyneenä, mutta laitumelle ei tehty koekuoppia tai kairausta. Paikannustarkkuus ja lähdemateriaalin tarkkuus huomioiden tontti on saattanut ulottua hieman etelämmäksi kuin on arvioitu.

Pettusaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on entinen saari, jonka länsiosa on kallioinen ja itäosa tasalakinen sekä maaperältään hiekkainen. Kallion itäpuolelle, mäen laen eteläreunalle tehtiin 2011 inventoinnissa useita koekuoppia, joista yhdestä löytyi hieman palanutta luuta ja toisesta epämääräinen kvartsi-iskos. Topografialtaan paikka on erinomainen pyyntikulttuurin asuinpaikaksi.
Mahdollisen asuinpaikan itäpuolelta havaittiin 2021 tarkastuksessa kaksi kiviröykkiötä, jotka ovat mahdollisia historiallisen ajan rajamerkkejä.

Ruskea-ahteen tie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kyseessä on käytöstä poistunut osa vanhaa Lempäälä - Messukylä tietä, jonka pohjoisosa on Orkontietä, eteläosa peltotienä.

Hattulanmäentie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kyseessä on käytöstä poistunut osa vanhaa Lempäälä - Messukylä tietä, jonka pohjoisosa on Rautalintietä (pihatie) ja polkua (pohjoiseen). Eteläosa erottuu vain näkyvänä tieurana, joka katkeaa uusien talojen pihaan.

Lumma/Lummojoki Jarttu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta Lumman kylästä on vuodelta 1477. 1500-luvun alkupuolella maakirjojen mukaan Lummojoen kylässä oli 4 taloa. Vuoden 1782 kartalla paikalla on kolme taloa. Inventoinnin 2012 mukaan kylätontin itäpuolisko - kahden talon tonttimaa - on rakennettu. Länsipuoli, yhden talon tonttimaa (Jarttu), vaikuttaa olevan suureksi osaksi ehjä, tosin osalla aluetta vaikuttaa maata tasatun ja ehkä myös täytemaata.

Stormi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Stormi on mainittu jo vuonna 1490, ja kylänä 1540. Paikannus on tehty vuoden 1782 kartalta. Kartan perusteella täysin autioitunut kahden talon kylätontti. Alueella 2012 tehdybn inventoinnin mukaan kylätontti sijaitsee 300 m nykyisestä Stormin talosta luoteeseen ja 150 m Vesilahden tieltä (tie numero 301) koilliseen, peltojen ympäröimässä 60 m pitkässä ja 40 m leveässä metsäsaarekkeessa. Saareke muodostaa loivapiirteisen kumpareen, ja maaperä siinä on hiekkamoreenia. Ympäröivät pellot ovat savisempia. Lähiympäristössä on useita muita samanlaisia metsäsaarekkeita.
1) Kylätontilla, metsäsaarekkeen luoteisosassa, korkeimmalla kohdalla ja luoteeseen laskevalla rinteellä havaittiin rakennuksen perustusten jäänteitä. Ne on ladottu luonnonkivistä, ja ovat enimmäkseen matalia, sammaleen ja turpeen peittämiä. (N 6807172, E 289079). Metsäsaarekkeen kaakkoisimmassa osassa ei havaittu selvästi pinnalle näkyviä tunnistettavia rakenteita. Saareke on kuitenkin niin pieni, että kahden talon tontit ovat ilmeisesti kattaneet sen kokonaan, ja koko saareke on syytä katsoa muinaisjäännösalueeksi. kylätontti on hyvin säilynyt, sillä saarekkeessa ei havaittu mitään uudemman ihmistoiminnan jälkiä. Varsinaisen kylätontin lisäksi tarkastettiin lähellä olevat metsäsaarekkeet, jotka näkyvät samanmuotoisina peltojen keskellä myös vuoden 1782 kartassa:
2) Kylätontista noin 50 m pohjoiseen sijaitsevassa metsäsaarekkeessa on itä- ja län-sipäissä kumpareet. Niiden välisessä notkelmassa havaittiin tulisijan jäännös (N 6807263, E 289124). Kyseessä lienee pajan ahjon jäännös. Ympärillä ei havaittu jälkiä ra-kennuksesta. Saman saarekkeen länsipäässä havaittiin kaivantoja, mutta ne lienevät hiekkakuoppia. Kahdessa idempänä olevassa saarekkeessa ei havaittu mitään muinaisjäännöksiin viittaavaa.
3)
Kylätontin länsipuolella olevan pienen metsäsaarekkeen itäosassa havaittiin kuop-pajäänne (N 6807177 E 289045). Kuoppa on pyöreä, halkaisijaltaan noin 4 m ja syvyydeltään 1-1,2 m. Seinämät ovat valuneet, mutta edelleen melko jyrkät. Var-sinkin reunoilla on kiviä. Mitään selkeitä rakenteita kuopassa ei kuitenkaan havaittu. Kuopan ajoitus ja funktio on epäselvä.
4)
Edellisestä saarekkeesta ja kylätontista lounaaseen on suuri metsäsaareke, jonka länsipuoliskossa on omakotitalo. Itäpuoliskossa havaittiin erilaisia jäännöksiä.
5)
Edellisistä jäännöksistä hieman erillään, saarekkeen kaakkoisreunalla on vielä maan- ja kivensekainen kumpare, jossa on paljon myös tiiltä (N 6807066 E 289055). Kivet ovat palaneita. Kumpu on läpimitaltaan noin 3 m ja 1,5 m korkea, kartiomainen. Kyseessä lienee riihen kiuas. Vieressä oleva laho hirsi näyttää jatkuvan kummun reunan alle, joten jäänne ei ole kovin vanha.

Kaltsila (Vanhakylä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nykyään yksinäistalon paikka on pääosin autiona, osin pihamaana.

Pohja (1000021380) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kyseessä on Järviän kylän erillistalot, kahden talon tontit. Pohja on mainittu vuonna 1540. Vuoden 1782 kartalta on paikannettu kaksi talonpaikkaa, joista pohjoisempi on autiona ja siten mahdollisesti muinaisjäännös. Eteläisempi on nykyisen talon pihamaata ja siten tuhoutunut.

Ranta-Laatu Kuusisto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Keijärven luoteisrannalla sijaitsevan Ranta-Laadun alueella on todettu inventoinnissa 2012 rakennuksenperustukset, jotka saattavat liittyä paikalla olleeseen Kuusiston kylään. Vuoden 1765 kartan mukainen pohjoisempi talotontti on aivan havaitun rakennuksen pohjan liepeillä. Muinaisjäännöksen tarkka rajaaminen, sekä sen tutkimus- ja suojeluarvon selvittäminen edellyttää tarkemman kartoitustutkimuksen tai koekaivauksen. Lisäksi muina havaintoina Ranta-Laadun alueella löydettiin kaksi talousrakennuksen perustusta, jotka ajoittuvat ilmeisesti 1800-luvulle. Kuusiston kylän eteläisempi tonttimaa on ilmeisesti tuhoutunut myöhemmässä maankäytössä ja rakentamisessa.

Järvenranta varustukset (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Inventointiraportitista (2011):
Järvenrannan kylätontin pohjoispuolella, pellon pohjoispuolisen metsäisen mäen
ylärinteessä havaittiin yhteensä yksitoista erilaista kuoppaa ja kuopannetta. Pääosa
kuopista (poteroista, kk-pesäke) on pyöreitä, osa pitkänomaisia. Parissa kaivannossa
on juoksuhautamaisia piirteitä, joskin ne ovat varsin lyhyitä. Yhdessä
kuopassa kivetty suojavalli etelään, yhdessä maavalli. Osa kuopista on tasanteella
ja osa sen alapuolisessa rinteessä. Suunta on pellolle ja maantielle päin. Kyseessä
on valkoisten v. 1918 taisteluvarustukset Ei voida olla varmoja ovatko kaikki kuopat
taisteluun liittyviä varustuksia mutta niin on syytä tässä vaiheessa olettaa. Alueella
havaittiin myös vanhan kellarikuopan jäänteet.

Laatu Alanen (Asuinpaikat)
Yksittäistalotontti 1796 kartalta paikannettuna. Ei katsottu nyt tarkemmin. Vesihuoltolinja ei uhkaa tonttia. Vaikuttaa pinnallisesti tarkasteltuna arkeologisesti suhteellisen ehjältä. Pihamaata. Alaskylä on perustettu – tai muotoutunut 1500 luvulla, 1540 kylässä neljä taloa joista yksi Laatu. 1796 "Laatu Hemman" jossa kaksi taloa toisistaan erillään, Alanen ja Ylinen.

Laatu Ylinen (Asuinpaikat)
Vuoden 1796 isojakokartalta paikannettu yksittäistalotontti. Tontti vaikuttaa pinnallisesti tarkasteltuna arkeologisesti suhteellisen ehjältä, joskin hoidettua pihamaata ja ilmeisesti melko tasattu maaperä. Koekuoppia ei tehty. Alaskylä perustettu 1500 luvulla, 1540 kylässä neljä taloa joista yksi Laatu. 1796 "Laatu Hemman" jossa kaksi taloa toisistaan erillään, Alanen ja Ylinen.

Sotaplassi (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Anian rantatien eteläpuolella, n. 350 metriä Pirkkalan hautausmaan Vanhalta kirkolta kaakkoon. Ensimmäiset havainnot kohteelta tehtiin vuonna 1965, kun R.V. Turkka löysi kirveen puutarhansa kukkamaasta, kiven vierestä. Viikinkiaikainen kirves (HM 2762) on luetteloitu Hämeen museoon. Kirveen löytöpaikalla olevan maakiven pinnassa on maljamaisia kuopanteita tai hioutumia, jotka on vuoden 2005 tarkastuksessa todettu luontaisiksi.
Kirveen löytöpaikkaa ja sitä ympäröiviä peltoja on tarkasteltu myös inventoinneissa vuosina 1971 ja 1998, mutta mitään kalmistoon viittaavaa ei silloin ole havaittu.
Vuonna 2012 kirveen löytöpaikan NW- ja ENE-puolelta, lähipellolta löydettiin metallinilmaisimella mm. pronssinen miekan ponsi, miekantupenkenkäin, pronssihela sekä pronssirengas (KM 39830: 1-4). Esineet löytyivät peltokerroksesta n. 2-15 cm syvyydestä.
Yhdessä viikinkiaikainen kirves ja metallinilmaisinlöydöt viittaavat mahdolliseen myöhäisrautakautiseen hautaan/kalmistoon. Selkeitä polttohautaukselle ominaisia merkkejä esineistä ei ole havaittavissa. On mahdollista, että nykyisen tilan kohdalla olleella kumpareella on ollut kalmisto, ja osa hauta-esineistöstä on levinnyt maanmuokkaustöiden seurauksena kumparetta ympäröivälle peltoalueelle.
Kohteella olevan tilan alueelta on löytynyt myös rihlatun valurautaisen esineen, mahdollisen kansalaissodan aikaisen kranaatin kappale. Lisäksi alueella on ns. "kivenlouhintapaikka" eli kahdesta kivestä on havaittavissa porausjälkiä
Kuninkaankartan mukaan kirkon kaakkoispuolella, jossain nykyisen Sotaplassin talon ja tien välillä on ollut neljä taloa. Isojakokartassa vuodelta 1767 alue on tyhjä. Pelto, mihin talot paikantuvat on märkä ja alava. On mahdollista, että talot olisivat olleet kumpareella missä Sotaplassin talo nyt sijaitsee. Maastotarkastuksen aikana vuonna 2008 pelto oli heinällä, eikä märästä savipellosta saatu mitään luotettavia havaintoja. Sotaplassin kumpareen pihamaata tarkastettiin silmämääräisesti tontin reunoilta havaitsematta mitään kylänpaikkaan viittaavaa.

Tanila E (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sorkkalantien länsipuolella, noin 500 metriä Pirkkalan hautausmaan Vanhalta kirkolta itään. Löytöpaikan pohjoispuolella sijaitsee kyläpaikka Tanila W (1000020973).
Kohteelta on löytynyt metallinilmaisimella pronssinen linturiipus, hevosta esittävä plastillinen eläinkuvio sekä pronssi- ja rautaesine (KM 40055: 1-4). Linturiipus on löytynyt muiden esineiden keskittymästä noin 120 metriä länteen. Löytöesineet viittaavat ajoitukseltaan myöhäsirautakauteen ja historialliselle ajalle.
Mahdollinen muinaisjäännös vaatii lisäselvitystä: kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Heinijärvi Myllypuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Myllynpaikat sijaitsevat Heinäjärven kylän kaakkoislaidalla, Kalliostenselkään laskevan Myllyojan varrressa. Myllyjen etäisyys on ollut toisistaan noin 250 metriä. Vuoden 2010 inventoinnissa ainoastaan kaakkoisemman myllynpaikan kohdalla havaittiin rakenteita. Paikalla oli näkyvissä pelkästään moderneja myllynrakenteita. Isojakokartan (1795) perusteella luoteisemmasta myllynpaikasta (n. N 6834257 E 297997 +- 10 m) ei havaittu selviä jälkiä vanhasta myllystä.

Toijala Heikkilä (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Toijalan kirkosta 1,5 km itään Nahkianlampeen laskevan puron eteläpuolella. Katajaa kasvavalla peltosaarekkeella noin 5 m halkaisijaltaan oleva matala ja tiivis, osin sammaleen peittämä kiviraunio. Röykkiön viereen tehdyssä koekuopassa on havaittu 40-50 cm syvyydessä tiivis noin viisi cm paksu palokerros. On mahdollista, että kiveys on rautakautinen hautaröykkiö.

Höllinvuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Höllinvuoren laella, korkeimman laen pohjoispuolella on nykyisellä tilan/kylärajalla rajamerkkejä. Rajalinjalla on iso pystykivi sekä siihen liittyen molempiin suuntiin menevät isojen kivien muodostamat kivirivit. Kivirivin kaakkoispäässä on pienempi pystykivi. Kivirivin luoteispäästä noin 15 m luoteeseen on hieman uudempi rajakivi kohdalla, jossa tilanraja yhtyy kylänrajaan. Uudemmasta rajakivestä kaakkoon havaittiin lisäksi matala kiven ja maan sekainen kivirakennelma. Se on kooltaan 2 x 3-4 m ja rakennettu paljaalle kalliolle. Kivirivi on nykyisellä rajalla, joka vaikuttaisi olevan täysin sama kuin 1600- ja 1700-lukujen kartoilla Kärkkäisten (Keljon) ja Paatialan välillä. Rajamerkkien ikää ei voida sanoa, mutta on mahdollista että ne ovat vanhoja, ehkä 1700-1800-luvuilta. Erillinen matala röykkiö voisi olla vanhin rajamerkki. Kyseessä voisi olla Keljon kartalla oleva "Hylloin kivi" (nimi tulkittu kartalta).

Vehkapuntari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kyseessä on v. 1799 isojakokartan mukaan vanha Vehkapuntarin kylän kylätontti,
josta on jäljellä vielä runsaasti ehjää, autioitunutta kylätonttia jäljellä ainakin Ala-
Hinkkalan eteläpuolella pellon reunamilla. Alueella havaittiin mm. mahdollinen kiukaan
jäännös. Kylätontti on suurimmaksi osaksi autioitunut, vain tontin pohjoisosa on rakennettu. Lisäksi isojakokartalle on merkitty ristisymboli Ala-Hinkkalan talon luoteispuolella olevalle kalliomäelle (koordinaatit noin P: 6 821 500, I: 373 064). Alue on rakentamatonta ja tiheän kasvillisuuden peittämä.

Pohjaslahti (Pohjaslahti) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäiset maininnat Pohjaslahden kylästä ovat 1500-luvun puolivälistä.
Kartta-analyysin perusteella kylätontin keskusalue sijaitsee Pohjaslahdentien ja Linnaksentien alla ja luoteispuolella. Vuonna 1728 laadittuun karttaan kylätontin
kahdesta rakennuksesta toinen sijaitsee nykyisen Pohjaslahdentien ja toinen Linnaksentien välittömässä läheisyydessä tai alla.
Nykyisin kylätontin keskusalue on puistomainen ja pääosin se on istutetun nurmen peitossa. Kylätontin itä- ja etelälaita on osittain nykyisellä pellolla ja tontin
luoteislaidassa on uusi rivitalo.

Sarkola 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee vanhan käytöstä jääneen peltoalueen keskellä olevalla saarekkeella Sarkolan kylätontin itäpuolella. Paikalla on mahdollisesti vanhan pellon raivaukseen liittyvät kivilatomus ja kiviaita. Pelto on ollut viljeltynä ainakin vuoden 1798 isojakokartan laatimisen aikoihin. Kivirakenteiden ajoittaminen on epävarmaan.

Markkula 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Paikalta on löytynyt rajatulta alueelta kvartsi-iskoksia loivalta peltorinteeltä, jossa on matala törmä. Kvartsit ovat epämääräisiä. Kohteen määrittäminen on epäselvä, kyseessä voi olla historialliseen aikaan liittyvä kohde tai mahdollisesti nuorakeraaminen asuinpaikka. Kivikautisesta asuinpaikasta ei todennäköisesti ole kuitenkaan kyse, koska sen sijainti ei ole rantasidonnainen.

Lemponen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Riunvaivan eli Lemposen kylässä oli vuonna 1540 kaksi taloa. Isojaon aikana vuonna 1797 kylässä oli kolme taloa.
Kylän itäpuoli on luultavasti tuhoutunut myöhemmän maankäytön seurauksena. Lännessä sen sijaan saattaa edelleen on jäljellä kulttuurikerroksia ja vanhoja rakenteita.

Pitkäsuoli (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pellon peunassa metsämaastossa sijaitseva tarhamainen kivivalli, jonka leveys on noin 1,5-2 m ja korkeus on noin 1 m. Kivimuurin pituus on noin 40 m ja sen leveys on koillispäässä noin 15 m. Kivivalli on rakennettu osaksi lohkotuista, osaksi luontaisista kivistä kylmämuuraamalla.

Karjamaantie (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalle on merkitty Kuninkaan kartastoon talonpaikka. Alue on nykyisin autiona ja maastossa erottuu talonpaikka, josta on vielä jäljellä nurkkakivet sekä tulisija. Talo on ollut kooltaan noin 8 x 12 m. Lähellä talonpaikkaa on myös mahdollisen saunarakennuksen jäännökset.

Lietsaari 3 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vankaveden selällä olevan Lietsaaren keskiosassa länteen aukenevalla hiekka-/hietapohjaisella tasanteella noin 60 m rannasta.
Koekuopasta on noin 15 cm syvyydestä hiilen ja noen sekainen liesikiveys. Paikalta ei ole ajoittavia löytöjä.

Parrila Vanttilankoski (Kulkuväylät)
Historiallinen; Punkalaitumen ja Huittisten välinen tielinja on ollut käytössä ainakin jo 1700-luvulta lähtien. Tielinjaan on tehty muutamia oikaisuja ja yksi niistä on Parrilan Vanttilankosken pohjoispuolella. Vanha tieosuus on kulkenut lähempänä koskea ja se on edelleen käytössä tonteille vievänä tienä. Vanhoja tiekerroksia on voinut säilyä nykyisen alla.

Karustanvuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisin tilusrajalla oleva, 1800-luvun lopussa kivistä rakennettu rajapyykki sijaitsee vanhalla pitäjänrajalla, todennäköisesti ns. Varkaan Kellarin rajapisteen kohdalla. Rakenne on neliön muotoinen, n. 2 x 2 x 1 m kokoinen. Tästä n. 35 m itään sijaitsee toinen kivirakenne, jonka tarkoitus on epäselvä; mitat n. 2,7 x 2,9 x 0,8 m.

Juanjärvi Myllyoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Juanjärvestä Vartenjärveen laskevan Myllyojan yläsuussa. Paikalla olevan pienen kosken kohdalla on säilynyt vanhan myllyn kivirakenteiden raunioita.

Kautunvuolle (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kautunvuolteen pohjoisrannalla, niemen länsipuolella. Asuinpaikka sijaitsee mäntyisellä hiekkaharjulla, muinaisen rantatörmän yläpuolisella terassilla. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia soratien lounaispuolen leikkauksesta noin parin metrin pituiselta alueelta. Suurin osa asuinpaikasta on luultavasti tuhoutunut mökkitien rakentamisen yhteydessä, mutta joitain pieniä alueita on voinut säilyä.

Likasenkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ahvenjärven länsipuolella Likasenkosken varrella. Paikan itäpuolella kulkee maantie. Paikalla on pieni koski, jossa on säilynyt vanhan myllyn kivirakenteita kasvillisuuden alla. Kosken reunalla on vielä ehjä myllynkivi.

Pispalanniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pispalanniemen etelärannalla Tallisselän pohjoispuolella. Kuusivaltaisessa sekametsässä erottuu ehjä, noin 4 x 1,5 m kokoinen tervaränni, jonka syvyys on noin 0,8 m.

Saarijärvi (1000024478) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Saarijärven lounaspuolella paikalle vievän metsätien silmukan vieressä. Tasaisella hiekkakankaalla on ehjä tervahauta, jossa on kaksi laskuränniä. Kooltaan tervahauta on noin 4 x 5 m ja sen syvyys on noin metrin.

Ruojärvi (Kulkuväylät)
Historiallinen; 1600-luvun lopussa rakennettu ns. uusi Vaasan valtamaantien linjaus on yhdistänyt Vaasan kaupungin historiallisen Ylä-Satakunnan kihlakunnan koillisosiin. Vanhaa tielinajusta on oikaistu Ruojärven kohdalla useammasta kohdasta. Osa vanhasta tielinjasta on jäänyt kokonaan pois käytöstä ja osa toimii edelleen tilusteinä.

Vääräsuunvuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sotkanselän pohjoispuolella Typpäänlahden rannan tuntumassa. Paikalla on ehjä korkevallinen teravhauta laskuojineen.

Kuninkaanlähde (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Mahdollisen vanhan kärrypolun tai tien koillispuolella siaitseva pyöreä lähde, jonka halkaisija on noin 1,5 m ja syvyys noin 20 cm.

Savilahti 1 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Savilahden pohjukan koillispuolella. Paikalla on pieni kivilouhos, joka on n. 6 x 6 m kokoisella alueella. Kivet on porattu käsiporalla. Paikan ikä epävarma
ja siten myös sen muinaisjäännösstatus.

Savilahti 2 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Savilahden pohjukan länsipuolella olevan niemen keskellä. Paikalla on pieni kivilouhos, jonka kivet porattu käsiporalla. Paikan ikä on epävarma ja siten
myös sen muinaisjäännösstatus.

Valto (Valto) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Valto mainintaan nimenä ensimmäisen kerran jo vuonna 1443 ja kylänä se esiintyy vuoden 1539 maakirjasa. Tällöin kylässä oli viisi taloa. Vuoden 1746 kartalla on neljän talon rykelmä, mutta vuoden 1765 kartalla on jo viideskin talo, joka sijaitsee muista erillään lounaassa päin. Lisäksi kylätontin eteläpuolelle on merkitty sotilastorppa.
Suuri osa kylätontista on tuhoutunut myöhemmän rakentamisen myötä. Erillään olleen tontin kohdalla on nykyisin sorakuoppa ja osa ryhmäkylän paikasta on tuhoutunut ulkorakennusten ja maanmuokkaamisen tieltä. Ainoa alue, jossa vanhaan kylätonttiin liittyviä rakenteita saattaisi olla, on nykyisten Sipilän ja Nukarin välinen kuusta kasvava metsikkö. Alueella on mahdollinen rakennuksenpohja, kellarikuoppa sekä kiukaan jäännös.

Kahnala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1540 asutuksen yleisluettelon mukaan Kahnalassa oli tuolloin kolme taloa. Tilat olivat ainakin vielä vuonna 1783 samoja: Kahnala, Lemola ja Höystä (Höyssä).
Kylätontti sijaitsee Koskenojasta noin 500 m etelään peltojen väliin jäävällä niemekkeellä. Vuoden 1783 isojakokartassa kylä on jakautunut kahteen tonttiin, joista pohjoisempi Mikkolan ja Höystän tonttialue on kokonaan tuhoutunut myöhemmän maanmuokkauksen vuoksi. Eteläisempi Kahnalan tontti jää nykyisen pellon ja kivikkoisen rinteen kohdalle. Paikalta on raivattu ainakin kiviä. Paikalla saattaa olla säilynyt vain pieniä osia vanhemmista asutuskerrostumista.

Rautiala (Rautiala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Alhonselän itärannalla Lanttulahden koillispuolella. Paikalla on Rautialan autioitunut kylätontti, joka on nykyisin peltona. Rautialassa on ollut vuoden 1540 asutuksen yleisluettelon mukaan kaksi taloa ja myöhemmin paikalla on ollut vain yksi talo.

Yliskylä (Yliskylä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Alhonselän Hurtin- ja Surmanlahden itäpuolella. Yliskylä kuului aiemmin Suomelaan. 1700-luvun isojakokartoilla kylätontilla on yksittäistalo ja 1840-luvun kartalla kaksi taloa. Nykyisin kylätontti on autioitunut ja paikalla on pieni pelto.

Majasaari 5 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Niemen louinaisreunalla sijaitsee kolme rakennuksen paikkaa, joihin kuuluu perustusten jäännöksiä ja kiukaita. Jäännökset ovat vahvasti sammaloituneíta. Lisäksi niemen itäosassa sijaitsee kaksi maakuoppaa, jotka voivat olla kellarin jäännöksiä tai liittyä tervanpolttoon. Niemessä ja sen luoteispuolella Majasaaressa oli vuonna 2008 havaittavissa fossiloituneita peltosarkoja. Rakennusjäännökset voivat olla keskenään eri-ikäisiä. Rakenteet ovat hyvin säilyneitä.

Ritakorpi SW (Kivirakenteet)
Ei määritelty; Kohde sijaitsee Karhejärven koliispuolella mäen rinteessä. Kohde on aiemmin (2005) tulkittu sammaloituneeksi kiukaaksi, mutta vuoden 2009 inventoinnin yhteydessä kivikasan todettiin olevan epämääräinen eikä sitä pidetty kiinteänä muinaisjäännöksenä.

Vapaluoto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vapaluodon torppa perustettiin 1650-luvulla. Kuninkaan kartaston perusteella paikannettu torpan paikka on Vapalon saaren lounaisosassa, pellon pohjoispuolella. 1880-luvun loppupuolella torpan mainitaan sijainneen saaren rannalla, mahdollisesti nykyisen Vapaluodon talon paikalla.

Myllykangas 1 (1000025396) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee moreenimäen korkeimmalla huipulla. Aluetta ympäröivä metsä on aurattu ja istutettu kuusikolle noin 40 vuotta sitten. Itse kohteen ympäristö on muusta alueesta silmiinmpistävästi rehevämpi ruohovaltainen alue ympäröivän metsän ollessa tavanomaista mustikkavaltaista varvukkoa.
Kohde käsittää noin 20m halkaisijaltaan olevan kumpareen aivan mäen huipulla. Lisäksi ympäröivällä alueella on joitain röykkiöitä. Kumpare koostuu punaisesta tahmeasta, mahdollisesti rautapitoisesta hiekasta joka ulottuu selkeästi rajatulle alueelle mäen huipulla. Samalla alueella maaperässä on myös yleisesti hiiltä. Ympäröivän alueen maaperässä ei tämänkaltaisia ilmiöitä ole havaittavissa.
Röykkiöt koostuvat muutamista kivistä jotka eivät vaikuta olevan peräisin kyseiseltä paikalta vaan ne on luultavasti kuljetettu muualta. Kivet ovat mustia, hyvin painavia ja muutenkin erikoisen kuhmuraisen näköisiä. Mahdollisesti kivet sisältävät rautamalmia.

Myllymoisio (1000025419) (Työ- ja valmistuspaikat)
Maaperä on moreenia, metsä nuorta taimikkoa.
Kohde sisältää seitsemän röykkiötä matalalla etelään antavalla rinteellä. Moreenirinteellä on rehevämpi kohta jonka ympärillä on matalia röykkiöitä, halkaisijaltaan noin 1,5-2,5m. Yhden röykkiön keskellä on kuoppa ja sitä onkin luultavasti kaiveltu.
Tulkinta
Kyseessä on läheisen tilan vanha kaski tai pelto vähintäänkin 1800-luvulta.

Riehonmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee kivisen mäen huipulla. Röykkiöt sijaitsevat suunnilleen etelä-pohjoinen -suuntaisena linjana. Röykkiöiden läntinen puoli vaikuttaa vanhalta peltomaalta, itäinen puoli on taas kivisempää korpea. Metsä on noin 40-vuotiasta kuusivaltaista sekametsää.
Kohde käsittää ainakin viisi sammaleen peittämää röykkiötä tiheässä metsässä. Röykkiöt ovat halkaisijaltaan noin 1,5-2m, korkeudeltaan noin 0,5m.
Tulkinta
Kyseessä on luultavasti vanhoja peltojen raivausröykkiöitä. Kohde sijaitsee korkean mäen huipulla ja mahdollisesti paikalla on alun perin ollut kaski.

Lumivuori (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee avokalliolla. Alueella on jonkin verran myös kivikkoa ja siirtolohkareita. Metsä on harvaa kitukasvuista männikköä.
Kohde käsittää kolme rajaröykkiötä. Suurin on kooltaan noin 2m x 1,5m kokoinen nelikulmainen latomus jossa on noin 1,5m korkea viisarikivi. Kivessä on vaikeasti havaittavaa kaiverrusta, hieman C.7. -merkkejä muistuttava kuvio. Kaksi pienempää silmäkivellistä röykkiötä sijaitsevat parinkymmenen metrin päässä ja ovat ilmeisesti rajan suuntaa osoittavia viisariröykkiöitä. Vieressä on myös yksi nuorempi kivikasa.

Jaakonkivi (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee moreenikankaalla pienen mäen päällä. Metsä on noin 50-vuotiasta männikköä.
Kohde käsittää yhden rajamerkin. Jaakonkivi on noin 2,5m korkea ja 5m halkaisijaltaan oleva siirtolohkare jonka päälle on pienemmistä kivista koottu röykkiö. Töykkiön halkaisija ja korkeus on noin 0,5m. Siirtolohkareen ympärilla on kaksi pienempää röykkiötä joissa seisoo korkeampi viisarikivi rajalinjaa osoittamassa. Toisen röykkiön päältä on ajettu metsätyökoneella ja viisarikivi on kaatunut.

Leppäjärvi (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee pienen suoperäisen niemen moreenikärjessä, kunnanrajan kulmassa. Metsä on vanhaa mäntykangasta.
Kohde sisältää silmäkivellisen latomuksen ja yhden viisarikiven muutamia metrejä sen länsipuolella. Latomuksen koko on noin 1,5 x 1,5m, muodoltaan se on neliömäinen. Latomuksen korkeus on noin 0,5m, silmäkiven huippu on noin 0,8m korkeudella maanpinnasta. Latomuksessa ei vaikuta olevan hakkauksia. Kyseessä on historiallisen ajan rajakivi Ruoveden ja Kurun välillä.

Karusta (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee hakkuuaukean reunalla. Maaperä on kivistä moreenia.
Kohde käsittää yhden kivistä ladotun rajamerkin. Kyseessä on kivistä ladottu noin 2m x 2m kokoinen neliö, korkeudeltaan noin 0,4m. Keskellä on muutamia laattamaisia silmäkiviä sekä lahonneita puusalkoja. Kohde sijaitsee yhä käytössä olevalla vanhalla rajalla.

Moijanen 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee 4,5 km Sääksmäen kirkosta itäkaakkoon, Vähäjärven ja Ritvalanraitin välisessä pellossa, Vatastentien risteyksen lounaispuolella, aivan pellon reunassa. Moijasen kalmisto on 160 metriä löytöpaikasta kaakkoon tien itäpuolella. Nelikulmainen koristehela KM 40782:1 löytyi metallinetsinnässä 8.3.2015 jäisestä pellosta 5-15 cm syvyydestä. Paikalla näkyi myös kuonaa. Uusia löytöjä ilmoitettu 2020. Lännempää pellolta on löytynyt myöhäisrautakautinen ruusukehela (ILM14111).
Tarkastuksessa 2021 ei havaittu rakenteita eikä kulttuurimaata. Koekuoppia tehtiin lähinnä pellon reunoihin. Kohde vaatii lisäselvitystä.

Innala (1000002035) (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1560-luvulla Innala oli neljän talon kylä. Kylätontin rajaus on epätarkka. Kylä on saattanut sijaita kokonaisuudessaan nykyisellä pellolla, mutta tontti voi olla myös rakennetulla alueella. Vuoden 2009 inventoinnin mukaan paikka (kohde Inna) on varhaiskeskiaikainen, ja vuoden 1644 kartalle on merkitty kolme taloa. Pitäjän kartalla 1847 paikalla on Innala Rusthåll. Vuoden 2009 inventoinnin paikannus on tehty pitäjänkartan mukaan, jolloin kylätontti osuisi nykyisen talon ja pihamaan alle.

Laukko Kivipaasi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Laukon kartanon päärakennuksesta 1400 metriä länteen, raviradan keskellä olevalla metsäsaarekkeella. Paikalta on löytynyt syyskuussa 2015 metallinetsinnässä, metsähoitotöiden yhteydessä rautakautisia kalmistolöytöjä (KM 40908: 1-20): mm. pyöreitä kupurasolkia, paimensauvaneuloja, kaksi miekan pontta, silmäkirves, kuokka, sirppi, tulusrautoja, sulanutta pronssia sekä palanut luu.
Löytäjän mukaan saarekkeelta on 1980-luvulla kaivettu maata ojien täyttöä varten (ks. tarkemmat tiedot verif.). Lisäksi löytöaluetta on raivattu vuonna 2014 ja haketettu keväällä 2015. Saareke on mahdollisesti tuhoutunut maankäytön yhteydessä. Ojien kaivaminen ja kivien poistaminen keskeytettiin syksyllä 2015 löytöjen löytymisen jälkeen.
Löytöpaikalta noin 700 metriä itään sijaitsee rautakautinen kalmisto Riihimäki (922000009).

Intianlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Korvolan alueen isojakokartalle (v. 1767) on merkattu neljä taloa, kaksi torppaa sekä mylly. Mylly on sijainnut Nokianvirtaan koillisesta lounaaseen laskevan puron suulla. Mylly on merkattu myös vuoden 1847 pitäjänkartalle, mutta vuoden 1903 pitäjänkartassa sitä ei
enää näy.

Korvolan torpat (Asuinpaikat)
Historiallinen; Korvolan kylän isojakokartalle (v. 1767) on kyseiseen kohtaan merkitty kaksi torppaa. Toinen karttaan merkityistä torpista on identifioitu sotilastorpaksi. Vuoden 1847 pitäjänkartassa torppien paikalla on jo pelto. Inventoinnissa pellolta ei tehty havaintoja rakenteista. Torppien paikat saattavat olla myös osin tien alla tai myös etäämpänä tiestä pellossa. Paikka ollut on peltona kaikissa 1767 karttaa myöhemmissä kartoissa, Kuninkaankartalla 1796 - 1804 ei merkintää tällä kohdin. Paikka on mielenkiintoinen, koska kyseessä ovat ilmeisesti varsin varhain autioituneet torpanpaikat.

Muraja (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Murajannokkaan johtavan Murajantien pohjoispuolella, metsässä, noin 45 m päässä tiestä. Kohde on metsäisessä, etelälounaaseen loivasti viettävässä mäenrinteessä, lähellä pellon reunaa. Paikalla on yhteensä viisi pyöreää kivirakennetta, jotka lienevät syntyneen läheisen pellonraivauksen yhteydessä. Lisäksi paikalla on yksi kivivalli.
Kiviröykkiöiden läheisyyteen on tehty vuoden 2014 inventoinnin yhteydessä koekuoppia ja niiden ympäristöä tutkittiin tuolloin myös metallinilmaisimella. Talteen saatujen löytöjen perusteella kyseessä on melko modernit raivausröykkiöt.

Omenanlahti (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Laukon kartanon eteläisen puiston edustalla Omenanlahdessa.
Todennäköisesti kyseessä on laiturin hirsiarkkuperustus, kooltaan 9 x 5 metriä. Suoran etuseinän perusteella hirsikertoja on vielä jäljellä alkuperäisellä paikallaan. Kivet ovat osittain purkautuneet arkun sisältä.
Kohde havaittiin Nordic Maritime Groupin vuonna 2017 suorittamassa Laukon kartanon vesialueiden inventoinnissa. Kohde viistokaikuluodattiin, mutta sitä ei tarkastettu sukeltamalla.
Laukon kartanon vesialueelta tunnetaan useita kivirakenteita, jotka on tulkittu laiturin perustoiksi. Niiden ajoituksesta ei ole varmuutta.

Kalkku Mustavuori tykkitie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kalkun Mustavuoren pohjoispuolella kulkeva tieura, joka on todennäköisesti toiminut puolustusvarustusten huoltotienä, "tykkitienä". Tie on merkitty kuninkaankartastoon, rakenteellisesti se noudattaa venäläisten rakentamaa tykkitietä. Kohde vaatii arkistoselvitystä.

Hämeenkyrön vanha kirkko (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Hämeenkyrön siunauskappeli on valmistunut vuonna 1895 ja se on kirkkolailla suojeltu kirkollinen rakennus. Hautakappelin alle rakennettiin ruumiskellari vuonna 1925. Vanha siunauskappeli on todennäköisesti Pirkanmaan vanhin, alun perin siunauskappeliksi rakennettu ja vihitty rakennus, joka on edelleen toiminnassa. Kappeli sisältyy valtakunnallisesti merkittävään rakennettuun kulttuuriympäristöön ”Hämeenkyrön vanha keskusta”. Hautausmaan alueella on sijainnut aikaisemmin puurakenteisia kirkkoja, jotka ovat tuhoutuneet tai purettu seuraavan kirkon tieltä. Viimeisin kirkko purettiin vuonna 1824. Hämeenkyrön nykyinen kirkko valmistui vuonna 1782. Vuoden 1765 isojakokartan vanhemman kirkon paikka paikantuu keskelle hautausmaata.
Vanhaa hautausmaata on laajennettu useaan otteeseen, viimeksi 1956. Vanhempien kirkkojen mahdollisesti säilyneet osat ovat automaattisesti muinaismuistolain (295/1963) rauhoittamia.
Vuonna 2017 suoritetun sähkökaapelin kaivutyön valvonnassa havaittiin, että kappelia ympäröi täyttöhiekka, jossa ei havaittu jäänteitä 1900-lukua vanhemmista kerrostumista. Kappelin ympäristöön oli aiemmin kaivettu mm. viemärikaivantoja, joiden kaivamisen yhteydessä maaperään oli kajottu. Ilmeisesti myös vuonna 1925 tapahtuneen kellarin kaivamisen yhteydessä on kappelia ympäröiviä maakerroksia muokattu.

Jokivainio 1 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kesällä 2019 löytynyt metallinetsinnässä pellosta F4-tyypin soikea kupurasolki noin 10 cm syvyydestä (diar. KM 42174: 1).
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Iso-Röyhiö/Rautamäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inventointikertomuksen kuvaus 2016:
Ikaalisten Iso-Röyhiön kylä muodostui alun perin kahdesta kylästä: Rautamäestä (myös Röyhiö tai Pakula), joka tunnettiin myöhemmin myös nimellä Yliskylä, sekä Alaskylästä, jonka maille nykyinen Iso-Röyhiön kylän tonttimaan kylä sijoittuu. Iso-Röyhiön entisen Rautamäen (Yliskylä) talot sijoittuvat Iso-Röyhiön peltojen pohjoislaidalle.
Nykyisin Alaskylä ja Yliskylä kuuluvat yhteen Isoröyhiön kylään. Yhdeksi kyläksi ne on merkitty 1500-luvulla. Rautamäessä eli Röyhiössä oli 1540-luvulla 8 taloa. Vanhoja taloja olivat Talonen, Koipela, Papunen, Oja, Paasto. Lisäksi oli kaksi pienempää taloa, jotka autioituvat myöhemmin. Isojaon aikaan Yliskylässä on yhä tunnistettavissa Talonen, Koipela, Papunen, Oja (Ylioja & Alaoja) ja Paasto. Lisäksi karttaan on merkitty Hakala, Kujansuu ja Riekkola.
Ojan talon tonttimaa (6855748/299726) on todennäköisesti sijainnut nykyisen Yli-Ojan talon lounaispuolella muutamia koivuja kasvavalla niityllä pihapiirin laidassa, jossa nykyisin on pieni asuinrakennus 1990-luvulta. Ylioja on kylän vanhoja kantataloja, nykyisellä suvulla tila on ollut 1540-luvulta alkaen. Tilakeskuksen ympäristössä on neljä 1800-luvulla autioitunutta kantatalon asuintonttia.
Isojakokartan perusteella Koipelan tonttimaa (6855878/299689) on sijainnut nykyisen Yli-Ojan tilan päärakennuksen pohjoispuolella Yliojantien laidassa. Alue on rakennettua pihapiiriä.Tien pohjoispuolella sijaitsevalla niityllä on kiviraunioita, joista ainakin osa kuuluu 1800-luvun asuin-ja talousrakennuksiin.
Talosen tonttimaa (6855908/299580) sijoittuu ilmeisesti ainakin osittain Yli-Ojantien laitaan tai alle Yli-Ojan tilan länsipuolelle. Tienpenkereessä ei havaittu kylätonttiin liittyviä jäänteitä. Mahdollisesti talon tonttimaa on osittain tuhoutunut tienrakennuksen yhteydessä.
Huom: ainakin Ojan ja Talosen tontit ovat autioina ja voivat olla kiinteitä muinaisjäännöksiä. Kohteiden rajaus näkyy inventointikertomuksen kartassa 6.

Kämmenniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämmenniemen historiallisen ajan ryhmäkylä sijaitsee Näsijärven Uskalinlahteen työntyvän niemen etelärannan tuntumassa. Varhaisin maininta kylästä on 1540, jolloin kylässä on ollut kolme taloa. Vuoden 1795 isojakokartalle kylään on merkitty neljä taloa (A) Bertula ja Rekola, B) Iso Kahna (C) Pieni Kahna (D)Tonni.
Ryhmäkylän talotonttien alue on nykyään osin rakennettua, paikoin nykyään raken-tamattomilla kohdilla on ollut rakennuksia vielä 1990-luvulla. Inventoinnin maastotyössä kylätontilla todettiin rakennusten perustuksia ja mm. yksi kivinen ajosilta, mitkä liittyvät mahdollisesti 1990-luvun rakennuksiin, vanhoilta vaikuttaneita rakenteita paikalla ei todettu. Rakentamattomilla osin kylätontin aluetta voi kuitenkin olla säilyneitä rakenteita ja kulttuurikerroksia kylän varhaisemmista vaiheista. Edellä kuvatun perusteella Kämmenniemen kylätontti on mahdollinen muinaisjäännös.

Kapakan torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kapakan torppa on merkattuna Penttilän aluetta kuvaavaan vuoden 1686 maakirjakarttaan. Karttaan on merkattu myös Haapaniemen rantaviivaa sekä Kapakan torppa ja Haapaniemen talo – Haapaniemen puolelta karttaan ei ole merkattu peltoja, niittyjä tai tilusrajoja.
Maakirjakartan mittasuhteet ovat epätarkat, joten sen avulla torpan tarkkaa sijaintia ei voi selvittää. Kapakan torppa on merkattu vuoden 1769 kartalle, jonka avulla torpan sijainnin voi paikantaa koh-tuullisen hyvällä tarkkuudella – asemoinnin tarkkuudeksi arvioisin ± 25 metriä (N 6819931 E 305356). Vuoden 1769 kartan perusteella torppa paikantuu Haapaniementien eteläpuolelle, ladon länsipuoleiseen peltoon. Vuosien 1847 ja 1903 pitäjänkarttojen perusteella torppa paikantuu saman ladon kaakonpuoleiseen peltoon (N 6819898 E 305393). Vuoden 1953 peruskartalla paikalle on merkattu lato samaan paikkaan kuin nykyisinkin.
Vuoden 2018 maastotarkastuksen aikana alueen pellosta havaittiin tiilen kappaleita, rautanaula, kaksi posliini- ja yksi fajanssiastian pala, astialasin pala, tuluspii sekä jonkin verran modernimpaa roskaa. Tavaraa pellosta havaittiin koko kuljetulta alueelta. Peltoon jätetyt löydöt eivät muodostaneet selvää keskittymää, mutta niitä havaittiin hieman enemmän ladon länsipuolelta verrattuna ladon etelän-idänpuoleiseen peltoon.
Nykyisin paikalla oleva lato on merkattu jo vuoden 1953 peruskartalle. Osa paikalla olevan ladon kivijalan kivistä on suuria lohkokiviä, ne voivat mahdollisesti olla peräisin paikalta puretusta rakennuksesta.

Hirvonvuori (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Marraskuussa 2005 löytyi kaksi kansainvaellusaikaista lintuneulaa Pälkäneen Hirvoniemestä, Hirvonvuoren itäpuolelta, Mikonmaantie 29:n kohdalta, tiestä noin 30 m länteen. Esineet löytyivät vieretysten halkaisijaltaan noin 1 m kokoisen kiven vierestä 15-20 cm syvyydestä hiekkamaasta.

Hoppu (Hautapaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on huhtikuussa 2020 löytynyt 10 cm syvyydestä viikinkiaikaisen rannerenkaan katkelma. Läheltä myös kupariseosesineen katkelma. Lisää löytöjä toimitettu kesäkuussa 2020 ja merkitty alakohteiksi. Löytösyvyys 4 - 10 cm.
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hakala (1000038711) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on keväällä 2020 löytynyt pellosta 20 cm syvyydestä spiraalipäinen ketjunkannatin. ILM14097. Pohjoisempaa löytynyt alakohteeksi merkitty pyöreän kupurasoljen katkelma (ILM14174). Pellolta on myös historiallisen ajan löytöjä (alakohteet).

Vuorijärvi (1000038801) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuorijärvi mainitaan kylänä 1630 verokirjoissa, jolloin sen ainoa talo on ollut Vanhatalo. Nykyisin Vanhatalo -niminen talo sijaitsee Vuorijärven etelä-päässä, Hanhijärvestä Vuorijärveen laskevan joen länsirannalla.
Talon sijainti on ollut nykyisellään peruskartan 1959 laatimisen aikaan, kuten myös 1908 tiluskartan laatimisen aikaan. Tiluskartalla on mielenkiinnon herättävä viljelemätön kohta noin 100 m lounaaseen nykyisestä talosta; kohta sijoittuu keskelle nykyistä tietä.1800-luvun pitäjänkarttojen perusteella (1847 ja 1892) talon paikkaa on vaikea, ellei mahdotonta, asemoida 50 m tarkkuutta paremmin. Eri-ikäisten karttojen peltokuvioita vertailemalla vaikuttaisi kuitenkin siltä, että pitäjänkarttojen laatimisen aikaan talo on sijainnut samalla paikalla kuin tiluskartan 1908 viljelemätön saareke nykyisen tien kohdalla.
Vuoden 1841 tilusvaihtoa käsittelevään karttaan talonpaikka (Wuorijärvi hemman) on merkitty hieman laajempana kuin pitäjänkartoilla. Tällä kartalla talo sijoittuu nykyisen tien kohdalle, tien eteläpuoleiseen peltoon sekä ladon/talousrakennuksen kohdalle.
Vanhoilta kartoilta paikannettu talon paikka sijoittuu siis nykyisen tien kohdalle, peltoon sekä ladon/talousrakennuksen kohdalle. Maastotarkastuksen aikaan pelto oli kyntämättä, eikä peltomultaa laonneen heinän seasta erottunut lainkaan, mistä syystä pintapoimintamahdollisuudet olivat surkeat. Paikalle tehtiin 13 koekuoppaa, joista viisi sijoittui tien pohjoispuolelle. Lisäksi tehtiin kymmenkunta kairausta. Näiden perusteella pellon muokkauskerroksen paksuus paikalla on 15-30 cm, minkä alla maalajina on hiekka. Muokkauskerroksesta tavattiin satunnaisia hiilen paloja sekä kaksi pientä tiilen murua.
Vanhasta talonpaikasta ei siis saatu konkreettisia todisteita, mutta useiden vanhojen karttojen perusteella Wuorijärven talo on sijainnut kyseisellä paikalla. Kohde katsotaan tässä yhteydessä mahdolliseksi muinaisjäännökseksi, jonka aluerajaus perustuu tiluskartoilta (1908 ja 1841) sekä pitäjänkartoilta (1892 ja 1847) paikannettuun tonttimaahan.
Noin 40 metriä kohdepistemerkinnästä luoteeseen, Vanhantalontien takaa, on metallinetsinnässä löytynyt Kristiina-kuningattaren aikainen 1/4 äyrin raha (Ilppari ILM29949).

Soukkionlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pälkäneen Luikalan kylän Pirtlahden länsiosassa, Soukkionlahti- nimisen niemen umpeenkasvaneen lahden suulla. Lahti on hyvin matala ja mutainen. Rannalla korkea ruovikko, maasto upottavaa vesijättömaata. Vesistöltään rauhaisa salmi, ei kuluttavia virtauksia.
Tarkastuksen aikana Pälkäneveden pinta oli tavallista alempana ja lahdessa olevista vanhoista kalastusrakenteista näkyi pinnan päälle kymmenittäin ohuita puisia paaluja. Lahden länsireunan rannalta alkaa noin 5-10 cm paksuisista paaluista kasattu aitamainen rakenne, mahdollisesti liistepyydyksen johdinaita. Se jatkuu hajanaisena lahden keskelle, jossa osa paaluista muodostaa suorakulmaisia "aitauksia" eli katiskan pesiä. Paaluja on myös irrallaan lahden pohjassa ja osittain sedimenttiin hautautuneena. Paikalla upottava mutainen pohja.

Pirtlahti Rantala (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen kalapadon jäänne. Havaittu ohuita pystypaaluja ja irtonaisia puuosia pinnan alla.

Pirtlahti länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen kalastusrakenteen jäänne. Ilmoittaja havainnut ohuita pystypaaluja ja irtonaisia puuosia pinnan alla.

Herralanvuori 3 (Puolustusvarustukset)
Ajoittamaton;

Järvi-Haavisto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Järvihaavistossa (nyk. Järvi-Haavisto) eli Haavistossa Jalanti-järven pohjoisrannalla mainitaan olleen vuonna 1539 neljä taloa (Suvanto 1954, 56). Suomen maatilat teossarjan toinen osa (1931) luettelee Järvihaaviston kylästä vain itse Järvihaaviston maatilan. Teoksen mukaan VanhanHautaan tila oli Järvihaaviston sivutila (Brander et al. 1931, 15).
Vuoden 1704 maakirjakartan tutkimisen ja asemoinnin tulos oli yllättävä. Asemointi ei ollut alueen pienuudesta ja rantaviivan epämääräisyydestä johtuen tarkka. Samoin Mäntysaari on lähinnä luonnosteltu karttaan.
Vuonna 1704 Järvi-Haaviston kylä sijaitsi Jalantijärven pohjoisrantaa pitkin kulkeva maantien eteläpuolella, mutta nykyään alue on tyhjä, kun taas Järvi-Haavisto löytyy tien pohjoispuolelta. On mahdollista ja todennäköisintä, että tie on muutettu kulkemaan kylän eteläpuolelta, mutta on mahdollista, että rantatontti on hylätty ja talot siirretty tien toiselle puolelle.

Paavola (Puudeniemi) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paavolan Alasen peltoja oli Kotkanniementien pohjoispuolella ja Uskalinlahden pohjukassa. Yli-Paavolan peltoja oli Kotkanniementien eteläpuolella Tervalahden rannalla. Niittyjä oli peltojen lomassa sekä etäämmällä.
Alue nykyisin autiota ja rakentamatonta, pääosin peltoa ja tiealuetta.

Nivusjärvi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Sähköposti-ilmoitus ja kuvia kallion päällä olevasta isosta kiveyksestä, mahdollisesta muinaishaudasta. Kuvien perusteella voi olla myös luontainen. Kohde vaatii tarkastuksen.

Huilahti (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Hiekkaharjun päällä noin 20m pituisella ja 10 m leveällä alueella rakkaivikkoa. Kivikon keskellä, toisessa sivussa on noin 1 m syvyinen kuoppa. Kyseessä on mahdollisesti purnu.

Ahvenusjärvi 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ilmoituksen mukaan kiviröykkiö noin halkaisijaltaan 3 metriä, osittain rauennut ilmeisesti koneen ajettua sen päälle (suullisen tiedon mukaan röykkiö on alun perin ollut täysin sammaloitunut). Kivien koko on kuvien perusteella n. 10-30 cm. Röykkiön vierestä on löydetty lyyranmuotoinen tulusrauta, josta sakarat olivat menneet poikki, sekä n. 60 m kohteesta kaakkoon yksipiikkinen viskari (Ilpparin löytö 316424). Maaperä on hiekkaa. Tulusraudan löytöpaikalla maaperässä on havaittu hivenen hiiltä sekä palaneita kiviä. Mahdollisesti kyseessä on eränkäyntiin liittyvä kiukaan jäännös myöhäisrautakaudelta tai keskiajalta. Kohdetta ei ole tarkastettu arkeologin toimesta.

Suorannanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton;

Sotkia (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sotkia mainitaan ensimmäisen kerran 1506–1510, jolloin löytyy tietoa Sotkiasta kotoisin olleista Paavo Paavonpojasta ja Eero Jussinpojasta. Vuodelta 1539 on todettu seitsemän taloa, joista kaksi liitettiin muihin tiloihin myöhemmin 1600-luvulla. Viisi säilynyttä taloa olivat Laurila, Seppälä, Kinnari, Sukki ja Pukki. Lopuista kahdesta Klemetti Nikinpojan tila liitettiin Laurilaan vuonna 1621 ja Heikki Uodinpojan tila Sukkiin vuonna 1636 (Suvanto 1954, 54).Suomen maatilat teossarjan toisen osan (1931) mukaan Sotkian kylään kuului vuonna 1931 Kinnarin, Parikan ja Uusi-Laurilan tilat (Brander et al. 1931, 30–32).
Vuoden 1700 tiluskartassa Sotkia on mukana vain kartan marginaalissa merkittynä yhdellä talolla. Vuosien 1770–1773 kartta (18a) asemoitui tyydyttävästi. Jalantijärven ranta pohjoisessa on luonnosteltu karttaan karkeasti ja rautatie on muuttanut useiden teiden kulkua ja muutenkin maisemaa. Sotkiantien pätkä (Sotkiantie 705 – Sotkiantie 735) näyttäisi kuitenkin olevan samansuuntainen ja mittainen nykyään. Kartta osoittaa neljä taloa (no:t 1, 2, 3, 5) nykyisen Parikan tilakeskuksessa Sotkiantien länsipuolella ja yhden talon (no 4) Uusi-Laurilan tilakeskuksessa. Vuoden 1773 kartta (18d) oli hyvin tarkka ja asemoitui teiden linjausten perusteella paremmin. Kartassa kylästä erottuu neljän rakennuksen lisäksi useita
talousrakennuksia sekä kylän itäpuolella kaksi torppaa. Myös kylästä pohjoiseen olevan talon (ilmeisesti Laurila) ympäristössä on ilmeisesti talousrakennuksia

Tiura (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tiura mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1506, jolloin sakotettiin Kaare Eeronpoika Twffraa, mutta kylästä ei ole mainintoja vuoden 1460 rajatuomiossa. Vuonna 1539 Tiura oli yksinäistila ja luettiin Sotkian kylän taloihin (Suvanto 1954, 51).Suomen maatilat teossarjan toisen osan (1931) mukaan Tiuran kylään kuuluivat vuonna 1931 Mäki-Tiuran ja Pelto-Tiuran maatilat. Mäki-Tiuran tila oli tuolloin ollut sen isännän Emil Tiuran suvulla jo 250 vuoden ajan ja tilaan oli tuolloin ostettu runsaasti lisämaata ympäristön tiloista. Pelto-Tiuran tila taas oli ollut omistajan Erik Johan Tiuran suvulla 200 vuoden ajan. Pelto-Tiuraan oli liitetty 1700-luvun alkupuolella, arviolta 1730-luvulla Nuutilan tila (Brander et al. 1931, 32–33). Tiura on vuoden 1691 maakirjakartassa merkitty viitteellisesti Kurisjärvestä pohjoiseen (h1:
8/45). Tiura on merkitty P. Häggströmin isojakokarttaan 1765-1782 (H1:8/1-44. Kartta 6)
yksinäistalona.
Tiuran ja Kurisjärven vuosien 1765-1782 isojakokartta asemoitui erinomaisesti. Asemoinnin
perusteella Tiuran kylätontti on nykyisin Sotkiantien varrella. Asemoitu kohta
poikkeaa selkeästi vuoden 1691 Kurisjärven maakirjakarttaan merkitystä sijainnista, joskin
vanhempi (1691) sijainti osuu nykyiseen Pelto-Tiuran tilakeskukseen, mutta uusi (1765) sijainti noin 200 metriä Pelto-Tiuran tilakeskuksen länsipuolella olevan tilan maille .

Rautialan kylänpaikka (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1500-luvun alun maakirjoissa mainittu kylänpaikka. Alustava sijaintitieto digitoitu Kuninkaan kartataston kartan ja pitäjänkartan mukaan. Alueelta on havaintoja maanpäällisistä, mahdollisesti kylänpaikkaan liittyvistä rakenteista (kartoitus 1910).

Raipio (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylä mainitaan arkistolähteissä vuodesta 1540 lähtien. 1500-luvulla siihen kuului 2-3 taloa. Kylänpaikka on paikannettu alustavasti v. 1644 ja 1792 karttojen mukaan, eikä sitä ole tarkastettu maastossa.

Jassala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylä mainitaan arkistolähteissä vuodesta 1515/1517 lähtien ("Olaus Bwcke Iasselasth" maksoi viljavelan Kallialan kirkolle). 1500-luvulla siihen kuului 2-3 taloa. Kylänpaikka on paikannettu alustavasti v. 1644 ja 1792 karttojen mukaan, eikä sitä ole tarkastettu maastossa.

Somero (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Korkeusmallissa kohtalaisen hyvin erottuva mahdollinen tervahaudan jäännös. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hanhijärvi 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ilmoituksen mukaan paikalla on kiviröykkiö, joka näyttää jonkin verran rauenneelta. Kaikki kivet liikkuvat isompia myöden, suurin osa kivistä on kannettavissa olevia kiviä. Röykkiö ei vaikuta rajamerkiltä. Mitään metallipaljastimen signaalia ei röykkiöstä kuulunut, eikä röykkiön lähiympäristössäkään. Röykkiöstä oli ehkä siirrelty jonkin verran kiviä. Kohdetta ei ole tarkastettu arkeologin toimesta.

Putkisto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhan Satakunnan henkilötiedostossa (Suvanto 2001) Putkisto mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1465. Suomen asutuksen yleisluettelon perusteella (SAY) Putkistossa on ollut vuonna 1540 neljä taloa. Putkiston historiallisen asutuksen sijainti paikannettiin vuoden 1787 kartalta. Sen ja sitä nuorempien tarkastettujen vanhojen karttojen (1842, 1959) perusteella Putkiston historiallinen asutus on sijainnut nykyisen Putkiston tilakeskuksen alueella, nykyisen päärakennuksen itäpuolella.
Putkiston historiallinen asutus on sijainnut vuoden 1787 kartan perusteella nykyisen
päärakennuksen itäpuolen pihamaalla sekä ulkorakennuksen eteläpuolella.
Paikkaa ei siis nyt tarkastettu maastossa.

Hovinmäki (1000045153) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton;

Ikaala (Taide)

Nälkäkangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vanha rajakivi Juupajoen, Mänttä-Vilppulan ja Jämsän rajapisteessä. Hieman kumollaan oleva pystykivi, jonka ympärillä kivilatomus. Pystykiven korkeus hieman yli metrin. Kivilatomuksen leveys noin metrin pystykiven ympärillä.

Hautaneva (1000045372) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ilmoituksen ja kuvan perusteella paikalla on todennäköisesti vanhan (luultavasti 1800-luvun) rajamerkin raunio, jonka pääosan muodostaa maanpäällinen, neliötä muistuttava, suureksi osaksi sammaloitunut kivilatomus. Rakenteen keskellä on kallistunut pystykivi, ja sen vieressä, peruslatomuksen päällä muutama pienempi irtokivi. Kohde sijaitsee kunnanrajalla, jonka kohdalla on kulkenut Kurun ja Virtain pitäjien välinen raja ainakin 1840-luvulla (Kurun pitäjänkartta 1846). Vanhojen peruskarttojen mukaan rajalinjaan on liittynyt ko. kohdassa ainakin 1950-luvulla Virtain puolella kulkenut tilanraja. Virtain pitäjänkartassa pitäjänraja kulkee vähän pohjoisempana ja tekee mutkan pienen Pitkäjärven kohdalla. Kohdetta ei ole tarkastettu arkeologin toimesta.

Ampumarata (1000045864) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Yleisöilmoituksen mukaan paikalla on neljä sammaloitunutta kiveä, viides mahdollisesti vielä sammaleen alla. Kivirivi sijaitsee koordinaattitietojen perustella hyvin lähellä kahden tilan rajaa, joten kyseessä saatta olla tilanrajamerkki. Tällöin rakenne ei täyttäisi kiinteän muinaisjäännöksen kriteereitä. Koska kohdetta ei ole vielä tarkastettu maastossa, ei rakenteen liittymistä rajaan ole voitu varmentaa.

Laasolantie (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Laasolantien lounaisreunassa sijaitsevalla peltojen ympäröimällä metsittyneellä saarekkeella sijaitsee kaksi pyöreää kaivantoa. Rakenteiden halkaisija on noin 7 m, ja lidar-kuvien perusteella niitä näyttää ympäröivän valli. Kyseessä saattavat olla kotitarvepolttoon käytetyt hiili- tai tervahaudat. Kohde on paikannettu lidar-kuvasta, eikä sitä ole tarkastettu maastossa.

Yli-Nikkilä 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on syyskuussa 2022 löytynyt metallinetsinnässä suppilonuppisen hevosenkenkäsoljen katkelma ja useita alakohteiksi merkittyjä rautakautisia esineenkatkelmia. Ilppari ILM25628.

Vestonkatu (Tapahtumapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee metsässä, koirapuiston takana menevän vanhan, rautatietä kohti menevän polun varrella. Rautatien penkan alla on kivikasa, jonka alla betonia ja porraskäytävä maan alle. Porraskäytävässä, jonka korkeus on noin 170 cm ja leveus noin metrin, on vettä. Betonirakenne voi iliittyä lähistöllä 1900-luvun alkupuolella sijainneeseen asutukseen, mutta voi myös olla bunkkerinjäännös. Rautatien varren sijaintinsa puolesta rakenne voisi olla osa linnoitetta, mutta kohteen ympäristön topografia ei puolla tulkintaa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kumpula (1000047212) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kumpulan asuinalueen eteläpuolella, noin 250 m Halimasjärvestä koilliseen. Paikalla on kivirakennelma, jonka keskellä on pystyssä kivi. Kivessä on mahdollisesti mahdollisesti numerot 80. Keskuskiven ympärillä on runsaasti kiviä, joista ainakin osa on pintakasvillisuuden peitossa. Kohdetta ei ole tarkasttettu maastossa.

Hurula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hurulan asukkaista on mainintoja vuodesta 1492 lähtien ("Olaff Huru"). Kylä luettiin yleensä Lielahden kylään. Erikseen Hurula mainitaan verokirjoissa esim. 1559 ja 1571. Maksoi ruokalisän voina. V. 1644 maakirjakartassa on kaksi taloa peltojen keskellä. Samaa sijaintia vastaa 1840-luvun pitäjänkartan merkintä. Senaatin kartastossa (1908) Hurulan talo sijaitsee jo idempänä, nykyisellä paikallaan.
Metallinetsijän ilmoituksen mukaan alueella sijaitsevasta peltosaarekkeesta n. 5 m etelään, pellolta on v. 2017 löytynyt 1600-luvun kolikko ja peltomulta ko. kohdassa on melko mustaa. Lisäksi ilmoituksen mukaan tästä 100 m pohjoiseen sijaitsevassa metsikössä on muutamia kaskiröykkiötä sekä pellon kivikasasta (saarekkeesta) länteen/länsiluoteeseen sijaitsevassa metsikössä, aivan lähellä pellon reunaa on mahdollinen uunirakenne kivistä.

Räystönlahti (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Toukokuussa 2023 Räystön ja Untilan kyliin liittyvien historiallisten tonttimaiden läheiseltä pellolta, loivalta rinteeltä Kyrösjärven muinaisen rantaviivan tuntumasta on löytynyt metallinetsinnässä viikinkiajan massiivisen rannerenkaan katkelma, spiraalipäinen ketjunkannatin ja pyöreä kupurasolki, rullapäinen hevosenkenkäsolki ja 2 hopearahaa sekä tunnistamaton lusikkamaisen pronssiesineen katkelma. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM26137, ILM26138, ILM26174, ILM26248 ja ILM26245.

Kuvamäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla on kiviröykkiö, jota vaikuttaa olevan hieman purettu. Vähän matkan päässä röykkiöstä sijaitsee mahdollinen kiviaita. Röykkiön välittömässä läheisyydessä on selvästi muusta ympäristöstä poikkeavia kuopanteita. Ko. kohdassa peruskartalla on muinaisjäännöstä tarkoittava merkki ja teksti "Muinaishauta". Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa arkeologin toimesta.

Postilanoja (Kulkuväylät)
Historiallinen; Paikalla on kivistä rakennettu silta, joka sijaitsee nykyisen tielinjan pohjoispuolella. Alue on luonnonsuojelualuetta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vuolleniemenkallio (Taide)
Ajoittamaton; Kalliossa viivamaisia kaiverruksia, jotka saattavat olla myös jääkauden sulamisvesivoimien tekemiä jälkiä. Lähellä sijaitsee myös ilmoituksen mukaan myös kiviröykkiöitä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lastusten kartanon pelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lempäälän kirkosta 3,7 km ja Lastusten kartanosta 1,2 km itään Myllyojan länsi- ja pohjoispuolella, molemmin puolin Valtatie 3:a. Se on ollut Lastusten kartanon peltoaluetta 1950-luvulla kuivatetun Tarvajärven rannalla. Alueelta löydettiin vuosina 1994-95 Valtatie 3:n rakentamisen yhteydessä toteutetuissa kenttätutkimuksissa kvartsi-iskoksia ja -esineitä, palaneita kiviä sekä todennäköisesti nuorakeramiikkaa edustava saviastianpala. Löydöt tulivat kaikki peltokerroksesta, joka koostui järven tulvasedimentistä sekä turpeesta, eikä kulttuurikerroksesta tavattu merkkiäkään.
Lastusten kartanon pellolta tai yleisesti Lastusten kartanon alueelta on 1880-luvulla ja 1900-luvun alussa ilmoitettu löydetyiksi useita kiviesineitä; pikkutaltta (KM 2101:204), oikokirveen katkelma (Hämeen museo 50:322) sekä oikokirves, kaksi kourutalttaa, pienoiskirves ja poikkikirves (Turun hist. museo, numerotta).

Nikkarinhanko (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Nikkarinhangossa suuren sorakuopan länsireunalla, noin 100 m Lempääläntien ja Metsäkansantien risteyksestä länsilounaaseen. Kaivinkoneen ottaman hiekan seasta löydettiin vuonna 1962 vasarakirves ja kaivinkoneen kuljettaja kertoi samassa paikassa olleen kolme SW-NE suuntaista kuoppaa, jotka koon ja muodon perusteella olisivat voineet olla nuorakeraamisia hautoja. Vasarakirveen löytymisen jälkeen kohteesta paljastui neljäs mahdollinen hautakuoppa, joka tutkittiin kaivauksin. Kuopan alkuperä jäi epäselväksi. Kaivinkoneen kuljettajan mukaan viisi samantyyppistä kuopparakennetta oli havaittu toisessa sorakuopassa n. 300 metriä vasarakirveen löytöpaikosta luoteeseen. Soranotto Nikkarinhangon risteyksessä lopetettiin pian vasarakirveen löytymisen jälkeen, joten kuopparakenteita saattaa olla vielä lisää.

Saukonkoski (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Heinälamminojan Saukonkoskeen on vuonna 1909 myönnetty lupa vesimyllyn ja yksiraamisen sahan perustamiseen. Koskessa oli jo tuolloin pato, ja se oli toiminut myllynpaikkana. Vanhempi mylly on em. lupaan liittyvien asiakirjojen mukaan ollut pieni ja sijannut uuden myllypaikan yläpuolella. Historiallisten karttojen perusteella uudempi, n. 20 x 12 m kokoinen saha- ja myllyrakennus on sijainnut ojan luoteisrannalla, nykyisen Saukonperäntien länsipuolella, ja on purettu vuoteen 1978 mennessä. Rakennuksen eteläpuolella ojan uomassa on sijainnut n. 45 x 10 m kokoinen myllysaari, jonka kaakkoispuoleinen uoma oli luontainen. 1800-luvun ja vanhemmista kartoista paikalta ei ole löytynyt myllymerkintää. Lausuntopyyntöön liittyvien valokuvien perusteella alueella on suorakulmaisista lohkokivistä tehdyn rakenteen tai rakenteiden jäännöksiä ojan uomassa. Kohdetta ei ole tarkastettu arkeologin toimesta.

Majniementie (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla sijaitsee maanmittauslaitoksen vinovalovarjosteen perusteella tehdyn korkeusmallin mukaan vallillinen kuopanne. Lidar-kuvan perusteella rakenteet laajuus on 15 x 13 m. Kyseessä saattaa olla suppilomallinen tervahauta, jonka halssi suuntautuu koilliseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kaakkolammi (1000048424) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Näyttävä rajamerkki, jossa kivistä ladotun osan keskellä korkeampi pystykivi ja reunoilla matalammat pystykivet. Rajamerkin laajuus 2 x 1,5 m. Kyseessä on todennäköisesti historiallisten kylien välinen rajamerkki. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kampari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kamparin kylä mainitaan Suomen asutuksen yleisluettelossa 1539-1559 jaksossa. Kylänpaikka on paikannettu Kuninkaan kartaston kartan ja 1840-luvun pitäjän kartan perusteella. Näiden karttojen mukaan Kamparin kylä olisi sijainnut Tarpianjoen mutkassa. 1900-luvun senaatinkartassa kylä on merkitty aiempaa sijaintiaan pohjoisemmaksi, eikä sijaitse enää joen varressa. Alkuperäinen, 1700- ja 1800-lukujen karttojen mukainen kylänpaikka on autioitunut ja tällä hetkellä joutomaata.

Hakkila (1000048532) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hakkilan kylänpaikka mainitaan Suomen asutuksen yleisluettelon jaksossa 1539-1559. Kylänpaikka on paikannettu isojakokartan (1780, 1781), Kuninkaan kartaston kartan ja pitäjänkartan (1840-l) mukaan. Kohde on tällä hetkellä osittain yhä asuttu, osittain autioitunut. Kohteen läheisiltä pelloilta on tehty runsaasti historiallisen ajan metallinetsinlöytöjä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kotamusjärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kotamusjärven itäpuolella sijaitsee kivinen rajamerkki, jossa korkeampi keskikivi ja neljä matalampaa ympäröivää kiveä. Rajamerkki sijaitsee kahden kylän välisellä rajalla, joka on yhä voimassa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Ks. ILM28156.

Antila (1000048665) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kahden historiallisen kylän, Humalojan ja Evon, välinen rajamerkki, jossa korkeampi keskuskivi ja ympäröivät matalammat pystykivet. Keskuskivessä on kaiverrettuna todennäköisesti isonjaon toimituksen päiväys 21.9.1776 (tai 27.9.1776).

Taipale 2 (1000048676) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Taipaleen kylässä Sävintien itäpuolella ja Lemmetynperäntien pohjoispuolella kivikkoisella rinteellä. Nykyisellä tilarajalla on vanha rajamerkki. Noin 1,5 m halkaisijaltaan olevan neliön muotoisen röykkiön päällä on keskellä n. 60 x 40 cm:n kokoinen rajakivi ja röykkiön nurkissa n. 40-60 x 40 cm:n kokoiset pystykivet. Kaikkien kivien pinnassa kasvaa jäkäliä, röykkiön pintaa peittää sammal ja varvut. Ympäristössä kasvaa mäntyvaltaista metsää. Kohdalle on merkitty rajapiste vuoden 1782 isojakokartalle. Kyseessä on Koivuniemen ja Leppälammen kylänraja.

Lähteenmäki (1000048758) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Todennäköinen tervahauta erottuu hyvin LIDAR-kuvissa. Halkaisija n. 18 m. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tounamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alueella paikannettiin 23 raivausröykkiötä, joista yksi sijaitsee Vedentaustantien itäpuolella, muut länsipuolella. Röykkiöt ovat enimmäkseen moreenipohjalla metsämaastossa, joka on koivupuuvaltaista sekametsää. Kasvillisuuden, maa-aineksen ja piikkilangan pätkien perusteella kyseessä on vanha pelto, joka sittemmin on jäänyt laidunalueeksi ja hakamaaksi, minkä jälkeen metsittynyt. Röykkiöt ovat suhteellisen matalia, korkeus yleensä 0,3-0,7 m, eivätkä kovin suuria. Pienimmät ovat halkaisijaltaan 1x1 m, suurimmat 4x3, yleisimmin röykkiöiden koko on noin 3x3 tai 3x2 m. Muutamat röykkiöt tulevat varsin lähelle maantieojan reunaa. Siinä on paikoitellen sellaista kiveä tai kivikasaa, joka on mahdollisesti peräisin tienteon yhteydessä sivuun lykityistä raivausröykkiöistä.
Röykkiöalueen pohjoispuolella Touramaan kohdalla oli lisäksi kaksi pientä raivausröykkiötä kohdassa: N 6827730 E 375768. Röykkiöt ovat vanhan pellon pohjoisosassa. Pelto on tältä kohden vielä avoinna, muttei käytössä. Röykkiöt ovat noin 5 m etäisyydellä toisistaan ja kooltaan noin 1,5x1,5 m. Koostuvat noin 3 kivikerrasta, kivet kooltaan noin 20–30 cm halkaisijaltaan.

Keskinen (1000049176) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on merkitty maastokarttaan ja erottuu selkeästi LIDAR-kuvissa. Rakenteen halkaisija reunavalleineen on noin 11-13 m. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pyöräniemi torppa 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1796 isojakokartalle on paikalle merkitty torppa. Torppa on merkitty v. 1848 pitäjänkartalle. Vuoden 1959 kartalle on kohdalle merkitty pieni peltosaareke. Nyt torpanpaikka on peltoa, josta ei saatu torppaan viittaavia konkreettisia havaintoja. Torpan perustamisiästä ei saatu tietoja.

Ristijärvenneva (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Matalahkoja kuoppia rivivssä suosaarekkeessa. Mahdollisesti pyyntikuoppia tai hiilimiiluja. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vanha Oriniemen kylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Alue on vanha Oriniemen (Orhiniemi) kylä, jolle ovat myöhemmin syntyneet Järviön ja Tipurin (Kurisniemen) kylät. Vuonna 1539 Oriniemen kylässä oli kaksi taloa. Toinen talo oli mahdollisesti nimeltään Jaukkari isäntä Erik Jauckarin mukaan ja toinen talo oli Järviön Naakkala eli Keppilä. Keppilä jaettiin vuonna 1546 kahtia, jolloin toinen puolisko sai nimen Hannula eli Uotila (Suvanto 1954).
Järviö mainitaan vuonna 1630 eräässä kihlakunnan tuomiossa Oriniemen tytärkylänä ja Oriniemi sen kantakylänä. Oriniemi on nykyään kadonnut lukuun ottamatta paikannimistössä säilynyttä Oriniemen siltaa. Oriniemen kylä katosi viimeisen isännän Eero Uodinpojan myytyä Orhiniemen talosta viimeiset maat Järviöön Naakkalan ja Hannulan isännille vuonna 1598. Lopullisesti kylä hävisi vuonna 1617, ja vuonna 1551 maakirjoissa mainittava Järviö otti sen paikan. Samalla Oriniemen viimeinen tontti Tarpianjoen varrella Jalanninjärven niemessä autioitui. Akaan alueella on ollut kaksi Oriniemeä, eikä ole aina mahdollista erottaa kumpaa asiakirjoissa tarkoitetaan (Suvanto 1954).
Vuoden 1771 tiluskartassa niemi on tyhjä ja sinne on merkitty Lapion talon tiluksia. Nykyään niemi on metsittynyt ja sille on rakennettu pientaloja ja/tai vapaa-ajan asuntoja (Raninen 2015).

Haihunkoski 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Haihunkoski mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1469 Saarioisten talvikäräjillä, missä lautamiehenä istui Tuomas ”Häudonkoski”. Vuodelta 1507 taas mainitaan riita-asiassa nimeltä Dionosius ”Haijhunkoski” (Korkeamäki 2007; Suvanto 1954). Vuonna 1539 Haihunkoskella oli kaksi taloa, vuonna 1543 neljä taloa ja vuoden 1571 hopeaveroluettelossa mainitaan viisi taloa. Kylän kantatiloiksi muodostuivat Harkki, Rasila ja Siukola (Korkeamäki 2007; Suvanto 1954).
Haihunkosken kylässä oli 1560-luvulla kolme taloa: Siukola, Harkki ja Rasila. Kylä sijaitsi tuolloin nykyisen Siukolan kohdalla Haihunkosken lähettyvillä ja kylällä oli yhteinen mylly Varrasniemen kylän kanssa. Siukolan kantatalo on edelleen samalla paikalla, ja tilakeskuksen rakennukset ovat vanhalla kylätontilla (Heiskanen 2006).

Taipale (Taipale) (1000049363) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Taipale sijaitsee Mellolan ja Raidiston välissä Tarpianjoen eteläpuolella kohdassa, jossa Tarpianjoki koukkaa pohjoiseen Raidiston länsipuolella ja takaisin etelään Mellolan itäpuolella. Taipale mainitaan mahdollisesti jo 1400-luvun puolivälissä. Vuosina 1506–1510 mainitaan Pekka Taipale, jolla oli useita riita-asioita Uoti Raidiston kanssa. Kylässä elivät tuolloin Pekka Klemetinpoika ja Pekka Pekanpoika, joista jompikumpi lienee ollut mainittu Pekka Taipale. Vuoden 1539 maakirjaan on merkitty kylästä kaksi savua eli taloa, Lauri Pekanpoika ja Lauri Jussinpoika. Vuoden 1543 maakirjaan Taipaleelta on merkitty neljä isäntää: Lauri Pekanpoika, Lauri Jussinpoika, Jussi Pekanpoika ja Markku Klemetinpoika. Akaan historian mukaan Lauri Pekanpojan pojan Pekan talosta tuli Alli vuonna 1574. Lauri Jussinpojan talosta tuli Simola, Markun talosta Markkula ja Jussi Pekanpojan talosta Joela (Suvanto 1954, 28, 57–58). Taipale on kuulunut Raidiston kanssa samaan jakokuntaan, Savikunnan jakokuntaan. Rajaus vuoden 1850 isojakokartan mukaan.

Taipale (Hinkka) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Taipaleen kylä sijaitsee nykyisen Akaan kunnan koilliskulmassa Lempäälän rajan tuntumassa. Kyläbon laajan peltoaukeaman keskellä, ja aukean itälaidalla sijaitsee Tolvilan kylä ja kartano (Heiskanen 2006, 79). Taipaleen kylän isäntäluettelot julkaistiin vuonna 2007 Vanhaa viialaa -teoksessa (Korkeamäki 2007, 22).
Entisessä Viialassa sijainnut Taipale koostui Korkeamäen mukaan kolmesta kantatilasta: Hinkka, Hyrkäs ja Taikina (Korkeamäki 2007, 56). Kirsti Arajärven mukaan kylässä oli vuonna 1540 yhteensä neljä tilaa eli Hinkka, Hyrkäs ja kaksi Taikinan tilaa. Vuonna 1553 kylästä mainitaan uusi tila, Niilon tila ja toinen Hyrkäksen tila. Tämä toinen Hyrkäs katosi jo vuonna 1556. Vuonna 1600 tiloja oli Taipaleen kylässä viisi kappaletta (Arajärvi 1959, 41).
Hinkan talon ensimmäisenä omistajana mainitaan vuonna 1540 Heikki Klemetinpoika (Höri). Hinkan tila oli ratsutila, jonka kantatilaan yhdistettiin yksi tila 1610–luvulla ja toinen 1630 luvulla. Laurilan tila (augmentti) yhdistettiin Hinkkaan 1860-luvulla. Tilalla ei ollut torppia 1700- tai 1800-luvuilla, mutta vuonna 1900 niitä oli kolme (Jutikkala & Nikander 1945, 157). Isonjaon aikaan vuonna 1773 kylässä oli Hyrkäs, Hinkka, Taikina ja neljäs, tunnistamaton tontti, joka on saattanut olla kahtia jaetun Hinkan toinen tontti. Hyrkäs siirtyi nykyiselle paikalleen isonjaon jälkeen mutta ennen 1860-lukua. Taikinan talo katosi kartoista 1800 luvun loppupuolella (Heiskanen 2006, 79).
Vanhassa kyläkeskustassa on säilynyt Hinkan tilan rakennuskantaa, mutta myyt kylän tontit ovat autioituneet ja metsittyneet. Hinkkaan on liitetty naapurikylään Alkkulaan kuulunut Laurilan talo. Pääosan Hinkan vanhasta rakennuskannasta tuhoutui 1990-luvun vaihteessa. Rakennukset sijaitsevat vanhan kylätontin alueella, ja tontin lounaispuolen metsikössä sijaitsivat Hyrkkään ja Taikinan autioituneet talonpaikat. Toinen säilynyt talo, Hyrkäs, sijaitsee peltoaukean pohjoislaidalla. Vanhat kylätontit sijaitsivat Alkkulanlahden ja Riitiälänjärven välisellä matalalla harjanteella (Heiskanen 2006, 79, 81).

Mulkue Pildola ja Peikala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mulkuen kylän Pildolan ja Peikalan talojen tontit. Mulkue on sijainnut Akaan kunnan itärajalla Vanajaveden tuntumassa Peuraudenkärjen eteläpuolella. Vuoden 1959 peruskarttaan Mulkue on merkitty kahteen kohtaan: nykyisen Kukkuranmäen luoteispuolelle Akaan kunnan puolelle sekä Tyrisevän kylän itäpuolelle Akaan kunnan rajojen ulkopuolelle. Suomen maatilat teossarjan toinen osa (1931) luettelee silloiseen Sääksmäen pitäjään kuuluneessa Mulkueen kylässä Järvelän maatilan. Tila mainitaan Sääksmäen vanhimmiksi, sillä siitä on mainintoja jo 1340- ja 1370-luvuilta (Brander et al. 1931, 1210). Vuoden 1768–1860 isojakokartoissa (H73:22/1-16) Mulkueeseen on merkitty kolme taloa: Pildola ja Peikala nykyisen Järvelän eteläpuolella sekä Karjasen talo.

Tyrisevä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Suomen maatilat teossarjan toisen osan (1931) mukaan silloiseen Sääksmäen pitäjään kuuluneeseen Tyrisevän kylään kuuluivat Kintun sekä Seppälän ja Yli-Kuitun maatilat. Yli-Kuitu ostettiin Seppälän tilaan vuonna 1900 (Brander et al. 1931, 1226–1227).
Kylästä on isojakokartta vuodelta 1768 (H73:22/1-16. Kartta 1), vaikka Kansallisarkiston kuvailutiedot määrittelevätkin sen liki sata vuotta nuoremmaksi eli vuoteen 1860. Kartta on digitoitu ja saatavissa Kansallisarkiston verkkopalveluista. Karttaan on merkitty neljä taloa, eli Kintun, Seppälän (Säppälän), Kuitun (kaksi vierekkäistä tonttia) sekä Ellilän tontit.

Terissaari 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Terissaareen on merkitty vuoden 1641 maakirjakartassa kaksi taloa ja ilmeisesti nimi ”Terdis” tai ”Tersjö”. Kotiseutu: Suomen kotiseutututkimuksen äänenkannattaja (1.1.1911 nro 1.) mainitsee, että ”Teristen kartano on ennen uinoin [sic] ollut ’Terin saaressa’, jossa vielä pitäisi näkyä kivijalan ja kellarin jäännöksiä. Sinne johti pitkä silta nykyisen kartanon tienoille.”
Vuosien 1768–1860 Mulkueen alueen isojakokartoissa (Mulkue H73:22/1-16) Terissaareen ei ole merkitty rakennuksia tai tiluksia.

Raidisto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta Raidistosta on vuodelta 1470, jolloin lautamiehenä toimi Pekka Raidisto. Kylässä oli vuonna 1539 vain yksi veroa maksava talo, Uoti Pekanpojan, mutta vuonna 1545 myös toinen, Jussi Uodinpojan talo. Suvannon mukaan nämä olivat siis Parikan ja Hollarin talot (Suvanto 1954, 24, 57).
Raidiston alueesta on laadittu isojakokartta vuosina 1840–1850 (H1b:15/1-16, första delen; andra delen). Seppo Suvanto sijoittaa Raidiston Tarpianjoen eteläpuolelle (Suvanto 1954, 40), kun taas nykykartoissa se on merkitty joen pohjoispuolelle. Vanhempaa tarkkaa karttaa Raidistosta ei löydy.
Kartoissa on Tarpianjoen kummallekin puolelle merkitty useita tontteja. Suvannon kuvaama Raidiston historiallisen kylän sijainti osuu Tarpianjoen eteläpuolelle.
Kartta on vaikeasti tulkittava, sillä kartoitushetkellä isojako on jo selkeästi hajauttanut asutusta ryhmäkylistä ympäristön peltojen äärelle. Historiallista Raidiston kylätonttia on vaikea varmuudella paikantaa. Isojakokartan jakokirja on vaikeasti tulkittava, koska numeroidut tontit on kaikki merkitty ”Taipaleen ja Savikunnan” alle

Poutala (1000041665) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Poutala sijaitsee Akaan länsiosassa Lumijärven rannalla, ja keskiaikana kylää nimitettiinkin myös Lumijärveksi. Poutala mainitaan ensimmäisen kerran mahdollisesti vuonna 1464, jolloin Kalvolan käräjillä oli lautamiehenä Lauri Poutia. Vuonna 1484 Saarioisten käräjillä mainitaan lautamiehenä olleen Rauko Lumijärven. Vuoden 1539 maakirjaan on kylästä merkitty kolme taloa, joista suurin kuului Matti Vilpunpojalle. Kyseinen talo onkin nimeltään Vilppula (Suvanto 1954, 24, 57). Seppo Suvanto on merkinnyt kylän Lumijärven pohjoispuolelle (Suvanto 1954, 40). Vuoden 1770 isojakokarttaan (H1b:11/1-8) ei ole merkitty rakennuksia tai kylätontteja, mutta tilat lienevät sijainneet peltojen läheisyydessä.
Vuosien 1772–1803 Tipurin ja Kurisniemen toimituskarttoihin (35464498) on merkitty Poutalan taloista Nyhkölä noin 300 metrin päähän itään Hauskaniemen kärjestä eli nykyiselle sijainnilleen. Seppo Suvannon mukaan Nyhkölän alue on saanut nimensä Nyhkölän asumasta, joka hävisi ennen 1650-luvun puoliväliä (Suvanto 1954, 136).
Saman toimituskartan toisessa osassa on Lahdenperään merkitty yksi talo lähelle nykyistä Lumijoen suuta. Ajoittamaton Poutalan alueen toimituskartta arviolta 1800-luvulta osoittaa Lumijoen suun eteläpuolella, Lumijärven kaakkoispäässä kaksi tonttimaata. Toinen kartta osoittaa tontin pohjoisrannalla.

Savikoski (Asuinpaikat)
Historiallinen; Savikoski sijaitsee Savikosken joen varrella, joka virtaa Laadunjärvestä Lumijärveen. Ensimmäinen maininta Savikoskesta on vuodelta 1507. Vuonna 1539 kylässä oli kolme taloa, joista yksi oli nimeltään Nääppä (Suvanto 1954, 57). Savikoskesta mainitaan jalkamylly vuodelta 1632. Mylly oli käytössä vuoteen 1854 asti (Suvanto 1954, 295).
Savikosken alueelta on kaksi isojakokarttaa vuodelta 1770 (H1b:11/1-8; toinen osa, kolmas osa). Niissä on merkitty kolme tonttia Savikosken eteläpuolelle sekä mylly itse koskeen. Ongelmallisesti karttakokonaisuuden jakokirja on lyhyt, vaikeasti tulkittava ja käsittelee ainoastaan Poutalan sekä Vilppulan (Philpulan) puustellin omistuksia alueella. Tonttien nimet voi kuitenkin päätellä karttojen kolmannen osan ympäristön peltojen omistuksista, joihin on merkitty omistajan nimi numeron viereen. Niiden perusteella tonttien nimet olivat Maijala (1), Penttilä (Pentilä) (2) sekä Nääppä (Näpä) (3).

Tarpia 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta Tarpiasta on vuodelta 1506. Tarpia oli vuonna 1539 pieni yksityistila, jonka isännät Erkki ja Heikki Laurinpoika mainitaan vuonna 1539 (Suvanto 1954, 53; Heiskanen 2006, 82). Kylään ei ole koskaan kuulunut enempää kuin yksi talo (Heiskanen 2006, 20, 82). Kylä on koostunut siis Kuorttilan yksinäistilasta. Kuorttila mainitaan kruununtilana vuonna 1610, läänityksenä 1646–1668 sekä perintötilana vuodesta 1690. Kuorttilan ensimmäiseksi isännäksi mainitaan vuosilta 1506–1539 Heikki Laurinpoika (Korkeamäki 2007, 59). Suomen maatilat teossarjan toisen osan (1931) mukaan Tarpian kylään kuului vuonna 1931 Kuorttilan maatila (Brander et al. 1931, 31–32).
Tarpian Kuorttilan eli Kartanonvainion tontti on siis ainakin 1780-luvulta. Vanhempi tilakeskusta ympäröivä vanha peltomaisema on tuhoutunut kaavoituksen ja omakotirakentamisen vuoksi (Heiskanen 2006, 83). Kunnalliseen omistukseen Kuorttila siirtyi vuonna 1992 ja vuodesta 2002 tila on kuulunut Viialan kunnalle (Korkeamäki 2007, 61). Jari Heiskanen on tutkimuksessaan asemoinut kyseisen G. Barckin piirtämän kartan vuodelta 1782.

Rättö (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta Rätöstä on vuodelta 1460, jolloin oikeudessa käsiteltiin kylän rajoja. Kylästä mainitaan 1506–10 lautamiehinä useampikin Rättön kylän asukas. Vuonna 1539 kylässä oli kolme taloa (Suvanto 1954, 52–53).
Rättö esiintyy eri asiakirjoissa ja kartoissa useissa eri kirjoitusasuissa, kuten Rättämäki tai Rättämä. Vuonna 1577 tavataan myös muoto ”Rättöö” (Suvanto 1954, 52). Kuninkaankartastossa kylä on asussa ”Rättöis” ja asutuksen yleisluettelossa ”Rättömäki”. Kansallisarkiston asutuksen yleisluettelossa se on puhtaaksikirjoitettuna ”RettÃ¤mÃ¤ki l. RÃ¤ttÃ¤mÃ¤”. Vuoden 1768 isojakokartassa (H138:5/1-6) Rättöön on merkitty neljä taloa.
Suomen maatilat teossarjan toisen osan (1931) mukaan Rätön kylään kuului vuonna 1931 Rätön maatila. Silloisen omistajan Edvin Sjöstedtin isä Akseli Sjöstedt oli 1871–1872 ostanut koko Rätön kylän eli Kojumäen, Huovilan, Mäkelän, Simontalon ja kaksi taloa Vääkästä ja yhdistänyt ne yhdeksi tilaksi (Brander et al. 1931, 27–28).

Päivääniemen ranta (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee Päivääniemen kalmiston itäpuolella, vanhan rantavaiheen käyrän alapuolella. Kiven ikää on vaikea arvioida. On mahdollista, että se on raivattu kalmiston alueelta pellon raivauksen yhteydessä tai se voi olla selvästi nuorempi.

Kulkkila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mahdollisesti autioitunut kylätontti. Tämän kohteen status epävarma ja olisi hyvä tarkastaa maastossa ja mahdollisesti myös Kansallisarkiston kartat. Nykyisin autio, peltoa.

Asuntila Ylinen ja Alinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Maakirjassa 1540 Asuntilan taloja olivat Ylinen ja Alanen. Vuosina 1625–66 Alasen isäntänä oli kuuluisa seppä Matti Matinpoika. Asuntilan Alanen ostettiin kappalaispappilaksi v. 1700.
Nykyisin autiona ja metsänä.
2021 alueella koekuopitettiin maakaapelilinjan rakentamisen vuoksi linjauksen kohdalla ja kupeessa. Koekuopista ei löydetty mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Ristiharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta maastokartassa ja LIDAR-kuvissa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Koivukuja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokartan mukaan paikalla sijaitsee tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Suonolan kylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1500-luvun maakirjoissa Suonola mainitaan seitsemän talon kylänä. Historiallisen kylänpaikan alustava sijainti on merkitty kartalle isojakokartan (1783,1838) mukaan. Kylänpaikka esiintyy myös 1800-luvun pitäjänkartassa ja Kuninkaan kartaston kartassa. Ainakin osa kylänpaikasta on autioitunut. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lumiainen (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta on huhtikuussa 2022 löytynyt metallinetsinnässä spiraalipäinen ketjunkannatin ja voimakkaansti sulanut pyöreän kupurasoljen katkelma. Ilppari ILM29447, 29449.

Kuru (1000052077) (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Sijaintipaikka on Kurun kirkon itäpuolisessa lahdessa Kurun satamasta etelään.
Puurunkoisen veneen hylky, jonka pituus on noin 6,3 metriä (mitattu monikeilaluotausaineistosta). Luotauskuvassa vene vaikuttaa avoveneeltä.
Kohde havaittiin siirtoviemärihankkeen valmistelun yhteydessä tehdyssä monikeilaluotauksessa (Sitowise 2024). Hylkyä ei ole tarkistettu sukeltamalla tai kuvaamalla. Samassa luotauksessa havaittiin kolme muuta veneen hylkyä lahdessa.

Hirviluoma (1000052558) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokartassa oleva tervahauta-merkintä. Kohdetta, joka näkyy myös LIDAR-visualisoinnissa, ei ole tarkastettu maastossa.

Petäjäjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; LIDAR-kuvassa näkyvä mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Torninmäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lempäälässä, Savontie eteläpuolella, maastokartassa näkyvän supan lähellä. Paikalla on ainakin viisi peräkkäin sijaitsevaa kiviröykkiötä. LIDAR-kuvan perusteella röykkiöiden läheisyydessä sijaitsee mahdllisesti kivenlouhinnasta syntyneitä kuopanteita. Röykkiöt saattavatkin olla louhokseen liittyviä jätekivikasoja. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Laajanperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta-merkintä maatokartassa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Salonneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; LIDAR-kuvassa on paikalla kaksi todennäköistä tervahautaa. Kohteen koordinaatit osoittavat tervahaudosta pohjoisempaa (Tervahauta 1). Tästä etelään noin 22 m etelään sijaitsee toinen mahdllinen tervahauta (kohteen alakohde "Tervahauta 2")

Orimäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ilmoituksen ja siihen liittyvien kuvien perusteella paikalla on yli metrin leveä ja yli metrin korkea, suureksi osaksi sammaloitunut kiviaita, joka kulkee koko peltosaarekkeen/mäen läpi päästä päähän. Rakenne on ainakin yhdessä kohdassa rauennut tai kasattu epämääräisemmäksi ja leveämmäksi. LIDAR-kuvissa se erottuu n. 120 m pitkänä ilmiönä, joka kulkee saarekkeen länsiosassa SW-NE-suuntaisesti ja kaartuu rinteen yläosassa itään.
Kiviaita on merkitty W-E-suuntaisena v. 1979 ja 1988 peruskarttoihin. Peltosaareke näkyy v. 1907 Senaatin kartaston kartassa, johon on merkitty myös latoja mm. heti saarekkeen itä- ja pohjoispuolelle. Kiviaidan kivet lienevät peräisin ko. pellon raivauksesta 1800-luvulla tai viimeistään 1900-luvun alussa.

Kivipelto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudaksi tulkittava rakenne erottuu selkeästi LIDAR-kuvissa, halkaisija valleineen 15-16 m, tervan laskukuoppa NE-puolella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kannonranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudaksi tulkittava rakenne erottuu hyvin LIDAR-kuvissa, halkaisija valleineen 14 m, tervan laskukuoppa NE-puolella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Iso-Valkiainen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; LIDAR-kuvissa erottuu tervahaudaksi tulkittava ilmiö, halkaisija valleineen 12 m, tervan laskukuoppa SE-puolella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Koivumäki (1000053404) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Koordinaattien osoittamassa kohdassa näkyy LIDAR-kuvassa painanne/kuopanne, joka on mahdollisesti tervahauta tai hiilimiilu. Painanteen koko on 9 x 7,5 m. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Rääkkä 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Alueelta on metallinetsinnässä löytynyt useita viikinkiaikaiseen kaupankäyntiin liittyviä esineitä - punnuksia ja hopearahoja. Alue on peltoa. Kohde vaatii arkeologisen tarkastuksen. Ilppari-ilmoitukset: ILM32283, ILM32291, ILM32292, ILM32293, ILM32398, ILM32400, ILM32401. Vanhojen karttojen mukaan heti löytöpaikan eteläpuolella on viimeistään 1800-luvun alkupuolella sijainnut Räikän talo, jolloin myös ko. pelto oli jo käytössä.

Mäkelä 4 (1000053502) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ilmoituskuvien perusteella paikalla sijaitsee pienehkön kylmämuuratun rakenteen, ehkä kiukaan tai pienen uunin perustuksen, jäännös. Sammaloituneen rakenteen korkeimmassa osassa on neljä kivikerrosta. Rakenteeseen kuuluu ilmeisesti myös isompia perustuskiviä em. osan vieressä. Vanhoista kartoista ei löydy kohteeseen liittyviä merkintöjä. Mahdollisesti kyse on lyhytaikaisesta mäkitupa-tyyppisestä asumuksesta tai pienestä tulisijallisesta ulkorakennuksesta. Kohde vaatii arkeologin maastokäynnin.

Ruoksamonsuot (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ilmoituksen mukaan Ulvaanharjun etelärinteellä on useita pitkänomaisia kiviröykkiöitä noin kahden aarin alueella. Enimmäkseen röykkiöt koostuvat pienehköistä, kannettavan kokoisista kivistä. Kivikasojen vieressä näkyy ilmoituskuvissa kaivantoja, joista kiviä on ehkä nostettu. Tutkituissa vanhoissa kartoissa paikkaan ei liity merkintöjä. Heti kohteen pohjoispuolella kulkeva polku ilmestyy karttoihin v. 1982. Vuoden 1950, 1990-luvun ja v. 2000 ilmakuvissa paikalla näkyy kulunutta tai muuten puutonta maastoa W-E-suuntaisina alueina.

Navettaharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; LIDAR-visualisoinnissa on havaittavissa halkaisijaltaan noin 11 m oleva muodotuma, joka saattaa olla tervahauta. tervahaudan halssi on kohti lounasta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Litukka (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on 1800-luvun pitäjänkartan mukaan sijainnut Hämeenkyrön kolmen kylän - Harhalan, Särkän ja Turkkilan - välinen rajapiste. Kohde sijaitsee Hämeenkyrön ja Ylöjärven kuntien nykyisellä rajalla. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Inkula (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1500-luvun maakirjoissa Inkula mainitaan 10 talon kylänä. Kohteen rajaus on tehty 1700-l isojakokartan mukaan. Yhä asuttua kylänpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Kauraranta 1 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on marraskuussa 2024 löytynyt metallinetsinnässä pyöreän kupurasoljen katkelma, kaksi punnusta, kattilankorvakkeen lehti, mahdollinen astian reunapala ja muita myöhäisrautakautiseen asutukseen/toimintaan viittaavia metalliesineitä. Mahdollinen kiinteä muinaisjäännös on rajattu alustavasti löytöjen ja topografian perusteella. Alueen N-osassa, pellon rajalla erottuu LIDAR-aineistossa kaksi soikeaa, N-S-suuntaista kumpua sekä pohjoisempana, alueen NW-rajan vieressä pitkänomainen, SW-NE-suuntainen harjanne. Lisätietoja löydöistä viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM33018, ILM33019, ILM33020. Kohde vaatii arkeologin maastokäyntiä.

Vatulanharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; LIDAR-aineistossa paikalla erottuu mahdollinen tervahauta (pyöreä kraatterinmuotoinen ilmiö), jonka halkaisija reunavalleineen on noin 17 m. Kohde vaatii maastotarkastusta.

Riuttasneva 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Todennäköinen tervahauta erottuu LIDAR-aineistossa pyöreänä, kraatterimaisena ilmiönä, jonka halkaisija reunavalleineen on noin 16-17 m. Kohde vaatii maastotarkastuksen. Siitä 65 m etelään, tien itäpuolella LIDAR-kuvissa erottuu toinen suurikokoinen, pyöreä kuoppailmiö.

Suvilamminkallio 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta erottuu LIDAR-aineistossa (5p) kraatterimaisena ilmiönä, jonka halkaisija on noin 7 m. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kutala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kutalan kylä mainitaan arkistolähteissä vuodesta 1422 lähtien. 1500-luvun asiakirjoissa on mainittu jopa 17 taloa (Suvanto 2001, VSHT). V. 1644 maakirjakartassa ja 1840-luvun pitäjänkartassa kylätontilla on 13 taloa. Vanhojen karttojen perusteella paikannettu kylätontti on edelleen pääosin rakennettu. Kohdetta ei ole tutkittu maastossa. Sen itäpuolelta tunnetaan rautakautinen löytöpaikka Iso-Hisso 2 (1000010159).

Hohka 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Todennäköinen tervahauta erottuu LIDAR-aineistossa (5p), eikä sitä ole vielä tarkastettu maastossa. Rakenteen halkaisija reunavalleineen on 8 m, tervan laskukuoppa tai halssi itäpuolella.

Veisu (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hallilantien ja Veisunkadun risteyksen kulmassa aidatulla lehmälaitumella. Kohde erottuu 1940-luvun ilmakuvassa harvapuisena saarekkeena peltojen keskellä. Myös kohteen eteläpuolella, naapurin kiinteistön puolella on havaittavissa samantyyppisiä röykkiörakenteita, jotka niin ikään erottuvat vanhassa ilmakuvassa saarekkeena.
Havaittu röykkiö on n. 20 x 25 cm ja n. 120 cm korkea. Irtokiviä on myös tämän alueen ulkopuolella. Röykkiön pohjoispuolella lähellä laitumen ja autotien erottavaa aitaa, havaittiin n. 1,5 x 1,5 m ja noin 40 cm syvyinen painanne, joka voi liittyä myöhempään maankäyttöön. Maan pinnalle erottuu isompia kiviä, mahdollista pohjakalliota, sekä maassa erottuu myös pienempiä kiviä. Kairausten perusteella röykkiö on maansekainen. Maaperä on hiekkaista.
Metallinilmaisinta käytettiin arvometalleille tarkoitetuissa asetuksissa ja myös runsaiden sateiden vuoksi märkä maasto huomioon ottaen. Metallinilmaisin antoi signaaleita röykkiöalueen keskikohdalla ja sen lähellä useammassa kohdassa. Metallinilmaisin antoi signaaleita myös muissa metallinilmaisin-asetuksissa.

Nystyrä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee maastokartan ja LIDAR-kuvan perusteella tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa arkeologin toimesta.

Suomelan kylänpaikka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yliskylässä ja Suomelassa (samaa kylää) 1540 asutuksen yleisluettelossa neljä (3 tilaa) taloa ja hieman myöhemmin viides. Isojakokartalla 1788 Suomelassa viiden talon tontit ja kaksi tilaa (nro 1 ja 2). Yliskylän yhden talon tontti erikseen Suomelan pohjoispuolella. 1840- pitäjänkartan perusteella kylä samalla paikalla kuin 1793. Nyt kylätontti käytännössä autioitunut, suurelta osin pellossa. Kohteelle on esitetty rajaus 1783 isojakokartan perusteella.
Vuoden 2011 tarkastettiin pellossa sijaitseva kylätontin pohjoisosa, koska se karttapaikannuksen perusteella sijaitsee suhteellisen lähellä suunniteltua kaapelilinjaa. Inventoinnissa kylätontin pohjoisosaan (peltoa) kaivettiin koekuoppia ja tehtiin maanäytekairauksia. Todetut kerrokset ovat normaalia savimaan muokkauskerrosta ja puhdasta savea. Merkkejä mahdollisesta (säilyneestä) muinaisjäännöksestä ei paikalla todettu.
Tontin eteläinen osa mökkitien kaakkoispuolella osin pellossa osin pihamaata. Sen muinaisjäännösstatusta ei tarkemmin selvitetty. Pääosa vanhasta kylätontista lienee sijainnut mökkitien ja ojan kaakkoispuolella.

Kotisuulinmäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pellolta siirrettyjen kivien välissä oli jäännökset nuotiosta, josta löytyi 8.9.1995 mm. kuonaa ja hevosenkenkänauloja. Paikalla on saattanut olla tilapäispaja.
(Ulla Rajala, inventointi 1995.)

Maurinvainio (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla sijainnut ainakin 1950-luvulla ulkorakennuksia. Paikalla on vielä nähtävissä rakennusten perustuksia. Kuninkaan kartaston mukaan paikalla on ollut asutusta jo 1700-luvun lopussa.

Muroleenkoski 5 (Puolustusvarustukset)
Moderni; LIDAR-kuvassa näkyy selkeätä taisteluhautaa ja mahdollisesti suojahuoneita Muroleen kanavatien lounaispuolella. Kyseessä on todennäköisesti 1. maailmasodan aikainen linnoite, joka on osa samaa linnoitetta kuin kiinteä muinaisjäännös Muroleenkoski 2. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lantee (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pirkanmaan maakuntamuseon saaman ilmoituksen mukaan paikalla sijaitsee kiviröykkiö. Kuvien perusteella kyseessä on noin kahdesta kivikerroksesta koostuva, osin sammaloitunut rakenne, jonka muodossa näkyy suorakulmaisuutta (uunin/kiukaan jäännös?). Sen vieressä on suurista kivistä koostuva, täysin kasvillisuuden peittämä vallimainen muodostuma (tai rakenne) sekä laajempaa isohkoista maakivistä koostuvaa luontaista kivikkoa. Kohde vaatii arkeologin maastokäyntiä.

Paloniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on maastokartan mukaan tervahauta, joka erottuu selkeästi myös LIDAR-aineistossa (5p) heti ko. merkinnän NW-puolella. Haudan halkaisija reunavalleineen on 13-14 m, tervan laskukuoppa N-puolella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Paloniemi 2 (1000055681) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alueella on maastokartan mukaan tervahauta, joka erottuu selkeästi myös LIDAR-aineistossa (5p) 24 m ko. merkinnästä NW (haudan keskelle mitattuna). Rakenteen halkaisija reunavalleineen on 15-16 m, tervan laskukuoppa erottuu haudan W-puolella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ilmarisenhauta 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Susikallion pohjoispuolella, Räätälinnevan länsipuolella lidar-kuvassa havaittavissa noin 12 uutta mahdollista pyyntikuoppaa Ilmarisenhaudan pyyntikuoppaketjuun. Vaatii kenttätarkastuksen.

Ilmarisenhauta 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kukkolammen itäpuolella, noin 450 m pohjoiskoilliseen Ilmarisenhaudan pyyntikuoppa-alueesta sijaitsee noin 7 uutta lidar-aineistosta havaittua mahdollista pyyntikuoppaa. Vaatii kenttätarkastuksen.

Kukkolampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kukkolammen ja Autionselän välisellä kankaalla, 900 metriä pohjoiseen Ilmarisenhaudan pyyntikuoppaketjusta sijaitsee noin 5 lidar-aineistossa havaittua mahdollista pyyntikuoppaa. Vaatii kenttätarkastusta.

Ristilähde (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kirjallisuudessa mainittu, perimätiedon mukaan kastelähteenä käytetty lähde (Kiikan seurakunta 1662-1962 s. 43-44, Sastamalan historia 1 s.588).
Lähteestä noin 290 metriä eteläkaakkoon sijaitsee toinen mahdollinen muinaisjäännöskohde Kuninkaanlähde.

Salonnokka 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ilmoituksen ILM34392 mukaan alueelta on löytynyt metallinetsinnässä rautamalmia, kuonaa, rautaveitsi ja viskari. Rautamalmin löytöalueen ympäristössä on useita noin neliömetrin kokoisia painanteita ja rautapitoista maata. Veitsi löytyi painanteen vierestä. Kohdetta ei ole tarkastettu arkeologin toimesta.

Raittinristi (Löytöpaikat)
Historiallinen; ILM13950, ILM13949
Keskittymä historiallisen ajan rahoja (1600-1800). Hieman koholla olevan peltokumpare, vanhaa järvenpenkkaa.
Vaatii maastotarkastuksen.

Siikaneva (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla on suurehko, laakea kivi, joka vaikuttaa olevan tuettu altaan pienemmillä kivillä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Antti Kokon mäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta erottuu Lidar-aineistossa pyöreähkönä/soikeahkona kraatterimaisena ilmiönä, jonka halkaisija on noin 20 m. Kohde vaatii arkeologista tarkastusta.

Vuohijoki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ilmoituksen ja siihen liittyvän kuvan perusteella paikalla, sammalta/jäkälää kasvavalla avokalliolla sijaitsee kivikehä, jonka halkaisija on n. 120 cm; kehän sisäpuoli on täysin sammaloitunut, mutta kivet vain vähän. Kivikehän sisältä tai sen välittömästä läheisyydestä ei ole tullut metallisignaaleja. Kyseessä saattaa olla esim. jonkinlainen mittauspiste historialliselta ajalta tai vanha nuotion paikka. Asian selvittäminen vaatisi arkeologin käyntiä paikalla. Vanhoissa kartoissa ei ole havaittu kohteeseen liittyviä merkintöjä.

Lastusten kylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1701 kartasta paikannettu Lastusten kylä, joka sijaitsee Myllyojan eteläpuolella.
H42:23/1 Lastunen; Vanhempi kartta ja selitys pelloista ja niityistä. tekijä Olof Mört (1701-1701). Nykyinen Lastusten kartano sijaitsee Myllyojan pohjoispuolella. Nykyistä kartanorakennusta alettiin rakentamaan 1780-luvulla. Kartano muodostui 1600-luvulla Lastusten kylän kahdesta talosta, Metsiän ja Vitikan taloista, jotka ovat olleet paikallaan jo 1500-luvun alussa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Saarelansaari 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde-Ilpparissa ilmoitettu pengotun kiukaan paikka (ILM30463). Ilmoittajan mukaan kiuas on noin 3 metriä halkaisijaltaan, melko pyöreä ja vajaan metrin korkuinen.
Kansatieteilijä Niilo Valosen (1971, Parkanon ja Kihniön kirja) mukaan saarella, joka on ollut seudun keskeinen kalastuspaikka, olisi nähtävissä kala-aitan ja kalasaunan paikka, pellon sija ja liistekatiskan jäännöksiä. Perimätiedon mukaan saaressa on myös aikoinaan ollut lappalaisten kala-aitta ja sauna ja myöhemmin pirkkalaisilla paikka, missä he "pitivät lihoja ja suolaa" metsästys- ja kalastusretkien yhteydessä.
Vuonna 1644 kirjatun tiedon mukaan Alaskylän Laadun talolla oli jo aikoja sitten Kuivasjärven saarella (silloin "Isosaari") pirtti, jolla kävi kalastajia sekä syksyin että keväin (VSHT, s. 445). Maanomistaja muistaa kuulleensa, että Saaren eteläpäässä on ollut rannassa kolmen kiven päälle rakennettu kolmion muotoinen kala-aitta.

Löyttynkulma (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee mahdollinen tervahauta, jossa on maanomistajan mukaan poltettu tervaa vielä 1940-lla. Kohteen paikkatieto on merkitty LIDAR-visualisoinnisa näkyvän anomalian kohdalle. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ristineva (1000074713) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ilmoituksen ja ilmoituskuvien perusteella paikalla sijaitsee kivimuurin tapainen kylmämuuraamalla tehty latomus erikoikoisista laakeanmuotoisista luonnonkivistä, joita on 3-8 kerrosta. Osittain sammaloituneen rakennelman pituus on n. 2,5 m, korkeus n. 1 m ja paksuus n. 0,4 m. Kuvasta päätellen kivimuuri on tehty kahden ison maakiven väliin. Kyse voi olla tilapäisen yöpymissuojan (esim. kevytrakenteisen majan/katoksen) jäännöksestä tai metsästyksessä käytetystä suojasta (väijytyspaikasta), joka ajoittunee historialliselle ajalle, mahdollisesti viime vuosisadoille. Vanhojen karttojen mukaan lähiasutus (Lehtiniemen, Huutoniemen ja Yliluoman talot 1840-luvun pitäjänkartassa) on syntynyt 1800-luvun alkupuolella. Vanhempi, vuoteen 1806 mennessä syntynyt asutus sijoittuu vähintään 2 km etäisyydelle (Karhuluoma).
Kohde vaatii tarkastusta arkeologin toimesta.

Vihtamo/Tervaniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vihtamo mainitaan asiakirjoissa vuodesta 1476 alkaen. Vanhimmissa maakirjoissa (1540-56) se esiintyy osana Koitoniemen/Kataiston kylää. Tila liitettiin Nokian kartanoon v. 1585; Nokian omistaja Eerik Yrjänänpoika sai Vihtamoon verovapauden v. 1588. Tampereen ja Pirkkalan historiallinen nimistö -tietokannan mukaan talosta oli vielä 1930-luvulla jäljellä muurinperustuksia.
Wihtamo on merkitty Hans Hanssonin kihlakunnankarttaan 1650-luvulta hyvin summittaisesti Sankilan pohjois- ja Katajiston SE-puolelle, Pyhäjärven rannalle. Kylän-/talonpaikkaa ei ole merkitty isojakokarttaan tai sitä nuorempiin karttoihin, ja se on alustavasti pakannettavissa em. perimätiedon sisältävän paikkatietokannan (Tampereen kaupunki), paikannimistön sekä isojakokartan peltokuvioiden avulla Vihtamonniemeen, laajan peltoaukean pohjoispuoleiselle metsäalueelle, lähinnä Vihtamontien pohjoisimman osan länsipuolelle. Talon/kylän paikka on kuitenkin voinut vuosisatojen aikana muuttua: Pyhäjärveen pistävä Tervaniemi on Vihtamontien itäpuolella. Mahdollisen muinaisjäännöksen paikantaminen vaatii alueen arkeologista inventointia; kohdemerkintä viittaa inventoitavan alueen likimääräiseen keskipisteeseen.

Epaala Kansikas 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kansikantien ja Vanhankirkontien kulmauksessa metallinetsinlöytöinä oksasoljen katkelma, paksuhamarainen laskostettu puukko ja useita historiallisen ajan löytöjä.
Ei tarkastettu maastossa.

Kiianpolku (Asuinpaikat)
Historiallinen; Historialliseen aikaan viittaava löytökeskittymä (ILM30845, ILM23097). Noin 200 metriä kaakkoon sijaitsee vuoden 1635 maakirjakarttaan merkitty Huikkolan tila (muu kulttuuriperintökohde 1000048599).
Ei tarkastettu maastossa.

Historiallinen; Jyrkkäseinäisen kallion laella oleviin mäntyihin on kaiverrettu nimiä ja vuosilukuja. Vanhin tunnistettu on vuodelta 1903 ja mielestäni 1952. Kallion raen reunat etelää lukuun ottamatta jyrkkäseinäiset.

Hirvonvuori (1000084268) (Hautapaikat)
Rautakautinen;

Heikkilä (1000084271) (Kivirakenteet)

Kurkelaisenkallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tiheässä taimikossa sijaitsee 2-3m pitkä ja 1.5m leveä röykkiö. Edellisestä röykkiöstä länteen, muutaman metrin päässä, on toinen pienehkö röykkiö. Kyseessä saattavat olla kaskiröykkiöt. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Katusuo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on vahvan sammalen peitossa rakennuksen perustukset, jonka luoteiskulmassa kivikasa eli todennäköisesti uuni, jonka päällä kasvaa iso kuusi. Rakennuksen pohjan mitat ovat 5x5 m, kivikasan korkeus noin 1 m. Rinteessä, rakenteen pohjoispuolella on mahdollista kivipengerrystä. Lisäksi louhoksella menevän tien toisella puolella notkossa sijaitsee kaivo, jonka vieressä vanha puinen kaivonkansi. Paikallisilla ei ole tietoa asuinpaikan käyttöajankohdasta.

Siikaneva 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kallion laella on kivirakenteen jäännös, jota vaikuttaa olevan purettu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kokkovuori 2 (1000084304) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee rajamerkki. Rakenne on noin 60-70 cm korkea, neliömäinen ja sivuiltaan noin metrin kokoinen arkkurakenne pohjois-etelä -suunnassa. Paikalla ei nykyisin ole rajaa. Alue on puolustusvoimien käytössä ja liikkuminen siellä uvanvaraista. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Mustila (Tapahtumapaikat)
Historiallinen; Pirkanmaan maakuntamuseolle ilmoitettuja 1918 tapahtumiin liittyviä kuoppia. Sijainnit määritelty ilmoittajan antamien koordinaattien ja lidarin avulla.
Ei tarkastettu maastossa.

Ania Sotilastorppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sotilastorppa on merkitty Anian kylän 1760-luvun tiluskarttaan. Kohde on paikannettu alustavasti ja vaatii arkeologista tarkastusta.

Suutarinhaudanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Todennäköinen tervahauta erottuu LIDAR-kuvissa (5p, Kurikka, 2023) selkeänä kraatterimaisena ilmiönä, jonka halkaisija on n. 15 m. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Karhula 2 (1000085117) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ilmoituksen ja kuvien perusteella paikalla on kehän muotoinen kiviaitamainen rakennelma, joka on lähes täysin sammaloitunut; kivikerroksia erottuu kolme.
Kohde voi liittyä viereisen Karhulan talon (alun perin ilmeisesti torpan) elinkeinoihin ja ajoittua siten vanhojen karttojen perusteella 1800-luvun loppupuolelle tai 1900-luvulle. 1900-luvun kartoissa heti kohteen SE-puolella on kaksi pientä peltoa. Kohde vaatii arkeologista tarkastusta.

Sikurla/Sikuri (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sikurlan (Sikurila, Sikuri) kylä mainitaan arkistolähteissä vuodesta 1540 alkaen. 1500-luvulla kylässä oli 4-5 taloa, joista 2-3 mainitaan autioituneeksi (Suvanto 2001/VSHT). Kohde on paikannettu ja rajattu alustavasti 1840-luvun pitäjänkartan mukaan, johon on merkitty kolmen talon ryhmäkylätontti. Kylänpaikka on edelleen rakennettu, eikä sitä ole tarkastettu maastossa.

Vedentaka (1000088270) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lars Schroderuksen maakirjakartan mukaan 1640-1641 (MHA BB 1a 8), paikalla sijaitsi Wedentaka-niminen kylä, jossa oli tuolloin 9 taloa. Paikka on nykyään osin asutettu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Komperinmäki 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee pienten peltojen ja Naistenmatkantien rajaamalla metsäsaarekkeella, luonnonsuojelualueen vieressä. Ilmoituksen mukaan pellonreunan vieressä, kohouman päällä on noin 2 x 3 m kokoinen pyöreähkö kuoppa, joka muistuttaa maakellarin jäännöstä. Sen vieressä on 2 pienempää kuoppaa. Kuopasta noin 20 m kaakkoon on SSW-NNE-suuntainen kaivanto, jonka syvyys on noin 1,5 m ja pituus noin 45 m. Maata on kasattu molemmin puolin kaivantoa valliksi. Kaivannosta kaakkoon on 2 selvää kiviröykkiötä noin 30 metrin säteellä. Mahdollisesti alueella on enemmänkin röykkiöitä. Em. havainnot on tehty noin 50 x 100 m alueella. Kohteen NW-osassa, Komperinmäen N-rinteellä ja -reunalla, tien vieressä on lisäksi W-E-suuntainen kiviaidan pätkä. Kohteen eri rakenteiden merkityksen arviointi ja tarkempi kartoitus vaatii tarkempaa kenttätutkimusta.

Murole (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Muroleen kanavan vierestä on löytynyt metallinpaljastimella noin 17 kiloa rautakuonaa, josta osa on vielä maan alla. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Piettasenristi (Taide)
Ajoittamaton; Iso kivi, jossa useita kuppimaisia painaumia tai kaiverruksia. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pyhältö (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pyhällön kylätontti paikannettiin vuoden 1767-1783 isojaon erillisen toimituskartan perusteella. Karttaa ei ole piirretty puhtaaksi ja se on osin tulkinnanvarainen. Vuoden 1842 pitäjänkartalla kylässä on neljä taloa. Vuoden 1959 kartan tilanne vastaa kutakuinkin alueen nykytilaa. Vanha kylätontti sijoittuu nykyisen Heikkilän kohdalle ja pihapiiriin, sekä talon luoteispuolen peltoon. Karttatarkastelun perusteella Pyhällön kylätontilla on arkeologista potentiaalia, varsinkin sen luoteisosassa. Kohteen yhä asuttu osa on muinaisjäännösrekisterissä muuna kulttuuriperintökohteena Pyhältö 2.

Perälä (1000094129) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Perälän kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1540 veroluettelossa, jonka perusteella kylässä on viisi tilaa: Mattila, Kauppila, Siukola, Laurila ja Sipin tila, joka autioituu jo vuonna 1556. Siukolan tila on merkitty veronmaksukyvyttömäksi vuosina 1582–1600.
Kylän kaikki neljä tilaa pysyvät tilalukujen perusteella viljelyksessä 1690-luvulle asti, vaikka yksi tila on merkitty autioksi vuosien 1640–1700 välillä, sekä 1650-luvulla kaksi tilaa. 1690–1730-luvuilla merkitään enää kolme tilaa veronmaksuluetteloon, joilla kaikilla on veronmaksun kanssa ongelmia. Yksi tiloista on henkikirjojen mukaan ilman asukasta. Isojako toimitetaan kylässä vuosina 1761–1777.Kylää koskevat tiedot on kerätty Lempäälän historia teoksesta (Arajärvi 1959: 40, 46, 58, 141, 146, 256–259, 308, 574–575).
Vuoden 1767-1772 isojakokartalta paikannettu Perälän kaksiosainen, neljän talon kylä sijoittuu asutun pientalon kohdalla sekä talousrakennuksen kohdalla ja pihamaalle. Vuoden 1842 pitäjänkartalla kylässä on kolme taloa. Vuoden 1959 peruskartan tilanne vastaa kutakuinkin nykypäivää.
Karttatarkastelun perusteella Perälän kylän kohdalla on arkeologista potentiaalia, keskittyen kylätontin rakentamattomille alueille. Kylänpaikan yhä asuttu osa on muinaisjäännösrekisterissä muuna kulttuuriperintökohteena Perälä 2.

Yli-Nikkilä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on toukokuussa 2020 löytynyt pellon kyntökerroksesta pyöreän kupurasoljen katkelma ja palmettiaiheella koristeltu riipus (ks. alakohde). Löytösyvyys 15 - 20 cm. Ilppari ILM 14292.

Mustikkaniemi (1000094733) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee suurella todennäköisyydell eräsija ja todennäköinen eräsijan kiuas. Rakenne on pyöreähkö, noin 30-40 cm korkea ja erottuu huonosti ympäristön maaston muun epätasaisuuden vuoksi. Rakenteen halkaisijalta on noin 2,5 metriä. Paikalta on löydetty metallinetsinnässä kaksi nuolen tai pienen keihään kärkeä.

Kovero Iso-Kovero 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Parisataa metriä länteen Ison-Koveron historiallisesta kylänpaikasta on pellosta löytynyt metallinetsinnässä (v. 2025) historialliseen asutukseen viittaavia rahoja ja pienesineitä. Kuninkaan kartastossa (1776 -1805) paikalle on kuvattu talo.
Vanhin selvästi ajoitetettava löytö Boris Godunovin tipparaha (1599 - 1605). Läheisyydestä myös useita ruotsalaisia 1600- ja 1700-luvun rahoja, joista vanhimmat ovat Kustaa II Aadolfin klippinki ja Kristiinan 1/4-äyrisiä. Vanhoja esinelöytöjä ovat mm. pronssipadan kappale ja kukkohana, jotka voivat ajoittua 1600-lukua vanhemmiksi. Tarkemmat tiedot viranomaiskäyttöön ilmoituspalvelu Ilpparissa.
Vaatii tarkempaa selvitystä. Mahdollinen kiinteä muinaisjäännös.

Honkolan kartano (Asuinpaikat)
Historiallinen; Honkolan kartano on muodostettu 1610-luvulla neljän talon pohjalta. Kartanon vanhin tunnettu omistaja oli nimismies Tuomas Maununpoika. Kohteen alustava rajaus on tehty Kuninkaan kartaston perusteella.
Kartanon vanhin tunnettu päärakennus rakennettiin ratsumestari Göran Nötebomin toimesta 1600-luvulla. Tämä rakennus oli yhä olemassa vuonna 1694, jolloin majuri Arvid Brunow rakennutti sen tilalle uuden ja suuremman päärakennuksen. rakennukset kuitenkin tuhoutuivat tulipalossa huhtikuussa 1706. Niiden tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Asessori Enok Nauclér, joka osti kartanon vuonna 1730, puretti aiemman päärakennuksen ja rakennutti tilalle uuden hirsirakennuksen vuonna 1735. Tästä muodostui kartanon pitkäikäinen päärakennuksen runko, jota laajennettiin useita kertoja myöhemmin. Rakennus tuhoutui tulipalossa vuonna 1972, jonka jälkeen päärakennuskäyttöön otettiin alunperin vuonna 1830 rakennettu massiiviitiilirakenteinen "Stenhuset", joka toimii kartanon päärakennuksena tänäkin päivänä.

Ahola (1000095083) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lehtokurpantien ja Paavonpolun välissä Metsäkylässä. Paikalla saattaa olla kaksi röykkiötä vierekkäin. Röykkiöt ovat kasivllisuuden peittämät. Lehtokurpantien etelämutkasta lähtee kävelypolku suoraan kohti Paavonpolkua. Laaja, käsin liikuteltavista kivistä koostuva röykkiö sijaitsee ämän polun varressa, noin puolivälissä Paavonpolulle. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Narva 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha kylätontti sijaitsee Vesilahden kirkolta reilut kuusi kilometriä länsilounaaseen Alhonselän lounaispuolella Naarvanjoen suussa. Narvan kylässä on ollut vuonna 1540 jo 15 taloa. Isojaon toimituskartta on vuodelta 1783-84 ja siihen merkitty kylätontti on sijainnut paikalla, joka on nykyisin osittain tiheään rakennettu. Kohteen yhä asutut osat ovat muinaisjäännösrekisterissä muuna kulttuuriperintökohteen Narva ja autioituneet osat mahdollisena muinaisjäännöksenä Narva 2. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa ja sen rajaus on suuntaa antava.

Kotimaa (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla näkyy LIDAR-kuvassa kymmenisen kuopannetta, jotka voivat olla hiilimiiluja. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Toivola (1000095345) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Peltojen ympäröimässä metsäisessa saarekkeessa on suuri kiviröykkiö, jonka halkaisija on noin 10 m ja korkeus suurimmillaan noin 2 m. Kivet röykkiössä ovat vaihtelevan kokoisia, mutta pääsääntöisesti ihmisen kannettavaa kokoa. Kyseessä voi olla raivausröykkiö. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kurkosjärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kumpareen päällä, noin 50 metriä järven rannasta, sijaitsee rajapyykki. Kyseessä on iso, noin metrin korkea ja 70cm leveä luonnonkivi, jonka ympärille on kasattu ja asetettu pienempiä kiviä.
Kurkosjärven rajapyykki on Hämeenkyrön ja Ylöjärven rajalla. Rajalinja, johon pyykki ilmeisesti liittyy, näkyy mm. 1700-luvun kartoissa, joissa esitetään Runsaan kartanon maita. Raja voi olla tätä vanhempikin, ja peräisin 1500-1600-luvulta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Häihenmatka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylä mainitaan ensimmäisen kerran 1540-luvun veroluettelossa, jonka perusteella kylässä on kolme tilaa:Rytiä (Rytiö), Ruikka ja Penttilä (Heikkilä), sekä vuonna 1553 mainitaan Rasa, joka kuitenkin liitetään pian Penttilään. Vuonna 1584 Rytiällä ongelmia veronmaksussa, sekä 1600-luvulla yksi tila on maksukyvytön ja varmasti yksi tila on ollut autiona 1640-luvulla. Yksi tila autioituu 1600-luvulla, koska 1700–1730-luvuilla kylässä mainitaan enää kaksi tilaa, joilla on molemmilla veronmaksuongelmia. Isojako alkaa kylässä vuonna 1783.Kylää koskevat tiedot on kerätty Lempäälän historia teoksesta (Arajärvi 1959: 39, 45, 55, 141, 146, 256–259, 309, 561).
Häihenmatkan kylänpaikan sijainti paikannettiin vuoden 1775-1783 isojakokartalta, jossa kylään on merkattu hieman tulkinnanvaraisesti viisi taloa. Vuoden 1842 pitäjänkartalla kylässä on kaksi taloa. Vuoden 1959 peruskartalla vanha kylänpaikka on autioitunut ja kylän talot ovat siirtyneet vajaa parisataa metriä pohjoiseen, nykyisen Heikkilän tilakeskuksen kohdalle. Karttatarkastelun perusteella vanha kylänpaikka on autioitunut ja sen kohta sijoittuu nykyiseen peltoon ja metsikköön. Kohteen arkeologinen potentiaali on hyvä.

Vastarannanoja (Taide)
Ajoittamaton; Suuressa siirtolohkareessa on hakattuna ristimäinen, laajuudeltaan noin 5 cm oleva kuvio. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pikku Kivijärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pikku Kivijärven nimettömään saareen on merkattu rajojen (Paappasen kylä ja Kruunumaan) taitepiste jo isojakokartalla (1794), samoin pitäjänkartalla (1846). Nykyisin paikalla on Ylöjärven ja Ruoveden välisen rajan taitepiste. Paikkaa ei tarkastettu inventoinnin yhteydessä. Tarkastus vaatisi veneen ja/tai kesäkelit.

Kruununpolttimo (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde on Tammerkosken kruununpolttimon (1775-1785) paikka. Vanhojen karttojen perusteella varsinainen polttimorakennus sijaitsi nykyisen Finlaysonin palatsin (1899) kohdalla, kuten myös paikallishistoriallisessa kirjallisuudessa on todettu. V. 1820 kartassa (Tampereen historia I, s. 572) kuvatuista vanhan kruununpolttimon ulkorakennuksista 1) ruiskuhuone sijaitsi nykyisessä Finlaysonin puistossa lähellä palatsin luoteispäätyä, 2) pikkupolttimo Finlaysonin Tallipihan alueella (ns. Kuskin talon kohdalla Tallipihan kaakkoiskulmassa), 3) talli Finlaysonin Tallipihan alueella (Tallipihan eteläosassa tiilisen holvikellarin tienoilla) ja 4) mallashuone Mältinrannalla eli Tammerkosken niskan länsirannalla. Päärakennuksen S-puolella sijaitsi v. 1780 asemakaavan mukaan laaja polttimon yrttitarha. Topografian perusteella loivarinteinen kumpare/harjannemainen kohouma Finlaysonin palatsin NW-puolella vaikuttaa potentiaaliselta kruununpolttimon mahdollisten jäännösten löytymisen kannalta; suunnilleen tällä alueella on sijainnut em. ruiskuhuone.

Louhela (1000096335) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Karhapää & Hemminki 2024: paikalla vaikuttaisi olevan laserkeilausaineiston perusteella tervahauta, jonka halkaisija 10 m, halssi olisi länteen. Hauta vaikuttaa
osin täytetyltä. Mahdollinen tervahauta on aivan keskellä pihamaata, eikä sitä tarkastettu paikalla, vaan etäämpää tieltä. Varmistusta ei siis rakenteen tervahautaisuudesta saatu. Mahdollisen haudan länsireuna on 35 m länteen Mettäläntiestä,
jonka reunalle yksi maakaapelilinjavaihtoehto sijoittuu.

Ahola (1000096368) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalta (1789–1793) paikannetut kaksi rakennusta sijoittuvat nykyisen Aholan talon koillispuolen peltoon. Peruskartalla 1957 paikka on peltoa. Vuoden 1842 pitäjänkartalla paikalla on pieni rakennus, sekä peltojen väliin jäävä viljelemätön kaistale, joka johtaa Aholan talolle (nykyinenkin Aholan talo). Isojakokartalla rakennuksille ei ole tunnistetta, mutta niiden oikealle puolelle on kirjoitettu ilmeisesti kartan puhtaaksi piirron jälkeen haalealla lyijyllä(?) Ahola tp. Rakennusten eteläpuolen pellon nimi (55) isojakokartan selitteissä on Ahola Torps majonpuoleinen Wainio. Paikka on isojakokartan laatimisen aikaan (1789–1793) kuulunut Hörtsänän rustholliin, joka on kuulunut Onnistaipaleen kylään. Onnistaipale kylänä ja Hörtsänä talona mainitaan Vanhan Satakunnan henkilötiedostossa ensimmäisen kerran vuodelta 1540. Suomen asutuksen yleisluettelossa (SAY) molemmat mainitaan myös vuodelta 1540.
Vaikka paikalta ei saatu konkreettisia havaintoja paikalla olleista rakennuksista tai niihin liittyvistä kulttuurikerroksista, niin hyvän karttapaikannuksen ja karttatarkastelun perusteella sekä verrattain varhaisen autioitumisen vuoksi kohde katsotaan mahdolliseksi muinaisjäännökseksi. Kohteen muinaisjäännösstatuksen varmentaminen vaatisi kohdennetun tutkimuksen, esim. koneellisen peltokerroksen poistamisen/koeojien tekemisen.

Alainenneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on merkitty maastokarttaan ja erottuu Lidar-aineistossa (5p Parkano 2020) kraatterimaisena ilmiönä, jonka halkaisija on n. 12 m. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Viitasensuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen LIDAR-kuvassa on paikalla havaittavissa mahdollinen tervahauta. Haudan halkaisija on arviolta noin 16 m ja halssi on etelälounaassa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa arkeologin toimesta, mutta metsäsuunnitelja on kynyt paikalla ja todennut siellä olevan tervahaudan.

Kirkkomäki (864010003) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kirkkomäen kaakkoisrinteessä, paikalle rakennetun kerrostalon pihamaalla. Alueelle on ajettu täytemaata noin 40 cm paksuudelta ja piha on asfaltoitu.
Paikalta on merkkejä 1000-luvun alun polttokenttäkalmistosta. Esineet (keihäänkärjen, miekan, viikatteenterän, pronssisen hevosenkenkäsoljen, pronssisen spiraalirannerenkaan katkelmat) löytyivät, kun kerrostalon Valtatie 20 pihaan kaivettiin kaapeliojaa. Kalmistoa voi olla jäljellä piha-alueella täytemaan alla, mutta varmoja merkkejä siitä ei ole.
Museoviraston koekaivausryhmä valvoi yhden päivän aikana syksyllä 2015 maalämpöjärjestelmän putkiojan kaivutyötä. Valvottu pinta-ala on yhteensä 65 m2. Valvonnassa ei paljastunut mitään rautakautiseen kalmistoon tai johonkin muuhun kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Apajanpohja (Löytöpaikat)
Pronssikautinen; Pronssikautisten verkon painokivien löytöpaikka sijaitsee Saarikylissä, Roineen Viianlahden lounaisrannalla Viianperän pohjukassa olevalla suolla, noin 150 m rannasta. Alue vaikuttaa koskemattomalta.
Painokivien löytöpaikasta noin 75 m luoteeseen on löydetty rutaa ajettaessa noin 1,5 m syvyydestä yksipuinen haapio, jonka keulaosa on lahjoitettu Kansallismuseon kokoelmiin (Kansatieteen yksikkö). Samalta paikalta pitäisi olla myös hukkaan joutunut nahkapohjainen suksi.
Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Alue on hyvin vetistä rämettä. Vanhoissa raporteissa mainitun löytöpaikan eteläpuoleista peltoaluetta pintapoimittiin ja löydettiin yksi palanut luu. Vuoden 1953 kartalla näkyy vielä rudanottopaikka Viianperän eteläreunalla, joka voi mahdollisesti olla lähellä löytöjen sijaintipaikkaa.

Kallioniemi (211010038) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Roineen rannalla, pohjoiseen pistävällä kallioisella niemekkeellä, Anttilan talosta noin 130 m luoteeseen, kesämökin saunan länsipuolella.
Rantakallion juurelta vedestä on löydetty kvartsinkappaleita ja -iskoksia. Paikalta ei ole havaittu tarkastuksessa kuitenkaan mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Rantakalliolta ei myöskään todettu paikkaa, mistä kvartsit olisi voitu "louhia", mutta paikka saattaa olla jossain alueella kasvillisuuden peitossa.
2021 inventoinnissa paikalla ei havaittu mitään lisättävää edelliseen tarkastukseen.

Valkila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsien löytöpaikka sijaitsee Sorkkalan maantien itäpuolella, Valkilan kartanosta 250 m itäkaakkoon jyrkästi Sikojoen notkoon viettävällä pellolla, vähäisellä niemekkeellä. Paikalta on vuoden 1971 inventoinnissa löydetty kaksi kvartsi-iskosta. Vuoden 1999 koekaivauksessa kohteesta ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Kalmo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Pirkkalasta Lempäälään vievän tien itäpuolella, loivasti lounaaseen laskevalla savisella peltorinteellä kallioisen mäen länsipuolella, noin 200 m Leukun tilasta pohjoiseen.
Paikalta on kolme kvartsi-iskosta.

Lammassaari (837010029) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Näsijärven pienestä saaresta, jossa on 5 huvilatonttia, on löydetty useita rautakautisia irtolöytöjä, mm. useita keihäänkärkiä sekä nuolenkärki eri huviloiden pihapiireistä. Paikalta on myös todettu liesikiveys ja nokimaata. Nykyisin alue on pääosin muokattua huvilatonttiean aluetta. Joutomaata on saarella hyvin vähän. Paikkaa on pidetty tilapäisenä oleskelupaikkana.

Lihmonoja (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Löytöpaikka sijaitsee Lihmonojan, joka yhdistää Vähäjärven ja Alhonselän toisiinsa pohjoispuolella olevalla pellolla Mäki-Suomelan talosta etelään. Maaperä alueella on hietasavea.
Paikalta on löydetty tasataltta, värttinänpyörä sekä kvartsi-iskos, palanutta savea ja kuonaa.

Kallioistenvainio (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kirkkolahdesta pohjoiseen, Kaakilanniemen keskiosissa sijaitsevalla pellolla, loivalla etelärinteellä.
Löydöt paikalta ovat mm. kvartsi-iskoksia, palanutta savea.

Viitamäki (933010004) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Pohjaslahdesta Sammalistoon vievän tien varressa, ojanleikkauksessa, 850 m länsilounaaseen Viitamäen talosta.
Paikalta on löydetty kvartsikaavin ja kaksi kvartsi-iskosta. Vuoden 1999 inventoinnin yhteydessä ei havaittu mitään merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Valdenmoisio (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Näsijärven Mutalanlahden länsirannalla, Kuruntiestä noin 350 m koilliseen viljelysmaalla.
Paikalta on löydetty aikaisemmin kvartsi-iskos ja hiotun liuskekiven kappale. Vuoden 2000 inventoinnissa paikalta ei todettu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittavaa, joten kohde on siirretty luokkaan löytöpaikat.

Lahtela (980010015) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsin löytöpaikka sijaitsee Näsijärven Vahantalanlahteen laskevan ojan pohjoisrannalla, Kuruntiestä noin 900 m itäkoilliseen ja lahtelan talosta noin 150 m etelälounaaseen pellolla, joka kasvaa koivikkoa. Vuoden 1971 inventoinnin perusteella kohdetta pidettiin mahdollisena asuinpaikkana. Vuoden 2000 inventoinnissa ei paikalta voitu havaita mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa, joten kohde on siirretty luokkaan löytöpaikat.

Suojanen Kotovainio (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen löytöpaikka sijaitsee Keijärven Suojaslahden ja Kuruntien välisellä alueella rannasta noin 150 m päässä entisellä pellolla. Kohdetta on vuoden 1971 inventoinnin perusteella pidetty mahdollisena asuinpaikkana, mutta vuoden 2000 inventoinnissa ei paikalta voitu todeta mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ja kohde on siirretty luokkaan löytöpaikat.

Kotiranta N (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Toisveden länsirannalta, Rykisillanniemestä noin 350 m etelään, Kotirannan talosta 300 m itäkoilliseen kallioiden välisestä hiekkaisesta rinteestä on löydetty kaksi kvartsi-iskosta. Paikalla voi olla kivikautinen asuinpaikka.

Lappala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kuppikiven kappale on löytynyt parikymmentä vuotta sitten. Löytäjä Eero Koivulahti toimitti sen vuonna 2003 Saksalan Isosaaren kaivauksille.
Löytöpaikka on hiekkapohjainen ja kivinen pelto keskellä Puutikkalan kylää.

Melkas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka on pellolla Pälkäneveden Kankahuvenlahden pohjukasta itään. Pellon ympäristössä on piennarpusikoita ja pihoja.
Aukusti Hyöki on lahjoittanut pellostaan tekemänsä löydön (nelisivuinen oikokirves, HM 1108:4) museoon vuonna 1916.

Ilvesniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka on Luopioisten rajalla Pitkäjärven pohjoispäässä olevan Ilvesniemen kärjessä. Niemi on harvennushakattua sekametsää. Maaperä varsink kivikkoista.
Niemen kärjessä olevalta pellolta on 1930-luvun lopun tienoilla löytynyt kivikirves ja -taltta, jotka ovat joutuneet hukkaan. Kerrotaan 1900-luvun alussa pellosta hävitetyn ilmeisesti 5 liettä. joissa on ollut tuhkaa ja ruukunkappaleita.

Knaapi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikka on Aitoossa Kouvalanjärven länsirannalla pellolla ja pihamaalla.
Löydöt on tehty vuonna 1883 kun Kustaa Knaapin pellossa on on kaivettu ojaa perustuksia varten. Vuodelta 1963 on tieto, jossa esineiden arvellaan tulleen esiin kaivettaessa kellaria idän puoleisen päärakennuksen pohjoispäähän. Löydöt olisi tehty 2-3 metrin syvyydestä.
Vuonna 2004 isäntä muisteli, että 1930-luvulla olisi pellosta löydetty luuranko 1930-luvulla. Löytö on hänen mukaansa toimitettu museoon. Sittemmin pihamaalta on löytynyt myös noin metrin syvyydestä kallon päälaki, joka ei ollut tallessa. Päärakennuksen rannan puolelta on löytynyt miekan terä, jossa oli hopeakoristelua. S-tyypin miekka saatiin arkeologisiin kokoelmiin vuonna 2008.
Knaapin talo on ollut rälssitila, jonka vanha hevostalli on ollut peltosaarekkeessa päärakennuksen luoteispuolella.

Iso-Knaapi (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikka on Aitoossa Kouvalanjärven länsirannalla ratsastuskentällä. Maa paikalla vaihtelee hiekasta saviseen.
Maanomistaja Heikkilä antoi maankaivuussa löytämänsä rautaisen veitsenterän. Se on löytynyt päärakennuksen länsipuolelta paikalta, jossa kaivettaessa näkyi 7-8 metrin laajuinen pyöreähkö hiiltä ja nokea sisältänyt kerros.
Löytöpaikalta noin 60 metriä itään oli Tepulinnanmäen juurelta pellon laidasta löytynyt reilun metrin syvyydestä savimaasta salvotuja hirsiä. Puut olivat noin 15-20 cm paksuisia ja niissä oli salvokset vajaan metrin päässä toisistaan. Puissa ei ollut sahausjälkiä, vaan ne oli muokattu kirveellä. Kyseessä voisi olla vanha kaivo.
Aikoinaan Iso-Knaapi, Knaapi ja Janka olivat muodostaneet kolmen talon kokonaisuuden ja talot olivat olleet lähempänä toisiaan. Nykyään Janka on Tepulinnanmäen toisella puolella.

Kotisuo (1000002688) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikka on Aitoossa Kouvalanjärven länsirannalla, noin 250 metriä rannasta.
Kalle Lempinen löysi Kotisuo nimisestä pellosta kyntäessään veitsen vuonna 1910. Nykyään paikalla on rivitaloja. Löytötiedoissa mainitaan löytöpaikan olevan ylävää hiekkamaata, mutta Knaapin ja Iso-Knaapin talojen isäntien mukaan rivitalojen kohdalla on ollut upottavaa turvetta, entistä suota. Löytöpaikka on saattanut olla nykyisin merkitystä pisteestä muutamia kymmeniä metrejä pohjoiskoilliseen, missä maasto nousee ja muuttuu lopulta kallioisemmaksi. Tämä paikka sopisi ulkonäkönsä puolesta kalmistoksi. Paikalla on pihamaata.

Hyöki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka on Pälkäneveden Kankahuvenlahden pohjukassa vesijättömaalla.
Toivo Valolahti löysi vuonna 1920 suopellosta oikokirveen (Aitoon entisen koulun kokoelmat nro 7). Paikkalla on nykyisin vetistä heinikkoa. Lahteen laskevan Häylänojan reittiä on jossain vaiheessa muutettu mikä on osaltaan vaikutttanut maaston märkyyteen ja jättänyt jälkeensä pari pientä lampea.
Itäpuolisen pellon alareunasta (länsireuna) löytyi yksi vauonna 2004 inventoinnissa kvartsi-iskos. Pellon keskivaiheilla on runsaasti tiilijätettä, paikalla on naapurin mukaan valmistettu joskus tiiliä.

Iso-Kaisko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka on Pälkäneveden ja Säynäjärven puolessa välissä oleva talokeskittymä peltoaukean keskellä.
Vuonna 1914 tuotiin Kansallismuseoon Kalle Tanhuanpään aiemmin Iso-Kaiskon kaskimaalta löytämä kivikuokka.

Matinoja (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka on Kukkian länsirannalla.
K. Madiskainen löysi maantien mullituksessa tasataltan vuonna 1904 Matinojan torpan lähaisyydestä.

Kokinvainio (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka on Kukkian Rihanselän länsirannalla Luopioisten kirkonkylän eteläpuolella.
Veneenmuotoinen vasarakirves (Aitoon entisen koulun kokoelmat nro 4) on aikoinaan löydetty Rajalan talon Kokinvainion keskeltä sorakummusta. Nykyisin paikalla on rakennuksia ja alue on täysin tuhoutunut.

Holja (Löytöpaikat)
Kivikautinen; S. Wilskman löysi taltan vuonna 1887. Löytö tehtiin Kustaa Holjan pellosta Kouvalan kylästä. Holjan talosta on kyseiseen kylään matkaa useita kilometrejä, eikä pellon sijainti ole tiedossa.

Riihitarha (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka on Rautajärven kylän pohjoispuolella Mutasjärven länsirannalla. Alueella on pihamaata ja hiekkaista peltoa.
Kalle Hupanen löysi tasataltan, joka toimitettiin Kansallismuseoon vuonn 1914.

Riihiranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka on pellon reunassa Kukkian Rihanselän itärannalla. Maasto viettää loivasti länteen.
Reikäaseen katkelma (Luopioisten kotiseutumuseossa) löytyi vuonna 1959 peltoa kynnettäessä. Peltoa ei ole kynnetty kymmeneen vuoteen, mutta sitä aiemmin paikka on tarkastettu kynnön yhteydessä mitään löytämättä.

Kollanen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Esko Salonen löysi vuonna 1956 äestyksessä kirveen. Löytöpaikka on turpeisella pellolla Rautajärven pohjoispuolella Myllyjoen (tai Inkinjoki) varressa sen länsipuolella.

Mattila (1000002705) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Mattilan tila on Kukkian Haltianselän pohjoisrannalla. Mattilan emännän tavaroista löytynyt taltta on lahjoitettu vuonna 1950. Löytöpaikasta ei ole tarkempaa tietoa.

Kopra (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka on loivasti etelään viettävää savista peltoa. Liuskekärjen katkelma (Pälkäneen yhteiskoulun kokoelmat) löytyi vuonna 1949.

Äikäs (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka (kaksi tasatalttaa, Aitoon entisen koulun kokoelmat nrot 1 ja 2) on Kukkian Äikkäänlahden pohjoisrannalla olevaa niittyä ja metsää.
Toinen taltta on saatu Äikkään torpan mailta. Toinen on peräisin joko Äikkään selän rannalla olevan pellon läheltä tai Kärpänniemen tilan mailta.
Todennäköisesti Äikkään torpan rauniot ovat sähkölinjan alla. Paikalla on kaksi kivestä ja tiilistä koostuvaa röykkiötä. Ympäristö on niityä ja koivikkoa. Raunion pohjoispuolella on vanha rantatörmä. Rannan puolella on parinkymmenen metrin päässä rauniosta melko jyrkästi rantaan viettävä rinne.

Saarijärvi (1000002708) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka on Rautajärven tien varressa sen eteläpuolella. Maasto on moreenipohjaista metsää. Tien pohjoispuolella on peltoja.
Löydöt (Tasataltta ja nelisivuinen oikokirves, Pälkäneen museo) on tehty vuonna 1953 Saarijärven tilalla sorakasasta, joka on tuotu Rautajärventien varresta. Vuoden 1963 inventoinnin aikana kaivettiin maantien leikkauksia paikalla löytämättä mitään. 2004 inventoinnissa paikka tarkastettiin pintapuolisesti ilman tuloksia.

Yli-Kippari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka on pellolla Kukkian Kipparinlahden pohjoispuolella olevan niemen keskivaiheilla.
Isohko kirves (Aitoon entisen koulun kokoelmat nro 3) on löytynyt vuonna 1936 pellolla olleesta kiviröykkiöstä, johon se on ilmeisesti joutunut kun peltoa on raivattu.
Yli-Kipparin talon isäntä kertoi nähneensä kesämökin rantaa kaivaessaan tummaa maata. Paikka on ilmeisesti esineen löytöpaikasta vajaat 200 metriä pohjoiseen.

Ali-Kippari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka on peltoaukean kaakkoisreunassa. Maasto viettää kohti luodetta. Maaperä on pääosin hiekkaista.
Arvo Ylikippari löysi poikkikirveen (Hämeenlinnan museo 4377) Kankaanperän niityltä maantien ja kärritien väliseltä alueelta.

Kärpänniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Talo, josta tasataltta on toimitettu on Rautajärven etelärannalla olevalla laajahkolla niemellä. Ympäristössä on heinäpeltoja.

Kotipelto (1000002712) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka on loivasti luoteeseen viettävän pellon keskellä.
Viljo Sillanpää löysi vasarakirveen vuonna 1943.

Taipale (1000002713) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Talo, josta tasataltan katkelma on peräisin sijaitsee Rautajärveen viettävän peltoaukean koillisreunalla. Akseli Lilius on toimittanut esineen vuonna 1881.

Aukeevainio (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka on Rautajärvestä vajaat kaksi kilometriä pohjoiseen. Paikalla oleva peltoaukea viettää loivasti etelään kohti järveä.
V. Pentlin löysi kourutaltan ojaa kaivaessaan kyynärän syvyydestä. Löytö on toimitettu vuonna 1911.

Koskue (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Rautajärven kylän pohjoispuolella. Alueella oli tarkastushetkellä viljeltyjä peltoja ja niiden etelä ja länsipuolella soistuva järvi ja suota.
Akseli Lilius on toimittanut Koskueen torpan pellosta löytyneen tasataltan vuonna 1881.

Härmänoja (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on entisiä suopeltoja ja paikoin suopohjaista metsää.
Akseli Lilius on toimittanut Härmaänojan torpasta löytyneen tasataltan katkelman vuonna 1881.

Pirttiniemi (1000002717) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka on Kukkian Kortteenpohjaan pistävä niemi (Aurinkoniemi) lahden länsirannalla. Niemi on pääasiassa peltona, rannoilla kasvaa hieman puustoa.
Vuonna 2004 peltoja tarkistettaessa löytyi niemellä olevan pellon korkeimmalta kohdalta, jossa maa on hiekkaista, muutama kvartsi-iskos ja yksi pii-iskos.
Myös muilta pelloilta löytyi yksittäisiä kvartseja. Nokelan asuinpaikan tarkastuksen yhteydessä selvisi, että Pirttiniemen löytö olisi tehty nimenomaan tältä Aurinkoniemeltä, josta iskoksetkin löytyivät.

Kortteenpohja (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alue on Kukkian Korttenpohjan itärannalla. Paikalla on pääasiassa peltoa.
Tasataltan ja alkeellisen kirveen on löytänyt Valfrid Kortteenpohjan isoisä 1830-luvulla.

Kuokkanen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alue on Kukkian Korttenpohjan itärannalla. Paikalla on kasvimaata, peltoa ja metsää kasvavia entisiä peltoja.
Akseli Lilius on tuonut Kuokkasten torpasta löydetyn kourutaltan 1881.

Sarkanen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka on Kukkian Leppänänlahden luoteisrannalla, pääosin peltoaukeaa.
Tasataltta on saatu Naahum Sarkaselta vuonna 1881. Noin 300 metrin päässä ovat Ruljan Kytövainion ja Aapon kivikautiset asuinpaikat.

Suksia (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kukkian Suksianlahden kaakkoisrannalla. Alueella on peltoja ja metsää.
Lattea kirves (Aitoon enntisen koulun kokoelmat nro 5) on löydetty Suksian talon pellosta. Muita tietoja ei ole.

Korkeila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kukkian kaakkoiskulmalla reilu sata metriä Kuohijoen rannasta koilliseen. Rannassa on kesämökkejä ja puustoa ja niiden takana loivasti kohoava peltoaukea.
Löydöt on tehty eri aikoina 1800-luvun lopulla, eikä niistä ole saatu tarkempaa tietoa vuoden 1963 inventoinnissa. Vuonna 2004 Korkeilalla ei ole enää peltoja talon lähistöllä.
Inventoinnissa löytyi kolme kvartsia taloa lähimpänä olleelta pellolta. Samalla löytyi melko suuri määrä historiallisen ajan esineenkatkelmia sekä tiiltä kuonaa ja luuta.

Mukkula (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alueella on Kuohijärven rantaan kohti lounasta viettäviä peltoja.
Hyölänterä (?) (HM 61A:164) on saatu vuonna 1905 Kustaa Mukkulaiselta. Löytöpaikka on savimaalta läheltä jokea. Inventointiaikana pellot olivat oraalla eikä niitä voitu pintapoimia.

Koivisto 1 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Koiviston talo on Vihajärven rannasta noin 300 metriä koilliseen. Pellot ovat pääasiassa savea ja korkeammalle kohoavat maastonkohdat kivikkoista metsää.
Tasataltta KM 2218:79 on löytynyt talon pellosta ja se on toimitettu vuonna 1883. Nuolenkärki KM 3090:12 on löytynyt kyynärän syvyydestä Kukkiajärven rannasta Koiviston maalta.
Talolta noin 200 metriä lounaaseen Koivistontien varressa on kiveen hakattuna numero 4.

Evinsalo (Löytöpaikat)
Pronssikautinen; Löytöpaikka on Evinsalon saaren eteläosassa Evinsalon tilan pihamalla piharakennuksen eteläpäässä. Rantaan on matkaa noin sata metriä. Ympäristö on pihamaata ja kasvimaata sekä etäämmällä metsää.
Teräosastaan katkennut tikari on löytynyt vuonna 1981 matoja kaivettaessa. Paikka on pihan reunassa, jossa on paikoin näkyvissä ruokamultaa.

Nukari (1000002726) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikka on Laipan erämaassa Pihtilammentieltä länteen kääntyvän metsätien pohjoispuolella. Maasto on kivikkoista metsää. Löytäjän mukaan paikalla on ollut 1960-luvulla metsäpalo, jolloin kaikki karike on palanut.
Nuolenkärki on löytynyt metallinpaljastimella malmikiviä etsittäessä. Samalta alueelta löytyi myös kuluneempi nuolenkärki, mutta se on joutunut hukkaan. Vuoden 2004 inventoinnissa löytöpaikalle ei kivikkoisuuden vuoksi voitu kaivaa koekuoppia, eikä maakairan pistoissa näkynyt mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.
Joissain löytötiedoissa mainitut pajaraudan kappaleet ovat ilmeisesti kranaatin jäännöksiä ja ne on löydetty Uunivuoren rinteeltä reilu kilometri kaakkoon.

Vehkamurto (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Palorannan talo sijaitsee Kukkian länsirannalla. Vehkamurto on siitä noin 600 metriä lounaaseen oleva entinen suo, nykyinen peltoalue.
Kalle Paloranta löysi luuneulan kasvimaaltaan levittäessään Vehkamurrosta tuotua maata. Luu on todennäköisesti kulkeutunut paikalle maan mukana. Vuonna 2004 luuta ei löytynyt, mutta löytäjä piirsi siitä kuvan ks. invenointikertomus. Kuvan perusteella osteologi Eeva Lahti määritti luun peuraeläimen jalan luuksi (teleskooppiluu, telemetacarpalia). Löytäjän mainitsemat uurteet toisessa päässä luuta ovat Lahden mukaan luontaisia luun muotoja. Kyseisestä luusta on valmistettu Lapissa naskaleita, mutta todennäköisimmin tämä löytö on luontainen jäänne eikä ihmisen valmistama esine.

Epaala Mäki-Uotila (Löytöpaikat)
Historiallinen; Epaalan-, Kansikan- ja Uotilantien risteyskohdan molemmin puolin sijaitsevilta laajoilta peltoalueilta on saatu pintapoiminnalla joitakin historialliseen aikaan ajoittuvia löytöjä: kuonanpaloja, punasavikeramiikkaa, tuluspiitä, liitupiipun katkelmia ja lasia. Peltojen luoteispuolella sijaitsevan talon läheisyydestä on löytynyt irtolöytönä myös rautainen keihäänkärki.

Epaala Kylä-Uotila (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kylä-Uotilan talon läheisyydestä on löydetty rautakauteen ajoittuva keihäänkärki. Löytöpaikan yhteydessä sijaitseva peltoalue on vielä v. 1878 kartassa merkitty raivaamattomaksi metsäksi. Kyseisellä Vähäkangas -nimisen mäen eteläosassa, Pelto-Seppälän ja Kylä-Uotilan välisellä alueella suoritetussa pintapoiminnassa on saatu löytöinä vain muutamia punasavikeramiikan- ja ikkunalasinpaloja sekä savi- ja rautakuonakappaleita.

Kuuliala Alikartano (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kuulialan tilaan kuuluvaa, Kuulialan- ja Alikartanontien väliin jäävää peltoaluetta on tutkittu pintapoiminnalla ja koekuopin. Pellot muodostavat kaksi terassimaista tasannetta, joista ylempi jää vuotta 1603 edeltävän rantaviivan yläpuolelle. Kyseisen vasta 1600-luvulla veden alta paljastuneen alueen pintapoiminnassa on löydetty savikuonakappale, tasolasinpala, punasavikeramiikkaa, palanutta savea sekä tulus- ja lukkopiinpaloja. Tilan piha-alueen kaakkoispuolisille, rantaan viettäville pelloille tehdyt koekuopat ovat olleet löydöttömiä.

Onkkaala Kanta-Anttila (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pälkäneen rauniokirkon ympärillä sijaitsevia peltoja on tutkittu pintapoiminnan ja koekuopituksen avulla. Löydöt ovat vähäisiä: liitupiipun varrenkatkelma ja vihreä tasolasinpala. Rauniokirkon aitauksen eteläpuolelle tehdyssä koekuopassa havaittiin suppea-alainen, noen- ja puusilpunsekainen likamaa-alue heti peltomullan alla.

Rajakallion alapelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten löytöpaikka on Vakkalan luoteispuolella, harjun lounaisrinteen juurella, Rajakallion eteläpuolella olevalla pellolla.

Kuninkaanlähde D (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kilpijoen pohjoispuolella, valtatie 41:n varrella, tien molemmin puolin. Tien pohjoispuolelta, sen reunasta on kvartsikaavin ja tien eteläpuolelta on kaksi kvartsi-iskosta.

Koivula (1000004311) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan löytöpaikka sijaitsee Lempoisissa, Kastustentiestä 50 m luoteeseen ja Koivulan asuinrakennuksesta 40 m lounaaseen, vanhalla perunapellolla, peltoaukeaman luoteisreunalla, noin metrin korkuisella muinaisella rantaterassilla. Paikkaa ei ole tarkemmin tutkittu.

Viikin kartano 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsien löytöpaikka (34504:5, :8) sijaitsee Turuntien ja Pirkkalaistentien välillä olevalla peltoalueella, Viikin kartanosta 150 m itään. Alueelta on myös historiallisen ajan keramiikkaa, piitä, palamatonta luuta ja hevosenkengän nauloja. Paikalta ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Viikin kartano 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsien (KM 34505:5, :6/yksi kvartseista) löytöpaikka sijaitsee Turuntien ja Pirkkalaistentien välisellä peltoalueella, Viikin kartanosta 300 m koilliseen. Paikalta on myös historiallisen ajan punasavikeramiikkaa ja piitä.

Mäkipää 2 (1000006209) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Nelisivuinen oikokirves on saatu Mäkipään talosta, joka sijatsee Sirkkalan kylässä, tien varressa. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tunneta.

Hakala (1000006210) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan löytöpaikka on Kallioistenselästä lounaaseen pistävän Telilahden kaakkoisrannalla, Harjuvuoren länsipuolella, Hakalan talosta 100 m länsilounaaseen alavalla savipellolla.

Telilahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten löytöpaikka sijaitsee Telilahteen etelästä pistävällä kapealla niemellä, pellolla. Topografian ja löytöjen perusteella kysymyksessä voi olla tuhoutunut asuinpaikka.

Mäkelä (1000006212) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsikaapimen löytöpaikka on Mäkelän talon savisella pellolla. Talo sijaitsee Laitilansalmen sillasta 800 m lounaaseen. Mäkelän talon maalta on löydetty myös kourutaltta.

Vähäjärvi (1000006213) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsiydin ja -iskos on löydetty kuivuneen Vähäjärven luoteisrannalta, pellolta, sen korkeimmalta ja hiekkaisimmalta kohdalta.
Topografian perusteella sopisi asuinpaikaksi.

Kirmo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalaisen kaksoistaltan tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.
Kirmon talo sijaitsee Heinijärven luoteispuolella, Herttualan kylän keskustassa,

Antila 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Käyräselkäinen kourutaltta on löydetty Antilan talosta 300 m luoteeseen olevalta hiesu-/hiekkapellolta.

Ristimäki (1000006216) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty Herttualan kylän luoteislaidalta, Ristimäen talon kaakkoispuolella olevalta rinteeltä, perunamaasta.

Ala-Vakeri (Löytöpaikat)
Historiallinen; Uurrekoristeinen pronssiputki ja kaksi värttinäkiveä on löydetty Kallioistenselän länsipuolelta, Kierikkalaan vievän tien varresta pellolta.

Maijala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalaisen taltan KM 4269 löytöpaikka sijaitsee Liekoveteen pistävän Torranniemen itäosassa tasaisella peltoterassilla v. 1904 karttaan merkityn asuinrivin kohdalla. Taltta on löytynyt "pellosta asuinrivin ikkunan alta".

Pontola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vuonna 1887 löytyneen nelisivuisen oikokirveen (HM 1182:44) löytöpaikka on Pontolan tilan pellolla. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tunneta.

Vassinjoki (Löytöpaikat)
Pronssikautinen; Pronssisen onsikirveen KM 10811 löytöpaikka. Kirves löytyi keväällä 1937 työmies Kalle Ahteen hajottaessa joen varrella olevasta kuopasta otettua maata. Paikalla ei ole merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Tuulosjärvi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Olavi Kolu löysi kaksi tasapohjaisen saviastian palaa HM 2301 Tuulosjärven itärannalta vesijättömaalta kesällä 1959. Vedessä näkyi lisäksi liistekatiskojen jäännökset.

Jouttijärvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Metsäkulman kylän pohjoispuoliselta peltoaukealta Jouttijärven lounaispuolta on löytynyt kaksi kvartsi-iskosta ja pala palanutta luuta KM 34223. Paikka on topografisesti sopiva kivikautiseksi asuinpaikaksi.

Joutsjoki (1000007109) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Airi Paananen löysi kivikirveen KM 34234 poistaessaan omakotitalonsa pihaa reunustavaa vanhaa kuusiaitaa vuonna 1996. Löytöpaikka on koilliseen viettällä kivikkoisella moreenipohjaisella rinteellä Pyhäjärven Maivaselän Pihnalanperänlahteen työntyvän Kesäniemen juuressa. Paikalla ei ole havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä koekuopituksessa.

Ali-Pihnala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pyhäjärven Maivalanselän Pihnalanperänlahden pohjukassa sijainneen Ala-Pihnalan torpan alueelta on vuonna 1878 löydetty soikea tuluskivi KM 2050. Inventoinnissa v. 2003 alueelta löydettiin historiallsen ajan asuinpaikkamateriaalia (punasavikeramiikkaa, liuskehion ja tuluspiitä).

Siukolanjärvi 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kalle Virta löysi peltotöitä tehdessään pienen Siukolanjärven pohjoispuolen rantatörmältä reikäkiven vuonna 1934. Eisne on lähetty Kansallismuseoon, mutta sieltä palautettu Hämeen museoon. Luettelonumero tuntematon.

Lohilukko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pyhäjärven Maivaselän pohjoisrannan pieneltä Lohilukonsaaren koillispuolella sijaitsevalta niemeltä Seppo Nisonen löysi v. 1972 kesämökkinsä rantavajan kohdalta rantakivikosta kivitaltan (KM 34234).

Ahmaslahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pyhäjärven Ruonanselän Ahmaslahden länsirannalla sijaitsevalta muinaiselta rantaterassilta on löytynyt kaksi kvartsi-iskosta (KM 34222).

Nuoramäki (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Joenpohjan kylässä Vassinjoen varrella sijaitsevalta laajalta peltoaukealta pienen kivikkoisen metsäsaarekkeen kaakkoiskulmasta löytyi saviastian pala, kvartsi-iskos ja palanutta savea sekä historiallisen ajan asuinpaikkalöytöjä.

Ali-Marttila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta löytyi Ali-Marttilan tilan päärakennuksesta n. 40 m pohjoiseen. Esine on toimitettu Pirkanmaan maakuntamuseoon v. 2000.

Yli-Marttila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta HM 50:391 on löytynyt Yli-Marttilan tilalta v. 1905.

Joensivu (1000007118) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautaisen keihäänkärjen (KM 13033) löytöpaikka sijaitsee Pyhäjärvestä Länteen työntyvän Lamminlahden länsipäässä Joensuun talon maalla. Anna-Liisa Kärppälä löysi keihäänkärjen vuonna 1946 perunapellosta. Paikalla ei havaittu mitään merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Rauhaniemi (1000007364) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vasarakirves on löytynyt Pohjakylän Rauhaniemen tilan savipellolta.
Esineen ovat löytäneet Joona Työppönen ja Mikko Pukka vuonna 1990.
Paikkaa tarkastettiin vuoden 2007 inventoinnissa. Kiinteää muinaisjäännöstä ei löydetty.

Ranta-Hujo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta ja poikkikirves ovat löytyneet Ranta-Hujon talosta itään olevilta pelloilta. Esineet on löytänyt Hannu Hujo talosta 150 m itään ja itäkaakkoon.

Kepuli (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen terä on löydetty Pajuniemen kylän Kepulin talon niitystä.
Kirjattu kokoelmiin vuonna 1882.
Kaksoistasataltan on löytänyt torpan poika Kustaa Holma Pajuniemen kylästä Kepulin talon Perko-nimisestä pellosta vuonna 1900.

Noukka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan terä löytynyt Koivuniemen kylän Noukan talon pellosta.
Tullut kokoelmiin vuonna 1882.

Koppelo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoistaltan (tasa- ja kourutaltta) terä on löydettu Jalkavalan kylän Koppelon maalta. Esineen on lahjoittanut David Koppelo. Esine on tullut kokoelmiin vuonna 1888. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Perttala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan terän, eteläkarjalaista tyyppiä on löytänyt J.Iitu, Perttalan talon omistaja Sävin kylän Perttalan talon talon pellosta vuonna 1922. Paikka on noin 400 m talosta itään.

Suodenniemen hautausmaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vasarakirves on löydetty vuonna 1925 Suodenniemen uutta hautausmaata tehtäessä.

Näätäkoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven teelmän on löytänyt Arvo Koskinen peltoa tehdessään Peräkunnan kylän Näätäkosken talosta itään.
Näätäkosken talon pellosta on myös kaksoistaltta.

Vähä Lähteenmäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pienen alkeellisen? kirveen terä on löytynyt Kiikoisten kylän Vähä Lähteenmäen maalta Juho Filipinin mökin luota. Kirjattu kokoelmiin vuonna 1888.

Rajalahti (1000007407) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Eteläsuomalaisen tasataltan terä on löydetty Kirkkojärven Rajalahden pohjoisrannalta.
Kirjattu kokoelmiin vuonna 1888.
Paikka on tarkastettu vuoden 2007 inventoinnissa. Alueelta ei löydetty kiinteää muinaisjäänöstä.

Pösö (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Käyräselkäisen? kourutaltan terä on löydetty Pösön taon maalta peltoa tehtäessä. Esineen lahjoitti Henriikka Mäenpää. Saapui Satakunnan museoon vuoden 1890 vaiheilla.
Paikkaa ei ole tarkastettu.

Karo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirveen terä on löytynyt Pajuniemen kylän Karon talon pellosta vuonna 1907.

Pälä (1000007420) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan terän on löytänyt torppari Ville Joensuu Kouraniemen kylän Pälän talon pellosta vuonna 1893.

Seppälä (1000007425) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Länsisuomalaisen oikokirveen terän on työmies Frans Rantanen löytänyt Leppälammin kylän Sepän taloin perustuksia kaivaessaan vuonna 1895. Kaksoistaltan on työmies Arvo Mäntylä löytänyt vuonna 1923 Sepäntalon maasta vanhaa pellonojaa kavaessa.
Paikkaa ei ole tarkastettu.

Viinikka (1000007426) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen terä, jonka torpan poika Lauri Levola on löytänyt Viinikan talon pellon ojaa syventäessään vuonna 1913.

Turppa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan terän on löytänyt Eino Eloranta Taipaleen kylän Turpan talon pellosta vuonna 1914.
Pellot olivat 2022 inventoinnin aikana kynnöksellä Lemmetynperäntien pohjoispuolella, jonka yläosaa käveltiin läpi. Havaintoja esihistoriasta ei saatu.

Mustapää (1000007429) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alkeellisen kirveen terän on löytynyt Mustapään talon pellosta. Tarkka löytöpaikka on tunetematon.
Toinen alkeellinen kirves ja kourutaltta on löydetty joko Mustapään tilan tai Kiviniemen palsta tilan pellosta. Tarkka löytöpaikka on tuntematon. Reikäkiven löysi talon perustuksia kaivaessaan Augusti Mustapää vuonna 1912.

Leppäniemi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan teräkatkelma on Urho Leppäniemi on löytänyt Kiikoisten kylän Leppäniemen talon pellonojaa kaivaessaan vuonna 1913.

Pihlaja (1000007436) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Lattea, kiekkomainen reikäkivi, jonka on löytänyt Vilhelm Pihlaja uuden maantien ojaa kaivaessaan noin " 1 1/2 korttelin syvästä kivettömästä lietomultamaasta noin 200 syltä SE Pihjalan torpasta" Peräkylässä.

Kuroonsuo 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen löytöpaikka sijaitsee Kuroonsuon luoteisrannalla, pienellä niemekkeellä, joka on muinainen rantaterassi.
Paikalta ei ole todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Myllyoja (1000007919) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vasarakirveen katkelma on löytynyt Särkijärvestä Järvenkylänjärveen laskevan Myllyojan varrelta. Lisäksi aiemmin oikokirves ja toinen kivikirves oli löydetty Uudentalon pellosta Järvenkylänjärven ja Särkijärven väliseltä alueelta (SatM 10318, kivikirves. Löyt. Vihtori Siren v. 1914 Uudentalon pellosta; Kostulan kk., oikokirves. Löyt. Martti Uusitalo v. 1915 Uudentalon pellosta).

Rajamäki (1000007922) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löytynyt Siekkisjärven länsirannalta, Rajaniemen lomakeskuksen päärakennuksesta 130 m kaakkoon, koivikkoa kasvavalta vanhalta pellolta. Paikalta ei ole todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Latosaari 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskos ja kolme kvartsikappaletta on löydetty Pyhäjärven Liukuslahden Latosaaresta. Paikka on saaren eteläosassa oleva kumpu, johon kaivetuista koekuopista kvartsit ovat löytyneet.

Vähä-Annala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta KM 2087:1 on löydetty Puntarin kylän Vähä-Annalan lehmihaasta.
Vähä-Annalan talo sijaitsee Längelmäveden itäpään Aittolahden pohjoisrannalla. Maasto laskee terasseina lounaaseen kohti järveä. Talon ympäristössä on peltoja.

Jaakkola (1000007989) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2087:20 tasataltta, joka on löydetty Jaakkolan torpan pellosta Kuhmajärven pohjoisrannalta. KM 2102:257 flat hålmejsel (kourutaltta), funnen vid sjöstrand å Jakola i Pohja by af Kuhmalahti. KM 2102:258 tunn skand. yxa (kivikirves tai tasataltta), funnen å Jakola i Pohja by af ”Kangasalan kappelista”.
Jaakkolan talo sijaitsee Kuhmajärven luoteiskulmalla, loivasti kaakkoon viettävällä rinteellä. Kuhmajärven korkeus on 100,9 metriä mpy. Talon etelä- ja itäpuolella on lähellä rantaa pieniä peltotilkkuja. Ilmeisesti kiviesinelöydöt ovat peräisin näistä pelloista.

Mäki-Tulokas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2087:22 oikokirves, KM 2087:23 tasataltta, löydetty Kuhmalahdelta Tervaniemen kylästä Mäki-Tulokkaan pellosta.
Mäki-Tulokkaan talo sijaitsee Tervaniemen kylässä Aittolahden perukan etelärannalla. Talo on pitkäomaisella pohjoiseen kohti rantaa ulottuvalla harjanteella. Peltoja on sekä harjanteen länsi- että itäpuolella. Vuonna 2007 löytyi rantakaavan inventoinnissa kolme asuinpaikkaa Mäki-Tulokkaan talon pohjoispuolelta Kalaniemen harjanteen koilliseen kohti Aittolahtea viettävän törmän päältä (Kalaniemi 1-3). Asuinpaikat sijaitsevat koskemattomassa metsämaassa. Niistä löytyi sekä Sarsan että rautakauden tyyppistä keramiikkaa. Aiemmin tunnetut kaksi irtolöytöä pellosta voivat liittyä näihin asuinpaikkoihin tai paikalla on ollut jokin muu asuinpaikka (pellon alueella), joka on tuhoutunut kyntötöissä.

Lehtola (1000007991) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 9262 piinuolenkärki, löytänyt Martti Lahtinen 10.9.1930 kaurasänkipellosta pellon pinnalta sateen jälkeen, Kuhmalahden pitäjän Vähä-Pennon kylästä, Lehtolan tilan maalta, Talosta noin 250 metriä länteen, Längelmäveden nykyisestä rannasta ehkä vajaa kilometri lounaaseen. Maa hiekansekaista peltomultaa, sen alla on heti vastassa savi.
Löytöpaikka sijaitsee Längelmäveden etelärannalla, noin kilometrin rannasta sisämaahan, Palonvuoren pohjoispuolelta virtaavan ojan laaksossa, Lehtolan tilan maalla. Matkaa talosta löytöpaikalle on noin 250 metriä länteen. Maasto on peltoa Laurinmäen etelärinteellä yli 100 m mpy korkeudella.

Seppälä (1000007992) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 12040 kourutaltta, löysi Aaro Lainiala 16.6.1948 Kuhmalahden pitäjän Haapasaaren kylän Seppälän tilan maalta Peräjärven rannasta, 20 m Lakeen ojasta etelään ja 15 m järven rannasta. Esine löytyi hiekan otossa lapionpesän syvyydestä. Löytökohta on vanhaa järvenpohjaa.
Löytöpaikka sijaitsee Kuhmalahden kunnan länsiosassa, Längelmäveden Nuuruslahden ja Hepolahden eteläpuolella, ilmeisesti Pikkujärven etelärannalla Lakeisojan varressa. Aivan ojan reunoilla ei ole peltoa, muuten järven ympäristössä on pieniä peltoja.

Markkula (1000007995) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2087:4 kourutaltta, löydetty Kuhmalahden Kivisalmen Markkulan vainioilta.
Markkulan talo sijaitsee Kivisalmen kylässä pienellä harjanteella, jonka pohjois- ja eteläpuolella on pieni ojanotkelma. Pellot ovat pääosin talon pohjoispuolella mutta eivät aivan Längelmäveden rannassa, matkaa järven rantaan on noin puoli kilometriä. Talon pohjoispuolella on myös metsäinen Mattilanniemi. Kylässä on kartan mukaan toinenkin Markkula, Nuuruslahden pohjoispuolella edellä mainitusta kaksi kilometriä länteen. Ei ole varmuutta kumpi näistä olisi esineen löytöpaikka.

Ahola (1000007996) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen katkelma, jonka on löytänyt Raili Ahonen. Löytökohta on vanhaa järven pohjaa, joka on ollut viljelyksessä. Esine on löytynyt noin 30 cm syvästä kynnöksen vaosta keväällä joskus 1980-luvun puolivälissä.
Löytöpaikka sijaitsee kirkonkylän pohjoispuolella, Maljastentien länsipuolella ja Längelmäveden Hitulahden pohjoisrannalla noin 50 metriä nykyisestä rannasta. Löytökohta on vanhaa järven pohjaa, joka on ollut viljelyksessä noin 10 metrin päässä vanhasta kivisestä rantapenkasta.

Välimäki (1000008619) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löytynyt Välimäen talon talosta 10-15 m länteen.
Paikka on tasaista peltoa. Mitään asuinpaikkaan viittaavaa ei siinä havaittu vuoden 1969 inventoinnissa.

Oksjoki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskekärjen katkelman löytöpaikka on Kulmalan talosta 800 m itäkaakkoon, Oksjoen ja sen länsipuolelta Vesajärvältä tulevan tien välisellä pellolla. Paikalta ei vuoden 1969 inventoinnissa todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Kulmala (1000008621) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi on löytynyt Kulmalan talosta 40 m pohjoiseen niityn ojaa kaivettaessa. Kulmalan talo on Vesäjärvelle johtavan tien ja Oksjoen länsipuolella.

Kyröskoskenharju (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vasarakirves on löydetty Kyröskoskenharjulta, Hannun talon maalta olevasta hiekkakuopasta. Poikkikirves on Kyrösharjusta maantielle ajetun soran joukosta. Molemmat lienevät peräisin samasta sorakuopasta.

Lamminpelto (1000008626) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuura ja tasataltta on löydetty Osaran Lammin pellosta. Paikan sanotaan olevan entistä järven pohjaa.
Pelto oli inventoinnin 2017 aikaan kynnetty, joten havaintomahdollisuudet olivat hyvät. Paikkaa tarkastettiin laajalti kahden arkeologin toimesta. Mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei pellosta havaittu.

Kärki (1000008627) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Helmen löytöpaikaksi on mainittu Kärjen talon pelto. Talo sijaitsee Jumesniemessä.

Jaskara (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Jaskaran talo sijaitsee Jumesniemessä. Pohjalainen tasataltta, liuskekärki ja tuluskivi on löydetty Jaskaran talon pellosta.
Kasvillisuus haittasi vuoden 1969 inventoinnissa peltojen tarkastamista.

Sirkka (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Viikinkiaikaisen miekan nupin löytöpaikka on Sirkan talon maalta.

Yli-Rautia (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pienoiskourutaltta on löytynyt Yli-Rautian talon koillispuolelta, puutarhaa muokattaessa.
Reikäkivi (värttinäkivi?) on löytynyt samoihin aikoihin talon eteläpäästä.
Vuonna 2019 alue oli voimakkaasti rakennettua. Ei uusia havaintoja.

Törmäpelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirves ja riipuskovasin on löydetty Heiskalan maalta, talosta 300 m kaakkoon ja Rauhalasta 150 länteen. Alue on etelään viettävää peltoa.
Vuoden 1969 inventoinnissa ei paikalta todettu kiinteää muinaisjäännöstä.
Inventointi 2019: Inventoinnin yhteydessä paikannettiin rannan läheisyydestä kivikautinen asuinpaikka (Monnero). Aikaisemmalla löytöpaikalla oli mansikkamaata, josta ei tehty uusia havaintoja.

Kukkasmaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löytynyt Kukkasmaan tilalta Kallioistenselän itärannalta.
Vuoden 1969 inventoinnin mukaan löytöpaikka voisi olla talon koillispuolella oleva hiekkaperäinen pelto.
Syksyllä 2019 Kukkasmaan talon koillispuolinen pelto oli metsittynyt. Talon etelä- ja länsipuolella oli tehty maakaapelointitöitä, minkä seurauksena maaperää oli muokattu ja havaintojen tekeminen oli mahdollista. Talon ympäristössä maaperä oli hiekkaista, mikä sopisi hyvin kivikautiselle asutukselle. Ei uusia havaintoja.

Pohjola (1000008633) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Useita kiviesineitä, alkeellinen kirves, oikokirves, poikkikirves ja tasataltta on löydetty Pohjolan tilan alueelta. Tila sijaitsee Mahnalan kylässä, Raimonjärvestä 300 m koilliseen, metsässä.
2019 inventoinnissa alueelta ei tehty uusia havaintoja.

Rautianvainio (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löytynyt hiekkaiselta peltorinteeltä Miharin sillasta 600 m pohjoiseen Ruonanjoen länsipuolelta, Kaliinin tilasta luoteeseen.
Inventointi 2019: Merkityn löytöpaikan pohjoispuolella on kosteaa sekametsää. Löytöpaikan ympäristössä oli kohtalaiset olosuhteet maastotarkastukselle, jonka yhteydessä tehtiin pintapoimintaa lounaaseen laskevalla rinteellä. Ei uusia havaintoja.

Tarri (Löytöpaikat)
Historiallinen; Tarrin tilan etelä- ja länsipuoliselta pelloilta ja hiekkakuopalta on löydetty 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa kiviesineitä. (KM 2024:7, SaM 9044, KM 2192:62, KM 2066:119, SaM 9042). Löydettyjä esineitä ovat kolme oikokirvestä, poikkikirves ja tasataltta sekä kuutiokivi.
Löydöt on tehty Tarrin talon ja Heljon talon mailta sen etelä- ja länsipuoliselta pellolta.
Lisäksi Venäläinen vaskiristi ja lyijyluoti (KM 2024:22) on löydetty Lemmakkalan kylän Tarrin talon maalta.
Inventoinnissa 2019 paikalla tarkastettiin Tariin talon länsipuolista peltoa. Ei uusia havaintoja.

Alanen (1000008636) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hioimen kappale on löydetty todennäköisesti Sarkkilan kylän Alasen talon pellosta. Paikka on Sarkkilanjärven länsirannalla. Maastoltaan paikka on kivikautiseksi asuinpaikaksi hyvä, mutta vuoden 1969 inventoinnin aikaan kasvillisuus esti tarkastuksen.
Kohde tarkastettiin 2019 inventoinnissa, eikä siitä tehty uusia havaintoja.

Haapaniemi (1000008637) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty Äkönmaan kulman Haapaniemen pellosta.
Vuoden 1969 inventoinnin yhteydessä kasvillisuus esti paikan tarkastuksen.

Murtoniemi (1000008638) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiukaisten kulttuurin kourutaltta on löydetty Murtoniemen maalta. Talo on Sarkkilanjärveen laskevan Lavajoen länsipuolella.

Asumaniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty Lavajärven länsiosassa olevasta Asumaniemestä.
Vuoden 1969 inventoinnin yhteydessä ei voitu tarkastaa niemen peltoja, koska olivat laitumena ja heinällä.

Jussila (1000008647) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Jäkärlän kirves on mahdollisesti löytynyt kuivatun Turkkilanjärven, nykyisen Järviniityn etelälaidalta Timin Jussilan maalta.
Vuoden 1969 inventoinnin yhteydessä talon luona olevia peltoja ei voitu tarkastaa kasvillisuuden vuoksi.

Humalainen (1000008648) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalainen kirves on löydetty kuivatun Turkkilanjärven, nykyisen Järviniityn itäpuolelta Humalaisen talon maalta. Turkkilanjärven itärannan hiekka-alueita tarkastettiin vuoden 1969 inventoinnissa, mutta sieltä ei löydetty kiinteää muinaisjäännöstä.

Lahti (1000008649) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Tuluskivi on löytynyt Laineen talon pellosta. Laineen talo on hävinnyt, mutta se on sijainnut Lahden talon vaiheilla Enonselän rannasta 150 itään, Miharin sillasta kilometrin Siuroon päin. Kohteen on tarkastanut Matti Huurre vuonna 1969.
Inventoinnin yhteydessä tarkastettiin kohdepisteen pohjoispuolella olevaa peltoaluetta. Ei uusia havaintoja vuonna 2019.

Lähteenmäki (1000008650) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on saatu Santalan talon torpparilta, Oskari Lähteenmäeltä.
Lähteenmäen talo sijaitsee Miharin sillasta 1,8 km kaakkoon ja kahden ojan välissä Santalan talosta 400 m pohjoiskoilliseen. Paikalla on hiekkaista länteen ja lounaaseen viettävää peltoa.
2019 inventoinnissa alueelta ei tehty uusia havaintoja.

Rikala (1000008651) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaitataltta on löydetty Rikalan talon maalta. Talo on Mahnalasta Siuroon menevän maantien itäpuolella, korkean mäen eteläosassa, 0,5 km Enonselästä kaakkoon.
Talon itä- ja kaakkoispuolella olevia savipeltoja taskastettiin vuoden 1969 inventoinnissa, mutta kiinteää muinaisjäännöstä ei löydetty.
2019 inventoinnissa alueelta ei tehty uusia havaintoja.

Enonselkä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikallinen harrastaja on löytänyt useita kiviesineitä, tasataltan, värttinänpyöriä, reikäkiven ja reikäkiven teelmän Mahnalanselän koillisosasta Enonselän pohjoisrannalta. Paikka on Monneronmäestä 200-400 m itään ranta-alueelta, missä metsä ulottuu rantaan asti. Alue on jyrkkää hiekkaista rinnettä ja rakennettu täyteen. Löydöt saattavat liittyä Monneronmäen asuinpaikkaan, joka on tästä löytöpaikasta länteen.
Inventoinnin 2019 yhteydessä tarkastettiin ranta-alueita ja keskusteltiin paikallisten asukkaiden kanssa. Laajan selän rannalla olivat aallot ja jäät kuluttanut rantaa. Ylempänä rinne on hiekkainen. Ei uusia havaintoja.

Rauhala (1000008656) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Tuluskiven on löytänyt torppari Matti Ylinen peltoa kyntäessään. Ylisen torppa on ollut Mahnalanselän pohjoisrannassa Ison-Kauppilan ja Seppälän tilojen vaiheilla.
Inventointi 2019: Seppälän ja Iso-Kauppilan talot ovat Mahnalanselän rannassa. Nykyinen Rauhalan talo sijaitsee noin 600 metrin etäisyydellä rannasta. Löytö voisi paremmin paikantua lähemmäksi rantaa, mutta inventoinnin yhteydessä paikkaa ei korjattu, koska Matti Huure oli paikantanut löydöt koordinaattien osoittamalle paikalle. Pelto oli viljelyssä eikä uusia havaintoja tehty.

Iso-Kauppila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivi- ja rautakautisten, tasataltta ja tuluskivi sekä mahdollisesti rombinmuotoinen reikäkivi, esineiden löytöpaikaksi on esitetty Iso-Kauppilan talon aluetta. Talo sijaitsee Mahnalanselän pohjoisrannalla.
Talon pihapiiriä on voimakkaasti muokattu ja rakennettu. Talosta kyseltiin uusia havaintoja, mutta niitä ei ollut tehty. Talon länsipuolisella pellolla tehtiin pintapoimintaa, minkä tuloksena ei tehty uusia havaintoja.

Ihantola (1000008659) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Tuluskivi Ihantolan talon maalta järven rannasta. Ihantolan talo on Kyrösjärven Isoniemen tyvestä pohjoiseen pistävän Rahaniemen tyvessä, Retulahdesta 200 m länteen.

Hannu (1000008660) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksi kourutaltta, joista toinen käyräselkäinen kourutaltta sekä Kiukaisten kulttuurin kirves on löydetty Hannun talon mailta. Talo on hävinnyt, mutta paikka on vuoden 1969 inventointikertomuksen mukaan Kostulan koulusta 500 m eteläkaakkoon, 300 m Kauhtuanlahdesta luoteeseen, vanhan ja uuden Ikaalisten tien välissä.

Kyröskoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kun Kyröskoskea perattiin vuonna 1865, löytyi noin "1000 jalkaa" sen yläpuolelta suuri joukko kiviesineitä. Lisäksi myöhemmin on saatu reikäkivi ja kirves, jotka myös on löydetty koskesta.
Kyröskoski on Kyrösjärvestä etelään lähtevän Pappilanjoen niskalla.

Nikkilä (1000008663) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vasarakirveen kantakatkelma on saatu Vähäröyhiön Nikkilän talosta.

Tuuri (1000008676) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty Tuurin tilan Ahvenkookko-nimisestä pellosta.
Löytöpaikkaa ei vuoden 1969 inventoinnissa pystytty määrittämään tarkasti. Talon länsi- ja eteläpuolen peltoja tarkastettiin, mutta niistä ei löydetty mitään.

Yli-Hannu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty Yli-Hannun talon eteläpuolella olevasta pellosta noin 30 m talosta etelään.
Vuoden 1969 inventoinnissa aluetta voitiin tarkastaa vain osittain, koska pellolla kasvoi viljaa. Mitään asuinpaikkaa viittaavaa ei ollut näkyvissä.

Välimäki (1000008679) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirves on löytynyt talon puutarhasta, asuinrakennuksen luoteispuolelta. Paikalta ei todettu kiinteä muinaisjäännöstä.

Asmaniemi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi on löytynyt Asmaniemen talosta 300 m länteen pellolta.

Ketara (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta KM 2201:672 on löytynyt Ketaran tilalta joen pohjasta. Kyseessä lienee Juopolahteen laskeva joki. Käyräselkäinen kourutaltta KM 2877:15 on löytynyt Ketaran pellosta. Aitolahden pellosta on lisäksi löydetty kehdonjalaksen muotoinen hakku KM 2877:16.
Koordinaattien osoittamasta kohdasta on löydetty kvartseja ja epämääräisiä kiviä. Vuoden 2006 inventoinnissa lisätietoa alueella mahdollisesti sijaitsevasta asuinpaikasta ei saatu.

Sipilä (1000009320) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2087:7 tasataltta, löytynyt Pajulan kylän Sipilän talon Wartholman pellosta, pari kiven heittoa Pajulan seljän rannasta. Huom! merkitty Museoviraston luettelossa Sahalahden kuntaan, Längelmäveden seudun historiassa Kuhmalahden löydöksi.
Pajulan kylä ja Sipilän talo sijaitsee Kuhmalahden pohjoisosassa Pajulanjärven länsirannalla. Pajulanjärven korkeus on 105,9 m mpy.

Koivisto (1000009321) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; KM 35234 suiponsoikea pronssinen kupurasolki, koristeena kapeita nauhakiemuroita. Soljen on löytänyt edesmennyt Tuure Rosendahl 1940-50 luvulla Kuhmalahden Pohjan kylän Koiviston tilalta. Diarioitu 21.9.2005.
Löytöpaikan koordinaattitiedot osoittavat alavaan tasaiseen peltoon Tervaniemenlahden kaakkoisrannalla noin 240 metriä Koiviston talosta länteen. Matkaa lahden rantaan on noin 700 metriä luoteeseen, mutta välillä on vesijättömaata. Löytöpaikka on aivan Pohjan kylän keskustassa Kuhmajärvenojan laaksossa, jossa korkeammilla maastokohdilla on rakennuksia ja alavilla paikoilla peltoa.

Yli-Knaapi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kuhmalahden kirkonkylässä Karhuojan laakson eteläreunalla, Yli-Knaapin talosta 100 metriä koilliseen. Yli-Knaapin talo sijaitsee 90 m mpy muinaisen rantatörmän päällä ja pellot hieman alempana talon pohjoispuolella Karhuojan laaksossa. Rinne laskee koilliseen. Maaperä on pellossa savinen.
Vuoden 2007 inventoinnissa Yli-Knaapin pellon ylä- eli etelälaidasta löytyi kynnöksestä pari kvartsi-iskokseksi tulkittua löytöä sekä historiallisen ajan materiaalia kuten liitupiipun varsi. GPS-mittaus otettiin tästä paikasta keskikoordinaattina. Vähäisten löytöjen perusteella kohde luokiteltiin kivikautisen ajan löytöpaikaksi. Pelto kohoaa tässä vain pienen törmän verran laakson pohjasta.

Vannela (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kivikiekko on löydetty Vannelan tilalta.

Pakanen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty Pakasen tilan Riihivainiosta, noin 230 m talosta etelälounaaseen olevalta pohjoista kohti viettävältä savipellolta.
Pakasen ja Hannun talojen luoteispuolella olevilta etelärinnepelloilta on löydetty kaksi kvartsi-iskosta, palaneen luun kappale sekä palanutta ja kuonaantunutta savea.

Suvivalkama (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pronssinen linturiipus on löydetty piha-alueelta noin 50 m Rautaveden rannasta asuinrakennuksen luoteispuolelta.
Kasvimaasta on löydetty pala piitä ja palanutta luuta.

Innala 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksi kourutalttaa on Salonsaaren Innalan talon Patalan torpasta.
Innalan talosta noin 800 m länteen olevalta pellolta on löydetty mm. rautaveitsi ja kvartseja.

Koivisto (1000010153) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löytynyt Heikki Koiviston pellosta.
Koiviston talon eteläpuoliselta pellolta on löydetty muutama kvartsi-iskos.

Jokiniittu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta on löydetty Jokiniitun tilan pellosta.

Krapi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirves, piitä on löydetty Krapin talon puutarhasta.
Paikka on Viekkalanselän ja Rikastenselän välinen kapea niemi.

Ania (1000010156) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Nelisivuinen oikokirves on löydetty Karkun vanhan pappilan Ania nimiseltä maalta. Kirvestä oli säilytetty Heinoon koululla ja sen havaittiin joutuneen hukkaan koulun lakkauttamisen yhteydessä.

Mattila (1000010157) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alkeellinen kirves on löydetty Mattilan talon maalta.

Koski 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan on löytänyt Lauri Salmi Kosken kartanon peltoa kyntäessään vuonna 1913.

Iso-Hisso 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Viikinkiaikaisen keihäänkärjen on Iso Hisson talon emäntä Rauha Pentti löytänyt talon lounaisnurkalta 15 m länteen, omenapuun juurelta.

Toronsaari (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Reikäkiven puolikas on löytynyt Toronsaaren rannasta. Paikka on nykyisin veden alla.

Kotiniemi (1000010164) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Litteä kivirengas, riipuskoru on löydetty Ajosjärven pohjoisrannalta, Kotiniemen lounaisrannalta, varavankilan alueelta, kasvimaasta.

Metsämäki (1000010165) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviveitsi on löydetty Metsämäestä. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.
Metsämäen talo sijaitsee Ajosjärven pohjoisrannasta noin 260 m pohjoiseen. Metsämäen taloa ympäröiviltä savipelloilta on löydetty muutamia kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Savilahti (1000010166) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty Pikku-Kangasjärvestä Vilppureittiin laskevan puron varrelta.

Koskenaho (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Käyräselkäinen kourutaltta on löydetty Ajostaipaleen kylän Keskikosken rannalta.

Kivimäki (1000010168) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty Kivimäen tilan pellolta vuonna 1964 Salojärvestä Saarijärveen laskevan ojan varrelta.

Ylä-Kolho 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven on Onni Kolho löytänyt vuonna 1968 talon itäpäädyn läheisyydestä vesijohtoa kaivettaessa.

Helkavainio (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soikea tuluskivi (Hämeen museo HM 2864) on löydetty Varrasniemestä Helkavainio-nimisen savipellon keskeltä.
Paikalta on myös pii-iskos.

Sipilä (1000010172) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoiskourutaltta on saatu Varrasniemen Sípilän talosta. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.

Oopakka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ison poikkirveen on Viialan torppari Heikki Olpakka löytynyt pellosta.
Löytöpaikaksi on esitetty Oopakan omakotitaloalueen kaakkoispuolella olevaa savipeltoa. Samalta pellolta on löydetty myös palaneen luun kappale ja pii-iskos.

Keskuskatu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Eteläsuomalaisen tasataltan on Arvo Louko löytänyt Haihunkosken kylästä palstaltaan vuonna 1964. Paikka on Tampere-Hämeenlinna -valtatien ja Keskuskadun risteyksessä.

Viialan kartano (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vasarakirveskulttuurin työkirves on Viialan kartanon mailta.

Telkkälammi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalaisen kivikirveen on koululainen Jouko Grönholm löytänyt vuonna 1965 Kitumäen kylästä perunapellosta.

Hirvialho (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty Viialan kartanon Hirvialhosta vainion syrjästä.

Tolvinlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vesipähkinän kuoria, palanutta maata ja kiviä on löydetty Vanajaveden rantamuodostuman tutkimuksissa vuosina 1920-1922 suoturpeesta 1,5 m syvyydestä Tolvinlahden Viialan asemanpuoleiselta rannalta. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.

Kallio (1000010179) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen terän ja kivikirveen terän puolikkaan on Vilhelmi Kallio löytänyt Sarkkilan kylästä pellosta. Kallion tilan päärakennuksesta 230 m lounaaseen on löydetty pellosta palaneen luun kappale.

Heikkilä (1000010180) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsiydin ja -iskos on löydetty Heikkilän talon lounaispuolelta, peltotien ja Sarkkilanjoen väliseltä alueelta.

Ali-Eskola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty Heinäsuon kylästä Eskolan talon pellosta.
Ali-Eskolan talon eteläpuolella olevasta hiesupellosta on löydetty palaneen luun kappale sekä kvartsi- ja pii-iskos.

Oinas (1000010182) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi- ja pii-iskoksia on löydetty Oinaan talon koillispuoliselta pellolta Heinäsuonraitin pohjoispuolelta.

Arpiainen (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Reikäkivi on löydetty Heinäsuon kylästä Arpiaisten tilalta heinäladosta.

Yli-Laurila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Palaneen luun kappale ja pii-iskoksia on löydetty Heinälahden itäpuolelta, Yli-Laurilan entisen asuinrakennuksen kaakkoispuolella olevalta etelään viettävältä peltorinteeltä.

Ali-Rooseli (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Varasakirveen on Johan Kustaa Ali-Rooseli löytänyt Ali-Rooselin talon metsämaalta, eräästä sorakuopasta, talosta noin 7,5 km.

Huhtala (1000010463) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Itäkarjalaisen kourutaltan sanotaan löytyneen Vesajärven kylän Ihanonkulman Huhtalan talosta.
Vuoden 1969 inventoinnissa ei todettu paikalta kiinteää muinaisjäännöstä.
Pellot olivat inventoinnin 2022 aikana peitteisiä, joten pintahavainnointi oli tehotonta. Peltoalueella tarkastettiin pienin lapionpistoin maannosta. Havaintoja kivikauteen viittaavasta ei saatu.

Haapamäki (1000010464) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löytynyt Pärrin kylän Pärrin talon maalta läheltä Haapamäen torppaa, Maantiesivupelto -nimiseltä pellolta.

Salkinoja (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty Hirvijärven Salkinojan pellolta, lisäksi kourutaltan kappale on saatu Salkinojan emännältä.
Vuoden 1999 inventoinnissa tarkastettiin talon peltoja, mutta paikalta ei löydetty kiinteää muinaisjäännöstä.

Alanen (1000010466) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kvartsi-iskosten, pii-iskosten, tuluspiin ja liitupiipun varren löytöpaikka sijaitsee Porvolan kylässä Kokkilanselän länsipäässä sijaitsevan Lintulahden lahdenpoukaman itärannalla. Suunnilleen samalta paikalta tai ainakin lähistöltä on löydetty myös kaksi tasatalttaa (SatakM 9996 ja 9997).

Kokkilansalmi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Piiesineen katkelma ja kaksi kvartsi-iskosta on löydetty Kokkilan kylästä, Kokkilansalmen itärannalta, peltorinteeltä.
Lähistöltä on mahdollisesti löytynyt myös tasataltta.

Perttula (1000010468) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautakirves on löytynyt Kokkilan kylästä, Kokkilanselän itärannalta, läheltä Kokkilansalmen suuta, rantavedestä.
Löytöpaikkaa ei ole tarkastettu.

Nokanpelto 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen löytöpaikka on Tampere-Vaasatien länsipuolella, Kyrösjärven Kelminselän pohjoispuolella, Hiekka 1 -nimisestä hautaröykkiöstä koilliseen. Paikka on etelään, järveen laskevan korkean törmän päällä olevalla tasanteella.

Viitasaari (1000011484) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Eskolan kylän Viitasaaren talon pellosta on löydetty 1920-luvulla tasataltta, jonka tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.
Vuoden 2007 inventoinnissa löydettiin kaksi kvartsi-iskosta tonttialueen itälaidalta kasvimaalta.

Putajan saha (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohajalainen taltta on löydetty Eskolan kylän Putajan sahan torpasta, ojan pohjalta. Vuoden 2007 inventoinnissa tarkastettiin sahan ympäristöä. Kiinteää muinaisjäännöstä ei löydetty.

Äijälän pelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Nelisivuinen oikokirves on löydetty Eskolan kylän Äijälän pellosta. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.

Lähteenmäki (1000011487) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirves on löydetty Kiikoisten kylän Lähteenmäen uuden talon pellosta, asunnosta länteen.

Takkasaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Mouhijärven luoteisosassa olevasta Pienestä Takkasaaresta on löydetty vasarakirveen teräosa ja tasataltta.
Paikkaa ei tarkastettu vuoden 2007 inventoinnissa.

Yliniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi on löydetty Tervamäen kylän Yliniemen talosta. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.
Paikkaa ei tarkastettu vuoden 2007 inventoinnissa.

Kuulia (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Hioin on löydetty Pajuniemen kylän Kuulian talosta.

Niittymaa 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty Pajuniemen kylän Niittymaan talosta. Esine on saatu torpan poika Lauri Niittymaalta.

Kaitalannokka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Veneenmuotoisen vasarakirveen on Jouko Peltomaa löytänyt Pajuniemen kylästä Heinijärven länsirannalla olevasta Kaitalannokasta, rantavedestä vuonna 1959.

Holma (1000011495) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Käyräselkäisen kourutaltan katkelma on löydetty Pajuniemen kylän Heinijärvenmaan Holman talosta.

Myllymaa (1000011496) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves on löydetty Pajuniemen kylän Myllymaan talosta.
Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.

Osmansaari (Kirkkosaari) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pieni poikkikirves on löydetty Kirkkojärvessä olevan Osmansaaresta, hiekkakuopasta.

Iso-Kero (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Nelisivuinen oikokirves on löydetty Pohjankylän Iso-Keron talon talon perunapellosta, talosta 500 m länteen.

Junkkarin pelto (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kvartsi-iskos ja piitä sekä runsaasti historiallisen ajan materiaalia on löydetty Näsijärveen kuuluvan Kilunpohjan etelärannan ja Junkkarintien väliin jäävältä peltoalueelta Teiskon Hirviniemestä. Paikka on Junkkarin talosta noin 200 m länsiluoteeseen.

Ala-Pärri (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksia on löydetty Teiskon Pohtolan Perkiönvuoren pohjoispuolelta Näsijärveen kuuluvan Sisaruspohjan eteläpuolelta, Ala-Pärrin tein eteläpuolella olevalta pellolta, 230 m etelään Ala-Pärrin talosta.

Museotontti (1000011884) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Mahdollisesti kivikautinen saviastian pala on löydetty Urjalankylästä museotontin länsipuolella olevalta pellolta. Maaperä paikalla on hiekkaa. Muita löytöjä ei ole todettu.

Alhonniitty (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran teelmä, kiilleliusketta on löydetty Nokian Viikin Tanhuanpään tilan alueelta, metsästä.
Paikalta ei ole todetty kiinteää muinaisjäännöstä.

Antila (1000012951) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan/-kirveen löytöpaikka sijaitsee Hulausjärven itärannalla, pellolla, Hovin navetan kulmalla.
Peltoa ei voitu tarkastaa kunnolla viljan vuoksi.

Käiniönniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Nuolenkärjen, liusketta löytöpaikka sijaitsee Muroleen kanavasta 1,3 km itäkaakkoon, Kekkosen kylän Ainolan tilan alueella, Käiniönniemen rantakivikossa.

Aurinkopelto (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Hevosenkenkäsolki on löydetty Onkkaalan kylästä, Mallasveteen loivasti laskevalta Aurinkopelto-nimiseltä tontilta pihaa tasoitettaessa. Paikalle on tuotu multaa muualta.
Paikalta ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Tuomaala 1 (1000014035) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta ja hioin on löydetty Västilän kylästä, Tuomaalan talosta 150-200 m itäkaakkoon pellolta maantien ja Västilänjoen väliseltä alueelta.
Maaperä on savea. Paikalta ei ole todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Tuomaala 2 (1000014040) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautaveitsen on Jaakko Tuomaala löytänyt Västilän kylän Tuomaalan tilan Jokivainiosta. Paikka on 500 m koilliseen talosta. Esine on löytynyt peltotien ja Löytäneenlahteen laskevan Västilänjoen välistä pellon pinnasta. Maaperä on savea.
Paikalta ei ole todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Latosaari (1000014043) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty Kirjasniemen kylän Latosaaresta, joka sijaitsee Längelmäveden Kirjaanselän pohjoispäässä.
Löytöpaikka on ollut savipelto.

Jussila (1000014045) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirves on saatu Pääskylän Jussilasta vuonna 1905.
Esine on mahdollisesti löydetty talon ja Löytyneenlahden väliseltä loivalta rinteeltä, jossa maaperä on savea. Paikalta ei ole todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Tunkelo (1000014046) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta ja kaksi tasatalttaa on saatu Tunkelon talosta 1800-luvun lopulla.
Tarkat löytöpaikat eivät ole tiedossa.
Vuonna 2008 tarkastettiin kohti Tunkelonlahtea viettäviä savipeltoja, mutta mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei löytynyt.

Puharinvuori (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan Puharin vaari löytänyt Puharilan Puharinvuoresta noin vuonna 1730.
Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Puharinvuori sijaitsee Löytäneenlahden eteläpuolella.

Köllinsaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskekeihäänkärjen tai -tikarin terä on saatu Köllinsaaren torpasta. Paikka sijaitsee Maunuksen kylässä Äväntäjärvessä. Esineen on arveltu löytyneen torpan pellosta.

Haudansaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen on Kalle Koljonen löytänyt vuonna 1905 Uuhiniemen kylään kuuluvasta Haudansaaresta, joka sijaitsee Koljonselän pohjoislaidalla.
Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Mahdollisesti esine on löydetty Koljosen tilan pellosta saaren keskiosassa.

Provasti (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soikea kupurasolki on löydetty Ala-Pispalan kaupunginosasta Pispalan kylän vanhalta tontilta. Löytöpaikka on mahdollisesti ollut vuosina 1908-1909 rakennetun talon puutarha.

Pispalan sorakuoppa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirveen mahdollinen löytöpaikka on Ylä-Pispalan kaupunginosassa, Kannaksenkatu 14 kohdalla.

Pispalan pelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi on löydetty Pispan talon Tahmelan pellolta vuonna 1909, todennäköisesti rantapellolta.

Pispalan sotapatteri (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautakirves on löydetty "Pispalan sotapatterin läheltä". Tiedot viittaavat Pispalanharjun alueeseen. Tykkiasema sijaitsi vuoden 1918 alussa harjun laella, Pispan koulun pihassa.

Tahmelan viertotie (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alkeellinen kirves on löydetty 1960-70-luvulla peltotöissä Tahmelan viertotie 17 -omakotitalon pihasta.

Miharinlampi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsien ja palaneen luun löytöpaikka sijaitsee Miharinsillasta 500 m koilliseen Miharinlammen itäpuolella, peltoalueella. Pellolla oli myös historiallisen ajan löytöjä, joita ei ole otettu talteen.
2013 inventoinnissa pellolta löydettiin historiallisen ajan löytöjä.

Lemmakkalanjärvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee noin 1,2 kilometriä koilliseen Miharinsillalta Lemmakalanjärven länsirannalla. Löytöjä tehtiin läheltää rantaa, peltoalueelta, joka laskee loivasti kohti Lemmakkalanjärveä. Alue josta tehtiin pintapoimintalöytöjä erottuu ympäristöstään hieman korkeampana kohtana.
2019 inventoinnissa kohteesta ei tehty uusia havaintoja.

Härmä eteläpelto (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Härmän talon eteläpuolella olevalta rinnepellolta on löydetty metallikuona pellon yläosasta. Lähialueelta on vuonna 1949 tutkittu rautakautinen röykkiö.

Koivisto (108010033) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Mahdollinen ruumiskalmisto sijaitsee Sasin postista 400 m itäkaakkoon Koiviston taloon vievän tien varressa, tien ja hiekkakuopan välissä joutomaalla, jossa on vanhoja perunakuoppia. Mahdolliseyn hautojen ikä on epävarma. Vuonna 1901 on löydetty miekka mahdollisesti tältä alueelta.
Kohteen tarkka sijainti on epävarma. Matti Huurteen (inv. 1969) mukaan paikka sijaitsee idempänä nykyisen luonnonsuojelualueen tuntumassa (P:6 832 918, I:306 397) ja Arja Karivierin (inv. 1985) mukaan se on sijainnut hieman lännenpänä, josta kohteen koordinaatit ovat. Kohyeen rajaus on suuntaa antava.
Inventointi 2019: Ei uusia havaintoja.

Lahdenperä (1000007405) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pyöreän reikäkiven on löytänyt vuonna 1935 Martti Lahdenperä Taipaleen kylän Lahdenperän tilan maalta Mäkräjärven luoteispäässä oleva kummun laelta, heti turpeen alta. Samoilta paikoilta on myös reikäkiven teelmä, jota säilytetään talossa.
Vuoden 2008 tarkastuksen aikana alue on laitumena, eikä pintahavaintoja voitu tehdä.
Pellot olivat inventoinnin 2022 aikana peitteisiä, joten pintahavainnointi oli tehotonta eikä havaintoja kivikautisesta toimintapaikasta saatu.

Järventausta (1000007406) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen ja kaksi reikäkiveä on Kalevi Hakala löytänyt Taipaleen kylän Järventaustan tilan Nokkamaan Hyttyslahden uutispellosta, savesta.
Löytöpaikka sijaitsee noin 700 m Järventausta talosta luoteeseen kannaksella, jonka nimi on Ykspetunnokka. Paikka on tasaista peltoa.

Ristijoki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven puolikas, jonka Vihtori Laurila on löytänyt Peräkunnan Ristijoen maalta läheltä Ikaalisten rajaa.

Sävilahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty Savilahden talon metsältä Lahdenperän kylästä.
Savilahden talolla tarkoitetaan todennäköisesti Sävilahden taloa.
Vuoden 2008 inventoinnissa löytöpaikkaa ei saatu paikallistettua.

Saarijärvi (1000014717) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löytynyt Kittilän kylästä Saarijärven saaren kalliolta.

Mansikkamäki (1000014719) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven on löytänyt Martti Mansikkamäki Sävin kylästä, asuinhuoneesta 50 m etelään.
Paikkaa tarkastettiin vuoden 2008 inventoinnissa. Löytöpaikasta ei saatu täyttä varmuutta.

Kauramaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsien löytöpaikka sijaitsee Märkäjärven Makkosselän itärannalla, Kauramaan talosta 100 m länteen. Maasto on lounaaseen laskevaa savista peltorinnettä.

Spetsi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsien löytöpaikka sijaitsee Märkäjärven luoteisrannalla, koilliseen viettävässä peltorinteessä. Maaperä paikalla on savea.

Mäkipää (1000014720) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi, jota on aikoinaan säilytetty Peräkylän Mäkipään talossa. Kiven löytöpaikka ei ole tiedossa.

Kiviniemi (1000014721) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirves on saatu Vihtori Kiviniemeltä. Kirves on löydetty Lahdenperän kylästä pellosta. Oikokirveen tarkka löytöpaikka on tuntematon.

Jylli 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Reikäkiven on Reijo Kärki löytänyt Tuiskulasta Jyllin tilalta joenvarsipellolta Majaniemenjärven pohjoispuolelta.
Vuoden 2008 inventoinnissa ei alueelta todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Vähä-Sävi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Soikea reikäkivi on löydetty Vähä-Sävin pellosta. Tarkka löytöpaikka on tuntematon.
Aluetta on tarkastettu vuoden 2008 inventoinnissa.

Hakala 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirveen on Kalle Hakala löytänyt Lahdenperän kylästä santakuopasta Mustapään talon maalta.
Hiekkakuoppa sijaitsee Hakalan talosta 100 m pohjoiseen. Vuoden 2008 inventoinnissa paikkaa tarkastettiin.
Hakalan talon nurkalta, kasvimaasta on löydetty reikäkivi. Sitä säilytettiin Lahdenperän kansakoulun kokoelmissa, mutta esine on kadonnut, kun koulu on lakkautettu. Löytöpaikkaa tarkastettiin vuoden 2008 inventoinnin yhteydessä.

Joensuu (1000014724) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven teelmän on löytänyt Oskari Suomela Sävin kylän Joensuun talon maalta.
Aluetta on tarkastettu vuoden 2008 inventoinnissa.

Hakala 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alkeellisen kivitaltan/-kirveen on Kauko Hakala löytänyt Hakalan talosta noin 460 m kaakkoon, pellosta. Paikalta ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä vuoden 2008 inventoinnissa.
Esine on löytäjän hallussa.

Lahdenperän kansakoulu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi on löydetty Lähdenperän kylän Ylisen Maajärven vesijätöltä Lahdenperän kansakoulun tontilta. Esineen on löytänyt oppilas Pentti Haapamäki vuonna 1934.
Reikäkiven tarkkaa löytöpaikkaa ei saatu vuoden 2008 inventoinnissa selville.

Ristijoki 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsien löytöpaikka sijaitsee Sävinlammista etelään laskevan puron itärannalla, Ristijoen talosta 640 m koilliseen. Paikka on pienessä pellossa kapeikon suussa.

Kalliomäki (1000014728) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Keihäänkärjen katkelma on löytynyt Taipaleen kylän Kalliomäen paltatilan maalta.
Esineen tarkkaa löytöpaikkaa ei saatu selville vuoden 2008 inventoinnin yhteydessä.

Viljamaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pallonuija on löytynyt metsää pelloksi raivattaessa 1930-40 luvulla Jokiniemen talosta 240 m koilliseen Toijasjoen etelärannalta.
Löytöpaikka tarkastettiin vuoden 2008 inventoinnin yhteydessä.
Esine on Hannu Viljasen (löytäjän poika) hallussa.

Lehtilato (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan mahdollinen löytöpaikka on 500 m luoteeseen Lehtiladon talosta, pellolta.
Paikalla on loiva törmä. Vuoden 2008 inventoinnissa alue tarkastettiin, mutta ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä.
Esine on mahdollisesti kulkeutunut heinäpaalin mukana pellolta ja siksi sen tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.
Esine on löytäjän hallussa.

Lemmetty (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Reikäkivi on löydetty Lemmetyn talon pihamaalta. Paikka on pihaan viettävän tien ja sen itäpuolisen pellon välissä, vanhasta päärakennuksesta 20-30 m luoteeseen.
Esine on litteä ja soikea muotoilematon luonnonkivi. Esine on löytäjän hallussa.

Jokiniemi (1000014732) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskekeihäänkärjen katkelma ja kivitaltta on löydetty Hanhijoen varressa sijaitsevalta Jokiniemen tilalta.
Keihäänkärki on pellosta 60 m talosta itään ja kivitaltta pellosta 80 m talosta länteen.
Löytöpaikat tarkastettiin vuoden 2008 inventoinnin yhteydessä. Kiinteää muinaisjäännöstä ei todettu.

Kuuliala S (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsia ja piin kappale on löydetty Kuulialan talosta 70 m etelään olevalta pellolta. Vuoden 2009 inventointikertomuksen mukaan kvartsi ei ole kivikautista ja pii vaikuttaa historialliselta. Vanhojen kylätonttien sisältä tai läheisyydestä tunnetaan vastaavia kvartsikeskittymiä.

Onkkaala Rantala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pronssiesineen katkelma (kuppimainen) ja kvartsi-iskos on löydetty pellosta Rantalan talosta noin 300 pohjoisluoteeseen.

Kaminoja (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen löytöpaikka sijaitsee 100 m Pengonpohjan etelärannasta, Kaminojalta Urinmäkeen nousevan tien varrella. Vuoden 1971 inventoinnissa on paikalta löydetty yksi kvartsi-iskos. Vuoden 2000 inventoinnissa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Sireninniementie (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen löytöpaikka on Kuljun kylän kaakkoispuolella, Heikkilän talosta 360 m eteläkaakkoon, Sireninniementien pohjoispuolella, savipellolla. Paikalta ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Malmimäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vasarakirves "saatu maist. Joh. Frith. Svahnin kautta 16.9.1868 Mahlbackan torpasta".
Vuoden 2000 inventointikertomuksen mukaan löytöpaikka sijaitsee jossain Malmimäen talon mailla, todennäköisesti vanhalla peltoalueella. Paikka on Soppeenmäen harjun juurella, sen eteläpuolella.

Pietilä (1000016610) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirves on löydetty Pietilästä.
Vuoden 2000 inventointikertomuksen mukaan löytöpaikka sijaitsee jossain Pietilän talon maalla, luultavasti talon viereisellä peltoalueella Keijärven rannalla.

Räikkä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen teräkappale on löydetty jostain Räikän talon maalta, luultavasti nykyisen Räikän urheilukentän alueelta, Keijärven länsirannalta.

Pappilanniemi (1000016612) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Esineet, kvartsikaavin ja -iskokset sekä reikäkiven puolikas on löydetty Ylöjärven keskustasta, Räikän urheilukentän kaakkoispuolelta, Keijärven länsirannalta, peltoterassilta, Pappilasta 100 m koilliseen. Paikalta ei ole todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Eerola 2 (1000016613) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivi- ja rautakautisia esineitä (vasarakirveen kärkipuoli, reikäkivi (KM 2702:2), kourutaltan teräkatkelma (KM 296:2) ja soikea tuluskivi (KM 2702:3)) on löydetty Eerolan talon mailta 1800-luvulla.
Talo sijaitsee Keijärven itäpuolella, Runnunlahden kaakkoisperukasta 250 m lounaaseen. Vuoden 2000 inventoinnissa ei pelloilta todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Länsimäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Olkakirveen teräosa ja taltan katkelma on löydetty Länsimäen talon pelloilta. Talo sijaitsee Vuorentaustan taajaman länsipuolella. Olkakirves on löydetty talosta 400 m luoteeseen pellolta kaasuputken kohdalta. Taltta on löydetty talosta 180 m pohjoiseen, niityltä. Kummaltakaan löytöpaikalta ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Teivaala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soikea tuluskivi on löydetty jostain Teivaalan tilan mailta. Talo sijaitsee Näsijärven Ryydynpohjan lahdesta 800 m luoteeseen, laajan peltoalueen keskellä. Löytöä ei pystytty tarkemmin paikallistamaan.

Palavanpajunlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikikirveen on Tapio Pykäläinen löytänyt vuonna 1964 vesijättömaalta Siivikkalanlahden pohjoisrannalta Palavanpajunlahdesta.

Soukko (1000016618) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Viikinkiaikaisen rautakirveen on "löytänyt Aatami Tolkki 1965 kesäasuntonsa mailta". Paikka on Sankilan kylässä Pyhäjärven niemellä. Paikka on rakennettua aluetta.
Vuoden 2022 tarkkuusinventointi: Rautakirveen löytöpaikka sijoittuu kesäasunnon pohjoispuolelle, tasatulle ja hoidetulle pihamaalle. Maaperä tasatun pihamaan pohjois-koillispuolella on kivistä. Piha-alueen koillis- ja itäpuolille yritettiin tehdä muutama koekuoppa, mutta mineraalimaan puuttuessa siinä ei onnistuttu. Aluetta käytiin läpi myös metallinilmaisimella, mutta sieltä ei havaittu mitään arkeologisesti mielenkiintoista. Kohde pysyy irtolöytökohteena

Tanila (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Karneolihelmen on Pauli Tannila löytänyt Tanilan päärakennuksen länsipuolelta. Toinen rautakautinen helmi on löydetty Tanilan vanhan pirtin leivinuunin laastista, uunia hajotettaessa.
Vuoden 1998 inventoinnissa tehtiin Tanilan päärakennuksen ympäristöön kaksi koekuoppaa. Toisesta löydettiin yksi palaneen luun kappale. Maakerrokset olivat kuopissa täysin sekoittuneet. Mitään merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä ei havaittu.

Virosmäki (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Hioin ja teelmä on löydetty Sionkylän Virosmäeltä maata raivattaessa vuonna 1949. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Alueelta ei ole todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Lalli (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirves "L.Partolan omistamalla maalla Pereen/Lalli - nimisestä suosta kaivettaessa tullut lapioon pohjasavesta n. 3 kyynärän syvyydestä".

Riekko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Länsisuomalainen oikokirves on löydetty Anian Riekon talosta 600 m etelä-kaakkoon viemäriojaa kaivettaessa savimaasta. Paikka on noin 400 m päässä nykyisestä Pyhäjärven rannasta.

Riekko 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi on löydetty Pyhäjärven rannasta, Riekonlahden lounaisosassa olevan talon puutarhasta. Paikalta ei ole todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Eskola (1000016626) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta on löydetty Nuolialan kylän Eskolan talon pellolta. Paikalta ei ole todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Avesaari (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Hioin on löydetty Pyhäjärven Leipojanojan länsirannalta, loivasti itään laskevalta moreeninsekaiselta savipellolta, noin 100 m rannasta. Lisäksi alueelta, edellisestä noin 100 m etelään on löydetty epämääräinen lohkokappale kvartsia.

Järvenpää (1000016591) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskos on löydetty peltorinteeltä, Jokipohjan talolle vievän tien eteläpuolelta, Järvenpään talosta 270 m kaakkoon.

Antaverkka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoiskourutaltta (KM 2702:1) on löydetty ojaa kaivettaessa Antaverkan torpan maalta "70 syltä Näsijärven rannalta ja 3 korttelin syvyydeltä".
Vuoden 2000 inventoinnin mukaan löytöpaikka sijaitsee jossain Näsijärven rannalla Antaverkan talon ympäristössä.

Vahantapohja (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty vuonna 1936 vanhan pellon pohjoiskulmasta, Vahantapohjan talosta 400 m etelään. Paikalta ei ole todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Lepola (1000016594) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vasarakirveen teräosa on löydetty Lepolan vanhasta pellosta vuonna 1907 100 m asuinrakennuksesta. Vuoden 2000 inventointikertomuksen mukaan löytöpaikka sijaitsee jossain Lepolan talon lähiympäristössä. Talosta 50-70 m lounaaseen pellon pohjoisosasta on löydetty palanutta luuta.

Leipojanlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten löytöpaikka on Anian kylän Pyhäjärven Leipojanlahden kaakkoisrannalta loivasti lounaaseen laskevalta savipellolta.

Reippi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Irtolöytöpaikka sijaitsee Pirkkalankylän Kotolahden eteläpohjukkaan laskevalla savipellolla Reipin museoalueen vieressä. Noin 75x75 m laajalta alueelta löytyi kvartsi- ja kivilaji-iskoksia, palanutta luuta, piitä ja hioimen katkelma.

Pappilanniemi (1000016638) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty Pyhäjärven rannalta läheltä Pirkkalan kirkkoa, toinen kourutaltta sekä rautakirves on löydetty pappilan pellosta. Kaikki esineet on löydetty 1800-luvulla. Vuoden 1998 inventoinnissa tarkastettiin pappilan ja kirkon ympäristöä. Alueelta löydettiin mahdollinen keramiikan pala, savitiivistettä, palanutta savea ja luuta sekä kvartsi-iskoksia.

Isolammin etelämäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen löytöpaikka sijaitsee Sikojoen Isolammin eteläpuolella, Sikojoen rannalla olevan savipellon keskivaiheilla.

Tanila Hanhonoja (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten ja palaneen luun löytöpaikka sijaitsee Sikojoen Isolammiin laskevan Hanhojoen rannalla savisella peltorinteellä.

Piikkilä (1000016814) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty Kankarin kylän Piikkilän talon maalta. Paikka on rinnepelto Naarmijärven itärannalla.

Jokinen (1000016815) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty Kihniönkylän Jokisen talon maalta. Paikka on metsän reunassa oleva pieni kumpare, jossa on puutarha. Maaperä on mullan alla hiekkaa.

Lahti (1000016816) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirves on löydetty Kihniönkylän Lahden tilan maalta. Paikka on Kihniönjoen alava länsiranta. Maaperä on savea.

Vehmasto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuramainen kiviesine on löydetty Kihniönkylän Vehmaston tilan maalta. Paikka on alava savipelto Kihniönjoen itäpuolella.

Yli-Salomäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty Kankarin kylän Yli-Salomäen tilan alueelta. Paikka on alava, tasainen pelto Kankarinjärven länsirannalla. Maaperä on hiesusavea.

Markkula (1000016819) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan teelmä on löydetty Linnankylän Markkulan tilan maalta. Paikka on Koskelanjoen länsirannalla oleva peltokumpare. Maaperä on savimultaa.

Huhtala (1000016820) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Käyräselkäinen kourutaltta on löydetty Alaskylän Huhtalan talon maalta. Paikka on savimultaa oleva pelto Parkanonjärven länsirannalla.

Lannetta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty Aurejärven Lannettan talon maalta. Paikka on Aurejärven länsirannalla olevan jyrkkärinteisen pellon yläosa. Maaperä on hienoa hiekkaa.

Sammatinjoki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Nelisivuinen kourutaltta on löydetty Jaakkolankylästa Sammatinjoesta sillan alta.

Ala-Mustajärvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi on löydetty Kuivasjärven kylästä, Ala-Mustajärven tilan maalta. Paikka on alava, kostea, metsittynyt pelto Mustaluoma-nimisen puron varressa.

Hautaniemi (1000016824) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty Kuivasjärven kylästä, Hautaniemen tilalta. Paikka on lanteessa oleva metsäkuivausoja.

Kuivasjärven kansakoulu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty Kuivasjärven kylästä, entisen kansakoulun maalta. Paikka on mäen nyppylä. Paikalle on tuotu runsaasti täytemaata.

Niemi (1000016826) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskehioimen, jossa toisessa päässä pieni reikä kantonauhaa varten on löydetty Kuivasjärven kylästä, Niemen talon maalta. Paikka on Iso-Kivijärven itärannalla oleva alava, suosta raivattu pelto. Löytö on selvästikin alun perin veteen hukattu. Alueen maaperä on alavammilta osin hienoaineksista, saveksista moreenia. Ranta-alueen topografia soveltuisi kivikautiselle asutukselle, mutta maaperä huonosti.

Lahdenmäki (1000016828) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty Linnankylän Lahdenmäen talon maalta mäen rinteestä, pellon ja metsän rajalla olevasta ojasta.

Kana (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan teräkatkelma ja kivikirves on löydetty Parkanonkylän Kanan tilan maalta, Viinikkajoen länsirannalla olevasta peltorinteestä.
Löydöt ovat vuoden 1974 inventointikertomuksen mukaan maanomsitajalla Reino Virranhaaralla.

Tiensuu (1000016830) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi on löydetty Parkanon kylän Tiensuun tilan maalta Riuttasjärven länsirannalta pihamaalta. Maaperä paikalla on hiekkaa.

Kovesjärvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoistaltta on löydetty Vuorijärven kylästä, Kovesjärven pohjoispuoella olevalta alavalta hiekkarannalta.

Urho 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pronssinen hevosenkenkäsolki on löydetty Parkanon kylän Urhon tilan maalta Viinikanojan itärannalla olevalta peltorinteeltä. Maaperä paikalla on savea.
Löytöpaikalla on rivitalo.

Heinäsaari (1000016833) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta ja tasataltta on löydetty ent. Kurun Olkitaipaleen kylän Heinäsaaresta. Kummallakin paikalla on silttinen itään (kohde 2: etelään) laskeva peltorinne ja tasanne muinaisrantatörmän päällä. Topografisesti kumpikin paikka olisi varsin sopiva kivikautiselle asuinpaikalle.

Leveelahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuske keihäänkärki on löydetty ent. Kurun Olkitaipaleen Leeveelahden tilan maalta alavalta savipellolta. Paikka on entistä Vanhakylän järveä.

Pelto-Talvisilta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Litteä reikäkivi on löydetty ent. Kurun Riuttaskorven kylän Pelto-Talvisillan tilan maalta. Paikka on Välipelto-nimisen rinnepellon yläosa. Maaperä paikalla on hiekkaa.

Laitamo (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pronssinen hevosenkenkäsolki on löydetty ent. Kurun Olkitaipaleen kylän Laitamon tilan maalta. Paikka on Kuikkala-nimisessä saaressa olevan Laitamon talon pellosta.

Seinävuorensaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven on Antti ikonen löytänyt ent. Kurun Kahanpään kylästä Senävuorensaaren rantavedestä Näsijärvestä.

Kota-aho (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Piiytimen on Kyllikki Kota-aho löytänyt ent. Kurun Riuttaskylän Kota-ahon tilan maalta. Maannos löytöpaikalla on hiekkaa. Vuoden 2023 tarkastuksessa paikalle tehtiin muutamia koe- ja kairanpistoja, joissa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Murolekoski (Löytöpaikat)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereesta pohjoiseen Ruoveden länsiosassa lähellä Muroleen kanavaa, Murolekosken alapuolisessa suvannossa.
Paikalla kerrotaan olevan Suomen sodan aikaisia venäläistykkejä uponneina kosken alapuoliseen suvantoon. Tietoa ei ole tarkistettu.

Sorvijärvi (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Löytöpaikka on Vammalan Sorvijärvi.
Kaksi ruuhta, toinen ilmeisesti yksipuinen, toinen useammasta osasta tehty. Ruuhet on nostettu ylös vedestä. Ruuhet löytyivät golfkentän rakennustöiden yhteydessä pienestä järvestä, joka on golfkentän alueella. Toinen ruuhi löytyi talvella 2003-2004, toinen elokuussa 2004.

Majavesi (Alusten hylyt)
Historiallinen; Ruuhen löytöpaikka on Sastamalan pohjoisosassa Majavesi -järven kapeimman kohdan länsirannan tuntumassa (noin 2,5 metrin etäisyydellä rannasta).
Yksipuinen ruuhi, jonka sisäpinnassa on havaittavissa teräaseen työstöjälkiä. Ruuhen pituus on 441 cm, leveys 48 cm ja korkeus n. 30 cm. Ruuhi oli löytynyt kesällä 2002 rantatontin kesämökin perustustöiden yhteydessä. Pirkanmaan maakuntamuseon arkeologi U. Lähdesmäki ja konservaattori H.Tuokila kävivät tarkastamassa löytöpaikan 15.10.2002.
Ruuhi oli nostettu kesällä 2002 ylös vedestä. Tarkastuskäynnin yhteydessä se työnnettiin takaisin rantaveteen vedenpinnan alle. Ruuhen arvioidaan olevan historialliselta ajalta.

Pirjonsaaren puuankkuri (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Ankkuri on noussut Näsijärven Tarjanteen Pirjonsaaren eteläpuolelta, n. 30 m syvyydestä. Ilmoittaja arvioi etäisyydeksi saaren rantaan n. 100-150 m, mutta näin syvää on vasta n. 250 m päässä rannasta. Ankkuri on ilmoittajan hallussa.
Noin metrin pituinen puuankkuri, jossa on jäljellä useita oksia mutta kivi puuttuu. Ankkuri on veden kuluttama.

Pihlajaniemi (1000017275) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärveen työntyvässä niemessä.
Vanhan rannan pällä on kalliopaljastuma ja sen vierestä koekuopasta on löydetty runsaasti kvartsia. Osa kvartsin kappaleista on iskoksia.

Leikkarintie (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Ahtialan järven pohjoisrannalla, pellolla, joka viettää kohti järveä. Löydöt pellolta ovat piitä, kvartsiitti-iskos ja liitupiipun katkelma.

Kolhi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löydetty talon pellosta vuonna 1913. Kolhin talo sijaitsee Kokkilanselästä Aakkojärveen laskevan Savonjoen yläsuusta noin 340 m länsilounaaseen.
Esineen tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Vuoden 2009 inventoinnin yhteydessä tarkastetuilta talon pellolta ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Putaankoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivinuija (KM 2573:4) on löydetty nahdollisesti Putaankoskesta. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Putaankoski sijaitsee Aakkojärvestä Aurikkojärveen laskevan joen alajuoksulla.

Lyytikkälä Uotila (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kourutaltta (KM 2574:2) on saatu Uotilan talosta vuonna 1888. Rautaesine (Oriveden museo 1460) on löydetty Uotilan pellosta.
Lyytikkälän Uotilan talo sijaitsee Oriselän itäpuolella, noin 270 m luoteeseen Tampere-Jyväskylä -radasta. Esineiden tarkat löytöpaikat eivät ole tiedossa. Vuoden 2009 inventoinnin yhteydessä talon olivat heinällä.

Laurila (1000017339) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves ja kaksi kourutalttaa on saatu Laurilan talosta, jossa ne ovat olleet taika- ja perintökaluina. Yksi esineistä on löytynyt talon pellosta ennen vuotta 1903.
Laurilan talo sijaitsee Längelmäveden ja Laasojärven välisellä kannaksella, tien nro 14223 itäpuolella. Inventoinnissa löydettiin kvartseja talon koillispuolelta, pellolta. Edellä mainittujen kirveen ja talttojen tarkkoja löytöpaikkoja ei tunneta.

Heikkilä (1000017423) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoishakku (KM 2102:244) on löydetty "suota kaivettaessa". Hakun tarkka löytöapaikka ei ole tiedossa. Heikkilän talo sijaitsee Laasojärvestä Längelmäveden Laurinselkään laskevan Kaivannanjoen koillisrannalla. Vuoden 2009 inventoinnin yhteydessä löydettiin talon pellolta kvartsi-iskos (ei otettu talteen). Paikka on terassilla, joen rannasta 30 m pohjoiseen.

Multavieru (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan teräkatkelma on löydetty Vesijärvestä pohjoiseen pistävän Siitamanlahden luoteisrannalta, tien nro 14207 kaakkoispuolelta, vanhalta peltoterassilta vuonna 1942. Paikka on vuoden 2009 inventoinnin mukaan metsitettyä savipeltoa. Paikalle kaivetuista koekuopista ei todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Kiviniemi 2 (1000017425) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Itäkarjalainen kourutaltta (KM 2102:247), jonka tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.
Paikka on Vesijärven koillispäässä, järveen pistävässä Kiviniemessä, kaakkoon viettävällä peltotasanteella, Taipaleen talosta kilometri lounaaseen.
Esine on Heikki Taipaleen hallussa. Esineen on löytänyt Heikki Taipaleen isä.
Alueelta kerrotaan löytyneen toisenkin kiviesineen?

Kivinokka (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Verkonpainokivi on löydetty Vesijärvestä koilliseen pistävän Taipaleenlahden ja Jäniänlahden välisen Kivinokan kärjestä rantavedestä.

Rajalahti Uotila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty talon pellosta. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Talo sijaitsee Rajalahden eteläpuolella.Vuoden 2009 inventoinnin yhteydessä löydettiin päärakennuksen luoteispuolelta pellon terassimaiselta tasanteelta kaksi kvartsi-iskosta. Kiinteää muinaisjäännöstä ei paikalta todettu.

Ala-Yrjölä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsikaavin on löydetty Rajalahden luoteisrannalta, rantamökkitien pohjoispuolelta, Ala-Yrjölän talsota 180 m kaakkoon pellolta. Paikalta ei ole todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Liuksialan haka (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Kaarina Maununtyttärentien itäpuolella, Liuksialan kartanon pellolla, noin 240 metriä luoteeseen kartanon päärakennuksesta.
Paikalta on löydetty vuoden 2009 inventoinnin yhteydessä historiallisen ajan
asuinpaikkalöytöjä (rautanaula, fajanssia, posliinia sekä tiilen paloja) sekä kvartsikaavin sekä kaksi palaa palanutta luuta. Historiallisen ajan löytöjä ei otettu talteen.
Vuoden 2017 maastotarkastuksessa kohde luokiteltiin kohteeseen Liuksiala (mjreknro 1000031554) kuuluvaksi alakohteeksi.

Tanhuanpää (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten löytöpaikat sijaitsevat Längelmäveden Pappilanselän länsirannalla, Tanhuanpään talosta 150 m ja 290 m pohjoiseen pellolla, muinaisen järven rantaterassilla.

Ojonen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta (KM 2102:263) on löydetty metsästä Ojoisten tilalta.
Ojoisten talo sijaitsee Eräjärven ja Perhojärven välisellä kannaksella. Esineen tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Vuoden 2009 inventoinnin yhteydessä taskastettiin Perhojärven rantapeltoja. Niiltä ei tehty löytöjä.

Kurki-Heikkilä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirveen kantaosa (KM 2267:5) on löydetty talon pellosta. Kurki-Heikkilä sijaitsee Uiherlan kylässä, Uiherlanjokeen pohjoisesta laskevan ojan itäpuolella. Esineen tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Vuoden 2009 inventoinnin aikaan pellot olivat heinällä/kesannolla.

Erkkilä (1000017610) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (HM 56:47) on löydetty Erkkilän pellosta. Erkkilän talo sijaitsee Vihasjärven pohjoisrannasta noin 240 m päässä, pienen, peltojen ympäröimän mäen kaakkoisrinteellä, tien nro 3252 pohjoispuolella.
Esineen tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Talon pellot olivat vuoden 2009 inventoinnin aikaan heinällä ja kesannolla eikä pintapoimintaa voitu tehdä.

Klemola (1000017611) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirves (KM 5941:10) on löydetty talon maalta noin vuonna 1911.
Klemolan talo sijaitsee Eräjärven Suojoenlahden pohjukasta noin 350 m etelälounaaseen, tien nro 3252 koillispuolella. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Vuoden 2009 inventoinnissa tarkastettiin talon koillispuolella ja Suojoen koillispuolella olevia peltoja. Löytöjä ei saatu.

Kuikonnokka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kahden kvartsi-iskoksen löytöpaikka sijaitsee Pyhäjärven Sankilanlahden eteläpohjukassa, Kuikonnokan neimekkeella olevalla tasaisella savipellolla.

Tuomola (1000018217) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsien (ytimen ja iskosten) löytöpaikka sijaitsee molemmin puolin Sarkkilan ja Jalasjoen välistä kylienrajaa. Paikka on Jalasjoelle laskevassa rinteessä pellolla.

Uusi-Jalli (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven ja kolmen kvartsi-iskosten löytöpaikka sijaitsee Jalasjoen länsirannalla, talon pihapiiristä. Maaperä on hiekkaa. Aluetta on muokattu ja tasoitettu voimakkaasti.

Laitakorpi (1000018219) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskokset on löydetty Yli-Jallin talosta noin 140 m eteläkaakkoon pellolta, suppearajaiselta alueelta. Maaperä paikalla on hiesua

Tähtinen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskekeihäänkärjen on Lenni Tähtinen löytänyt vuonna 1951 Vanttilan kylän Kalisen tilasta erotetulta asuintontiltaan, pihalla olevaa kellarikuoppaa korjatessaan. Kellari on sijainnut mahdollisesti pihan itälaidalla.

Korkeakallio (1000018221) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen on Tauno Murtonen löytänyt Haviokosken kylästä tieltä. Lyötöpaikka on pellon ja metsän rajalla, 300 m koilliseen Saarelan pihapiiristä. Maasto laskee loivasti länteen. Maaperä on paikoin savea, paikoin hiekkaa.

Uutela 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen on Erkki Lingren löytänyt Kanteenmaan kylästä kesällä 1959. Mahdollinen löytöpaikka on Palojoen itärannalla pellolla Uutelasta luoteeseen.

Uutela 2 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Reikäkiven on Kari Vahlsten löytänyt kesällä 1964 Kanteenmaan kylästä Palojoen länsirannalta, Uutelan talon pihapiiristä.

Yli-Jalli (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan on Uuno Yli-Jalli löytänyt Talalan kylästä Yli-Jallin talon pellosta. Paikka on tasaista savipeltoa.

Marttila (1000018231) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskekeihäänkärjen katkelma ja reikäkiven katkelma on löydetty Jalasjoen kylästä, Marttilan talosta 200 m länteen olevalta pellolta vuoden 1997 inventoinnin yhteydessä.

Mäki-Jaakkola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta on löydetty Liitsolan kylästä Mäki-Jaakkolan maalta Loukonojan partaalta Suur-Huittisten pitäjän historian mukaan. Samasta paikkaa olisi myös Yli-Kirran museossa oleva poikkikirves.

Suonto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen on löytänyt Martti Rintala Liitsolan kylästä Suonnon talon maalta.

Metsäranta (1000018234) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Reikäkiven on Antti Marttila löytänyt Koskioisten kylästä Metsärannan tilalta, talosta 400 m lounaaseen.

Iso-Kurki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen on Kalle Syväoja löytänyt Koskioisten kylästä Iso-Kurjen talon pellosta. Paikka on tasaista savipeltoa.

Pökölä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksi talttaa on Kalle (Kaarle) Salminen löytänyt Kanteenmaan kylästä mahdollisesti Pökölän talon perunamaasta. Talo sijaitsee Palojoen rannalla.

Kuljunsuo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves on löydetty Liitsolan (Liittolan) kylän Mäkijaakkolan talon maalta Uudenkuljun torpan pellosta. Löytöpaikka on mahdollisesti Kuljunsuosta länteen olevalla vainiolla.

Suonio (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan osan on Mauri Apiainen löytänyt Liitsolan kylästä Nientenojan jokirannasta 1950- ja 1960-lukujen taitteessa. Paikka on Suonion talosta noin 300 m länteen. Löytöpaikan on Ette Leander näyttänyt vuoden 1997 inventoinnin yhteydessä.

Mahnala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen terän on Anna-Liisa Perttuli löytänyt Liitsolan kylästä peltotöissä 1960-luvulla. paikka on Punkalaitumen jokeen laskeva pelto Mahnalan talosta noin 230 m kaakkoon.

Ullankulma (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkiteräisen kirveen, tuuramaisen kirveen, sädekiviliuskeisen tasataltan, kaksi hiointa sekä hiotun kiviesineen kappaleen on Vilho Leander löytänyt Liitsolan kylästä Suonion tilalta pellonpintareelta. Paikka on 120 m länteen talosta oleva kaakkoon viettävä savipelto. Poikkikirves on löydetty vuonna 1961 ja muut vuonna 1962.

Länsipää (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löytynyt Parrilan kylästä Länsipään kansakoulun kasvitarhamaasta maantien laidasta humuskerroksesta. Vuoden 1997 inventoinnissa ei paikalta todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Veisu (1000018265) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan on Yrjö Bernhard Veisu löytänyt 1920-luvulla Sarkkilan kylästä Veisun talon perunamaasta.

Heikkilä (1000018266) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan on Kosti Ojala löytänyt Talalan kylästä vuonna 1916 "jokiperkaustöissä noin 30 cm maanpinnan alla savesta aivan joenrannalta Rasin talon maalta, Heikkilän torpasta noin 400 m W Hankurin joen rannalla ns. Järviöllä".

Jaakola 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vasarakirveen löytöpaikka sijaitsee Kuorsumaanjärven koillispuolella olevalla pellolla. Paikalta ei ole todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Pohjola (1000018287) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalainen tasataltta, oikokirves ja kourutaltta on löydetty Nevaperältä Pojolan talon pellolta.

Kallio (1000018288) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikoteräinen kirves on löydetty Nevanperältä, Kallion tilan päärakennuksen eteläpuoliselta pellolta.

Myllymäki (1000018289) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kurutaltta on löydetty Kuorsumaan Myllymäestä

Jänismäki (1000018290) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksi tasatalttaa on W. Haara löytänyt Kuorsumaasta Jänisniemen talon pellosta vuonna 1911.

Saramäki (1000018291) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alkeellisen taltan/kirveen on Ville Konkamäki löytänyt vuonna 1928 Myönteen Saramäen talosta 500 m kaakkoon sijaitsevalta pellolta.

Ala-Korpela (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan, jossa on selkälappeella varttamisurat on H. Kaartinen löytänyt Korpelanmaan Ala-Korpelan talon lounaispuolella olevasta pellosta.

Niittymaa 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Myönteen Niittymaan talon pelloilta on löydetty kaksi kiviesinettä. Oikokirves on löydetty vuonna 1955 noin 150 m päärakennuksesta kaakkoon. Vuonna 1985 on löydetty noin 100 m päärakennuksesta eteläkaakkoon tien laidasta liesi ja kiviesine. Paikalta ei ole todettu kiinteää muinaisjäännöstä.

Koivuniemi (1000018426) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oiko- ja poikkiteräiset kirveet on löydetty Niemenmaan Koivuniemestä, tilan piharakennusten eteläpuoliselta pellolta.

Listenmaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Niemenmaan Listenmaan tilan rakennusten itäpuolella olevalta pellolta on löydetty kourutaltan katkelma ja kehdonjalaksen muotoinen hakku. Vuoden 1988 inventoinnissa paikalta löydettiin muutama kvartsi-iskos.

Karilanne (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Niemenmaan Karilanteen tilan rakennusten pohjoispuoliselta pellolta on löydetty poikkiteräinen tasataltta. Vuoden 1988 inventoinnissa perunapellosta, rantapellosta ja yläpellosta löydettiin joitakin kvartsi-iskoksia.

Koljusjoen suu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkiteräisen kiviesineen katkelma on löydetty Niemenmaan Koljusjoen suupellosta.

Rantala (1000018430) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rantalan tilan maalta, pelloilta on löydetty pohjalainen tasataltta sekä oikokirves. Vuoden 1988 inventoijille näytettiin kolmaskin alueelta löydetty kiviesine.

Tuohimäki (1000018431) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Meskalan Tuohimäen kartanon rakennusten länsipuoliselta pellolta on löydetty poikkikirveen katkelma.

Rukakoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rukakoskelta, sorakuopasta on löydetty vuonna 1956 tasataltta.

Härkälä (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Tyynistönmaan Härkälästä sanotaan löydetyn kiviesineen. Vuoden 1988 inventoinnissa koekuopitettiin tilan päärakennuksesta noin 500 m koilliseen olevaa metsäkukkulaa ja tarkastettiin läheisen sorakuopan reunoja. Mitään merkkejä muinaisjäännöksestä ei kuitenkaan havaittu.

Kasilansaari (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautakautisen saviastian on Eemeli Vuorinen löytänyt Kasilansaaren länsirannalta, graniittilohkareen alta, kolosta.

Pajulahti 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärvestä länteen pistävän Pajulahden N-puolella, etelään/kaakkoon pistävällä niemekkeellä vanhan rantatörmän päällä. Löytöpaikka
on savipeltoa. Piiesine löytyi peltosavesta osin sammaleen alta paikalla tehdyn
pintapoiminnan yhteydessä. Muita löytöjä ei tehty, pelto on pääasiassa umpeenkasvanut.

Penttilä (1000023158) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Solki (ns. nastasolki, Ailion tyyppiä A) löytyi metallinilmaisimella Mutajoen suun etelänpuoleiselta rinnepellolta noin 15 cm syvyydestä.

Pappila (1000023159) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Solki (pyöreä kupurasolki, kaksieläiminen) löytyi metallinilmaisimella kesällä 2008 Anian rantatien pohjoispuolelta, kirkkomaan länsipuolella olevan pellon laidasta noin 10 cm syvyydestä. Sittemmin metallinetsinnässä saatu samalta pellolta myös myöhäisrautakautinen punnus ja rannerenkaan katkelma.

Muotiala (1000023160) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Myöhäisrautakautinen punnus löytyi Vihiojan pohjoispuolelta, vanhalta pellolta kerrostalon eteläpuolelta noin 10 cm syvyydestä metallinilmaisimella. Alueelta löytyi myös 1600-luvun lopulta 1800-luvulle ajoittuvia rahoja, jotka ovat löytäjän hallussa.

Töllinmäki (1000023815) (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Miikka Lahti ja Marika Salo ovat löytäneet KM 40058:1-7 ketjunkantajan, punnuksen, rautaniittejä ja sulaneita pronssikappaleita 3.11.2013 metallinpaljastimen avulla Yli-Ojan tilan päärakennuksesta noin 250 metriä lounaaseen. Löytöpaikka sijaitsee noin 7,2 km Ikaalisten kirkosta itään Kyrösjärven itäpuolella, Iso-Röyhiön kylässä. Löytöpaikka on kynnöspellossa, savimaassa, mäen rinteessä noin 10 metriä peltosaarekkeesta luoteeseen. Esineiden löytösyvyys on 10-15 cm. Peltosaarekkeessa on löytäjien mukaan kiviaidan tyyppisesti kiviä. Paikan nimi on Töllinmäki. Lähin tunnettu kiinteä muinaisjäännös on Yli-Ojan rautakautiset hautaröykkiöt 143010030 noin 200 metriä eteläkaakkoon.
Inventoinnin 2016 tiedot:
Kohde tarkastettiin kahdesti 21.9.2016 ja 23.12.2016. Ensimmäisen tarkastuksen yhteydessä pelto oli kyntämättä ja uusia havaintoja ei tehty. Toisen tarkastuksen yhteydessä löydettiin kvartsi-iskoksia ja historiallisen ajan lasitettua keramiikkaa ja fajanssia. Rautakauteen viittaavia havaintoja ei tehty. Kohteesta löytyneet kvartsi-iskokset tulkittiin kuuluviksi kivikautiseen asuinpaikkaan Paasto 1, jonka rajaus ulotettiin kohteen läheisyyteen. Löytöpaikan läheisessä peltosaarekkeessa havaittiin pitkänomaisia kiviraunioita. On mahdollista, että kiviraunioiden joukossa tai alla on rautakautisia kerrostumia. Paikalle on isojakokarttaan merkitty viljelemättömiä alueita ja pieniä peltoja. Nykyisen muotonsa kivirauniot ovat saaneet pellonraivauksen tuloksena.
Huom: Senaatinkartastossa, 1800-luvun pitäjänkartastossa tai isojakokartassa paikalle ei ole merkitty asutusta, ei myöskään 1930-luvun taloudellisella kartalla, 1900-luvun peruskartoilla eikä myöskään 1600-luvun kartalla. Paikannimeä Töllinmäki ei myöskään näy em. kartoilla. Jos nimi on vanhaa perua, se viittaisi historialliseen asutukseen paikalla. On myös mahdollista, että kvartsi-iskokset ovat tuluskvartsin iskennästä. Paikan luonteen selvittämiseksi historialliset lähteet tulisi käydä systemaattisesti läpi. Lisäksi tarvitaan todennäköisesti koekaivauksia maastossa. RKY-tietojen mukaan Iso-Röyhiön "kylän pohjoisosassa, Luhalahdentien varrella, on poikkeuksellisen paljon entisiä mäkitupalaisten asumuksia". On mahdollista, että Töllinmäellä on ollut myös tällainen asutuspaikka.

Liuksiala 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pasi Helin on löytänyt tasavartisen pronssisoljen katkelman KM 40061:1 metallinilmaisimella joulukuussa 2013 peltorinteestä savimaasta 30 cm syvyydestä, Liuksialan kartanon päärakennuksesta 470 metriä pohjoisluoteeseen. Löytöpaikka sijaitsee 2,5 km Kangasalan kirkosta lounaaseen, Liuksialantien länsipuolella ja pienen peltosaarekkeen itäpuolella. Lähin ennestään tunnettu löytöpaikka on 1000017524 Liuksialan haka 250 metriä etelään. Vuonna 2016 löytynyt metallinetsimellä noin 100 metriä koordinaattipisteestä koilliseen metallinen "lieriö", mahdollisesti historiallisen ajan esineen osa (kuvat liitteenä).
Vuoden 2017 maastotarkastuksessa kohde luokiteltiin kohteeseen Liuksiala (mjreknro 1000031554) kuuluvaksi alakohteeksi.

Liuksiala 1 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pasi Helin on löytänyt pronssiriipuksen katkelman KM 40060:1 metallinilmaisimella peltorinteestä noin 250 metriä Liuksialan kartanon päärakennuksesta koilliseen. Löytösyvyys oli 30-40 cm. Löytöpaikka sijaitsee 2,6 km Kangasalan kirkosta lounaaseen, kartanon pohjoispuolisella peltoaukealla, Liuksialankujan itäpuolella ja Leivintien pohjoispuolella. Lähin ennestään tunnettu löytöpaikka on 1000017524 Liuksialan haka 230 metriä länteen. Pronssiriipuksen löytöpaikasta noin 80 m luoteeseen löytyi metallinilmaisimella keväällä 2016 ketjunkantajan puolikas ja erikoinen litistyneen sukkulan muotoinen, rautakautiselta vaikuttava tappikoristeinen pronssiesine (kuvat liitteenä; KM 41649: 1 ja 2).
Vuoden 2017 maastotarkastuksessa kohde luokiteltiin kohteeseen Liuksiala (mjreknro 1000031554) kuuluvaksi alakohteeksi.

Narva (1000023846) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rannerenkaan KM 39531 on löytänyt Hannu Pitkäniitty Vesilahden Narvasta metallinilmaisimella kesäkuussa 2012. Löytöpaikka sijaitsee niemen kärjessä, noin 10 metriä rannasta. Esine löytyi rantakivikosta noin 15 cm syvyydeltä.

Haltianiemi (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Samu Mäkinen on löytänyt kaksi rautaveitsen terää KM 40071 metallinetsinnässä kesällä 2013 Kangasalan Halkohaavanjärven koillisrannalla olevasta Haltianiemestä. Lähin tunnettu kiinteä muinaisjäännös on Kuohenmaan kivikautinen asuinpaikka 211010017. Alueelta ei tunneta aiempia rautakautisia löytöjä.
Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Haltianiemi on luontaisesti hyvin kivikkoinen niemenkärki. Maastossa ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Tiilisalinmäki 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Samu Mäkinen on löytänyt kaksi pronssirannerenkaan katkelmaa KM 40070 7.6.2013 Valkeakosken Jutikkalasta, mäenrinteestä, kahdesta 20x20 cm kuopasta 20-25 cm syvyydestä, humusmaasta. Löytökohdilla oli etäisyyttä noin 5 metriä. Löytöpaikka sijaitsee vanhan kolmostien länsipuolella, Jutikkalan päärakennuksesta 250 m pohjoiseen peltoaukeaa rajaavalla itä-länsisuuntaisella harjulla. Samalla harjulla on 1900-luvun alussa sijainnut tiiliuuni. Lähin tunnettu kiinteä muinaisjäännös on Tiilisalinmäen rautakautinen hautaröykkiö 908010039 noin 50 metriä lounaaseen. Löytöpaikan lähellä oli lisää metallinilmaisinsignaaleja. Kokkomäen rautakautisen kalmiston 908010038 rajaus sijaitsee löytöpaikasta noin 100 metriä lounaaseen. Osittain sulaneet rannerenkaan katkelmat saattavat viitata myös löytöpaikalla olevaan kalmistoon.

Onkkaala Kanta-Anttila 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Olli Manninen on löytänyt kaksi pronssirannerenkaan katkelmaa ja helan KM 40073:1-3 metallinpaljastimella Pälkäneen rauniokirkon pohjoispuolisesta pellosta vuosien 2008-2012 aikana. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Löytöalueen arvioitu laajuus on noin 350x60 metriä Vanhankirkotien suuntaisena vyöhykkeenä, tien itäpuolella. Kanta-Anttilan historiallisen ajan löytöpaikka 1000003225 sijaitsee noin 160 metriä lounaaseen ja Hyllin rautakautinen kalmisto 635010007 noin 750 metriä koilliseen. Tarkastamaton löytöpaikka.

Onkkaala Kanta-Anttila 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; metallinetsinlöytö leijonahela KM 40077 Pälkäneen rauniokirkon eteläpuolisesta pellosta vuosien 2008-2012 aikana. Löytökohta sijaitsee rauniokirkosta 100 metriä etelään, kirkon ja VT12:n välissä. Kirkon ympäristöstä on useita muitakin löytöpaikkoja. Tarkastamaton löytöpaikka.

Tiililä 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Olli Manninen on löytänyt kaksi pronssihelaa KM 40075:1-2 metallinpaljastimella Pälkäneen rauniokirkon pohjoispuolisesta pellosta vuosien 2008-2012 aikana. Löytökohta sijaitsee rauniokirkosta 180 metriä pohjoiseen, Vanhankirkontien ja Kuulialantien ristyksen pohjoispuolella. Ympäristössä on useita löytöpaikkoja. Onkkaala Tiililän asuinpaikka 1000003216 sijaitsee 660 metriä löytöpaikasta kaakkoon.
Läheisyydestä myös vuonna 2023 ilmoitettu myöhäisrautakautinen punnuslöytö (tarkka löytöpaikka ei selvillä).

Kotiranta (1000023887) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Hannu Pitkäniitty on löytänyt pronssikorujen katkelmia KM 40069 metallinetsinnässä huhtikuussa 2013 , Vesilahden Narvasta Alhonselän länsirannan pelloilta, noin 20 cm syvyydestä savimaasta. Löytöalueita oli kolme. Löytöalue 1 sijaitsee Toivolassa Kotirannan tilan pellossa, Vesilahdentien ja Rahitien risteyksen koillispuolella, alueen laajuus on noin 170x170 metriä. Löytöalue 2 sijaitsee Kuralanlahden pohjoisrannalla rantapellossa Ojoistentien eteläpuolella, alueen laajuus on noin 100x290 metriä. Löytöalue 3 sijaitsee alueesta 2 230 metriä luoteeseen Ojoistentien pohjoispuolella, alueen laajuus on 150x100 metriä. Koruneula KM 40069:1 on löytynyt alueelta 1, muiden esineiden tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Ne ovat löytyneet alueilta 1-3. Alueet 2 ja 3 sijaitsevat noin 2,4 km alueesta 1 luoteeseen. Alueilta on löytynyt myös historiallisen ajan esineitä, esim. hakasolki ja heloja, mutta näitä ei ole talletettu. Lähin ennestään tunnettu muinaisjäännös on Niemi (Niemis) historiallisen ajan kylänpaikka 1000001980, joka sijaitsee löytöalueesta 2 640 metriä koilliseen.
Vuoden 2015 inventoinnin yhteydessä kohde tarkastettiin ja peltoalueella havaittiin ainoastaan tiilenpaloja ja hiiltä. Paikalla olevaan peltosaarekkeeseen tehdyistä koekuopista ei löydetty mitään.

Juva (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Veijo Koskela on löytänyt hihnanjakajan helan KM 40097 syyskuun alussa 2013 metallinetsinnässä Juvan pellosta, savimaasta 10-15 cm syvyydestä. Löytöpaikka sijaitsee Tampereen Kaukajärvellä, järvestä 850 metriä lounaaseen, pellolla Kallioportinkadun lounaispuolella. Pellossa on runsaasti sulanutta metallia (pronssia?), löytöalueen laajuus on 230x80 metriä. Vilusenharjun tuhoutunut kalmisto 837010023 sijaitsee löytöpaikasta 880 m pohjoiseen. Sittemmin kokoelmiin on toimitettu myös myöhäisrautakautinen kelloriipus ja sormuksen rombimainen keskikilpi (diar. KM 42125, ks. alakohteet).
Tarkastamaton löytöpaikka.

Nevamaa (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Tero Mikkola on löytänyt KM 40096 keihäänkärjen 11.10.2013 metallinetsinnässä Ikaalisista Kyrönkankaatien varresta. Maasto on kangasmetsää, maaperä humuspitoista hiekkaa, löytösyvyys oli 10-15 cm. Löytöpaikka sijaitsee Ikaalisten kirkosta 14,6 km länteen, noin 3,8 km päässä tien itäisestä alkupisteestä. Paikka on suuren maakiven (noin 1,5 metriä leveä ja yli metrin korkea) juuressa, tiestä noin 60 metriä pohjoiseen. Samalla kohdalla tien pohjoisreunalla on pieni litteä kivipaasi.
Tarkastuksessa löytöpaikalta löydettiin merkkejä tulenpidosta. Otettu hiilinäyte ajoitettiin kuitenkin uudelle ajalle (1600-1900-luvuille, todennäköisimmin 1700-luvulle).

Hyssynvuori (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pasi Helin on löytänyt rautaesineitä KM 40111 metallinetsinnässä vuonna 2014 Lempäälän Vaihmalan kylässä sijaitsevalta Hyssynvuorelta. Paikka sijaitsee noin 3 km Lempäälän kirkosta kaakkoon ja on jyrkkärinteinen kalliomäki, johon liittyy perimätietoa ja tarinoita. A. O. Heikel kirjoitti Tampereen sanomissa 1897: Sillä harjulla joka tulee Sääksmäeltä ja jonka poikki rautatie käy, oli ennen joku luonnon tekemä komero, jota kutsuttiin Hyssyn kirkoksi. Rautatietä rakennettaessa paikasta tuotiin kiviä, jolloin tuo kirkko hävisi (Pasi Helin, verifikaatti). Esineet (rautaveitsiä, naula) ovat löytyneen kivien kolosta kalliolouhikosta. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Lähin ennestään tunnettu muinaisjäännös on Vaihmala (Vaihmala) historiallisen ajan talonpaikka 1000001952 noin 300 metriä länteen Hyssynvuoresta. Löytöpaikka on tarkastettu vuonna 2020, tarkastuksessa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Jukola (1000024520) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Reikäkivi KM 40218 on löytynyt pihatöissä Oriveden Eräjärven kylän Jukolan tilan pihamaalta. Löytöpaikka sijaitsee Eräjärven kirkosta 420 metriä etelään, Nikkilänjärvestä Eräjärveen laskevan ojan pohjoisrannalla, Eräjärventien itäpuolella. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa, kivi on löydetty todennäköisesti joskus aiemmin ja laitettu sivuun muiden kivien joukkoon. Lähin tunnettu muinaisjäännös on Eräjärvi (Nikkilä/Haapaniemi) 1000017596 noin 500 metriä luoteeseen. Tarkastamaton löytöpaikka.

Alanen (1000024956) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Jerry Lintula on löytänyt korvakeputken KM 40321 metallinetsinnässä (2014?) Nokian Taivalkunnan kylästä Alasen tilan pellosta. Löytöpaikka sijaitsee Nokian kirkosta 8 km länsilounaaseen, Lukkilansalmen Alasenlahden itärannalla, Lukkilantien ja lahden välisessä pellossa. Löytöpaikasta noin 200 metriä pohjoiseen sijaitsee Lukkila Ylinen 1000001958 pajan paikka ja salmen pohjoisrannalla rautakautisia hautaröykkiöitä Lukkilansalmi 1 536010002.
Myöhemmin samalta pellolta saatu myös mahdollinen rannerenkaan tai pronssiastian korvan katkelma (KM 41866: 1, ks. alakohteet).
Vuoden 2020 tarkastuksessa löydetty savikuonaa.

Pieskanranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Melasjärven pohjoisrannalla, Satakunnantien etelä- ja Pieskansaarentien länsipuolella, Lemmenpolku-nimisen reitin varrella. Erkki Aronen on lokakuussa vuonna 2014 löytänyt paikalta pohjalaisen tasataltan (KM 40432). Se löytyi rannasta, järvenpohjasta. Löytöhetkellä vedenkorkeus oli matala.
Löytöpaikka vaatii lisäselvitystä: irtolöytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Hangaslahti (1000027074) (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Löytöpaikka sijaitsee valtatie 9:n pohjoispuolella ja Kaitavedentien (tie 338) länsipuolellaa, Hangaslahden pohjoisrannalla. Paikalta on löytynyt metallinetsinnän yhteydessä hevosenkengän hokki (KM 40493). Sen löytösyvyys oli noin 10-20 cm.
Kohde vaatii lisäselvitystä; irtolöytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Nattariina (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Löytöpaikka sijaitsee valtatie 9:n pohjoispuolella ja Kaitavedentien (tie 338) itäpuolella, Lintukallion eteläpuolella olevalla metsäalueella. Paikalta on löytynyt metallinetsinnän yhteydessä tulusrauta (KM 40494). Sen löytösyvyys oli noin 10-20 cm.
Kohde vaatii lisäselvitystä.
Kohde tarkastettiin maastossa lokakuussa 2018. Paikalla tehtiin metallinilmaisinkartoitus sekä kaivettiin neljä koekuoppaa. Koekuoppien maannos oli lähinnä sekoittunutta metsämaata ja vanhaa tieuraa. Paikalla on todennäköisesti sijainnut noin sata vuotta sitten pohjoiseen laskeva niitty. Asuinpaikaksi kohde on epätodennäköinen.

Päivälä (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Löytöpaikka sijaitsee Aaronmännistön ja Rihkastentien länsipuolella sijaitsevalla mökkitontilla. Paikalta on löytynyt metallinetsinnän yhteydessä rengassolkea muistuttava pronssisolki (KM 40495). Sen löytösyvyys oli noin 10-20 cm.
Kohde vaatii lisäselvitystä; irtolöytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Riisikka (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Löytöpaikka sijaitsee Lontilassa, Lontilanjoen länsipuolella, Siukolantien länsipäästä alkavalla rinteisellä metsäalueella. Paikalta on löytynyt 17.5.2014 metallinetsinnän yhteydessä kaksiteräinen nuolenkärki (KM 40497). Sen löytösyvyys olin noin 15-20 cm.

Lastunen 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Ahtialanjärven kaakkoispuolella, rannasta noin 150 metrin päässä sijaitsevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt syksyllä 2014 metallinetsinnnän yhteydessä rauta- ja pronssiesineitä: mm. yksiväkäinen heittokeihään harppuunamainen keihäänkärki, kahdet rengaskuolaimet, mahdollinen kotkausrauta sekä pronssiastioiden ja -levyn kappaleita (KM 40499: 1-8). Esineiden löytösyvyys oli noin 20-30 cm.
Löytöpaikan pohjoispuolella sijiaitsee löytäjän havaintojen mukaan mahdollinen kiviröykkiö. Löytöpaikasta noin 550 metriä koilliseen sijaitsee rautakautinen hautapaikka Lastunen (1000023396) ja noin 230 metriä kaakkoon historiallinen asuinpaikka Lastunen (Vatsoila) (1000001951).

Koivisto 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Luopioisten kirkosta 7,8 km etelään, Koiviston talosta 720 metriä länteen, Matkijärven lounaisrannalla. Kivitaltta KM 40706:1 löytyi 4.6.2015 vastakylvetyn pellon pinnalta noin 10 metrin etäisyydellä järven vesijätöstä. Maaperä on savea. Paikalta ei ole muita havaintoja. Saman tilan mailta on muita löytöjä, ks. Koivisto 1 (tasataltta ja nuolenkärki), mutta niiden tarkempi löytöpaikka on tuntematon.

Uutanankärki (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Löytöpaikka sijaitsee Pälkäneen Onkkaalan kirkosta 1,8 km lounaaseen, Kostianvirran eteläpuolisen Uutanankärjen luoteisrannalla, noin 10 metriä tontilla sijaitsevasta päärakennuksesta etelään. Rautainen ruodollinen nuolenkärki KM 40721:1 on löytynyt metallinetsinnässä syksyllä 2014. Löytöpaikka on kalliotasanne, jolla on niukka humuspitoinen maapeite. Löytösyvyys oli noin 10 cm. Paikkaa on arvioitu Pälkäneen historiankirjoituksessa vanhaksi merkkitulipaikaksi. Paikalla ei havaittu muita ihmistoiminnan merkkejä, koska kaivaminen lopetettiin löydön jälkeen. Tarkastamaton löytöpaikka.

Lepistö (1000027765) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee Tampere-Pirkkalan lentokentän pohjoispuolella, Lentoasemantien itäpuolella, paloasemasta 300 metriä pohjoiseen. Löytöpaikka on umpeenkasvanutta peltoa. Rautainen kirves, naula ja raudanpaloja KM 40723:1-3 ovat löytyneet metallinetsinnässä 22.11.2014 noin 25 cm syvyydestä. Kirves on ns. suorasivuinen skandinaavinen kirves ja vaikuttaa myöhäisrautakautiselta.
Löytöalueen laajuudesta ei ole tietoa. Paikalla on myös kiviaita, mahdollinen kiviperustus ja rautasignaaleja noin 210 metriä löytökohdasta koilliseen, metsätien pohjoispuolelta sekä merkkikivi (rajakivi?) noin 120 metriä pohjoiskoilliseen. Lähimmät tunnetut historiallisen ajan kylänpaikat ovat yli kilometrin päässä. Tarkastamaton löytöpaikka.

Prunni (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee Ikaalisten kirkosta 2,5 km kaakkoon, Sarkkilanjärven koillispäässä. Tuohipunospäällysteinen verkon painokivi KM 40724:1 on löytynyt järven pohjasta nostetusta savesta jälkikäteen noin vuonna 2005. Pohjasta on ruopattu enimmillään metrin kerros savea ja jo aiemmin metrin turvekerros. Kivi oli savikokkareen sisällä. Kuulopuheiden mukaan lähiseudun pellolta on löytynyt kivikautinen työkalu noin 1940-50 –luvulla ja se on toimitettu johonkin museoon. Ainoa tunnettu muinaisjäännös Sarkkilassa on historiallisen ajan kylänpaikka 1000019274. Tarkastamaton löytöpaikka.

Alanen 2 (1000027885) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee Nokian kirkosta 8,2 km länsilounaaseen, Lukkilansalmen Alasenlahden itärannalla, Lukkilantien ja lahden välisessä pellossa, Vehko-ojan suun koillispuolella. Esineet ovat löytyneet metallinetsinnässä (2015?) viljelemättömästä pellosta, ei tarkempia löytötietoja. Ei havaintoja rakenteista. Löytöpaikasta noin 300 metriä koilliseen sijaitsee löytöpaikka Alanen 1000024956 ja salmen pohjoisrannalla rautakautisia hautaröykkiöitä Lukkilansalmi 1 536010002. Piikkimäinen metalliholkki, taivutettu hela(?), pieni rengas ja kohoviivaisen metallivartaan kappale palautettiin löytäjälle (verifikaatti ja kuvat arkistossa).

Myllymäki (1000028217) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee 11,7 kilometriä Urjalan kirkosta kaakkoon, Kokonjärven pohjoispuolella, Myllymäen itäpuolella. Paikalta on löytynyt huhti-, touko- ja kesäkuussa vuonna 2015 metallinetsinnässä kaksi hopearahaa (molemmat Eerik Pommerilainen, aurto, noin 1405-1439) (KM40904:1-2) sekä pronssinen kulkusnappi (KM 40925). Niiden löytösyvyys oli noin 10-20 cm. Paikalta on lisäksi löytynyt plootu (Fredrik I, 2 taaleria, SM 1742), jota ei ole talletettu kokoelmiin (ks. verif.).

Jylhänniemi 1 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Sääksmäen sillalta noin kilometrin kaakkoon, Jylhänniemen kaakkoisrannalla. Paikalta on löytynyt 2.7.2015 metallinetsinnässä ketjunkantaja, kenkiketjun niveliä, kengänsolki, putkilukon avain ja veitsi (KM 41061: 1-5). Esineiden löytösyvyys oli noin 5-10 cm.
10.9.2020 tarkastuksessa ei havaittu rakenteita tai lisää löytöjä, eikä koekuopissa havaittu selviä värjäytymiä.
Löytöpaikalta noin 200 metriä luoteeseen sijaitsee lapinraunio Jylhänkärki (908010006).

Liuksiala 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Liuksialan kappelilta 560 metriä länteen, Kaarina Maununtyttären tien itäpuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt 3.4.2016 metallinetsinnässä vyösolki (KM 41065: 1). Sen löytösyvyys peltomullassa oli noin 15-20 cm. Solki ajoittuu mahdollisesti rautakaudelle.
Löytöpaikalta noin 190 metriä luoteeseen sijaitsee historiallinen asuinpaikka Suontaka (1000017518) ja noin 230 metriä itään löytöpaikka Liuksiala 2 (1000023817), josta on löytynyt vuonna 2013 metallinetsinnässä tasavartinen soljen katkelma (KM 40061: 1).

Rassanvuori (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee Rassanvuorella, Punkalaitumentien itäpuolella, Hakahuhdantien länsipäässä olevasta kääntöpaikasta noin 100 metriä pohjoiseen. Paikalta on löytynyt kesäkuussa 2015 metallinetsinnässä hokki (KM 41068). Sen löytösyvyys oli noin 10 cm.

Kalli 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kyrösjärven rannassa sijaitsevan kesämökin takana metsämaastossa pienellä itään avautuvalla terassilla, jonka maaperä on hiekkaa. Paikka on melko kivikkoinen. Alueelle tehdyistä 11 koekuopasta löytyi koekuopista 1-3 lkustakin kaksi mahdollista kvartsi-iskosta. Lisäksi koekuopassa 1 oli mahdollisesti likamaata, joka oli nokista. Värjäymä voi johtua myös alueella mahdollisesti suoritetusta kaskeamisesta, minkä vuoksi löytöpaikkaa ei ole tulkittu kivikautiseksi asuinpaikaksi. Löytöalue on pieni, vain noin 20 m² laajuinen.

Kalli 4 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee loivasti itään viettävällä laajalla terassimaisella tasanteella, jonka edustalla on selvästi erottuva kivikkoisempi alue. Maaperä on kivikkoista hiekkaa. Alueelle tehdyistä 13 koekuopasta on yhdestä Paskonnokan kärkeen vievän luontopolun lähelle tehdystä koekuopasta löytynyt yksi melko selkeä ja yksi epämääräisempi kvartsi-iskos. Alueelta ei ole löytynyt mitään muuta kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa. Koekuopissa ei ole havaittu kulttuurikerrosta tai likamaata.

Uotila 2 (1000029619) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kuralahden pohjoisrannalla, Ojoistentien eteläpuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt 28.8.2016 metallinetsinnässä pronssinen sarjahelmi (KM 41231:1). Samasta paikasta on löytynyt myös 1600-1700-lukujen rahoja.
Noin 30 metrin päässä Ojoistentien reunassa on mahdollinen kuppikivi Uotila 1 (1000029614).

Visasen pelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Murajannokkaan johtavan Murajantien pohjoispuolella, pellon pohjoisreunassa, noin 35 m päässä tiestä. Löytöpaikan on ensimmäisen kerran tarkastanut Antti Niskakoski (1988) tehdessään Kiikoisten kivikautisten irtolöytöpaikkojen tarkastuksia, mutta löytöpaikan koordinaatit on kirjattu virheellisesti ylös. Vuoden 2014 inventoinnissa löytöpaikka paikannettiin sanallisen kuvauksen perusteella kyseiselle paikalle. Inventoinnissa tarkastettiin Murajantien pohjoispuolisen pellon ja osa metsän reunasta tarkasti. Tarkastuksessa pintapoimittiin myös pellon pohjoisreunaa, jolloin sängellä olevalta pellolta löydettiin kaksi kvartsi-iskosta. Löytöpaikan pohjoispuolista aluetta tutkittiin tarkasti tehden metsän puolelle myös koepistoja, mutta merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä ei metsässä kuitenkaan havaittu.

Ranta-Kukkuri (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Rautaveden etelärannalla, rantavedessä noin 2 m päässä nykyisestä rantaviivasta. Löytöpaikka sijaitsee Rautaveteen kohti luodetta työntyvän kalliokumpareen lounaispuolella olevassa pienessä, suojaisassa poukamassa. Maasto rannalla on kivikkoista savimultamaata, itse löytöpaikalla ranta on vedessä hiekkapohjainen. Kohteelle johtaa polku etelästä Tampereentieltä. Paikalla kasvaa kuusivaltaista sekametsää. Paikalta on löytynyt kaksi veden pyöristämää kvartsi-iskosta matalasta rantavedestä.

Taka-Viitanen (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Ruskon raitiotien varikon kaava-alueen pohjoisosassa sijaitsevan pellon kynnöksellä olevan osan pohjoisosasta löydettiin peltoalueen pintapoiminnan yhteydessä kvartsi-iskos (KM 40394:1), mahdollinen kiviesineen katkelma (KM 40394: 2) sekä todennäköisesti historialliselle ajalle ajoittuvan kivihioimen katkelma (KM 40394:3). Löydöt tehtiin kynnöksellä olevan peltoalueen ylempänä olevalta, kuivemmalta alueelta, kohdasta, jossa pelto viettää loivasti etelään, kohti noin 100 m päässä sijaitsevaa pientä purouomaa. Pellolla oli havaittavissa myös nuorempaa historiallisen ajan löytömateriaalia: fajanssia, posliinia, astialasin kappaleita, tiilenpaloja sekä yksi pienen hevosenkengän katkelma.
Löytöpaikalle ja sen läheisyyteen kaivettiin useita koekuoppia, joissa ei kuitenkaan ollut havaittavissa merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Moijanen 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Ritvalassa, Vähäjärven itärannalta noin 500 metriä itään, Moijasen eli Kaistin talon koillispuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä krapusolki ja keihäänkärki (KM 41189:1-2). Esineiden löytösyvyys peltomullassa oli noin 5 cm.
Löytöpaikalta noin 200 metriä lounaaseen sijaitsee rautakautine kalmistokohde Moijanen (908010004) ja noin 270 metriä länteen rautakautinen löytöpaikka Moijanen 2 (1000027814).
Vuoden 2021 tarkastuksessa pellon reunoille tehdyistä koekuopista ei tehty havaintoja rakenteista tai kulttuurimaasta. Kohde vaatii lisäselvitystä;

Kattelianmäki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Sakaselän pohjoisrannalla, Hiedanlahden pohjoispuolella, Niemenpääntien pohjoispuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt 16.8.2016 metallinetsinnässä merovingiaikainen tasavartinen solki (KM 41232:1). Sen löytösyvyys peltomullassa oli noin 10 cm.
Löytöpaikan länsipuolella sijaitsee röykkiökohde Tonttimäki (922010015) ja eteläpuolella historiallisen ajan kylätontti Lemmenniemi (1000024682).
Vuonna 2018 Teemu Tiainen ja Juuso Koskinen inventoivat löytöpaikan eteläpuolella Nimenpääntien laidalle suunnitellulla maakaapelilinjalla. Inventoinnissa linjalta löytyi kaksi metalliesinettä, löydöt arvioitiin vanhoiksi artefakteiksi, joiden tarkempi ajoitus ja merkitys ei selvinnyt.

Ylinen (1000030739) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Suonkulman lounaispuolella, Pirkanmaantien eteläpuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt 30.4.2016 metallinetsinnässä pronssinen ketjunkantaja (KM 41858: 1), jonka pääaiheena on kaksi toisistaan poispäin kääntynyttä hevosenpääkuviota. Sen löytösyvyys oli 12-15 cm.
Tarkastuksessa 2020 heinäpellossa tai saarekkeessa (vanhan kartan perusteella saareke on ollut isompi 1960-luvulla ja siinä on ollut rakennus) ei havaittu mitään mainittavaa. Löytökoordinaateissa on paksu peltomulta, jonka alla hieno hiekka. Pellon pohjoisreunalla alkaa hienohiekkapohjainen metsäalue, jonka reunaan myös tehtiin useampi koepisto.

Kurjenperä (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Löytöpaikka sijaitsee Siuron Hautamoisiossa, Siuronvaltatien pohjoispuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt 20.9.2016 metallinetsinnässä 1300 - 1500-luvulle ajoittuva panssarinuolenkärki (KM 41859: 1). Sen löytösyvyys peltomullassa oli noin 15 cm.
Vuoden 2018 inventoinnin ajankohtana panssarinuolenkärjen löytöpaikka oli inventoinnin peltoa ja sängellä - silmänvaraisia havaintoja ei voitu tehdä ja peltoa ei ryhdytty koekuopittamaan
.

Tompinniemi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Liuksilan kartanon peltoalueen koilliskulmassa, Tompinniemen länsipuolella. Paikalta on löytynyt 5. ja 7.10.2017 metallinetsinnässä kupurasoljen ja miekan säilän katkelma sekä pronssiesineiden kappaleita että sulanutta pronssia. Niiden löytösyvyys savisekoitteisessa pellossa oli noin 20-30 cm.
Löytöpaikalta noin 450 metriä länsi-lounaaseen sijaitsee Liuksialan kappeli (211010022).

Tuhola (1000031563) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Leipissä, Tuholan tilan ympärillä, Leivintien pohjois- ja eteläpuolella. Paikalta on löytynyt 5.11.2017 metallinetsinnässä rautakautista esineistöä: hopearaha, kaksi rannerenkaan katkelmaa ja (hevosenkenkä)soljen neula (ks. alakohteet). Niiden löytösyvyys savisessa peltomullassa vaihteli 10-30 cm välillä.
Kohteelta, Leivintien pohjoispuolelta on tehty lisää löytöjä metallinetsinnässä joulukuussa 2017: lintuneulan katkelma sekä muita pronssiesineitä. Niiden löytösyvyys oli noin 15-30 cm.

Simppa (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Karkun maaseututaajaman (RKY) koillisosassa, Nokkuanlammin pohjoispuolella, Simpan tilan päärakennuksesta 50 metriä länteen. Paikalta on löytynyt 20.10.2017 metallinetsinnässä spiraalipäinen ketjunkantaja. Sen löytösyvyys oli savisekoitteisessa peltomullassa oli noin 5 cm.

Riitala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Riitalan itäpuolella, Onkemäen linnavuorelta noin 330 metriä lounaaseen. Paikalta on löytynyt 4.7.2017 metallinetsinnässä pyöreä kupurasolki ja palaneen luun siru. Löytösyvyys oli noin 10 cm.
Löytöpaikan tarkastuksessa vuonna 2020 ei todettu paikalla kiinteää muinaisjäännöstä.

Riitala 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Riitanniityn itäpuolella, Onkemäen linnavuorelta noin 500 metriä lounaaseen. Paikalta on löytynyt 4.7.2017 metallinetsinnässä myöhäisrautakautinen nuolenkärki ja veitsi. Niiden löytösyvyys oli noin 8-20 cm.
Löytöpaikan tarkastuksessa vuonna 2020 ei todettu paikalla kiinteää muinaisjäännöstä.

Tuomarla (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kärjenniemen Tuomarlassa, Tuomarlan päärakennuksesta noin 200 metriä lounaaseen olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä viikinkiajan pyöreän kupurasoljen katkelma sekä pronssirengas (hihnanjakaja) ja leimasin(?). Niiden löytösyvyys peltomullassa oli 10-15 cm.
Löydöt tehty vuonna 2017 ja diarioitu vuonna 2020 päänumerolle KM 42540.
Tutkimushistorian vuoksi ei nähty tarpeelliseksi tarkastaa vuoden 2017 löytöjen jälkeen.

Vääksy 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Huutijärvellä, Vääksyn kartanon päärakennuksesta noin 310 metriä kaakkoon. Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä kankiketjun nivel (KM 42685:1) sekä raha (ks. alakohde). Niiden löytösyvyys oli noin 45 cm. Kohteeseen on sittemmin liitetty myös jo aiemmin toimitettu metallinilmaisinlöytö (pronssinen sarjahelmi KM 41870: 1, ks. alakohde).
Peltoalue pintapoimittiin ilmoitettujen löytöjen kohdata inventoinnissa 2022. Pellon pinta oli hyvin kuiva ja tasaisen harmaa, eivätkö havaintomahdollisuudet olleet kovin hyvät. Läheltä Sahalahdentietä pellon pinnasta havaittiin historiallisen/modernin ajan rojua, posliinia, lasia, tiilenmurua ja rautaromua. Paikalle tehtiin neljä koepistoa. Kyntökerroksen alla havaittiin puhdas, vaalea savinen hiesu, eikä mitään kulttuurikerrokseen tai kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa havaittu.

Kankaanpää (1000031887) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Urjalan Kankaanpäässä, Vasikkanokan itäpuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä vyönhela. Sen löytösyvyys peltomullassa oli noin 10 cm.

Laurila (1000031888) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Urjalan Kehrossa, Laurilan tilan koillispuolella, Kotsalontien länsipuolella olevalla peltosaarekkeella. Paikalta on löytynyt mm. veitsen päätehela ja pisteympyräkoristeinen pronssiesineen katkelma. Niiden löytösyvyys oli noin 25 cm.

Visavuori 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Vanajaveden Rautunselän rannalla, Visavuoresta noin 350 metriä itään, niemen pohjoisrannalla. Paikalta on löytynyt keväällä 2017 metallinetsinnässä nuolenkärki (Hiekkasen 1979 tyyppiä 3BV), kaksi rautasolkea (toinen ilmeisesti kengänsolki) sekä kaksi veistä. Niiden löytösyvyys oli noin 15-20 cm.
Vuoden 2023 tarkastuksen aikana alueella ei havaittu kiinteitä rakenteita, värjäytyneitä maakerroksia tai muuta arkeologisesti merkittävää. Tarkastuksen havaintojen perusteella kohteen status säilyy löytöpaikkana.

Messukylä Kirkkosuo (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Messukylässä, Turtolan koillispuolella, Sotilaankadun ja Kirkkomäenkadun risteyksen luoteispuolella olevalla pelto-/niittyalueella. Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä pyöreän kupurasoljen katkelma (KM 41855: 1) sekä 23.8.2016 pronssinen sarjahelmi (KM 41856: 1). Niiden löytösyvyys multamaassa oli noin 15-20 cm.
Kohde vaatii lisätietoa; löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Honkola (1000031945) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Löytöpaikka sijaitsee Hunningossa, Punkalaitumentien ja Halkivahantien risteyskohdan länsipuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt 28.7.2017 metallinetsinnässä tanskalainen keskiaikainen Kristian II:n (1518-1523) klippinki. Sen löytösyvyys oli noin 15 cm.

Kallojärvi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Mouhijärvellä, Kallojärven etelärannalla olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt 28.4.2018 metallinetsinnässä hevosenkenkäsolki. Sen löytösyvyys peltomullassa oli noin 20 cm.

Joutsiniemi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Säkkölänjärven koillispuolella, Joutsiniemen päärakennuksen lounaispuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt 28.4.2018 metallinetsinnässä miekanponsi ja mahd. katkelma väistimestä. Niiden löytösyvyys peltomullassa oli noin 10 cm.

Niemenhaka (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt heinäkuussa 2018 taivutettu merovingiajan keihäänkärki.
Vaatii tarkempaa selvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kantala (1000032730) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt heinäkuussa 2018 kupariseoksista rintaketjua.
Tammikuussa 2020 läheisyydestä löytyi hevosenkenkä (Alakohde) Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 12890.

Rantala (1000032780) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Metallinetsinnän yhteydessä löytynyt kyntöpellon pinnalta kokonaan hiottu oikoteräinen kivikirves.
Vaatii lisäselvitystä.
Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Kohde sijaitsee Vesijärven itärannalla, Rantalanlahdesta itään noin 163 metriä. Ilmoitettu löytöpaikka sijaitsee entisen järvenlahden rinteen yläreunalla. Rantalan pelto oli heinällä, joten havaintomahdollisuudet olivat melko huonot, eikä mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa havaittu.

Katila 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kolme myöhäisrautakautista esinettä metallinetsintälöytöinä pellosta (punnus, rannerengas, hopearannerenkaan katkelma: KM 41648: 1 - 3). Alakohteiksi merkitty elokuussa 2020 tehtyjä löytöjä hieman lännempää.

Hulppo (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinlöytönä (syksy 2016) tappikoristeinen viikinkiajan tasavarsisolki (KM 41650: 1).
Vaatii tarkempaa selvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Mattila (1000032999) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt riipuksena käytetty bysanttilainen hopearaha.

Lemmenniemi 2 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä löytynyt spiraalipäinen ketjunkannatin sekä kuulamainen punnus, putkikirves ja mäntämäinen putkilukon avain (alakohteet). Esineet löytyivät noin 20 - 30 cm syvyydestä kivikkoisesta multamaasta. Löytäjä ilmoitti havainneensa palanutta kiveä.

Kailasaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kailasaari on pitkä ja kapea kannas, Vehkajärven keskustan poikki kulkevan harjumuodostelman jatke. Saaren pituudelta sen eri kohtiin tehtiin kairan- ja lapionpistoja. Kohdasta 6819834/385353 +-3 m löytyi kvartsiesine tai esineen teelmä, ohuen harmaan huuhtoutumiskerroksen alta, punaisesta hiekasta. Ympäristöön tehtiin yhteensä seitsemän koepistoa ja -kuoppaa, mutta mitään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu, eikä enempää löytöjä tehty. Maaperä paikalla oli punertavaa.

Valkeakallio (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta löytynyt metallinetsinnässä "lähes samasta paikasta" vyönsolki ja kulkusriipus (toistaiseksi luetteloimatta).

Kankaanpää 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellon kyntökerroksesta löytynyt metallinetsinnässä karhunhammasriipus ja kankiketjun nivel.

Hiidenvainio (1000034799) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt vuonna 2017 pellosta kaksi rautakautista esinettä, D-tyypin soikean kupurasoljen katkelma ja kankiketjun nivel (jälkimmäinen alakohde). Löytösyvyys noin 20 cm.

Hiidenvainio 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt vuonna 2017 pieni hihnanhela. Löytäjä ilmoitti havainneensa pellossa myös sulanutta pronssia.

Pulleriikinahde (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt noin 30 cm syvyydestä vanhan pellon reunasta D-tyypin pyöreä kupurasolki, kukkohana ja iso kappale rautakuonaa.

Kantala 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt kuulamainen punnus ja pyöreän kupurasoljen katkelma pellonreunasta 30 cm syvyydestä.

Isosuo (1000034983) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Peltotöissä löytynyt punasavikeraaminen ihmisfiguuri, joka ajoittunee 1600-luvulle. Löytäjän antamien tietojen mukaan löytöpaikalla on sijainnut torppa vuodesta 1813 alkaen.

Vastaranta (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt noin 15 cm syvyydestä vanhalla rantatöyräällä sijaitsevasta savipellosta katkelmallinen merovingiajan tasavarsisolki ja alakohteeksi merkitty verkkokuviolla koristellun kupariseosesineen (rannerenkaan?) katkelma.

Marjoniemi 2 (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kaksi selvää kvartsi-iskosta koekuopasta ja sen laajennuksesta (n. 1x1 m). Löytökohta sijaitsee 3 m etäisyydellä rantatörmästä. Paikalla on laakea, muodoltaan soikeahko n. 3x5 m alue, jossa on selvästi vähemmän kiviä kuin lähiympäristössä. Maa-aines on lähinnä kivistä hiesumoreenia. Löytökohdalla todettiin turpeen alapuolella suhteellisen runsaasti palanutta tai hiiltynyttä puuta ja kaarnaa. Kvartsi-iskokset löytyivät kyseisen hiiltyneen puuaineksen alapuolisesta kivennäismaakerroksesta n. 15 cm syvyydeltä.
Löytöpaikan maasto muodostaa korkeuskäyrien mukaisesti pohjoiseen suuntautuvan niemekkeen. Niemekkeen alue on kivinen ja osin röykkyinen. Niemekkeelle, löytökohdan lähiympäristöön kaivettiin noin 20 koekuoppaa, mutta muista koekuopista ei tullut löytöjä. Sen sijaan havaittiin, että maa-aines oli monin paikoin sekoittunut. Turpeen alta paljastui kivennäismaa-ainesta, jonka alta tuli esiin vanhempi turvekerros sekä paikoin myös hiiltynyttä tai palanutta puu-ainesta. Alueella on havupuuvaltainen sekametsä. Kyseisellä paikalla on hiljattain tehty aukkohakkuu. V. 1959 kartalla rantatörmän päällä on tällä kohdin kulkenut sähkölinja, joka on sittemmin purettu.

Valkeajärvi (1000035065) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Löytöpaikka on Sastamalan keskustasta noin 11 km pohjoiskoilliseen Ritajärven luonnonsuojelualueella Valkeajärven eteläosan itärannan tuntumassa.
Paikalla on ollut kaksi ruuhta, joista paremmin säilynyt on kaksiosainen (radiohiiliajoitusnäyte "Valkeajärvi 1") ja pidemmälle lahonnut on yksiosainen ("Valkeajärvi 2"). Molempien pinnassa on pehmytlahoa. Valkeajärvi 1 -ruuhen pituus on noin neljä metriä ja siinä on jäljellä selkeät päädyt (keula ja perä), mutta toinen kylki/laita puuttuu. Alunperin kaksipuinen ruuhi muodostuu kahdesta osasta. Valkeajärvi 2 -ruuhesta on säilynyt huomattavasti lyhyempi osa. Ruuhet on löydetty ja nostettu vedestä ilmeisesti 1960-1970-luvulla. Ruuhet ovat (2019) yksityishenkilön hallussa Hämeenkyrössä.
Ruuhia ajoitettiin 2018 sekä radiohiili- että vuosilustomenetelmällä. Tutkimukset teetti Pirkanmaan maakuntamuseo ja maksoi Sastamalan kaupunki. Kaksipuisen ruuhen puu on vuosilustoajoituksen tulkinnan mukaan kaadettu 1775 jälkeen, ja yksiosainen ruuhi on radiohiiliajoituksen perusteella peräisin 1400-luvulta.

Saviniemi 2 (1000035110) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pyöreiden kupurasolkien katkelmia ym. löytynyt metallinetsinnässä pellon kyntökerroksesta (KM 41860).
Tasaista aidattua peltoa, jossa pieni metsäsaareke. Löytöpaikka saarekkeen länsipuolella. Tarkastuksessa 2020 ei pystytty toteamaan merkkejä kalmistosta.

Rantakallio (1000035115) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on löytynyt pellosta noin 5 - 10 cm syvyydestä myöhäisrautakautinen eläinpäinen hihnanjakajan hela (KM 41869: 1).

Korpisaari (1000035116) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Eri puolilta Korpisaarta on metallinetsinnässä löytynyt rautaesineitä (KM 41874), kuten yksi- ja kaksipiikkisiä viskareita, tulusrauta, panssarinuolenkärki ja vanhantyyppinen alaruotoinen veitsi. Löydöillä lienee yhteyttä historialliseen talvitieliikenteeseen. Löydöistä vanhimmat saattavat olla keskiaikaisia tai jopa rautakautisia.

Katajasaari (1000035117) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt rautaesineitä, kuten kaksipiikkisiä viskareita ja tulusrauta (KM 41875). Löydöillä lienee yhteyttä historialliseen ellei vanhempaankin talvitieliikenteeseen.

Pohjajärvi 2 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Pohjajärven vanhasta rantatörmästä löytynyt metallinetsinnässä noin 20 cm syvyydestä kolmin kerroin taitettu puukko (KM 41873: 1).

Pohjajärvi 1 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pohjajärvestä pohjoiseen Teivaalanharjun rinteeltä on löytynyt metallinetsinnässä noin 15 cm syvyydestä rautakautiselta vaikuttava veitsi (Jukka Luodon, 1984, myöhäisrautakauteen liittämä JDD-tyyppi; KM 41872: 1).

Kokovuori (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kokovuoren rinteeltä on metallinetsinnässä löytynyt kolmipiikkinen jääkenkä, vanhimmillaan jo rautakautinen ja keskiaikainen esinemuoto (KM 41876: 1).
Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Kokovuoren mäen laella on masto ja siihen liittyvä sähkökaappi. Mäen koillisrinteen puoli on avonaista mäntymetsää ja lounaisrinne on avohakkuualuetta. Maasto on paikoin avokalliota ja paikoin on lohkareista kivikkoa. Mäen laen alue ja ylärinteet kierrettiin läpi, mutta mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu.

Heikkilä-Sipilä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt metsämaasta väkipuukkomainen veitsi (KM 41877: 1).
Ilmoitetun löytöpaikan kohdalla on kaatopaikka, täynnä nykyaikaista muovi ja metalliromua. Paikalla on myös muutamia villiintyneitä marjapensaita. Ympäristössä on myös ehjää metsämaastoa, josta ei tehty arkeologisia havaintoja. Kaatopaikan lähiympäristön ehjään maastoon tehtiin noin kymmenen koepistoa ja sieltä etsittiin metallia ilmaisimella. Koepistoissa oli ainoastaan luontaista maata, humusta, jonka alta alkoi hietamoreeni.

Juojärvi 1 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä löytynyt metsästä väkäsellinen ruotonuolenkärki (KM 41878: 1) ja veitsi (alakohde, KM 41878: 2).

Juojärvi 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt pellosta kaksi vanhaa veistä. KM 41880: 1 on Jukka Luodon (1984) JDD-tyyppiä, jonka hän ajoittaa myöhäisrautakaudelle. KM 41880: 2 on alakohde.

Uusi-Epaala (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Pellosta saatu pintalöytönä ihmisen pääkallon osa (KM 41881: 1). Tarkka löytöpaikka ei tiedossa.

Kauppi Irjala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on löytynyt 15 cm syvyydestä harvinainen Sigismund-kuninkaan hopearaha 1590-luvulta (KM 41907: 1). Löytöpaikka sijaitsee kaukana tunnetuista historiallisista asutuksista. Löytöpaikalla voi olla yhteys Näsijärven jäällä kulkeneeseen talvitiehen.

Kankaanpää 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt pellosta noin 30 cm syvyydestä Kristian II:n/Kustaa Vaasan klippinki vuosilta 1518 - 22 (KM 41911: 1).

Virola (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on keväällä 2019 löytynyt pellosta dirhamin katkelma ja kalanmuotoinen vyönhela (alakohde). Pellossa havaittiin myös "pronssisulaa", joka jätettiin maahan. Diar. KM 41971. Uusia löytöjä syksyllä 2019 (diar. KM 42226, ks. alakohteet).

Kärjenmaa (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt vuonna 2016 viikinkiaikaisen, hevosaiheella koristellun kampariipuksen katkelma (vrt. Kivikoski 1973: kuva 789) sekä alakohteeksi merkitty "alaruotoisen" veitsen terä (diar. KM 42010), löytösyvyys 10 cm. Alakohteen vierestä löytynyt elokuussa 2023 skandinaavisen viikinkiajan tasavarsisoljen katkelmia (Ilppari ILM27518).

Riihimäki (1000035381) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on lokakuussa 2018 löytynyt pellosta renessanssityylinen hopeasormus noin 10 cm syvyydestä (KM 42029:1). Noin 100 metriä lounaaseen samalla peltoaukealla on löytynyt sittemmin myöhäisrautakautinen punnus ja mahdollinen hihnanjakajan rengas (alakohteet).

Heponiemi 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löydetty pellosta, Heponiemen kylätontin itäpuolelta historiallisia rahoja ja pienesineitä sekä pyöreän kupurasoljen katkelma ja korvalusikkamaisen esineen katkelma (diar. KM 42088). Alakohde: 1/4 dirhemi.
Vuonna 2020 sähkön maakaapelointiin liittyneessä tarkkuusinventoinnissa tutkittu maakaapelilinjaosuus kulki Heponiementien kaakkoispuolella koko matkalta peltoalueella, löytöpaikkojen tuntumassa. noin 300 metrin matkalla. Metallinilmaisimella alueella todettiin olevan paljon eriaikaista metallia pääasiassa rautanaulan katkelmia, osa selvästi nykyaikaista, osa määrittelemätöntä. Muita pintalöytöjä, kuten tiilensiruja, eri-ikäistä keramiikkaa ja lasia oli pellon pinnassa varsin vähän.
Linjaosuudelle kaivettiin 26 koekuoppaa lapiolla ja lastoilla. Havainnot koekuoppien kaikkien koekuoppien osalla olivat yhtenevät. Alueen maaperä on savea ja löydöt selvästi nykyaikaisia tai määrittämättömiä. Mitään rautakausiksi tulkittavia löytöjä ei tehty. Koekuopissa on myöskään todettu selviä viiteitä rakenteista tai kulttuurikerroksesta.

Kurjenhännänlahti (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on kesällä 2019 löytynyt maisemointipellon pinnalta pronssinen hevosenkenkäsoljen nuppi (diar. KM 42039). Löytöpaikka on loivasti itäkaakkoon laskevan pellon reunassa. Muinaisjäännösrekisterin piste on noin seitsemän metrin päässä noin kolme metriä korkeasta jyrkästä rantatörmästä. Maaperä löytöpaikalla on savea, alue on ollut peltona 1700-luvulta lähtien.
Vuoden 2020 inventoinnissa alueelta ei löytynyt mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Kyse on todennäköisesti irtolöytöpaikasta, eikä siihen vaikuta liittyvän kulttuurikerrosta. Löytö voi liittyä viereiseen Tyrkkölän kylätonttiin ja sen mahdollisesti rautakaudelta periytyvään asutukseen.
.

Kirkkomäki (1000035481) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on kesäkuussa 2019 löytynyt massiivinen nuolenkärki tai pieni ruotokeihäänkärki metsämaasta 10 cm syvyydestä (diar. KM 42094). Vuoden 2021 tarkastuksessa ei havaittu kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Paikan maastomuotoja hallitsee jyrkkä kallioseinämä.

Tukiaistenmaa (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on kesällä 2019 löytynyt merovingiajan tasavarsisolki 15 cm syvyydestä metsittyneen pellon savimullasta. Löytöpaikka sijaitsee etäällä isoista vesistöistä. Löytö diar. KM 42124.
Maastotarkastusten (18.9. & 22.11.2021) perusteella löytöpaikalla ei ole havaittavissa muinaisjäännökseen viittavia rakenteita tai kerrostumia.

Jokivainio 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt pellosta 15 cm syvyydestä suoraselkäinen rautakautinen silmäkirves (diar. KM 42175: 1).

Vuorenpää (1000036836) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on pellosta löytynyt noin 20 cm syvyydestä kalanmuotoinen hihnanpäähela.

Jordan (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Pengerjoen eteläpuolisesta metsästä löytynyt metallinetsinnässä 25 cm syvyydestä "kivien välistä ja alta" rautainen varsiputki, todennäköisesti keihäänkärjestä.

Jokivainio 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on lokakuussa 2019 löytynyt 5 cm syvyydestä karhunhammasriipus.

Siuron lintutorni (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Lintutornista noin 40 m kaakkoon löytyi metallinilmaisimella pieni helamainen metalliesine. Muuta kuin selvästi nykyaikaista metalliesineistöä ei sen lisäksi löytynyt.

Kiuttanpelto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on 5 cm syvyydestä löytynyt metallinetsinnässä myöhäisrautakauden eläinpäinen hihnanjakajan hela sekä alakohteeksi merkitty D-tyypin pyöreän kupurasoljen katkelma. Alakohteina myös historiallisen ajan hopeasormuksen ja kupariseosesineen katkelmat.
Tarkastuksen 9.9.2020 aikana pelto oli aidattu ja kasvoi heinää, joten mihinkään kohtaan ei voinut tehdä kuoppia. Topografiasta ei saa mitään rajausta auttavaa, pelto on melko tasainen, joten kohteet jäävät löytöpaikkapisteiksi.

Rönni (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on lokakuussa 2019 löytynyt 15 cm syvyydestä valmunuppisen kaarisoljen katkelma. Havainto myös maassa esiintyvästä sulaneesta pronssista.

Kurhiannokka (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt heinäkuussa 2019 hiekkamaasta 15 cm syvyydestä rautainen nuolenkärki.

Harjumetsä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on marraskuussa 2019 löytynyt kirves 30 cm syvyydestä ison kiven alta. Kirves on historiallinen, jo keskiajalla esiintyvää tyyppiä.
Löytöpaikka on ehjässä metsämaastossa, louhikkoisella kalliolla, jossa ei ole kivennäismaata. Löytöpaikan etelä- ja lounais-puolella, on metsäaukea, jossa on modernina aikana puretun rakennuksen jäännöksiä. Löytöpaikan ympäristössä, ehjässä maastossa etsittiin metallia ilmaisimen avulla, mutta mitään ei löytynyt.

Henrikssonin tontti (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kahden rautakautisen keihäänkärjen löytöpaikka, jotka löytyvät rakennuksen perustusta kaivettaessa Lempäälän kirkonkylän Iluksin talon maalta Henrikssonin tontilta. Löydöt on lunastettu Kansallismuseoon vuonna 1918.
Löytöpaikka on sijainnut rinteessä ja se on tarkastettu vuonna 1983 maaliskuussa. Vuodenajasta johtuen mitään havaintoja ei voitu tehdä.
Ilmakuvatarkastelun 2020 perusteella vaikuttaa siltä, että tontille on rakennettu uusi rakennus ja tielinjauskin on muuttunut vuodesta 1983. Todennäköisesti paikka on rakentamisen yhteydessä sekoittunut entisestään. Ympäristö on myös rakennettu.

Vasikkalanrahka (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Metallinetsinnässä on löytynyt 20 cm syvyydestä savimaasta akantusaiheella koristellun kupariseosesineen katkelma, mahdollisesti miekantupen kenkäimestä.
Löytöpaikka (paikannus suuntaa antava) on tasaista peltoa, 10.9.2020 tarkastuksessa ei havaittu mitään rakenteita.

Kiurala Myllyoja (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on huhtikuussa 2019 löytynyt savimaasta noin 5 cm syvyydestä levymäinen linturiipus.
Pellossa, rantakaistaleella tai 50 m:n päässä sijaitsevassa metsäsaarekkeessa ei havaittu tarkastuksessa 2020 mitään rakenteita. Pellolla kasvoi vilja, joten koekuopat tehtiin reuna-alueilla. Peltomullan alla oli hieno hiekka, rantakaistaleella kosteampaa (ja jonkin verran kiviä) sekä savisempaa, peltosaarekkeessa kivikkoista. Löytöpaikan lähellä pellon reunassa on hyvin paksu peltomultakerros

Vuohilahdenpellot (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on maaliskuussa 2020 löytynyt pellosta 12 cm syvyydestä myöhäisrautakauden spiraalipäinen ketjunkannatin. Toukokuussa 2021 ilmoitettu uusi myöhäisrautakautinen löytö (ks. alakohde).

Sarkonen (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on Kallialan historiallisen kylätontin länsipuolisesta pellosta löytynyt pronssiesineiden katkelmia, joista ainakin osa myöhäisrautakautisia. Alakohteeksi merkitty syksyllä 2022 ilmoitettu myöhäisrautakautinen hihnanjakajan helan katkelma.

Peiponpuisto (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on pellosta, skeittiparkin rakennustyömaalta, vuonna 2012 löytynyt viikinkiajan massiivisen rannerenkaan katkelma.

Akanoja (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on löytynyt rullapäisen hevosenkenkäsoljen katkelma ja ajoittamattomia pronssikatkelmia.

Niihami (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on vuonna 2013 löytynyt pellosta kaksi A-tyypin soikeaa kupurasolkea (toinen niistä, KM 39530:2, on alakohde) sekä useita muita pronssiesineitä (alakohde KM 39530:3 - 10).

Lepokoti (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Vuonna 1999 ruokamultakerroksesta löytynyt rullapäinen hevosenkenkäsolki.

Tukonsaari (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on vuonna 2013 löytynyt pellosta kupariseospellin kappaleita ja myöhäisrautakautinen hihnanjakajarengas.

Heittola 4 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on vuonna 2013 löytynyt tien penkalta myöhäisrautakauden kuulamainen punnus ja pellosta, noin 10 metrin päässä punnuksesta, pronssinen hela.
Vuoden 2021 tarkastuksessa alue oli nurmena. Uusia havaintoja ei tehty. Paikallisen tiedon mukaan löytöpaikasta n. 60 m luoteeseen on sijannut paja ja sen pohjoispuolella riihi sekä pärehöylä, mahdollisesti vuoden 1959 peruskartalle on merkitty riihi, toinen peruskartalle
merkitty rakennus on sijainnut kohdekoordinaateista n. 10 m pohjoiseen, paikka erottuu matalana kumpareena, jolla on korkeampaa aluskasvillisuutta ja myös jonkin verran puustoa. Pohjoisemman puretun rakennuksen paikkeille tehdyssä koekuopassa oli normaali peltokerros.

Paavola (1000038118) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on 2010-luvun alussa löytynyt pellon kyntökerroksesta noin 50 metrin matkalta karhunhammasriipus, eläinpääkoristeinen hihnanjakajan hela ja vartaista kierretyn kaularenkaan katkelma.

Kauppila 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on 2010-luvun alussa löytynyt pellosta noin 10 cm syvyydestä akantuskuvioilla koristeltu, kaareva pronssinen miekanväistin.

Värilän pelto (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Marraskuussa 2010 löytyi metallinetsinnässä pellosta 10 - 15 cm syvyydestä F-tyypin pyöreän kupurasoljen katkelma ja muita pronssikatkelmia.

Laipanrahka (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Nuolenkärki löytyi metallinetsinnässä vuonna 2007 metsätraktorin tekemästä urasta noin 4 cm syvyydestä.

Rinnekatu (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Lasten leikkipuiston reunasta Rinnekatu 31:n kerrostalojen takana, luonnollisessa rinteessä n. 9 metrin päässä lähimmän kerrostalon nurkalta on vuonna 2004 löytynyt kaksieläiminen pyöreä kupurasolki. Kohteessa on tehty tarkastus vuonna 2005.

Keskisen jokiranta (Löytöpaikat)
Historiallinen; Ruotokeihäänkärki on löytynyt joesta nostetusta savikasasta.

Brygginmäki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on 1970-luvulla löytynyt tienrakennustyön yhteydessä pitkälehtinen putkikeihäänkärki.

Markkola (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on huhtikuussa 2020 löytynyt noin 10 cm syvyydestä haukka-aiheella koristeltu myöhäisrautakautinen miekantupen kenkäin ja punnus (jälkimmäinen alakohde).

Saukkolampi (1000038282) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Hiekkasen (1979) 3BII-tyypin nuolenkärki löytynyt vuonna 1999 kaivutyössä kivikkoisesta hiekkamoreenista. Tarkastuksen mukaan paikalla ei sijaitse kiinteää muinaisjäännöstä.

Tyrkkölä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on huhtikuussa 2020 löytynyt viikinkiajan massiivisen rannerenkaan katkelma 15 cm syvyydestä vanhalta pellolta (Ilppari ILM 14138). Löytöä ei vielä ole luetteloitu kokoelmiin.
Vaikka alue on nykyään melko tiiviisti asuttu ja osin voimakkaasti muokattu, on mahdollista, että pellon kohdalla on säilynyt jälkiä vanhemmasta ihmistoiminnasta. Pellon ja kevyenliikenteenväylän välissä on metsäinen kaistale, jonka maaperä oli melko kivistä eikä tarkastuksessa 2020 koekuoppaa pystynyt tekemään järkevään paikkaan. Peltoon tehdyissä koekuopissa ei näkynyt kulttuurimaata, n. 20 cm:n peltomultakerroksen alla oli hiekka.

Markkola 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on keväällä 2020 löytynyt kyntökerroksesta myöhöisrautakautinen palmettihela.

Hakaraiva (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on keväällä 2020 löytynyt 30 cm syvyydestä rautainen putkilukon avain, rautarenkaita ja kupariseoksinen hihnanjakajarengas.

Kirjava-Mikko (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on keväällä 2020 löytynyt 15 cm syvyydestä pyöreän kupurasoljen katkelmia. Vierestä katkelma kierrettyä pronssivarrasta. Löytöjä ei vielä ole luetteloitu kokoelmiin.
Vuoden 2019 löydöt alakohteina. Viranomaiskäyttöön ks. Ilppari ILM 12041.

Kerhonvainio (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on maaliskuussa 2020 löytynyt 15 cm syvyydestä kulunut, riipuksena käytetty hopearaha, ilmeisesti saksalainen 1000-luvulta (KM 44909).

Toosilanniemi 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on kesäkuussa 2020 löytynyt latteanuppinen hevosenkenkäsolki myöhäisrautakaudelta. Löytösyvyys 4 cm.
Alakohteena kupariseoslevyn katkelma.
Löytöpaikka sijaitsee löytäjän mukaan metsittyneen vanhan pellon ja metsän rajalla piiriojan penkassa, vanhan pellon puolella. Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Ilppari ILM 14902, 14500.

Laitilan pelto (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on keväällä 2020 löytynyt metallinetsinnässä merovingiajan tasavarsisolki (KM 44836, Ilppari ILM 14186). Löytösyvyys 10 cm.

Metsärinne (1000038766) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on kesäkuussa 2020 löytynyt tasateräinen ("talttamainen") rautanuolenkärki 15 cm syvyydestä. Ilppari ILM14835.

Sillantaka 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on vuonna 2020 löytynyt pellosta viikinkiajan massiivisen rannerenkaan katkelma noin 40 cm syvyydestä. Ilppari ILM 14421.

Kyllönjoki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kyllönjoen rantavedestä on 1970-luvulla löytynyt merovingi- ja viikinkiajan taitteen katkelmallinen ratassolki. Löytöpaikan lähistöllä on muokattu maaperää Hämeenlinnansillan rakennustöissä 1960-luvulla. Ilppari ILM 15239.

Harjunranta 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on Vesijärven rannan läheltä löytynyt metsämaasta kupariseoksinen rannerengas (vanhemmalta ja nuoremman roomalaisajan taitteesta) ja puhkaistu hopearaha, viikinki/ristiretkiajan taitteesta (ks. alakohde). Löytäjän antaman tiedon mukaan löytöpaikka sijaitsee isojakokartassa kuvatulla Haudansaari-nimisellä saarella, joka on järvenpinnan laskettua kasvanut kiinni mantereeseen. Soranotto on vaikuttanut lähialueen maaperään.

Prinssi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on elokuussa 2020 löytynyt pellosta dirhemi sekä alakohteiksi merkityt pilkkohopea ja massiivisen rannerenkaan katkelma. Löytösyvyys 10 - 20 cm.
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 16543.

Holma (1000039348) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on pellosta löytynyt historialliseen asutukseen viittaavaa metallijätettä sekä katkelma pisteleimakoristellusta kolmijakoisesta hihnanjakajasta, materiaali tinapitoinen kupariseos. Hihnanjakajan katkelma lienee myöhäisrautakautinen.
Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 16658.

Ristinarkku Loimala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on tammikuussa 2020 löytynyt pellosta historiallisen ja modernin asuinpaikkajätteen ohella viikinkiaikaisen leijonasoljen katkelma ja viikinkiajan ns. massiivisen rannerenkaan katkelma (ks. alakohde). Löytösyvyys 10 cm.
Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 12741.

Vekaronkalliot (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Sienestäjä on syyskuussa 2020 löytänyt mäen päältä kivikkoisesta mäntymetsästä heti sammalen alta viikinkiaikaisen M-tyypin keihäänkärjen. Löydettäessä kärjen varsiputki erottui sammaleen alta. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 16945.
Vuoden 2021 tarkastuksessa löytöpaikalle tehdyista koekuopista tuli esiin peruskallio heti turpeen alta. Maastossa ei havaittu rakenteita tai muuta merkkejä, mikä viittaisi muinaisjäännökseen.

Kiiskinpelto (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on 20 cm syvyydestä löytynyt viikinkiajan tasavarsisoljen katkelma. Alakohteena sulanutta kupariseosta ja historiallisen ajan hela. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 17119, 17172.

Hulppo 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on vuonna 2020 löytynyt pellolla merovingiaikaisen miekan ja väistimen katkelma (Salin II -tyylillä koristeltu) sekä alakohteeksi merkitty spiraalipäisen ketjunkannattimen katkelma. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM15152.

Haapasaari (1000039690) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on syksyllä 2020 löytynyt pellosta nelijalkaista eläintä esittävä riipus viikinki- tai ristiretkiajalta. Löytösyvyys 20 cm. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 17343.

Teivaala 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on marraskuussa 2020 löytynyt viikinkiajan tasavarsisolki pellon reunasta läheltä Ryydynpohjan rantaa. Löytösyvyys 5 cm. Lisäksi historiallisen ajan löytöjä alakohteina.
Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 17700.

Teivaala 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on marraskuussa 2020 löytynyt suoraselkäinen partakirves, luultavasti myöhäisrautakaudelta. Löytösyvyys 5 cm. Löytöä ei vielä ole luetteloitu kokoelmiin. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 17489. Hieman idempää löytynyt lokakuussa 2022 viikinkiaikaisen tasavarsisoljen katkelmia (ILM25677, ks. alakohde).

Niemelä (1000039836) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Niemelän talon riihen luota on ojaa kaivettaessa savimultamaasta löytynyt he-vosenkenkäsolki (HM 789). Koordinaatit osoittavat riihen kohdan – tarkempi kohta ei ole tiedossa. Oletettavasti löytöpaikka on tästä muutaman kymmenen metrin säteellä. Riihen kohta on koilliseen, itään ja etelään avautuvaa peltoaluetta, jonka luoteispuolella on kivikkoinen metsäinen moreenikumpare.
Vuoden 2019 tarkastuksen ajankohtana pelto riihen ympäristössä oli kesannolla, joten pinta-poimintaa ei voitu tehdä. Riihen ympäristöä tutkittiin kattavasti metallinilmaisimella ja sen luoteispuoliselle kivikkoiselle metsäalueelle tehtiin useita koekuoppia noin 100 m säteellä riihestä. Merkkejä muinaisjäännöksistä ei havaittu. Kohde on siis edelleen ns. irtolöytöpaikka.

Nokiniitynmäki a (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Kesäkuussa 2020 ilmoitettu tasakärkisen nuolen löytöpaikka (LÖY307562). Tarkastettaessa kohdetta ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä. Kyseessä on ilmeisesti irtolöytö. Paikalla on hiljattain kaadettu metsää ja liikkuminen alueella on hankalaa.

Nokiniitynmäki b (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on ilmoitettu löydetyksi kullattu pronssinappi (LÖY307514). Paikalla on avokalliota. Tarkastettaessa kohdetta ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä. Kyseessä on ilmeisesti irtolöytö.

Kohma (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Nokian kirkosta 4,6 km länsilounaaseen, Kohman talon pohjoiseen laskevan rinnepellon alalaidassa olevassa kulmauksessa. Kohde löytyi inventoinnissa 18.11.2013.
Paikalta on löytynyt kynnetyltä pellolta pintapoimintana läheltä toisiaan pii-iskos, hioin tai mahdollisesti kiviesineen teelmä sekä kvartsin kappaleita (ei kuitenkaan iskoksia eikä esineitä).

Kirkkosillanoja 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Kirkkosillanojan pohjoisrannalla olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt inventoinnin yhteydessä mahdollisesti historialliselle ajalle ajoittuva hioimen katkelma.
Löytöpaikan pohjoispuolella sijaitsee kivikautinen asuinpaikka Kirkkosillanoja 2 (1000029789).

Yrjönmäki (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Metallinetsinnässä on vuonna 2017 löytynyt tulusrauta metsärinteestä.

Kaliini (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaliinin talosta noin 300 metriä lounaaseen ja 380 metriä Miharin sillasta pohjoiskoilliseen pellolta löydettiin kaksi kvartsi-iskosta. Löytöpaikalla maasto viettää itään. Havainto-olosuhteet pellolla olivat kohtalaiset. Paikka voisi sopia asuinpaikaksi, mutta löytöjen vähäisyyden vuoksi kohde luokiteltiin löytöpaikaksi.

Ylä-Heljo (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löydetty kuutiokivi, joka on Satakunnan museossa. Kohteen paikannus Matti Huurteen (1969) mukaan. Inventoinnin (2019) yhteydessä tarkastettiin Heljon talon länsipuolista peltoa. Ei havaintoa muinaisjäännöksestä.

Rihkavuori (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vuonna 1986 on rinnepellosta löytynyt reikäkivi ojankaivuun jälkeen.

Isotalo (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Pellosta on metallinetsinnässä löytynyt sulanut kupariseoskappale, joka saattaa olla peräisin viikinkiajan pyöreästä kupurasoljesta. Löytösyvyys noin 25 cm.

Luhdankanta (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt pitkällä kaulaosalla varustettu pienilehtinen keihäänkärki. Ilppari ILM15071.
Vuoden 2021 inventoinnissa löytöpaikkaa ja sen lähistöä tutkittiin metallinpaljastimella sekä koekuopin. Kummallakaan menetelmällä ei saatu mitään viitteitä siitä, että kyseessä olisi löytöpaikan sijasta kiinteä muinaisjäännös

Kaarrekallio (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on heinäkuussa 2020 löytynyt E-tyypin pyöreä kupurasolki sekä sen läheltä veitsen terä ja soikea tulusrauta. Veitsi löytyi ison kiven juurelta ja maassa havaittiin hiiltä sekä punaista hiekkaa.
arkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 15199, ILM 15081.

Keso (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskeinen reikäkivi (KM 18824) on saatu talteen Rädyn inventoinnin yhteydessä. Se on löytynyt noin vuonna 1954 Pekka Keson talon (Emil Keso) eteläpuolelta. Löytö oli multamaassa saven pinnalla, 0-30 cm syvyydessä. Savikerroksessa noin metrin syvyydessä oli puuhiilikasauma, jota Räty piti kivikautisen asuinpaikan merkkinä.
Reikäkiven pituus on 6,5, leveys 5,7 ja paksuus 0,6 cm. Reiän halkaisija on noin 4,5-6 mm. Esine on verkonpainokivi, jossa on kiinnitysura.

Pitkäjärvenoja (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Pitkäjärvenojan länsirannalta on löydetty ruuhen jäännökset, useita vedestä nostettuja ja ihmisen työstämiä (katkaisemia) puunrunkoja - ja keppejä, muutama irtonainen liistekatiskan liisteeltä vaikuttava puunkappale sekä mahdollisesti kalastuslaitteen ohjaimena tai muuna osana toiminutta tikku- tai keppiseinämää. Aiemmin, vuonna 2019 paikalta on toimitettu Pirkanmaan maakuntamuseolle kaksi puukeppiä, joissa on työstöjälkiä. Jäljet vaikuttavat kirveellä tehdyiltä.
Keskeltä katkennut ruuhi on pituudeltaan noin 3,5 m. Sen sivuseinämät ovat aikojen saatossa tuhoutuneet. Radiohiilianalyysin perusteella ruuhi ajoittuu todennäköisesti 1600-luvulle. Löydöt on niiden löytäjän mukaan nostettu viereisestä joesta sitä kolme vuotta sitten ruopattaessa. Ruoppaaja ei ole tuolloin nostamissaan puissa mitään ihmeellistä nähnyt. Löytäjä on ruuhen ja suurimman osan muista löydöistä havainnut syksyllä 2020. Joessa voi olla työstettyjä puita ja mahdollisia kalastuslaitteiden osia lisääkin, niitä ei kuitenkaan voinut maalta käsin havainnoida tai niiden olemassa oloa varmentaa.

Teiskon kappeli (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 2903:1) on löytynyt Teiskon kappelista ja lunastettu 1893. Kuokkamies Stenman teki löydön. Taltan toisen lappeen sivuilla on kaksi uurrosta varren kiinnittämistä varten. Se on kooltaan 73 x 39 x 20 mm.
Höylänterä eli kaavinkivi eli taltta (KM 2903:2) on löytynyt Teiskon kappelista ja lunastettu 1893. Kuokkamies Stenman teki löydön. Molemmat päät on hiottu teräväksi, joten kyseessä on kaksoistaltta. Esine on kooltaan 44 x 39 x 12 mm.
Paikka tarkastettiin 1994 inventoinnissa. Tarkempaa löytöpaikkaa on enää vaikea saada selville. Teiskon hautausmaa ja kappeli on rakennettu hiekkapohjalle Kirkkojärven pohjoisrannalle. Hautausmaan ja naapurialueiden leikkauspintoja tarkasteltaessa ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Herralanvuori 4 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on huhtikuussa 2021 löytynyt rautainen putkikirves 15 cm syvyydestä.
Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM18542.

Reippi 2 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pirkanmaan maakuntamuseon ja metallinpaljastinharrastajien yhteisessä tapahtumassa paikalta löytyi panssarinuolenkärki.
Vuoden 2017 inventoinnissa kohteella tehtiin kaksi koekuoppaa lisää. Kummastakaan ei löytynyt viitteitä kiinteistä muinaisjäännöksistä. Osia alueesta tarkastettiin lisäksi metallinilmaisimen avulla. Alueelta löytyi joitakin historiallisia tai moderneja rauta- ja hevosenkengännauloja, pullonkorkkeja, pistoolin hylsy ja moderni metallisolki.

Pispa 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Toukokuussa 2021 on pellosta ja rannalta löytynyt 5 - 20 cm syvyydestä merovingiaikainen tasavarsisolki, viikinkiajan massiivisen rannerenkaan katkelma ja pieni rautainen veitsenterä (ks. alakohteet). Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM18800.

Peltosaari (1000041238) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on huhtikuussa 2021 löytynyt myöhäisrautakautinen punnus ja harjavaa kupariseosvarrasta. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: ilppari ILM19140.

Taulasalo (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on saarelta löytynyt korvakkeellinen partakirves 30 cm syvyydestä. Läheltä kaksi veistä. Vaatii tarkempaa selvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Ilppari ILM19943.

Taulasalo 2 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on löytynyt kaulallinen panssarinuolenkärki ja taottu rautaesine. Ilppari ILM19473.

Sultsinniemi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on Sultsinniemeltä löytynyt 10 cm syvyydestä kupariseoksinen hevosenkenkäsolki (rullapäistä tyyppiä). Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM19524.
Vuoden 2021 tarkastuksessa alue todettiin ryteikköiseksi metsäksi, jossa ei havaittu erikoista aaltoilevaa kalliomuodostelmaa lukuun ottamatta mitään rakenteita ja vain parissa kairauksessa hieman hiiliensekaista maata.

Alitalo (1000041673) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on löytynyt metallinetsinnässä muutamia rautakautisia esineitä ja katkelmia, kuten linturiipus. Tummaa maata ei havaittu. Ilppari ILM17194. ILM17676.

Iso-Annala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on löytynyt palmettiaiheinen pieni riipus ristiretkiajan korulaitteesta. Löytöpaikka sijaitsee pellolla noin 250 metriä etelään Vehkapuntarin historiallisesta kylänpaikasta. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM19525. Löytösyvyys 10 cm.

Yli-Knaapi 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on pellosta löytynyt ketjunkannattimen katkelma. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM19526. Löytösyvyys 10 cm. Vuoden 2021 tarkastuksessa koekuopista ei löytynyt muuta kuin peltomultaa ja alueen topografian perusteella ei voi rajata
muinaisjäännösaluetta. Mikäli lähistöltä löytyy lisää esineitä, tulkintaa pitänee muuttaa. Nyt nämä jäävät löytöpaikoiksi.

Kirkkoniitty (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pellon reunasta on toukokuussa 2018 löytynyt poikkiteräinen kivikirves.

Tervaniemi 2 (1000041827) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Tervaniemen historiallisen kylänpaikan länsipuolisesta pellosta on metallinetsinnässä löytynyt kaksieläimisen pyöreän kupurasoljen katkelma. Löytösyvyys 10 cm. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM20131.

Ihonsaari 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on syyskuussa 2021 löytynyt laakeahkon kiven alta kokonainen viikinkiajan kaularengas noin 15 cm syvyydestä. Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM20459.

Jokiranta (1000041932) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee noin 2,4 km kaakkoon Kangasalan kirkosta, Jokioisten kylässä, osin ruohottuneen Taivallammin ja siitä itää laskevan ojan pohjoisrannalla. Kohteen alue on vielä jokin aika sitten kokonaisuudessaan muokkaamaton, kivinen peltosaareke, jonka keskellä on sijainnut ja yhä sijaitsee hirsinen lato. Sittemmin ladon ympäristö on raivattu pelloksi.
Kohde löytyi syksyllä 2021 metallinetsinharrastajan toimesta, kun hän pellonmuokkauksen havaittuaan oli käynyt paikalla ja löytänyt kohteen alueelta useita rautakautisia esinelöytöjä (ks. Ilpparin ilmoitus ILM20543). Paikalta on löydetty mm. ratassolki, pyöreä kupurasolki, rannerengas, puukko ja rautainen kilikello. Osassa esineistä oli kiinni tummaa (mahdollisesti nokista) maata ja hiiltä. Rannerankaan löytöpaikalta löydettiin myös luuta (todennäköisesti palanutta sellaista). Kohteeseen liittyy myös Ilpparin ilmoitus ILM16590, jossa löytöinä mm. dirhemi ja pronssinen hela.
Lokakuussa 2021 teki Pirkanmaan maakuntamuseo paikalle maastotarkastuksen, jossa pohjoisimman löytötihentymän kohdalle ja läheisyyteen kaivettiin yhteensä viisi koekuoppaa. Koekuopassa 1 havaittiin hiilen hippusia ja palamatonta luuta noin 18-25 cm syvyydessä. Koekuoppaa laajennettiin hieman, mutta tutkimus jouduttiin keskeyttämään resurssien puutteen vuoksi, eikä tarkastuksen yhteydessä saatu selville, kuuluivatko luut ihmiselle vai eläimelle. Tarkastuksen päätteeksi koekuopan pohja peitettiin suodatinkankaalla, kuoppa täytettiin ja koekuopan sijainti merkittiin maastoon kahdella puunkarahkalla ja suurehkoilla kivillä.
Ladon koilliskulman viereen kaivetussa koekuopassa oli havaittavissa noin 50 cm syvyydessä alkuperäisestä maanpinnasta harmaan hiesun värjäymä, jonka seassa oli niin ikään hiilenhippuja. Värjäymän näkyvillä osa länsireunasta oli suora ja etelä-pohjoissuuntainen. Esille saatu värjäymän osa kaivettiin pois ja oli löydötön.
Tarkastuksen yhteydessä saatiin tieto, jonka mukaan nyt pelloksi raivattu, entinen peltosaareke oli ollut osittain hyvin kivinen. Suurin osa kivistä oli poistettu pellonraivauksen yhteydessä kaivinkoneella, jolla alueen pintamaa oli poistettu ja viety pois alueelta. Paikalle oli tämän jälkeen tuotu muualta multaa ja suomaata. On kuitenkin mahdollista, että alueella muokatun kerroksen alla on vielä säilyneenä kalmistoa.
Vuoden 2022 koekaivausten ja historiallisten karttojen perusteella paikalla on saattanut myös olla rautakautinen tai varhaishistoriallinen asuinpaikka. Kohde on kuitenkin ainakin suurimmilta osin tuhoutunut pellonraivauksen yhteydessä, eikä koekuopista havaittu säilyneitä vanhoja kulttuurikerroksia tai rakenteita

Mailmansyrjä (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on kesäkuussa 2021 löytynyt rautainen putkilukon runko 15 cm syvyydestä. Löytäjän mukaan maastossa on runsaasti sisällissodan aikaisia shrapnellin kuulia, luoteja ja hylsyjä. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM19401.

Tolvila (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on syyskuussa 2021 löytynyt pellosta 15 cm syvyydestä leimakoristeinen kupariseosesine, joka vaikuttaa helaksi muutetulta viikinkiaikaisen rannerenkaan katkelmalta. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM20622.

Paavola (1000032779) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt E-tyypin pyöreän kupurasoljen katkelma 25 cm syvyydestä.
Vaatii tarkempaa selvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Yli-Rantala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on marraskuussa 2021 löytynyt viikinkiajan pyöreän kupurasoljen katkelma. Löytösyvyys noin 15 cm pellossa. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM21080.

Puutikkala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metsästä on löytynyt metallinetsinnässä palmetti- ja ristikkokuvioinen hela (luultavasti ristiretkiajalta) ja kuppimaisen kuparipeltiesineen katkelma 15 cm syvyydestä. Löytöpaikan vieressä on kiviröykkiö, jota löytäjä arveli viljelyröykkiöksi. Alakohteeksi merkitystä paikasta on suuren siirtolohkareen vierestä löytynyt poikkiteräinen nuolenkärki ja veitsi noin metrin päässä toisistaan noin 20 cm syvyydestä hiekkamaassa.

Värilän pelto 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Hinninmäen kalmiston itäpuolisesta pellosta on metallinetsinnässä löytynyt permiläinen sulde-riipus ja muita rautakautisia esineitä. Ilppari ILM19804, ILM21290.

Viidenkukkulankalliot (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan löytöpaikka. Pirkanmaan maakuntamuseon vuonna 2017 suorittaman tarkastuksen mukaan paikalla ei sijaitse kiinteää muinaisjäännöstä.

Kohma (1000034979) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Ulkoilija on löytänyt metsäpolulta pintalöytönä taitavasti taotun nuolenkärjen.

Tehdaskartanonkatu (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kesällä 2017 tienvierusmetsiköstä on löytynyt pyöreä keraaminen paino tai värttinänkehrä.

Kantala 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt 30 cm syvyydestä metsämaasta rautainen putkikirves.

Lonka (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt kaariaiheella koristeltu kirjansolki noin 20 cm syvyydestä.

Vaasantie-Kuruntie (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt lilja-aiheinen koristehela 15 cm syvyydestä. Havainto myös mahdollisesti rautakautisen veneniitin katkelmasta.
2023 inventoinnissa löytöpaikalta ja sen läheisyydessä ei löytynyt mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Liuksialan kappeli 2 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä löytynyt 20 cm syvyydestä katkelma Turussa lyödystä Eerik Pommerilaisen hoperahasta.

Aurejärvi Tervaniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tervaniemen kärjen pohjoisrannalla on kapea hiekkaranta. Rantatörmä nousee jyrkästi rannasta muutaman metrin veden pintaa ylemmäs. Törmän päällä on 10-30 m levyinen loivasti rantaan viettävä tasanne rannan ja avokallion välissä. Tasanne on paikoin hyvin kivinen tai sorainen. Tasanne laskee ja kapenee etelään mentäessä. Tämän tasanteen pohjoispäässä oli koekuopissa suppealla alalla vähäkivisempää hiekkaista maasta. Yhdestä koekuopasta löydettiin pari kvartsi-iskosta. On mahdollista, että alueella on ollut esihistoriallinen asuinpaikka.

Rekunen 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on metsiköstä löytynyt 15 cm syvyydestä viikinkiaikainen hevosenkenkäsolki Salmon tyyppiä 12. Ilppari ILM12152.

Saukko (1000043820) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on löytynyt 10 cm syvyydestä hihnansolki, jonka helassa on punosornamentiikkaa. Ilppari ILM12858.

Kirjava-Mikko 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on keväällä 2019 löytynyt 30 cm syvyydestä historiallisen eläinkoristeisen helan katkelma ja mahdollisia rautakautisia kupariseoskatkelmia.

Ristiveräjä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Nokianvirran rantatörmältä löytyi metallinetsinnässä kesällä 2019 historiallisen ajan sormus. Alakohteeksi merkitty metallinetsinnässä vuonna 2019 havaittu ja Pirkanmaan maakuntamuseon nostama merovingiajan keihäänkärki (löytösyvyys 20 - 30 cm).

Pappila Karhunkallio (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinlöytöinä rautakautisia ja historiallisen ajan metalliesineitä KM 40072:1-9 metallinpaljastimella Pälkäneen Onkkaalan Pappilan lounaispuolisesta pellosta nimeltä Karhunkallio vuosien 2008-2012 aikana. Esineet ovat rautakirves, tasavartisia solkia, hihnanjakaja, vyön solki ja heloja. Löytöalue sijaitsee Onkkaala (Onkkaala) Tiililän rautakautisen ja historiallisen ajan asuinpaikan rajatun alueen vieressä, Pappilantien toisella puolella etelässä. Lisäksi Ristiänmäen polttokenttäkalmisto 635010011 sijaitsee Lahdentien (VT 12) toisella puolella, noin 250 metriä löytöalueesta lounaaseen. Löytöalueen laajuus on 600x140 m. Koordinaatit ovat löytöalueen keskikoordinaatti. Tarkastamaton löytöpaikka.

Rinnemäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä keväällä 2019 on pellosta löytynyt 4 kpl kaksipiikkisiä hevosen viskareita.

Vasikkainkallio 1 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsäpolulta on metallinetsinnässä syksyllä 2018 löytynyt rautainen hevosen viskari.

Vasikkainkallio 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsäpolulta on metallinetsinnässä syksyllä 2018 löytynyt rautainen hevosen viskari.

Eerola (1000044320) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on huhtikuussa 2019 löytynyt pellosta Kustaa I:n/Kristian II:n klippinki. Löytösyvyys 10 cm.

Karila 2 (1000044339) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on huhtikuussa 2022 löytynyt pellosta punosornamentein koristeltu korvalusikka ristiretkiajalta. Löytösyvyys 15 cm. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 21779.

Alasjärvi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on toukokuussa 2022 löytynyt Alasjärven uimarannan läheisestä kangasmetsästä 13,8 cm pitkä soikealehtinen pienoiskeihäänkärki, morfologisesti Petersenin E-tyyppiä. Löytösyvyys: 20 cm hiekkamoreenimaassa. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM21883.

Ketaravuori (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt vuonna 2019 kaarisolki ja tulusrauta sekä kupariseoslenkeistä koostuvan ketjun katkelma.

Krappeenkulma (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Metsästä on metallinetsinnässä löytynyt rautaveitsi. Ilppari ILM10386.

Isoniementie (1000044520) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pellosta on 1960-luvulla löytynyt nelisivuinen poikkikirves. Pirkanmaan maakuntamuseon tarkastuksessa vuonna 2016 (U. Lähdesmäki) kohdetta pidettiin löydön ja topografian perusteella mahdollisena kivikautisena asuinpaikkana.

Pelto-Karppi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä syksyllä 2019 pellosta on löytynyt hihnansolki.

Riihimäki (1000044713) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta 10.10.2019 metallinetsinnän yhteydessä löytyi hopeinen kehäsolki ja viskari. Paikalta on lisäksi historiallisen ajan rahoja ja muuta esineistöä, joita ei otettu kokoelmiin. Alakohteeksi merkitty myöhäisrautakautisten korukatkelmien löytöpaikka (ILM29781).
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 12011.

Kesäkoti (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnän yhteydessä metsämaastosta löytyi 12.8.2019 spiraalipäinen ketjunkantaja sekä kupariseospellin katkelma.

Korkeamäki (1000044804) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Korkeamäen itäpäästä on heinäkuussa 2022 löytynyt metallinetsinnässä viikinkiaikainen hopearaha (penninki) 14 cm syvyydestä. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttään: Ilppari ILM22648.

Isokuivanen I (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta 1.11.2019 metallinetsinnän yhteydessä talteen otettu viskari, jonka läheisyydestä oli aikaisemmin löydetty hopeisen sinettisormuksen katkelma (alakohde).
Vuoden 1713 alue- ja rajakartalla löytöpaikkojen läheisyydessä ei ole kiinteää asutusta. Vuoden 1806 isojakokartalla löytöpaikat sijoittuvat peltoon, samoin vuosina 1847/1892 ja 1900 laaditulla pitäjänkartalla ja vuoden 1959 peruskartalla. Vanhoilla kartoilla (1806 →) löytöpaikkojen välissä on ollut yksittäinen talo (Kuivanen), jonka kohdalla on talo myös nyt.
Vanhan Satakunnan henkilötiedoston (Suvanto 2001) perusteella Parkanon Kuivasjärven
eteläpuolella on ollut eräsija, muttei vakituista asutusta, jo 1500-luvulla. Suomen asutus 1560-luvulla kartaston (Jutikkala et al. 1973) perusteella Parkanon pohjoisosassa on ollut yksittäinen talo 1560-luvulla, joka sijoittuu Kuivasjärven ja Linnajärven väliselle kannakselle, nykyisen Linnan talon tienoille. Suomen asutuksen yleisluettelon (SAY) mukaan Kuivasjärven kiinteä asutus on tullut 1600-luvulla, mahdollisesti jo 1580-luvulla. 1580-luvun taloluettelon kohdalla on merkintä =ei = Hietanen? (Kihniö), joten varmuudella SAY:n mukaan Parkanon Kuivasjärven alueella on ollut veroa maksavia taloja vasta 1600-luvulla. Tuolloin talojen niminä on ollut Laskuckoinen(?), Räpoinen ja Laskelainen; talojen nimille ei löydy vastaavuuksia vanhojen karttojen nimissä.
Vanhojen karttojen ja arkistolähteiden perusteella löytöpaikan läheisyyteen kiinteä asutus on
tullut 1700- ja 1800-lukujen alkujen välisenä aikana. Vuoden 2023 tarkastus sijoittuvat peltoon, joka kasvoi maastotarkastuksen aikana viljaa. Ko. löytökohtia tarkasteltiin pellon laidalta, eikä uusia havaintoja mahdollisesta muinaisjäännöksestä paikalta saatu.

Historiallinen; Pellolta 26.9.2019 metallinetsinnän yhteydessä talteen otettuja viskareita.
Tarkastuksessa 14.10.2020 ei havaittu mitään rakenteeseen viittaavaa, löytöpaikalla paksu peltomulta (yli 30 cm).

Ritamäki (1000044923) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta 27.10.2019 metallinetsinnän yhteydessä talteen otettu mahdollinen punoskoru.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 12251.

Laamasenmäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on metallinetsinnässä syksyllä 2019 löytynyt kaksipiikkinen viskari. Huom! Koordinaatti on viitteellinen ja arvioitu Ilppari-ilmoitukseen (ILM12532) sisältyvän karttakuvan perusteella.

Toikkola (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on metallinetsinnän yhteydessä otettu talteen tinaseoksinen sormus (1.12.2019).

Saikka (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Nuolenkärki (LÖY312748) oli löydetty 25.4.2021 metallietsinnän yhteydessä savimaasta, pellosta, noin 15 cm syvyydestä. Samassa yhteydessä nuolenkärjen läheisyydestä oli löydetty myös modernilta vaikuttavia rautanauloja (LÖY312749) ja kuparimetalliseoksesta tehty hihnanjakajarengas (LÖY313823). Löydöistä oli tehty Ilppari-ilmoitukset ILM18559 (nuolenkärki ja rautanaulat) ja ILM19340 (hihnanjakaja).
Löytöpaikka tarkastettiin kesällä 2022. Tarkastuksen aikana pelto, jolta löydöt oli tehty, kasvoi heinää, joten pintahavaintojen tekeminen ei ollut mahdollista. Esineiden löytöpaikalla suoritettiin metallinetsintää ja alueelle kaivettiin kolme koepistoa (laajuus 30 x 30 cm). Metallinetsinnässä löydettiin yksi moderni rautanaula. Kaivetut koekuopat olivat löydöttömiä. Niiden maannos oli peltomultaa 20 cm syvyyteen saakka, jonka jälkeen maannos muuttui puhtaaksi saveksi. Merkkejä kiiinteästä muinaisjäännöksestä ei löytöpaikalla havaittu, ja tarkastuksen perusteella nuolenkärki on irtolöytö.

Hyppärilä Uotila (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Hyppärilän Uotilan tilan mailta on löydetty myös viikinkiaikaisen miekan kahva, jota säilytetään Liuksialan kartanossa. Löytöpaikka sijaitsee Saarenmaantien eteläpuolella, noin 1,2 kilometriä Saarenmaantien ja Kaarina Maununtyttärentien risteyksestä. Vuoden 2009 inventoinnissa tehdyt löydöt saatiin talteen Hyppärilän Uotilan tilan päärakennuksen koillispuolella sijaitsevalta kivikkoiselta mäen laelta, mäen itäosasta.
Uotilan päärakennuksen luoteispuolella olevan mäen laella on laajahko, halkaisijaltaan pääosin 25–50 senttimetriä olevista kivistä koostuva, luontainen kivikko. Tämän kivikon kaakkoispäästä, muuta mäen lakea tasaisemmalta alueelta saatiin löytöinä kolmesta koekuopasta historiallisen ajan asuinpaikkalöytöjä; posliinia, tiilimurskaa, esinelasia sekä palanutta luuta.
Koekuoppia kaivettiin mäen laelle yhteensä viisi kappaletta, joista kahdesta löydettiin myös tummanruskeaa likamaata ja palaneita kiviä. Koekuopat kaivettiin ainoastaan tasoon, jossa löytöjä ja likamaata alkoi esiintyä. Löydöt viittaavat historialliseen aikaan, mutta kohteen esihistoriallisuutta ei voida sulkea pois.
Vuoden 2022 inventoinnissa todettiin että Uotilan viereinen kivikkoinen mäki on ennallaan vuoden 2009 inventointiin nähden. Paikalla tehtiin kairauksia, muttei havaittu mitään poikkeavaa.
Mikäli alueelle suunnitellaan muutosta vallitsevaan maankäyttöön, tulee löytöpaikalla suorittaa tarkempia tutkimuksia.

Leruntie (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Kaarina Maununtyttärentien länsipuolella, noin 600 metriä tiestä. Löytöpaikka on kallioisen metsäalueen lounaispuolella, pellolla. löytöpaikan vieressä noin 10–20 metrin päässä koillisessa kulkee Leruntie.
Vuoden 2009 inventoinnissa pellolta löydettiin pieni määrä historiallisen ajan asuinpaikkalöytöjä: liitupiipun kopan katkelman, palanutta piitä sekä palanutta luuta.
Vuonna 2022 inventoinnissa pelto oli orastavalla viljalla, eikä kattavaa pintapoimintaa
tehty, eikä kohteesta tehty mitään lisähavaintoja.

Toikkala Rantanen (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kaarina Maununtyttären tien länsipuolella n. 350 m Kirkkojärven rannasta länteen osoitteessa Suntinmäentie 2, 36200 Kangasala. Rautakautinen keramiikan pala ja rautarengas (KM 28087: 1–2) löytyivät Rantasen talon perunapellossa talon luoteispuolella, pellon eteläreunassa olevan ison kuusen edustalta, muutama metri kuusesta pohjoiseen. Yksityishenkilö toimitti löydöt Kansallismuseon kokoelmiin
Vuonna 1993 tarkastaessa paikkaa ei löytynyt muita löytöjä eikä mitään kiinteään
muinaisjäännökseen viittaavaa. viereiseltä perunapellolta on löytynyt myös liitupiippujen
varsien kappaleita.
Vuonna 2022 inventoinnissa todettiin, että paikalle on rakennettu vuoden 1993 jälkeen omakotitalo. Alue on hoidettua omakotitalon pihapiiriä, mutta vanha pellon paikka näkyy talojen välissä tasaisempana nurmikenttänä. Maanomistaja kertoi talon ympäristön ja vanhan pellon aluetta muokatun ja tasoitetun rakentamisen aikana. Paikalta ei tehty lisähavaintoja.

Siukola (1000045308) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on pellosta löytynyt myöhäisrautakautisen punnuksen rautaydin. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: ILM23488.

Toljola 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Luonnossa liikkuessa talteen otettuja kvartsi-iskoksia, mahdollinen ydin ja pala rautakuonaa.

Paavolanniemi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on syyskuussa 2022 löytynyt 10 cm syvyydestä ns. joutsenkaulainen tulusrauta (Kivikoski 1973: Abb. 1008). Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 23330.

Lieransaari (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on syksyllä 2022 löytynyt rautainen putkikirves noin 20 cm syvyydestä. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 22947.

Kylä-Siurola (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on syksyllä 2022 löytynyt metallinetsinnässä karhunhammasriipus. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM23156. Läheltä löytynyt toukokuussa 2023 kalanmuotoinen koristehela myöhäisrautakaudelta (ILM26055).

Tykölä 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä syksyllä 2019 on pellosta löytynyt sinettisormus. Löytöpaikka sijaitsee historiallisen kylätontin Valkeakoski Tykölä alueella.

Juhanila (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kallioisessa metsässä sijaitsevan suuren siirtolohkareen vierestä löytynyt pienikokoinen tulusrauta. Vuoden 2021 tarkastuksen yhteydessä tehdyistä koekuoppista ei havaittu merkkejä rakenteista tai kulttuurikerrosta.

Ala-Marttila (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on metallinetsinnässä keväällä 2019 löytynyt valjaiden koristehela.

Juhanila 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä on löytynyt metallinetsinnässä syksyllä 2019 rautainen jääkenkä. Vuoden 2021 tarkastuksen yhteydessä tehdyistä koekuoppista ei havaittu merkkejä rakenteista tai kulttuurikerrosta.

Vetiniitty (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt lokakuussa 2022 metallinetsinnässä viikinkiaikaisen tasavartisen soljen katkelma (ILM25069; LÖY322136). Alakohteeksi merkitty myöhemmin löytynyt spiraalipäinen ketjunkannatin.
Löytöä ei ole vielä luetteloitu kokoelmiin.
Kohde vaatii lisäselvitystä.

Vehoniemi Äkkikallio (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee n. 23 kilometriä Kangasalan kirkolta itäkaakkoon, Vehoniemen kallioisessa luoteiskärjessä, noin 40 metrin päässä Roineen rannasta. Paikalta on löytynyt kaksi miekkaa, toinen (KM 11242) vuonna 1933 asuinrakennuksen perustuksia tehdessä ja toinen 1970-luvulla terassia tehdessä (KM 19669:1).
Äkkikallion alue tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Muinaisjäännöspiste oli vedessä, se korjattiin niemen puolelle. Niemen kärki on hoidettua kesämökin pihapiiriä ja kallioisella ja kivikkoisella rannalla on mökin sauna ja venepaikkoja. Mökki on kallioisen mäen laella. Mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu.

Kurala 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on vuonna 2022 löytynyt Kuralan historiallisen kylänpaikan itäpuolisesta pellosta viikinkiajan tasavarsisoljen katkelma ja kierteisen kaularenkaan katkelma. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM22658, ILM25285.

Mälkiäinen 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on metallinetsinnässä talvella 2020 löytynyt kantasormus, ns. sarvas-sormus.

Ketomoisio (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsittyneeltä pellolta löytyi 12.5.2019 metallinetsinnän yhteydessä yksipiikkinen viskari, kupariseospellin katkelma ja kahvan katkelma. Vuoden 2021 tarkastuksessa löytöpaikalta ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Solkivuori (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä 8.6.2020 metallinetsinnässä löytynyt viskari.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 14846.

Kantala 4 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä metallinetsinnän yhteydessä löytynyt soikea tulusrauta (Löytöpvm. 18.1.2020).

Kylärinne (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on metallinetsinnässä kesällä 2019 löytynyt yksinkertainen tulusrauta 10 cm syvyydestä.

Siukola 2 (1000046406) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on lokakuussa 2022 löytynyt myöhäisrautakauden väkäsellinen ruotokeihäänkärki heti sammaleen alta. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM24928.

Alanen 1 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on metallinetsinnässä löytynyt viikinkiaikaisen rannerenkaan katkelma. Ilppari ILM21690.

Alanen 2 (1000046409) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on metallinetsinnässä löytynyt sulaneita kupariseoksen kappaleita, jotka vaikuttavat olevan peräisin tasavarsisoljesta ja tappikoristeisesta pyöreästä kupurasoljesta. Läheltä myös tina-kupari-seoksisen krusifiksin katkelmia (toistaiseksi ajoittamatta). Ilppari ILM21690.

Toimelankatu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirves (HM 2341) löytyi Takahuhdin Irjalan tilan entiseltä maalta syvennettäessä Alasenjärvestä johtavaa ojaa järven länsipuolella noin kilometrin päässä järvestä. Löytö tuli noin 30 cm ojan pohjaa syvemmältä savimaasta. Tällä kohdalla oli lähes ojan syvennettyyn pohjaan ulottuva karikko. Esine diarioitiin 1959 ja sen lahjoitti rakennusmestari Simo Lappi.
Kohde on tarkastettu uosina 2008, 2009 ja 2021, eikä tutkimuksissa ole tehty uusia havaintoja muinaisjäännöksestä.

Kotaniemi (1000046540) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Järvenrantapenkereeltä on heinäkuussa 2022 löytynyt metallinetsinnässä noin 7 cm syvyydestä ja 30 cm päässä toisistaan solakka rautanuolenkärki ja rautalevystä tehty päätehela. Alakohteeksi merkitty toinen löytöpaikka samalta niemeltä. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM22792, ILM22793.
Vuoden 2023 tarkastuksen aikana alueelta ei tehty havaintoja kiinteistä rakenteista tai uusista arkeologisista löydöistä. Alueelle tehdyissä käsikairanpistoissa ei esiintynyt hiiltä, nokimaata tai muuta arkeologisesti mielenkiintoista. Tarkastuksen havaintojen perusteella kohteen status säilyy löytöpaikkana.

Salakkilahti Majasaari (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Majasaaren länsiosassa on heinäkuussa 2022 löytynyt kivikkoiselta mäeltä metallinetsinnässä leikattuja rei´itetyn kuparipellin katkelmia 6 cm syvyydestä. Alakohteeksi merkitty rautaisen soljen löytöpaikka. Ilppari ILM29795, 22796.
Vaatii tarkempaa selvitystä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Juoponlahti 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Metallinetsinnän yhteydessä pellosta on vuonna 2015 löytynyt iso kvartsiydin. Ilppari ILM12208.
14.10.2020 tarkastuksessa tehdyistä koekuopista ei havaittu mitään rakennetta, paikalla on paksu peltomulta 20–40 cm, alla hieno hiekka.

Ylinen 2 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Paikalta on löytynyt metallietsinnässä karkeasti valettu nelijalkaista eläintä esittävä figuuri, luultavasti historiallinen tai moderrni. Lisäksi pellossa on havaittu posliinia ja 1800-luvun raha. Löytäjän mukaan löytöpaikasta pohjoiseen, Pirkanmaantien takana, sijiatsee Weiton talon kivijalka ja tiiltä.

Keulaniemi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Keulaniemellä sijaitsevasta pellosta on vuonna 2018 löytynyt metallinetsinnässä ristiretkiaikaiselta tai keskiaikaiselta vaikuttava kasviornamenteilla koristeltu levymäinen esineenkatkelma. Pelto oli metallinetsijän mukaan muuten vähälöytöinen.

Melkas (1000046645) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on metallinetsinnässä kesällä 2019 löytynyt Iivana IV:n tipparaha, 1547-1584.

Kerhonvainio 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä on metallinetsinnässä helmikuussa 2020 löytynyt yksinkertainen tulusrauta noin 15 cm syvyydestä moreenimaasta. Läheisyydestä on löytynyt myös kaksipiikkinen viskari.

Hävölä 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellossa sijaitsevalta metsäsaarekkeelta löytyi metallinetsinnässä helmikuussa 2020 kuolaimet noin 15 cm syvyydestä moreenimaasta.

Järvenpää (1000046690) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä eturuotoinen veitsi (löytöpvm. 14.3.2020).

Nietinmäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä lyijyinen arpakuutio (löytöpvm. 19.4.2020). Alakohteeksi merkitty myöhemmin löytynyt hevosenkenkäsoljen katkelma.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 13948, 29614.

Hakala 2 (1000046744) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä mahdollinen helan katkelma (löytöpvm. 29.4.2020).

Vesaniemi (1000046773) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on metallinetsinnässä löytynyt kiekkomainen kuolainten koristehela. Paikalle oli löydön toimittajan selvitysten mukaan tuotu 1980-luvulla maata Ruutanan Korvenperäntien tonttialueelta.
Myös tarkastuksen 3.9.2020 perusteella löydön epäilleen tulleen paikalle siirtomaan mukana.

Kupari 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä pieni vyönsolki.

Toljola 4 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on löytynyt metallinetsinnässä hevosenkenkäsoljen katkelma ja muita rautakautisia katkelmia. Ilppari ILM10701.

Heponiemi 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytynyt metallinetsinnässä sulanutta kupariseosta (joukossa mahdollisesti deformoitunut kaarisolki) ja toistaiseksi ajoittamaton epätavanomainen kupariseoksinen solki tai jakaja.

Vihtiälä 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytynyt metallinetsinnässä sulanutta kupariseosta ja rikkinäinen hihnansolki, jonka malli on vanhimmillaan myöhäisrautakautinen. Ilppari ILM12860.

Vuolle (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä hopeinen sarvas-sormus (löytöpvm. 17.4.2020).

Jylhänniemi 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä rautaveitsiä, kovelimainen terä, mahdollinen alasimen katkelma jne.

Ahrikkala 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä huhtikuussa 2020 todennäköinen rengasmiekan miekkarengas 15 cm syvyydestä. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 13856.

Ikkalankärki (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä löytyi aaltoreunainen hevosenkenkä sekä eturuotoinen veitsi (26.1.2020).

Iso-Hautaniitty (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä kaksipiikkinen viskari.

Vuolle 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä kaksipiikkinen viskari (löytöpvm. 27.4.2020).

Herralankoski (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä kaksipiikkinen viskari ja kelloriipus (löytöpvm. 5.5.2020).
Maastossa ei havaittu erityisiä piirteitä tarkastuksessa 2020, pellon reunoihin tehdyissä koekuopissa ei havaintoja kulttuurimaasta.

Rinnemäki 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä pellolta löytyi soikea tulusrauta (löytöpvm. 20.5.2020).
Tarkastuksessa 14.10.2020 ei havaittu mitään rakenteeseen viittaavaa, löytöpaikalla paksu peltomulta (yli 30 cm).

Viinikanniemi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Nurmialueelta löytyi metallinetsinnässä hakasoljen puolikas (löytöpvm. 24.5.2020).

Nurmi 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löydetty pii-iskos ja muutamia historiallisen ajan löytöä. Pelto kesannolla varmaankin jo useamman vuoden, sillä alueella oli tiheä, vaikeakulkuinen heinäkasvusto. Maaperä oli tiivistä savista peltomultaa, jota oli hyvin vaikea kaivaa. Löytöpaikka pisteenä piin koordinaatteihin. Alle 500 m:n päässä lounaassa Nurmi 1000008706, kylänpaikka.
Tarkempia tietoja viranomiaskäyttöön: LÖY303280

Ylä-Hörtsänä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on metallinetsinnässä löytynyt hevosen viskari, ajoittamaton piilukirveen teräkatkelma ja muita historialliseen asutukseen liittyviä esineitä.

Ylä-Hörtsänä 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pellosta on vuonna 2019 löytynyt isketty kvartsi.

Ronkio (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rikalan historiallisen kylänpaikan viereisestä pellosta on huhtikuussa 2023 löytynyt viikinkiaikaisen tasavarsisoljen katkelma. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: ILM25943.
Kyseessä on ensimmäinen tiedossa oleva rautakautinen löytöpaikka Hulausjärven-Heinälahden välisen vesistön itäpuolella. Lännessä, Vesilahden puolella, on useita rautakautisia kohteita.

Viljakkala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä kaksoisnappi ja auran veitsi (löytöpvm. 5.4.2020).
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 13821. Vuoden 2021 tarkastuksessa peltoalueelta ei havaittu merkkejä rakenteista tai kulttuurikerroksesta. Kohde vaatii tarkempia arkeologisia tutkimuksia.

Saarinen (1000047351) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Heinälammin lasku-uoman pohjoispuolisella pellolla kohoavalta kumpareelta on toukokuussa 2023 löytynyt metallinetsinnässä kansainvaellusaikainen tasavarsisolki. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM26100.
1920-luvulla tehty iso kansainvaellusaikainen aselöytö KM8597:1 - 7 on löytynyt läheltä, "57 metriä jokseenkin NW" Heinälammin lasku-uoman niskasta.

Ämmännokka (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä aaltoreunainen hevosenkenkäsolki. Esine oli löydettäessä samankokoisen kiven alla (löytöajankohta kesäkuu 2020).

Sillantaka 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä todennäköinen kaksiteräisen miekan säilän katkelma (löytöpvm. 16.5.2020).

Birgitan polku (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnän yhteydessä lyyranmuotoinen tulusrauta ja pöytäveitsi. Vähän matkan päästä löytyi myös yksipiikkinen viskari (alakohde). Paikalta löytyi myös hevosenkenkiä, joita ei ole otettu kokoelmiin (löytöpvm. 3.5.2020). Löytäjä arveli alueen olevan levähdyspaikka.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM14302.
Kohde käyty tarkastamassa 2020, koordinaattien kohdalla ei havaittu mitään erityistä.

Ollila 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen löytöpaikka sijaitsee Keijärven itäpuolella. Paikalta löydettiin mahdollinen kvartsiesineen (kaapimen?) katkelma sekä kaksi kvartsi-iskosta.

Haittilanmäki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Haittilanmäki sijaitsee noin 400 m Toijalan rautatieasemalta itään, Hämeentien varrella. Alueelta löydettiin vuonna 1895 silloisen Salosen torpan kohdalta (Lehtosalontie 3) hopea-aarre (KM 3131: 10-19). Löytöpaikan ympäristössä toteutettiin vuonna 1986 koekaivaus, mutta koekuopista ei löytynyt mitään esihistorialliseen aikaan viittaavia löytöjä.

Saarijärvi (1000047574) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Saarijärven etelärannalla sijaitsevalta vanhalta Saarijärven torpan maalta on 1900-luvun alussa löydetty kasketessa kivikkomäestä permalainen pronssihela, jossa on kuvattuna kolmipäinen kotka rinnallaan kolme ihmispäätä (KM 7881). Löytöpaikassa vuonna 1921 toteutettu koekaivaus ei tuottanut lisää löytöjä.

Sillantaka 4 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä toukokuussa 2020 vyönsolki noin 20 cm syvyydestä.

Peltokatila (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä helmikuussa 2020 1500-luvun alun klippinki ja ruotsalaisia kuparirahoja 1700-1800-luvuilta (ei otettu kokoelmiin) sekä pöytäveitsen heloja uuden ajan alusta (Ilppari ILM13328). Löydöille on vain yksi koordinaatti.

Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä keväällä 2020 Veronikan hikiliina -sormuksen katkelma. Lisätietoja viranomaiskäyttöön Ilppari ILM14301. Alakohteeksi merkitty rautakautisen ketjunkannattimen löytöpaikka (ILM28801).

Tompinniemi 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä helmikuussa 2020 kehäsolki noin 15 cm syvyydestä märästä ja turpeisesta maasta.

Isokorpi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä keväällä 2020 kupariseosesine noin 20 cm syvyydestä.
Paikka käyty tarkistamassa 2020, mutta pelto (laidun) oli aidattu tarkastushetkellä.

Hettula (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pakkalanjärven lounaispuolisesta pellosta entisen Sahalahden kunnan alueella on metallinetsinnässä löytynyt tappi- ja reliefikoristeisen kupariseosesineen katkelma myöhäisrautakaudelta. Ilppari ILM22180.

Mäntysaari (1000047789) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pieneltä saarelta löytyi metallinetsinnässä kaksi tasavartista solkea. Esineet olivat kallion päällä noin puolen metrin päässä toisistaan ja ohuen maakerroksen peitossa (löytöpvm. 9.7.2023).
Aluetta ei ole tarkastettu ja sen luonteen selvittäminen vaatii jatkotutkimuksia. Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 27090.

Hautaa 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä soikea tulusrauta.

Pispa 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä hakasoljen puolikas.

Ristinarkku Loimala 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä rengaskuolaimen puolikas.

Mustakorpi (1000047868) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä eturuotoinen ja suorahamarainen veitsi.

Ala-Soini 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä helmikuussa 2020 kupariseosesineiden katkelmia. Löydöillä on vain yksi koordinaatti.

Ranta-Kuivanen (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä yksipiikkinen viskari.

Vehmaa 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metsäiseltä niemenkärjeltä löytyi metallinetsinnässä hihnanjakaja.
Löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa. Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 17015.

Kukkola C (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä pellon kyntökerroksesta on elokuussa 2023 löytynyt myöhäisrautakautinen silmäkirves ja sen lähettyviltä kaksi ei-modernia veistä. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM27753.
Vaatii tarkempaa selvitystä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Henneri III (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta on 2023 löytynyt metallinetsinnässä spiraalipäinen ketjunkannatin ja pienen hevosenkenkäsoljen katkelma. Ilppari ILM26063, ILM26064. Sittemmin myös myöhäisrautakautinen hihnanhela Hauralan historiallisen kylänpaikan eteläpuolelta (alakohde, ILM28473).

Vanha-Annila 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Annilantien varressa sijaitsevalta kivikkoiselta kumpareelta on löytynyt metallinetsinnässä sulamisen deformoima kupariseoshylsy, jonka molemmilla lappeilla on punosornamentiikkaa. Vaikuttaa ristiretkiaikaisen miekan kourainhylsyltä. Löytösyvyys 30 cm.
Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM25629.
Vaatii tarkempaa selvitystä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Haapalahdennokka (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä yksipiikkinen viskari.

Markunahde (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä padan korvake. Lisäksi löytöinä muuta historiallisen ajan aineistoa, jota ei otettu kokoelmiin.

Kauppala 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä huhtikuussa 2020 D-tyypin kupurasoljen katkelmia noin 30 cm syvyydestä. Alakohteena historiallisen ajan hopeanappi.

Peltola (1000048545) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä syyskuussa 2020 kvartsinpaloja ja keskiajalle tai uuden ajan alkuun ajoittuva vyönsolki sekä historiallisen ajan rahoja (rahoja ei otettu kokoelmiin).

Hoppu 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä vyön koristehela ja tinaseoksisen helan katkelma.

Putkisto (1000048629) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Putkiston tila sijaitsee Kangasalan kirkolta n. 17 km koilliseen, Mäyränlahden pohjukassa. Putkiston tilan alueelta on löydetty pieni kourutaltta sekä kourutaltta pellolta, joiden tarkemmat löytöpaikat eivät ole tiedossa. Vuoden 1993 inventoinnissa tilan läheisiä peltoalueita pintapoimittiin ja ranta-alueita tarkastettiin.
Putkiston tilan länsipuolista, kynnöksellä olevaa peltoaluetta pintapoimittiin inventoinnissa 2021. Havaintomahdollisuudet olivat suhteellisen hyvät, pellon pinta oli sateen jäljiltä hieman kostea. Peltoalue laskee pohjoispäässä jyrkästi Mäyränlahteen. Pellon keskiosasta löydettiin kaksi kvartsi-iskosta, joista toinen oli hieman epämääräisen muotoinen.

Ala-Heikkilä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kangasalan kirkolta noin 15,5 kilometriä koilliseen Neulaniemen kylässä Längelmäveden rantalahdesta noin 200 m länteen. Paikalta on löytynyt liuskekeihäänkärki (KM 11020) riihen perustuksien kaivuun yhteydessä vuonna 1938. Löytö oli tullut esiin noin 20 cm:n syvyydestä hiekkamaasta. Löydön ympärillä oli ollut palanutta maata ja hiiltä.
Paikalla on luontainen vanhan järvenlahden jyrkkä rantatöyräs, jonka keskelle riihi on aikoinaan rakennettu. Nykyisin riihestä jäljellä enää tiilikasoja. Töyräällä kasvaa pensaikkoa ja nuorta puustoa. Tarkastushetkellä 2021 pellot olivat kynnöksellä ja havaintomahdollisuudet melko hyvät. Töyrään ympäristöä pintapoimittiin, mutta ilman havaintoja.

Eerolanlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (KM 6190:20) löytöpaikka sijaitsee Köyrän kylässä, Kangasalan kirkolta noin 13,5 kilometriä koilliseen. Kirves on löydetty kynnettäessä Vesijärven rannalta Kirkkoniemen ja Kassastennenän välisen lahden pohjukasta olevalta vesijättöpellolta vuonna 1880. Todennäköinen löytöpaikka on peltoalue, jota ennen kutsuttiin lahdenvainioksi, ja itse lahtea Eerolanlahdeksi. Pelto on vesijättöpeltoa, joka on metsitetty. Vuoden 1993 inventoinnin aikaan näkyvissä oli ollut vielä aurausvakoja ja avonaista maata. Pellon maa-aines oli savensekaista hiekkaa. Tarkastuksessa ei kuitenkaan löytynyt mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Inventoinnin 2021 aikaan Eerolanlahden alue oli heinikkoista nuorta koivumetsää, jossa havaintomahdollisuudet olivat olemattomat.

Aatinen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Keson Aatisen tilan pellolta on löytynyt tasataltta (KM 1221:9) 1910-luvulla. Tasataltan löytöpaikka sijaitsee Kangasalan kirkolta n. 5.2 km koilliseen Vesijärven Kesomalahden tuntumassa n. 250 m rannasta koilliseen. Täysin tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.
Aatisen tilan länsipuolista, kynnöksellä olevaa peltoaluetta pintapoimittiin inventoinnissa 2021. Alueella ei havaittu mitään kivikauteen viittaavaa. Aatisen tilan luoteispuoli on kuitenkin vanhaa järvenlahtea ja alue on hyvin potentiaalista kivikautisen asutuksen löytymiselle.

Keso Heikkilä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Keson Heikkilän tilalta on saatu kiviase (KM 3749), mutta löydön tarkkaa paikkaa ei tunneta.
Paikalla käytiin 2021. Heikkilän tilan pellot olivat heinällä ja laitumena, jossa oli karjaa. Heikkilän tilan alue on melko myllättyä maatilan pihapiiriä. Peltoja ei tarkastettu vuoden 1993 eikä tässäkään inventoinnissa, koska ne eivät olleet pintapoimittavissa.

Suomatka Heikkilä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kangasalan kirkolta 4 kilometriä koilliseen, Suomatkan Heikkilän talon pellosta Vesijärven itäpuolelta on löytynyt 1800-luvulla taltta ja kourutaltta (KM 2519:254, :256). Täsmällisen tarkkaa löytöpaikkaa ei enää tiedetä. Alueelta on löydetty myös venekirvesjäljitelmä (KM 11086) vuonna 1934, pellolta savimaasta, jossa oli havaittu myös jonkin verran hiiliä. Löytöpaikka sijaitsi Suomatkan Laurilasta noin 0,5 kilometriä pohjoiseen. Löydön täsmällisen tarkka sijainti ei ole selvillä, mutta Suomatkan Heikkilän peltoalueet sijaitsevat noin puolen kilometrin päässä Laurilasta pohjoiseen. Suomatkan Heikkilän peltoalueiden läpi virtaa pieni puro, joka kivikaudella on ollut Vesijärven ja Längelmäveden yhdistävä joki. Vuoden 1993 inventoinnin yhteydessä Heikkilän pellot pintapoimittiin. Hiekkatien itäpuolisesta pelto-osasta löytyi yksi kvartsi-iskos (KM 28103), mutta muualta pellosta ei tullut mitään löytöjä. Ponsantien länsipuoliset eli vuoden 1993 inventoinnissa mainitut Heikkilän peltoalueet olivat heinällä inventoinnin 2021 aikaan, jolloin alueelle ei menty pintapoimimaan.

Salmensuu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kangasalan kirkolta noin 8,3 kilometriä kaakkoon, Raikun Salmensuusta Heposelän rannalta on löytynyt katajainen käsijousen kaari ja Pyheensillan tyypin liuskenuolenkärki (KM 11093:1-2) ja vähän hiiltä vuonna 1936 rutaa ottaessa reilun metrin syvyydeltä. Kohdetta ei tarkastettu vuoden 1939 inventoinnissa, koska oli tuolloin vedenpinnan alla, eikä vuoden 1993 inventoinnissa, koska oli vesijättömaata.
Kohde tarkastettiin inventoinnissa 2021. Salmensuun ranta on ruovikkoista vesijättömaata, eikä vanhoissa raporteissa mainittua kuoppaa ollut havaittavissa, eikä mitään muutakaan kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Rannan vieressä oleva pelto oli sängellä ja osittain hyvin vetistä. Vedenpinta on ollut useita metrejä korkeammalla ennen Kaivannon kanavan puhkeamista vuonna 1830 ja vanhat rantatörmät näkyivät hyvin Salmensuun alueella, joka on ollut kolmionmallinen niemi vielä isojaon aikaan.

Heponiemi Rekola (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Heponiemen Rekolan tilalta löytynyt rautakautinen keihäänkärki (KM 2101:187) vuonna 1881. Tarkka löytösijainti ei ole selvillä. Rekolan tilalla käytiin inventoinnin 2021 aikana, mutta alueen pellot eivät olleet pintapoimittavissa.

Raikku Rekola (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kangasalan kaakkoispuolelta, Raikun kylän Rekolan tilan pellosta on löytynyt soikea tuluskivi. Löytöpaikkaa ei tarkastettu vuoden 1993 inventoinnissa, sillä tarkkaa löytöpaikka ei ollut tiedossa. Kohdetta ei tarkastettu inventoinnissa 2021, koska Rekolan alueen pellot eivät olleet pintapoimittavissa, eikä löydön tarkempi sijainti ole tiedossa.

Raikku Keljo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kangasalan Raikun Keljosta on löytynyt nelisivuinen oikokirves, ja löydön yhteydessä maanomistaja on havainnut myös saviastioiden kappaleita ja hiiltä. Havainnot tulivat laskuojaa kaivettaessa noin kyynärän syvyydeltä.
Kohde tarkastettiin inventoinnissa 2021. Keljon tilaa ympäröivät pellot olivat kynnöksellä. Tilan itäpuolella olevia peltoalueita pintapoimittiin, mutta pellon pinta oli kuivunut ja tasainen harmaa, ja havaintomahdollisuudet melko huonot. Pintalöytönä havaittiin 1 kpl palanutta luuta niemen korkeimmalta kohdalta, tilan ulkorakennuksen itäpuolelta. Mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu.

Pilkas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kangasalan kaakkoispuolella sijaitsevan Raikun kylän Pilkas- nimisen talon (Iharin joen eteläpuolella) pellolta löytynyt kivikautinen oikokirves (KM 4257:1). Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Suurin osa Pilkaksen peltoalueista oli heinällä, mutta pieni peltoalue Pilkaksen talon pohjoispuolella pintapoimittiin. Mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu.

Hiedanperänlahti 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vehoniemenkylätien pohjoispuoliselta pellolta, pellon länsireunaa kulkevan peltotien itäpuolelta, pellon kapeasta pohjoispäästä löytyi kvartsiydin ja kaksi kvartsi-iskosta noin kolmen metrin alueelta. Havaintomahdollisuudet olivat huonot, sillä pelto oli heinällä ja kvartsit erottuivat heikosti heinikon seasta.

Vehoranta (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Läheltä Vehoniemen Äkkikallion tunnettua löytöpaikkaa, Vehorannan talon kuistin pilarin kohdalta löytynyt pronssinen hevosenkenkäsolki vuonna 1979. Kohde tarkastettiin inventoinnissa 2021. Vehoniemen kärjessä on kesämökkejä. Vehorannan talo on kallioisen mäen laella ja rinteessä ja talon ympäristö on hoidettua pihapiiriä. Maasto on kallioista ja luontaisesti kivikkoista mäntymetsää, ja ranta laskee jyrkästi pohjoiseen Roineeseen. Maastossa tai talon ympäristössä ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Apajanpohja Anttila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kangasalan Saarikylissä sijaitsevan Apajanpohjan kylän Anttilan tilan pellosta on löydetty tasataltta (KM 2102:259). Tarkempi löytöajankohta tai -paikka ei ole tiedossa. Kohdetta ei tarkastettu vuoden 2021 inventoinnissa, koska Anttilan tilan pellot eivät olleet pintapoimittavissa eikä tarkkaa löytöpaikkaa tiedetty.

Tiitola (Matila) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kangasalan Vehoniemen Tiitolan tilan mailta on tehty kivikautinen irtolöytö 1900-luvulla. Kohde tarkastettiin vuoden 1993 inventoinnissa.
Saarikylien kylähistoriikissa on mainittu, että kourutaltta olisikin löytynyt vanhan Tiitolan tilan (eli nykyisen Matilan) maalta, nykyisestä Vehoniemellä sijaitsevasta Tiitolasta 1,5 kilometriä etelään. Vuoden 2021 inventoinnissa tarkastettiin ja pintapoimittiin Matilan autioituneen tilan peltoalueet. Tarkastuksen aikana pelto oli sängellä ja havaintomahdollisuudet melko huonot. Mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu.

Hykönsalo Mattila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Saarikylien itäpuolella sijaitsevan Hykönsalon saaren Mattilan tilan pellosta on löydetty tasataltan teräkatkelma (KM 2525:284). Tarkka löytöajankohta tai -paikka ei ole tiedossa. Kohdetta ei tarkastettu 2021 inventoinnissa, koska Hykönsalon Mattilan pellot eivät olleet pintapoimittavissa.

Äijälä (1000048647) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kangasalan Saarikylissä sijaitsevasta Raronsalon (eli Laarulan) kylän Äijälän tilan mailta, nykyistä taloa tehdessä on löydetty tasataltta (HM 1221:26), ja havaittu samassa yhteydessä hiiltä ja tuhkaa. Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Äijälän tilan pihapiiri on rakennettua, eikä maan päälle ollut havaittavissa mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Yli-Anttila (1000048648) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Saarikylissä sijaitsevan Raronsalon (Laarulan) kylän Yli-Anttilan tilan mailta on löydetty tasataltta, joka on kultaseppä Gust. Lindellin kokoelmassa Tampereella. Tarkempi löytöpaikka ei ole tiedossa. Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Laarulan kylän Yli-Anttilan tilan auki olevia peltoja pintapoimittiin, mutta ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Mäki-Laaso (Uotila) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vänninsalon saaresta, Mäki-Laason (nyk. Uotilan) talon tontin viereiseltä pellolta löydetty pohjalaisen kourutaltan teräosa (KM 8722:2) vuonna 1910. Vuonna 1980 on löydetty poikkikirves ja kivikirveen katkelma (KM 21097:1–2) päärakennuksesta noin 100 metriä koilliseen sijaitsevan lähteen ympäriltä. Lisäksi kaavin ja joku muu kiviesine noin 100 m talosta koilliseen. Uotilasta on löydetty myös soikea tuluskivi (KM 12450) ja tulusrauta, mutta niiden tarkka löytösijainti ei ole tiedossa. Lisäksi Vänninsalon Yrjölän Jänisniemen kaalimaasta on löydetty kourutaltta, löytöpaikka on Uotilasta noin 100–150 metriä koilliseen.
Vuoden 1993 inventoinnissa lähteen ympäristöön tehtiin 3 koekuoppaa, mutta ei tehty havaintoja kiinteästä muinaisjäännöksestä. Osa löydöistä on ilmeisesti jätetty taloon, osa on viety Saarikylien Haaviston kansakoululle.
Mäki-Laason tila on useampi vuosikymmen sitten autioitunut ja tilan pellot olivat korkealla heinällä ja paikoin umpeenkasvaneet. Havaintomahdollisuudet 2021 inventoinnissa olivat olemattomat, eikä vuoden 1993 raportissa mainittua lähdettä ollut havaittavissa kasvillisuuden seasta. Paikallisen miehen mukaan pellolla on ollut kaksikin lähdettä, joiden ympäristöstä esineet ovat löytyneet.

Vänninsalo Mäkelä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vuoden 1939 inventointiraportissa mainitaan Vänninsalon Mäkitalon eli Mäkelän mailta löytyneen poikkikirves, 100 metriä talosta pohjoiseen. Vänninsalosta on löydetty myös oikokirveen katkelma (KM 2087:3), mutta sen löytöpaikka ei ole tiedossa.
Vänninsalon Mäkelän tilan ympäristö tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Tilan ympäristö oli heinittynyt ja pellot olivat pitkällä kesannolla. Mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu.

Taskula (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kangasalan eteläpuolelta, Tiihalan niemen Taskulan (nykyisin Talvia) tilan pellolta on löydetty nelisivuinen tasataltta (KM 2525:284). Tarkempi löytöajankohta tai -paikka ei ole tiedossa.
Vuoden 1993 inventointiraportissa mainitulla löytöpaikalla, eli Tiihalan Taskulan tilan lähellä käytiin 2021 inventoinnissa, mutta alueen pellot eivät olleet pintapoimittavissa.

Hinkka (1000048652) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Hämeen museon kokoelmissa on arabialainen hopearaha (HM 1220:258), jonka on löytänyt maanviljelijä Sakari Talvia Hinkanpellosta, Kangasalan Tiihalasta. Löydön tarkempaa löytöpaikkaa ei enää tiedetä. Hinkan talon nykyiset asukkaat eivät viljele maata, eivätkä he tiedä em. löydöstä mitään. Inventoinnin 2021 aikana Hinkan tilan pellot olivat heinällä, eikä pintapoimittavissa.

Varsamäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kangasalan kirkosta noin 5 kilometriä lounaaseen, Liuksialan kartanosta lohkaistun Varsamäen maalta Ahulin länsipuolelta on löytynyt nelisivuinen kaksoistaltta (KM 6755:1). Täsmällisen tarkkaa löytöpaikkaa ei ole enää tiedossa, eikä alueelta ole tullut uusia löytöjä.
Alueen pellot eivät olleet pintapoimittavissa inventoinnin 2021 aikana. Varsamäen alue on melko tasaista peltoaluetta, joka laskee loivasti itään ja kaakkoon, pieneen peltojen halki kulkevaan puroon.

Savo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Roineen länsipuolelta, Savolan entisen tilan mailta, Välimaan vainiosta on löydetty oikokirves ojaa kaivettaessa 1913–14. Kohde sijaitsee noin 200 m Savolan talosta (sittemmin purettu) luoteeseen Kuohenmaalle vievän tien varressa, lähellä vanhan Lempääläntien ja Kuohenmaan tienhaaraa. Löytö oli viety Haapaniemen kansakoululle. Alue tarkastettiin vuoden 1993 inventoinnissa mutta raportissa olleen kartan mukaan oli tarkastettu väärä paikka, koska tielinjaus on muuttunut 1960-luvulla.
Vuoden 1953 kartalta näkee varhaisemman tielinjauksen ja vanhan Lempäälän ja Kuohenmaan tien risteyksen, joka on nykyisin metsäautotienä. Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Löytöalue on pusikoitunutta nuorta koivikkoa ja havaintomahdollisuudet olemattomat. Mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu.

Kuru Jaakkola (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Roineen länsirannalla sijaitsevan Kurun kylän Jaakkolan maalta on löydetty soikea tuluskivi, joka on joutunut hukkaan. Paikka sijaitsee Kangasalan kirkosta noin 8.6 kilometriä lounaaseen, Roineen Kurunlahden pohjukassa korkealla rantatörmällä.
Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa Kurun kylätontin tarkastuksen yhteydessä. Maanomistaja tiesi tuluskiven löytyneen peltosaarekkeesta tilan lounaispuolelta. Pellon keskellä on pieni, viljelemätön kumpare, jossa on kuoppa keskellä. Maanomistaja kertoi, että paikalla on ollut vanha perunakuoppa, jota kaivettaessa tuluskivi oli löytynyt.

Valkama (1000048657) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kangasalta, Roineen länsipuolella sijaitsevan Valkaman tilan alueelta on löydetty poikkikirves tai -taltta (KM 11090) Haapajärvestä Roineen Eteläistenperään laskevan pikku puron luoteispuolella, noin 300 metriä kaakkoon Eteläistenperän soisesta rannasta.
Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Alue on vanhaa lahdenpohjukkaa ja järvenlahti näkyi kauempana puitten lomassa. Paikalla on hyvin loiva koilliseen laskeva rinne ja pellon koillispääty oli tulvivan kevätveden alla. Löytöpaikka ei ole tarkka, joten alueella pintapoimittiin vuoden 1993 raportissa ilmoitettua aluetta. Mitään havaintoja kiinteästä muinaisjäännöksestä tai muista löydöistä ei tehty.

Murtoniemi (1000048658) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Eteläkarjalaismallinen kaksoistaltta (KM 1996:23), joka on löytynyt Roineen länsirannalta, Kuohenmaan Murtoniemeltä (ent. Tiihalan Uotilan maata). Löydön täsmällisen tarkka paikkaa ei ole enää tiedossa. Paikka sijaitsee Kangasalan kirkosta n. 9 kilometriä lounaaseen, Roineen rannan tuntumassa itään Kaarina Maununtyttären tiestä.
Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Murtoniemen talon pellot olivat heinällä, eikä niitä voitu pintapoimia. Alue on vanhaa lahdenpohjukkaa, joka on sittemmin soistunut.

Pirttiniemi (1000048659) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pirttiniemen tila sijaitsee n. 12 kilometriä etelään Kangasalan kirkosta Roineen ja Halkohaavanjärven välille muodostuneella niemekkeellä n. 200 metriä Halkohaavanjärven rannalta pohjoiseen olevalla pellolla ja n. 100 metriä Pirttiniemen päärakennuksesta kaakkoon. Kallioniemeen johtavan tien lounaispuolella.
Pirttiniemen tilan alueelta on löytynyt useita kivestä valmistettuja työkaluja, jotka on luovutettu paikallisten mukaan museoon tai kouluun. Tarkempaa ajankohtaa ja sitä, minne esineitä on toimitettu he eivät muistaneet. Esineitä on löydetty pitkän ajan kuluessa, muttei aivan viime vuosina. Työkaluvarastosta muiden työkalujen joukosta löytyi kuitenkin yksi jo vuosia sitten löydetty kivikirves, jonka luovutettiin Teija Nurmiselle vuoden 1993 inventoinnin yhteydessä. Kivikirves oli löydetty peltotöiden yhteydessä läheltä sähkötolppaa, sen luoteispuolelta. Paikalla on pienehkö kumpare, josta inventoinnissa löytyi yksi kvartsi-iskos (KM 28093), noin metrin päästä ojasta, sen lounaispuolelta. Minkäänlaisia värjäytymiä tms. ei pellolla havaittu. Inventoinnissa pintapoimittiin myös muita tilan peltoalueita, mutta kiinteää muinaisjäännöstä ei kuitenkaan löytynyt. Pirttiniemen alue on topografisesti otollista esihistorialliselle asutukselle, joten on mahdollista, että sieltä vielä löydetään myös kiinteä muinaisjäännös. Tästä vähän koilliseen (Seikanniemestä Haaparannan kohdalta) on myös löydetty yksi kiviesine (1993).
Alueella käyty 2021 inventoinnissa. Kohdetta ei tarkastettu maastossa, koska Pirttiniemen pellot eivät olleet pintapoimittavissa. Paikka on korkeahko niemi soistuneen järvenlahden itäreunalla ja potentiaalinen alue kivikautiselle asutukselle.

Lappi (1000048667) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Entisen Sahalahden kunnan alueella sijaitsevasta pellosta on lokakuussa 2023 löytynyt myöhäisrautakauden hevosenkenkäsolki (Ilppari ILM28255).

Ylisen kartanon pelto (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Nohkuan historiallisen ajan (1700-luku) kylätontin liepeiltä löydettiin vuonna 2019 vesihuoltolinjan tarkkuusinventoinnissa metallinetsimellä rautakautinen punnus. Esine löytyi Kutalantien ja Ylisen kartanon tiilisten talousrakennusten väliseltä pellolta. Ko. kaltaiset punnukset ovat nuoremmalta rautakaudelta. Se viittaa siihen, että kylätontin alueella on voinut olla toimintaa jo rautakaudella. Löytö on hajalöytö, eikä sen löytökohdalla havaittu
kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Priikoolinnokka (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metsäiseltä niemenkärjeltä löytyi metallinetsinnässä piikkimäinen rautavarras (mahdollisesti ruodollinen nuolenkärki).

Hakaraivanlahti (Löytöpaikat)
Historiallinen; Rannan tuntumasta löytyi metallinetsinnässä soikea tulusrauta.

Lepistöntie (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Puimalarakennuksen ja Sahalahden tien väliseltä pellolta löytyi inventoinnissa 1993 yksi kvartsi-iskos (KM 28099). Pelto oli hiekkaa, eikä siinä ollut näkyvissä mitään tummempia alueita eikä mitään muuta kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Pelto oli oraalla ja poimintaolosuhteet olivat hyvät.
Nurmisen mainitsema peltoalue tarkastettiin ja alueelle tehtiin kymmenen pientä koekuoppaa 2022 inventoinnissa. Maaperässä ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ja kohde merkittiin löytöpaikkana ja pistemäisenä tietona kartalle. Muutamien koekuoppien sekoittuneesta peltokerroksesta havaittiin historiallisen ajan löytöjä.

Lepistö (1000048730) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Lepistön talosta n. 200 m luoteeseen, Lepistöön johtavan tien länsipuolelta tien reunassa kasvavan koivun edustalta löytyi kvartsi-iskoksia (KM 28100) 1993 inventoinnisa. Iskokset löytyivät n. 40 m pituiselta alueelta (suunnassa N-S) tien tuntumasta (tiestä n. 10–15 m päästä). Tien itäpuolelta ei iskoksia löytynyt. Pelto oli hiekkaa, eikä siinä ollut näkyvillä tummempia kohtia tms. Tämä löytöpaikka sijaitsee n. 300 m eteläkaakkoon Vääksyn vanhan puimalan asuinpaikasta.
Nurmisen mainitsema löytöpaikka tarkastettiin 2022 inventoinnissa, muttei tehty mitään lisähavaintoja. Pelto oli tarkastuksen aikaan heinällä ja havaintomahdollisuudet huonot. Löytöpaikan läheltä, Lepistöntöyrään itäpuolelta on tehty rautakautisia löytöjä 1900-luvun alussa. Kohde on poistettu muinaisjäännös, Lepistöntöyry.

Lintuniemenkatu (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kourutaltan (KM 36451) löytöpaikka sijaitsee Nokian kartanon puiston ja vanhan peltotien länsipuolella, pellolla. Löytö saatiin talteen pintapoiminnassa vuonna 2006. Vuoden 2020 inventoinnin yhteydessä paikalle kaivettiin koekuoppia, joista koekuopat 32, 34, 37 ja 38 sijaitsivat lähimpänä löytöpaikkaa. Koekuopassa 32 multakerroksen alapuolella oli havaittavissa hienoa hiekkaa, mutta ei löytöjä. Koekuopassa 34 oli peltomullan alapuolella savea, kuten myös koekuopissa 37 ja 38. Hieman ylempänä sijainneen koekuopan 35 peltomullan alapuolinen maannos oli hiesua. Teoriassa löytöpaikan eteläpuolella, ylempänä rinteessä on hiesua tai hiekkaa, joka voisi soveltua kivikautiselle asuinpaikalle. Asuinpaikasta ei kuitenkaan tehty havaintoa.

Löyttymäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Peltotöiden yhteydessä löytyi hopeisen saraperäsormuksen katkelma.

Tursolantie (Löytöpaikat)
Varhaismetallikautinen; Mahdollisen asbestikeramiikanpalan (KM 39957: 1) löytöpaikka sijaitsee Pakkalan kylässä Rauksamanojan pohjoisimman haaran etelärannalla, noin 60 m ojasta kaakkoon, länteen ja länsiluoteeseen loivasti viettävän peltorinteen itäreunassa, lähellä Tursolantien reunaa. Inventoinnin 2014 ajankohtana pelto kasvoi viljaa, joten sitä ei voitu kauttaaltaan pintapoimia. Tarkastuksessa kuitenkin löydettiin pellon reunasta, läheltä tien reunaa todennäköisesti asbestikeramiikan kappale. Inventointiajankohtana löytöpaikalla, länteen viettävällä pellolla kasvoi korkeaa viljaa eikä aluetta voitu tarkastaa kuin pintapuolisesti.
Kaavan eteenpäin viemiseksi oli löytöpaikalla suoritettava tarkastus paremmissa havainto-olosuhteissa. Tarkastus tehtiin 12.11.2014. Tursolantien löytöpaikan tarkastuksessa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Tarkastuksen perusteella näyttää siltä, että Tursolantien saviastianpalaa voidaan pitää yksittäisenä irtolöytönä, joka saattaa olla peräisin alueella tai sen lähistöllä sijainneesta, mutta nyt jo tuhoutuneesta asuinpaikasta.

Rassa (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä keväällä 2020 keskiaikainen vyönsolki 10 cm syvyydestä savimaasta. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM14333.

Laasola 2 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Laasolan historiallisen kylänpaikan pohjoispuoliselta pellolta on metallinetsinnässä löytynyt Kristian II:n/Kustaa Vaasan klippinki noin vuodelta 1520. Ilppari ILM28589.

Rajavuori (1000048891) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohteesta on tehty metallinilmaisimella kaksi rautaesinelöytöä; nuolenkärki ja veitsi (ILM23416). Esineiden ilmoitettu löytösyvyys on 10 cm.
Löytöpaikkojen koordinaatit:

Rouvala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Sekametsäisen peltosaarekkeen pohjoislaidalta metallinetsinnässä löytynyt tulusrauta (ILM19747) ja nuolenkärki (Kohde id. 313786). Vuoden 2021 tarkastuksessa koekuopista ei tullut löytöjä, mutta nuolenkärjen löytöpaikan läheltä kuitenkin aavistuksen värjäytynyttä maata ja hiilenmurusia.

Toro (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Vuonna 2021 metallinetsinlöytönä tullut tulusrauta. Vuoden 2021 tarkastuksessa maastossa ei havaittu merkkejä rakenteista tai kulttuurikerrosta. Löytöpaikka rehevää kuusimetsää, topografisesti mielenkiintoinen kanjonimuodostelma.

Kirkkoharju (1000048921) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Harjun päältä on tehty tulusrautalöytö vuonna 1995. Löydöstä on ilmoitettu museoviranomaiselle vuonna 2017. Esineen löytösyvyys oli noin 6-7cm. Tulusraudassa on jatke, mahdollisesti katkennut ripustin tai koriste.
2020 tarkastuksessa havaittiin, että löytöpaikalla oli alkanut kahvilan rakennustyöt ja tarkastushetkellä löytökoordinaattien kohdalla oli rakennustyömaa, taukokoppi sekä bajamaja. Vieressä oli vielä pieni ”koskemattoman” maan kohta, johon tehtiin koekuoppa. Maalaji hiekka ja sora, ei rakenteita tai värjäytymiä. Tarkastuksen perusteella vain löytöpaikka, mutta on mahdollista, että jos paikalla on ollut maanalaisia rakenteita, niitä on hävinnyt rakennustöiden yhteydessä. Löytöpaikka käytiin tarkastamassa uudelleen 2023, sillä sen sijainnista oli merkitty hieman toisistaan eriäviä tietoja. Harjun laen maa-aluetta on kauttaaltaan muokattu merkittävästi uudistustöitä varten. Myös näkötornin länsipuoli tarkastettiin. Tulusrauta vaikuttaa irtolöydöltä, sillä paikalla ei havaittu mitään muuta arkeologisesti merkittävää.

Urmia (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Metallinetsinnässä löytyi metsästä rautainen puukko (ILM13504).
Paikalla käytiin tarkastuksessa 2021. Paikka on ryteikköistä pensaikkoa ja metsää. Ei merkkejä rakenteista tai kulttuurimaasta.

Yli-Knaapi 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta löydetty pronssipadan kappale.
Tarkastuksessa 2021 koekuopista ei löytynyt muuta kuin peltomultaa eikä alueen topografian perusteella voi rajata muinaisjäännösaluetta.

Routtusaari 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kallionkolosta löytyi keväällä 2023 alaspäinkaartuvan veitsen tai sirppiveitsen katkelma, todennäköisesti vanhemmalta rautakaudelta. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön Ilppari ILM26546.

Ollila (1000049051) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä kuulamainen punnus.

Karattava (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä myöhäisrautakautinen hihnanhela. Ilppari ILM28536.

Sääksmäen kirkko 8 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä hopeaesineen katkelmia.

Nikkilä (1000049137) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä elokuussa 2019 keskiaikainen vyönsolki ja katkelma uuden ajan soljesta.

Lapinaro (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä soikea tulusrauta ja kaksipiikkinen viskari. Paikalla havaittiin myös mahdollinen kaskiröykkiö.

Kaarrekallio 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä yksipiikkinen viskari.

Rekunen 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä elokuussa 2019 uuden ajan koristeellinen kehäsolki.

Kotiranta 2 (1000049251) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä pallomainen miekan ponsi.

Touhunsaaret (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pronssisen kaularenkaan katkelma (KM2192:647) on löytynyt "Touhon saaresta vesijätöksestä".
Vuoden 2017 inventoinnin yhteydessä mökkitie käytiin ajamassa läpi ja Touhunsaarten lounaisimpaan kohoumaan (mökkitiestä n. 10 m pohjoiseen) tehtiin kaksi lapionterän suuruista koekuoppaa. Merkkejä muinaisjäännöksistä ei todettu.
Ennen Kyrösjärven vedenpinnan laskemista nykyinen Touhonsaari on ollut 3 tai 4 pientä kivikkoista saarta tai luotoa vedenpinnan yläpuolella. Topografisesti mahdollinen sijainti varsinkin pienille polttokenttäkalmistoille. Esineen löytyminen vesijätöstä voi viitata siihen, että paikalla mahdollisesti sijainnut kalmisto on ulottunut aivan vesirajaan, kuten joskus on asian laita. Koordinaatit osoittavat karkean arvion. Nykyisin saarella on useita kesämökkejä.

Teivaala 4 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä lokakuussa 2020 kupariseospadan korvan katkelma.

Kujanpää (1000049510) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kujanpään talon pellolta Uskelasta on löytynyt kourutaltta (KM 2065:88). Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.

Eljaala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Eljaalan talon pellolta on löytynyt kolme kiviesinettä: KM 2040:39 kivikirveen katkelma, KM 2065:91 hioin, KM 2066:116 tasataltta. Esineiden tarkat löytöpaikat eivät ole tiedossa.

Salonen (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Salosten pellosta Uskelan kylästä on löytynyt soikea tuluskivi (KM 2147:480).

Pappilan pelto (1000049515) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pappilan pellolta on löytynyt viikinkiaikainen bysanttilaisen hopearahan jäljitelmä
(KM 2881:1). Pappilalla on ollut peltoja laajalti.
Löytöluettelon tiedot: Bysantinolainen raha. Reikä reunassa, siis koristuksena kannettu.

Uusitalo (1000049519) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirves (Kostulan kansakoulu) ja toinen kivikirves (Satak.M. 10318) on löydetty Uudentalon pellosta Järvenkylänjärven ja Särkijärven väliseltä alueelta.
Kirveet löytyivät Järvenkylän Uudentalon pellosta. uudentalon maat ovat useina palstoina Myllyojan molemmin puolin, Uusitalo itse sen pohjoispuolella. Molempien kivikirveiden löytäjät ovat asuneet Myllyojan eteläpuolella, mutta itse löytöpaikat jäivät epäselviksi. Uurlentalon kohdalla maasto on kaakkoon eli Järvenkylänjärveen loivasti viettävää hiekkaista maata, joka sopisi asuinpaikaksikin.
Kasvillisuus haittasi tarkastusta 1969 eikä mitään näkynyt.
Järvenkylänjärven rannat ovat rakennettuja ja pihamaata. Lähialuetta tarkasteltiin v. 2012 inventoinnissa. Särkijärven kaakkoispään pohjoispuolinen pelto oli heinällä paikkaa tarkasteltaessa v. 2017. Alueelta ei ole siis saatu havaintoja mahdollisesta, löytöön liittyvästä asuinpaikasta.

Eerola 2 (1000049594) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vt 12:n (Lahdentie) eteläpuolelta, pellolta, noin 500 m itään Kirkkojärvestä ja 500 m pohjoiseen Taivallammin rannasta on löydetty piinuolenkärki (KM 11464) Herttualan Eerolan talon vanhan riihen paikalta.
Vuoden 1993 inventoinnin aikaan löytöpaikka oli äestetty, mutta tarkastuksessa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Nurmisen inventointikertomuksen koordinaatit viittaavat pohjoisempaan löytöpaikan sijaintiin kuin mitä hänen inventointinsa karttaliitteessä kuvataan.
Irtolöytöpaikka tarkastettiin 2013 inventoinnissa. Vanhan riihen sijaintipaikka sijaitsee Nurmisen (1993) koordinaattien osoittamassa paikassa Taivallammiin johtavan pienen joen etelärannalla. Löytöpaikalle kaivettiin muutamia koekuoppia, lisäksi asemakaavoitettavalle alueelle kaivettiin viisi muuta koekuoppaa. Koekuopista havaittiin, että löytöpaikan maannos oli savensekaista hiesua/hiekkaa. Löytöpaikalla tai sen läheisyydessä ei havaittu kiinteää muinaisjäännöstä.

Taivallammi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde tarkastettiin 2013 inventoinnissa. Paikalta löydettiin yksittäinen kvartsi-iskos (KM 39497:1). Löytöpaikka, Taivallammiin johtavan pienen joen luoteisrannalla sijaitseva kumpare, kasvoi inventoinnin aikaan lyhyttä orasta. Alue pintapoimittiin huolellisesti ja havaintomahdollisuudet olivat hyvät. Topografialtaan löytöpaikka on otollinen kivikautista asutusta ajatellen, mutta merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä ei havaittu. Mahdollisesti pienialainen asuinpaikka on todennäköisesti tuhoutunut pellonraivauksen ja –muokkauksen yhteydessä.

Lauvala 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metsäisen Lauvalan pihapiirin ja pellon yhtymäkohdasta ojasta on löydetty kesäkuussa 2013 viikinkiaikainen lehväkoristeinen tasavarsisolki (KM 39534) metallinpaljastinharrastuksen yhteydessä. Solki löydettiin noin 15 cm syvyydestä, maannos löytökohdassa oli savea/hiekkaa.
Kohde tarkastettiin inventoinnissa 2013. Tasavarsisoljen löytötiedoissa kerrotaan, että solki löydettiin ojasta Lauvalan navetan takaa. Löytöajankohtana Lauvalan tilan vanhat rakennukset oli kuitenkin jo purettu, ja löytäjä tarkoittanee navetalla paikalle rakennettua uutta tallirakennusta. Löytöpaikka sijaitsee Lauvalan entisen tilakeskuksen pihapiirin luoteispuolella, metsäisen pihan ja pellon rajalla. Kohdalla kulkee matala oja, josta löytö on tehty.
Itse irtolöytöpaikka ja sen lähistö tutkittiin huolellisesti silmämääräisesti ja löytöpaikalle/ sen läheisyyteen kaivettiin kaksi koekuoppaa. Koekuopissa ei kuitenkaan havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.
Topografisesti löytöpaikka sijaitsee mielenkiintoisella alueella Kirkkojärven länsirannalla, korkeudella 90 m mpy. Maannos Lauvalan vanhan tilakeskuksen alueella on osin muuta ympäröivää aluetta karkearakeisempaa hietaa. Ympäröivät pellot ja osa tilakeskuksen aluetta sijaitsevat savimaalla. Löytö tehtiin savensekaisesta hiekkamaasta tilakeskuksen luoteispuolelta, jossa maasto viettää kohti luodetta ja Kirkkojärveä. On todennäköistä, että löytö on peräisin ylempää Lauvalan tilan alueella aikanaan sijainneesta muinaisjäännöksestä. Historiallisen ajan ihmistoiminta on sekoittanut maannoksia jo aikanaan melkoisesti. Jos alueella on joskus sijainnut kiinteä muinaisjäännös, lienee viimeistään Lauvalan alueella tapahtunut viimeaikainen rakennustoiminta tuhonnut mahdolliset kulttuurikerrokset lopullisesti.

Peltomäki 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä rautaesineen katkelma.

Palvaanlahti (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kaava-alueen lounaiskulmalta, vanhan rantatörmän päältä, löydettiin metallinilmaisimella rautaveitsi (M 45334). Terä on noin 21 cm pitkä, josta ruodon osuus on noin 4,5 cm. Siron terän leveys on alle 2 cm. Löytöpaikka on pusikkoista rantametsää, missä maaperä on kivikkoista hietaa. Terä oli noin 10 cm syvyydessä, karikkeen sekaisessa hietamaassa. Löytöpaikan ympärille tehdyistä pienistä koekuopista ei havaittu mitään arkeologisesti kiinnostavaa, joten kohde jää irtolöytöpaikaksi.
Terä on piiloruotoisesta veitsestä, mahdollisesti sirosta väkipuukosta.
Alakohteena on tien läheisyydestä vuonna 2016 löytynyt toinen väkipuukko (Ilppari ILM 17872).

Koivuranta (1000049770) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä kaksi pyöreän kupurasoljen katkelmaa, mahdollisia rannerenkaan katkelmia ja historiallisen ajan vyönsolki.

Lempiö (1000049807) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä marraskuussa 2020 todennäköinen Petersenin O-tyypin miekanponsi noin 30 cm syvyydestä.

Kuljun pelto (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta on syyskuussa 2023 löytynyt metallinetsinnässä merovingiajan tasavarsisolki (Ilppari ILM29118).

Näppilänmäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsäiseltä mäeltä löytyi metallinetsinnässä yksipiikkinen ja kaksipiikkinen viskari. Viskareiden välillä oli etäisyyttä n. 15 m. Lisäksi löytöinä oli historiallisen ajan esineistöä, joita ei otettu kokoelmiin.

Silvo (1000050055) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä todennäköisesti rautakautisia esineitä (pyöreä pronssihelmi ja maksuhopeatangon katkelma). Ilppari ILM29213.

Kirnukorpi (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä marraskuussa 2020 luultavasti keskiaikainen nuolenkärki noin 10 cm syvyydestä.

Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä elokuussa 2020 koristellun lyijyseosesineen, mahdollisesti napin tms. katkelma.

Lumiala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä syyskuussa 2020 löytyi metsäiseltä mäeltä miniatyyriveitsi tai nuolenkärki noin 20 cm syvyydestä hiekkamaasta.

Yli-Knaapi 4 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä syyskuussa 2020 talonpoikaisvalua oleva lyijyesine, luultavasti solki.

Pihlajamäki (1000050499) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Irtolöytöpaikalta on toukokuussa 2022 metallinetsinnän yhteydessä löydetty pellosta noin 10 cm syvyydestä kilikello/kulkunen (ILM21876/LÖY317517).
Kohde tarkastettiin maastossa. Pelto, josta irtolöytö tehtiin, ja sen läheiset metsäsaarekkeet käytiin läpi metallinpaljastimella ja metallinilmaisinhavainnoinnin yhteydessä kaivettiin koepistoja. Kaikki metallinilmaisimella tehdyt löydöt olivat moderneja.

Rimminlahti 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rimminlahdentien vierestä löytyi kivilaji- ja kvartsi-iskoksia.

Uutanan Linnamäki 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Uutanan Linnavuoren eteläpuolelta on löytynyt metallinetsinnässä kaksipiikkinen viskari.

Kuisema (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta on vuonna 2021 löytynyt metallinetsinnässä hevosenkenkäsoljen katkelmia ja alakohteeksi merkitystä paikasta rautakautista mallia oleva ristiriipus. Ilppari ILM29450, 29541.

Metsolanmäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä rautainen avain.

Alasjärvenoja 1 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kaarevahamarainen puukko ja lyyran muotoinen tulusrauta on löydetty metallinetsinnässä savimaasta noin 10 cm syvyydestä. Löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Alasjärvenoja 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löydetty tulusrauta ja viskari metallinetsinnän yhteydessä noin 10 cm syvyydestä savimaasta. Löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä ratsastajakuvioinen nappi.

Kangaspusu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rannan / rantaveden kohdalta löytyi pohjalainen tasataltta. Löytäjän mukaan järven vedenpinta oli löytöhetkellä matalalla ja alue voi olla veden peitossa.

Pynnä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä tuluraudan katkelmia, veitsi ja historiallisen ajan esineistöä.

Kämppi (pelto) 1 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on toukokuussa 2024 löytynyt ristiretkiaikainen eläinriipus. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM29992.

Kämppi (pelto) 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on toukokuussa 2024 löytynyt metallinetsinnässä iso, sulanut katkelma viikinkiajan massiivisesta rannerenkaasta. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM29992.

Varittu (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsäiseltä peltosaarekkeelta löytyi metallinetsinnässä soikea tulusrauta.

Soukonsaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pellolta löytyi kvartsi-iskos ja historiallisen ajan esineistöä, jota ei ole otettu kokoelmiin.

Pappila (1000051441) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä kaksi kaksipiikkistä viskaria.

Rantajärveläntie 66 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pihamaalta on löytynyt noin 10 cm syvyydestä ristiretkiaikaan tai keskiaikaan ajoittuva partakirves, Ilppari ILM30010.

Niihamanvuori (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä kaksipiikkinen viskari.

Kahna (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä kaksipiikkinen viskari.

Eskola 2 (1000051492) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä kaksipiikkisiä viskareita.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 19303 ja 19355.

Mettikkö (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä soikea tulusrauta.

Päärynämäki 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä kesäkuussa 2021 löytyi metsästä yksinkertainen tulusrauta.

Kurjenperä 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä mahdollinen rannerenkaan katkelma.

Pelto-Karttiala (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä silmäkirves.

Lento (1000051783) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on metallinetsinnässä löytynyt A-tyypin soikean kupurasoljen katkelma (Ilppari ILM30558).

Lintula (1000052213) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on kesäkuussa 2024 löytynyt metallinetsinnässä ristiretkiaikaiset eläinriipus ja korvakeputki. Ilppari ILM30306, 30730.

Poutala 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä talonpoikaisen sormuksen kantakatkelma.

Koivulanlahti (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Sijaintipaikka on Urjalan Kokonjärven itäosassa Koivulanlahdessa.
Kosteikon rakentamisen yhteydessä turpeesta esiin noussut yhdestä puusta veistetyn ruuhen osa, mahdollisesti keulaosa.

Mustalahti (1000052387) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä rautainen jääkenkä.

Lapio (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pellolta löytyi peltotöiden yhteydessä yksittäinen kvartsi-iskos.

Tähtiniemi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pellolta löytyi metallinetsinnän yhteydessä kvartsiydin.

Äijänniemi W (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Ruoveden kirkosta 17,1 km pohjoiseen, Visuveden Äijänniemen tyvessä olevan peltorinteen laella. Sänkipellosta avoimista laikuista on havaittu pari selvää kvartsi-iskosta. Löytökohtien ympäristö koekuopitettiin laajasti (n. 16 kuoppaa), mutta mitään muuta esihistoriaan viittaavaa ei hietaisesta pellosta löytynyt. Yhdestä kuopasta löytyi resentti vyönsolki. Kvartsit löytyivät pellon länsilaidalta. On mahdollista, että kyseessä on asuinpaikan laidan vähäiset löydöt, mahdollisen asuinpaikan sijaitessa länsipuolisen talon pihamaalla. Vähän kauempana (230 m) samalla törmällä on Järvyläisensuon asuinpaikka.

Kotimantu (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä sangan tai vuoluraudan terän katkelma.

Räminki 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä syyskuussa 2021 pellosta löytyi historiallisen ajan esineistöä.

Selkämäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä huhtikuussa 2021 metsästä löytyi hevosen viskari noin 5 cm syvyydestä.

Rannanmäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä heinäkuussa 2021 metsästä löytyi 1500-1600-lukujen kuvasormus noin 15 cm syvyydestä.

Hakkila 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä huhtikuussa 2021 pellosta löytyi myöhäisrautakautinen vyönsolki.

Huikkola 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä valjaaseen tai hihnaan kuulunut hela.

Vekonmäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä lokakuussa 2021 metsästä löytyi yksipiikkinen hevosen viskari ja kaksi veistä. Löytösyvyys noin 15 cm. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM20845.

Juusela (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä sormus. Lisäksi muuta historiallisen ajan esineistöä, jota ei otettu kokoelmiin.

Mattilan pelto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt ortodoksinen kasteristi.

Kutanen (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt kaksipiikkinen viskari.

Lovenkärki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä toukokuussa 2021 metsästä löytyi kupariseoksinen sormus.

Aarikka (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä lokakuussa 2021 pellosta löytyi tinahela.

Antila (1000053061) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metsästä on löytynyt yksipiikkinen viskari.

Paljasmäki (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metsäiseltä mäeltä on löytynyt metallinetsinnässä kaksi yksipiikkistä viskaria.

Raatomoisio (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä pisaranmuotoinen tulusrauta.

Hakala (1000053106) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt yksipiikkinen viskari.

Eskola (1000053138) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt litistynyt sormus.

Myllypelto (1000053204) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Paikalta on löydetty metallinetsinnässä rautainen piikkimäinen esine, mahdollinen veitsi tai nuolenkärki. Esine löytyi hiekkamaasta, noin 15 cm syvyydestä. Löytöpaikka on tarkastettu maastossa arkeologin toimesta, mitää kiinteään muinaisjääänökseen tai arkeologiseen kulttuuriperintökohteeseen viittaavaa ei paikalla havaittu.

Pappisenkallio (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä, heinittyneen kallion päältä, on löydetty metallinetsinnän yhteydessä kuusi musketinkuulaa. Kuulat löydettiin noin 5 cm syvyydestä, multamaasta. Kuulien halkaisija on 11-13 mm ja ne ovat lyijyä. Löytöpaikka on tarkastettu amaastossa arkeologin toimesta, eikä paikalla havaittu merkkjeä kiinteästä muinaisjäännöksestä tai muusta kulttuuriperintökohteesta.

Lintula 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt 3 stuiversin poletti.

Laalahti 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt koruneula ja kupariseosvartaan katkelma (alakohde).

Mustalahti (1000053269) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt metallinetsinnässä kupariseoksinen puikko.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön: paperiverifikaatti.

Ahtila (Ahtiala 3) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on metallinetsinnässä syyskuussa 2024 löytynyt spiraalipäinen ketjunkannatin ja muita myöhäisrautakautisia esineitä. Ilppari ILM32499, ILM32500.

Kärki (1000053299) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on löytynyt myöhäisrautakautisia esineitä metallinetsinnässä elokuussa 2024. Ilppari ILM31562.

Tanila (1000053301) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on syyskuussa 2024 löytynyt metallinetsinnässä levymäinen linturiipus. (Ilppari ILM32497).

Musta (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on lokakuussa 2024 löytynyt metallinetsinnässä viikinkiajan massiivisen rannerenkaan katkelma. Ilppari ILM32545.

Ylämäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalta on löytynyt rakennustöissä diabaasinen ydin.

Kaunisto (1000053547) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt kasvikoristeisen lyijyastian katkelma.

Ketunvainio (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä marraskuussa 2021 pellosta löytyi historiallisen ajan esineistöä.

Erkkilä (1000053777) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt pöytäveitsen päätehela ja muuta historiallisen ajan esineistöä.

Kauraranta 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on metallinetsinnässä löytynyt kaksi kuulamaista punnusta ja lyyranmuotoinen tulusrauta. Ilppari ILM33019.

Turvanvuori (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Hämeen museon kokoelmissa olevan koristelemattoman saviastian (HM 2606) löytöpaikka. Löydön teki kouluikäinen poika vuonna 1964 ”Turvanvuoren rotkosta” juuri miehen mentävästä kolosta. Kahden suuren siirtolohkareen välissä on paikalla luolamainen onkalo (ETRS-TM35FIN 6827340, 305168). Onkalon perällä on suuri kivi, jonka taakse pääsee kiipeämään pienestä aukosta. Tämä on mitä luultavimmin 1960-luvulla löydetyn rautakautisen keramiikka-astian löytöpaikka.

Rautakautinen; Paikalta on löytynyt paimensauvaneulan katkelma.

Rautakautinen; Paikalta on löytynyt ruotonuolenkärki.

Järvipelto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pihapiirissä olleesta koiratarhasta löytyi satyyriaiheinen koristehela.

Markkula 2 (1000053988) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt historiallisen ajan esineistöä, josta kokoelmiin on otettu Sarvas-sormus.

Leikkarinmaa (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä kesäkuussa 2022 metsästä löytyi nuolenkärki noin 10 cm syvyydestä.

Peltola (1000054091) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Peltolan alueelta, noin 90 metrin päässä Alasjärven rannasta on kaksi historiallisen ajan metallinilmaisinlöytöä (ILM30084, puukko ja tulusrauta). Kohde sijaitsee lähellä Niihamankadun parkkipaikkaa, tien pohjoispuolella. Paikalla on pieni mäki ja metsäpolku. Mäen alla on tälläkin hetkellä pieni nuotiopaikka ja merkkejä modernista ihmistoiminnasta. Löytöpaikka on ilmoituksen kuvien mukaan mäen korkeimmalla kohdalla, jossa sijaitsee pieni aukea ja runsaasti eri kokoisia kiviä. Annetut koordinaatit näyttävät siis varsinaisesta löytöpaikasta noin 5 metriä etelään, mäen rinteeseen, jossa on tiheää kasvillisuutta. Löytöpaikalla on tasainen aukea, jolla on nähtävissä noin 2 m leveä painanne. Vain koekuopassa 1, joka tehtiin painauman keskelle, oli hiilikerros ja tummaa, värjäytynyttä maata. Ei löytöjä.

Torittu (1000054093) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytökeskittymä sijaitsee Alasjärven pohjoispuolella mäellä, Toritun alueen pohjoispuolella. Kohteen eteläpuolella kulkee soralla päällystetty metsäpolku.
Tällä alueella on kolme esineen löytöpaikkaa (veitsen ylähela, veitsi ja viskari, ILM22457 ja ILM22564).
Tarkastuksessa 2024 ei havaittu maan pinnalle näkyviä rakenteita. Ei löytöjä.
Kolmas koekuoppa sijaitsi korkeimmalla kohdalla, kallioisen mäen päällä. Kuopan maa oli hyvin tummaa, hiilistä multaa.

Alasjärvenoja 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytökeskittymä sijaitsee Lahnakalliosta pohjoiseen, kahden risteävän ulkoilupolun rajaamassa kulmassa. Alasjärveonojan alueelta tunnetaan entuudestaan jo kaksi arkeologista löytöpaikkaa: Alasjärvenoja 1 (1000051075) ja Alasjärvenoja 2 (1000051076). Uudet löytökohteet sijaitsevat noin 50 ja 150 metrin päässä näistä löytöpaikoista. Alueella kasvaa sekametsää ja metsän pohja on paksua sammalta. Ei löytöjä tai merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.
ILM22495

Kaidankärki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaidankärjen kapean niemen eteläpuolella on pienialainen muinaisrantaterassi 90 m korkeudella. Sen kohdalle tehdyssä lapionpistossa löytyi kaksi kvartsi-iskosta. Maaperä paikalla on kivistä hiekkaa. Löytökohdan ympäristössä on tehty laikutusistutusta. Laikkujen tarkastamisen lisäksi alueelle tehtiin useita lapionpistoja, mutta mitään kiinteään muinaisjäännökseen tai kulttuurikerrokseen viittaavaa ei havaittu.

Nuutalanlahti (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kesannolla olevalta pellolta, metsäsaarekkeen vierestä (koillispuolelta) heikkolaatuisesti poltettu pieni keraaminen pala, jonka ajoituksesta ei voi sanoa mitään varmaa. Kohde sijaitsee kuitenkin korkealla, joten keramiikkapala liittyy todennäköisesti johonkin nuorempaan toimintaan. Ympäristöstä tunnetaan monia rautakaudelle ja historialliselle ajalle ajoittuvia muinaisjäännöksiä.

Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt elokuussa 2024 viikinkiaikaisen kaularenkaan katkelma. ILM31451.

Ammeenmäki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on huhtikuussa 2024 löytynyt metallinetsinnässä Jalannin alueelle poikkeuksellinen myöhäisrautakautinen löytö (katkelma litteänuppisesta hevosenkenkäsoljesta). Ilppari ILM29876.

Ristisaari (1000054632) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt pyöreä hihnan- tai vyönsolki.

Mäkelä (1000054759) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä syyskuussa 2022 metsästä pellon laidasta löytyi veitsi ja pellolta viskari, tulusrauta ja hihnansolki (alakohteina).

Hulppo 3 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pellolta on löytynyt aurton katkelma.

Hulppo 4 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta on löytynyt hihnanjakajan rengas.

Haukka (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä toukokuussa 2022 pellosta löytyi historiallisen ajan esineistöä.

Ala-Paavola (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä syyskuussa 2022 pellosta löytyi kaksi viskaria ja historiallisen ajan esineitä (ks. myös alakohteet).

Joensuunsaari (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on löytynyt 15 cm syvyydestä hiilisestä maasta väännetty veitsi, joka saattaa olla rautakautinen. Läheltä on kallion ja humuksen välistä löytynyt epätavanomainen talttamainen tulusrauta. Ilppari ILM30752.

Porvola (Bårgela) 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Syksyllä 2022 pellosta löytynyt lasihelmi. Löytöpaikka sijaitsee Porvolan (Bårgela) historiallisen kylänpaikan alueella (muu kulttuuriperintökohde 1000037438).

Lapinaro 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä syksyllä 2022 pellosta löytyi kupariseossormus.

Onnela (1000055280) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Istutuskuoppaa kaivettaessa löytynyt veitsi vuonna 2022. Löytöpaikka sijaitsee 1900-luvun alussa rakennetun muonamiehen mökin pihapiirissä. Tontilla on tehty runsaasti maatöitä, mutta kyseiseen kohtaan ei välttämättä ole kajottu runsaammin.
Ilppari ILM26196, LÖY324235.
Paikka tarkastettiin inventoinnissa 2024, mutta alueelle ei tehty koekuoppia. Alueella on hiljattain rakennettu omakotitalo sivurakennuksineen. Pihapiiri ja löytöalue ovat muokattuja. Merkkejä muinaisjäännöksestä ei havaittu.

Radanvarsitie (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä on löytynyt soikea tulusrauta.

Laitiala (1000055313) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pellolta on löytynyt yksipiikkinen viskari.

Ropanniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaivutyössä on löytynyt 40 cm syvyydestä vihertävästä kivestä valmistettu, 7 cm pitkä kourutaltta (Ilppari ILM16794).

Punamultalukko (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Polun varresta on marraskuussa 2019 löytynyt metallinetsinnässä rautainen nuolenkärki 10 cm syvyydestä.
Nuolenkärjessä on noin 10 cm pitkä, kapea lehti ja 3 cm pitkä ruoto. Lehdessä on koverat tyvet ja pitkät suorat sivut, jotka kapenevat piikkimäiseksi, poikkileikkaiseltaan rombinmuotoiseksi nirkoksi.

Pehula 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pellolta löytynyt kvartsiesine. Ilppari ILM18465.

Mustikkavuori (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä myöhäisrautakautiselta vaikuttava nuolenkärki. Hiekkasen nuolenkärkitypologiassa (1979) muodostaisi vastineettoman tyypin 3EIX, lehden poikkileikkaus a. Löytösyvyys 15 cm. Ilppari ILM18380.

Perttula 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä syksyllä 2022 pellosta löytyi hihnansoljen katkelma ja tulusrauta.

Alanen 2 (1000055970) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä syksyllä 2022 pellosta löytyi vyölaatan katkelma.

Uusitalo (1000055981) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä syksyllä 2022 pellosta löytyi Juhana III:n raha ja historiallisen ajan esineitä.

Sampaus (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta on löytynyt mahdollinen punnus.

Harvianlahti (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä nuolenkärki. Ilppari ILM34333.

Sarsansuo 5 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt kapeateräinen silmäkirves.

Hakalehto (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on huhtikuussa 2024 löytynyt metallinetsinnässä putkikirves. Ilppari ILM34673.

Riitinniemi (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Toukokuussa 2025 paikalta on löytynyt leikatun kuparipellin kappaleita, jollaiset ovat tyypillistä myöhäisrautakautisten ja keskiaikaisten eräsijojen ja saamelaisasuinpaikkojen löytöaineistoa. Kappaleet löytyivät kuntan alta hiekkamaasta. Löytäjän mukaan hiekassa ei ollut hiiltä, mutta se oli muuten tummahkoa. Ilppari ILM35261.
Vaatii tarkempaa selvitystä.

Saarelansaari 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Saarelta on metallinetsinnässä löytynyt vanhaan toimintaan viittaavia esineitä, kuten kuparipellin kappale ja kansanomaistunutta barokkia edustava vyölaatta. Ilppari ILM30475. Lähellä sijaitsee kiuasrakennelma.
Kansatieteilijä Niilo Valosen (1971, Parkanon ja Kihniön kirja) mukaan saarella olisi nähtävissä kala-aitan ja kalasaunan paikka, pellon sija ja liistekatiskan jäännöksiä. Metallinetsijöiden antaman tiedon mukaan saaressa sijainneeseen eräpirttiin viitataan vuonna 1644 annetussa tuomiokirjelmässä.

Salmijärvi 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Saarelansaari 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä paikalta on löytynyt kuparipellin kappale 25 cm syvyydestä hiekkamaassa. Läheistä mökkiä 1970-luvulla rakennettaessa on löytynyt kourutalttamainen kiviesine (ks. kohde Saarelansaari 4). Ilppari ILM30464.

Vanha-Märri (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt valetun kupariseospadan kylkikatkelma.

Majasuo 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä keväällä 2022 rantametsästä löytyi tulusrauta.

Hormisto II (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pellolta on löytynyt kivikautinen oikokirves.

Arvinmaa (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt metallinetsinnässä uskollisuussormus.

Simola Rantavainio 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalta on löytynyt pieni kvartsi-iskos.

Pitkänokka (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Nin puolentoista metrin syvyydestä löytyi tuoheen kääritty verkon painokivi, joka ajoittuu keskiajalle Satakunnan museon teettämän radiohiiliajoituksen mukaan.

Mattilan pelto 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt talonpoikaisen vyölaatan katkelma.

Jyrälä (1000061616) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt yksinivelinen kuolain.

Ritoniemi (1000061721) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pellolta on löytynyt piinuolenkärki.

Räystö 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt talonpoikainen lyijysormus.

Laukko Ravirata (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinilmaisinharrastajat ovat löytäneet Laukon raviradan luoteispuoliselta metsäalueelta
hevosenkenkäsoljen 2020-luvulla ja jättäneet sen maanomistajalle. Löydön haltija kävi
näyttämässä löytöä kohteen läheisyyteen suunnitellun maakaapelilinjan tarkkuusinventoinnin (2025) yhteydessä. Löytö jätettiin yksityishenkilön haltuun. Löytöpaikkaa ei tarkastettu maastossa, sillä se ei sijainnut suunnitellulla maakaapelilinjauksella.

Miestamonsalmen kaakkoisranta (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kallioiselta järvenrantamäeltä on kesäkuussa 2025 löytynyt metallinetsinnässä putkikirves 25 cm syvyydestä hiilettömästä hiekkaisesta maasta. Alakohteeksi merkitty paikka, jossa noin 13 cm syvästä kalliohalkeamasta löytyi kaareva veitsi, alustavan arvion mukaan varhaisrautakautinen. Ilppari ILM35438.
Vaatii tarkempaa selvitystä.

Seppä (1000084891) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt pieni tulusrauta.

Silvonvainio 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on heinäkuussa 2025 löytynyt metallinetsinnässä viikinkiaikaista tyyppiä oleva miekan tupen kenkäin. Ilppari ILM35720.

Historiallinen; Pellolta on löytynyt pienikokoisen vaatehakasen puolikas.

Loukola (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt suitsien koristehela.

Vetiniitty 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt kaarevahamarainen veitsi.

Mattila 2 (1000088897) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt koriste-esineen tai kynttilänjalan katkelma.

Vatajanjärvi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt kaksipiikkinen viskari ja kirjansolki.

Hauskala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Alueelta on löytynyt soikea tulusrauta ja veitsi.

Rantapelto 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta on löytynyt massiivisen rannerenkaan katkelma.

Kaisti 2 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pellolta on löytynyt mahdollinen nuolenkärki tai kolmioriipus.

Mäentausta (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt kaksi kaksipiikkistä viskaria.

Hirvijärvi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt kaksiteräinen ruotonuolenkärki.

Leipi 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä mahdollinen miekansäilä.

Hietanen (1000091463) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Hörtsänän talon Viitala-nimiseltä pellolta on aikanaan löytynyt rautainen keihäänkärki. Esinettä säilytetään Oriveden museon kokoelmissa, tosin vuoden 1977 inventoinnin aikaan esine oli kateissa. Löytöpaikan pohjoispuolella noin 200 metrin päässä on ollut sepän paja. Löytöpaikka tarkastettiin vuoden 2003 inventoinnissa, mutta uusia havaintoja kohteesta ei tuolloin tehty.

Visamäki (1000091477) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt soikea tulusrauta.

Hakavuori (1000092333) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Penttilänmäentien pientareelle tehdystä kaapelikaivannosta löytyi maaliskuussa 2025 vasarakirves.
Vaatii tarkempaa selvitystä.

Raiku 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Raikun historiallisen kylänpaikan (1000024382) lounaispuolisesta pellosta on kesällä 2025 löytynyt metallinetsinnässä merovingiajan tasavarsisolki ja muutamia myöhäisrautakauden esineitä. Ilppari ILM36640.

Selkäsaari (1000094709) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Lokakuussa 2025 Selkäsaarelta on löytynyt metallinetsinnässä D-tyypin pyöreän kupurasoljen katkelma. Löytösyvyys 15 cm. Ilppari ILM36925.

Rassa 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt sulaneen kupariseoksen pala sekä kupariseosvartaan katkelmia.

Ihonsaari 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Lokakuussa 2025 metsästä löytyi metallinetsinnässä lieriömäinen, reliefikoristeinen nappi kiinnitysvarsineen. Esine on kansainvaellusaikaista tyyppiä. Löytösyvyys 10 cm.
Ilppari ILM37088. Vaatii tarkempaa selvitystä.

Vohtenkirkonmäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä kuppausrauta/kuppauskirves.

Tervaniemi 3 (1000094910) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä yksiosainen uistin. Löytöalueen ympäristö on aikaisemmin ollut pienikokoinen saari.

Raikunjärvi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt kaksipiikkisen viskarin katkelma ja padan korvake.

Rieso 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Alueelta on löytynyt yksi- ja kaksipiikkinen viskari, veitsi sekä solki.

Korkehinen (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt historiallisen ajan koriste-esineen osa.

Äijälä (1000095026) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on syksyllä 2025 löytynyt metallinetsinnässä neljän äyrin raha (klippinki) vuodelta 1590. Kyseessä on löytöhetkellä vanhin tiedossa oleva rahalöytö Aurejärven lähiympäristössä. Ilppari ILM37431.

Supanoja (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta on löytynyt rautakautisen kankiketjun nivelen katkelma.

Raitala ja Ala-Helkaranta (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta on syksyllä 2025 löytynyt metallinetsinnässä useita myöhäisrautakautisia esineitä, kuten F-tyypin pyöreä kupurasolki. Ilppari ILM37544.

Vihtiälä 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Syksyllä 2025 pellosta on löytynyt metallinetsinnässä viikinkiajan massiivisen rannerenkaan katkelma. ILM37458.

Kolmelanrannan oja (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt marraskuussa 2025 metallinetsinnässä kiväärin hylsyjä ja patruunoita 20 cm syvyydestä. Löytäjän arvion mukaan löydöt liittyvät kivien suojassa sijainneeseen punaisten asemaan, josta on voitu tulittaa nykyisen Aitolahdentien suuntaan. Ilppari ILM38641.

Laukaa (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt talonpoikaista käsityötä oleva kasteristi.

Vanhala (1000095215) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on löytynyt metallinetsinnässä erilaisia vaikeasti ajoitettavia tai uudelle ajalle ajoittuvia rahoja ja metalliesineitä. Vanhin selvästi ajoitettava löytö Kristiinan 1/4 äyri 1630- tai 1640-luvulta. Lisäkis rahoja 1700- ja 1800-luvulta. Ilppari ILM38788.

Haavisto 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Haaviston historiallisen kylänpaikan (1000048605) länsipuolisesta pellosta on syksyllä 2025 löytynyt metallinetsinnässä hevosenkenkäsolki. Ilppari ILM38834.

Raatikka (1000095249) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on lokakuussa 2025 löytynyt metallinetsinnässä massiivisen rannerenkaan katkelma viikinkiajalta. Ilppari ILM38860.

Luomajärvi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on vuonna 2025 löytynyt metallinetsinnässä Kaarle XII:n hätäraha (ilmeisesti vuodelta 1718) ja tilakeskuksen toiselta puolelta sulaneen kupariseoksen kappale. Ilppari ILM38915.

Omenanlahti 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rantavedestä noin 30 cm:n syvyydestä on löytynyt D-tyypin pyöreä kupurasolki (kapealierinen muunnos). Ilppari ILM38926.

Linna (1000095620) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on vuonna 2025 löytynyt metallinetsinnässä rautakautiselta vaikuttava nuolenkärjen katkelma. Pellon eri puolilta on löytynyt muutakin pienesineistöä, kuten rahoja (vanhimpana Kristiinan 1/4 äyri 1630- tai 1640-luvulta) ja talvitieliikenteeseen liittyviä viskareita. Ilppari ILM39120.

Nahkialanvuori (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Nahkialanvuoren lounaisrinteeltä on joulukuussa 2025 löytynyt metallinetsinnässä täysin ehjä viikinkiajan tasavarsisolki (Kivikosken tyyppiä 7). Löytösyvyys 10 cm. Ilppari ILM39171.

Vähä-Köppä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Peltosaarekkeen vierestä on joulukuussa 2025 löytynyt metallinetsinnässä viikinkiaikainen helminauhan jakaja ja toistaiseksi ajoittamattomat kuolaimet. Ilppari ILM39284.

Saarelansaari 4 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ilmoituksen mukaan paikalta on mökkiä rakennettaessa (sen pohjaa kaivaessa) 1970-luvulla löytynyt pieni kourutaltta hiilen ja noen sekaisesta maasta (ks. Ilppari LÖY330793). Kiviesine on maanomistajan hallussa.

Rekola 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on huhtikuussa 2026 löytynyt metallinetsinnässä viikinkiaikainen tasavarsisolki ja sulanutta kupariseosta. Ilppari ILM39766.

Vuolleselkä Majaniemi (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsijä on löytänyt huhtikuussa 2026 rautanuolenkärjen järvenrannalta. Löytösyvyys 10 cm. Löytöpaikan vieressä löytäjä havaitsi kiukaaksi arvelemansa kivirakenteen. Majaniemen nimi voi olla vanhaa eräsijanimistöä. Ilppari ILM39993.

Sorkkala 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metsiköstä, ison kiven vierestä, on huhtikuussa 2026 löytynyt 5 cm:n syvyydestä rautakautinen ns. rangeli. Ilppari ILM39987.

Niemikyläntie (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Söyrinki 1974: Tielinjan koekaivauksen yhteydessä Söyrinki löysi suon luoteispuolelta urheilukentän ja Ylistalon vanhan riihen väliltä löysin keväällä 1974 viljelemättömältä alueelta ilmeisesti traktorin pyöränjäljistä kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta melko runsaasti pieneltä alalta.
Inventointihavainnot 2025:
Söyringin ilmoittama löytösijainti tarkastettiin inventoinnin yhteydessä. Alue on nykyisin tasattua varastoaluetta, jonka pihassa on soraa. Löytöpaikan koillispuolella, koilliseen laskevassa rinteessä, on hoidettua pihaa. Urheilukentän kaakkois- ja itäpuolelle tehtiin muutamia lapionpistoja ja maaperäkairauksia, joissa maa vaikutti pitkälti muokatulta tai täyttömaalta. Uusia havaintoja kivikaudesta ei tehty. Kohteen löydöt on linkitetty muinaisjäännösrekisterissäJärvyläisensuon poistettuun kohteeseen.

Pohdinsuo (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Tampere-Vaasa tiestä 400 m pohjoiseen Pohdinsuon lounaisosassa pienellä mäellä, kallion eteläpuolella. Röykkiön ala on 4 x 6 m, korkeus 0,9 m. "Keskuskiveys" on 0,5 x 1 m laaja, ympärillä on kivikkoa. Inventoinnin 2020 perusteella kyseessä on todennäköisimmin luonnonkivikko.

Kiviniemi (1000002729) (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Kohde on Kukkian itärannalla olevan kivisen niemen kärjessä.
Paikalla on suurehko kivenlohkare. Kivi koostuu melko suurista kvartsi ja maasälpäkiteistä. Siellä täällä on oransseja läikkiä. Kaakkoispuolella on noin metrin korkeudessa kuvio, jonka rajat noudattelevan kiven kiteiden rakennetta. Kyseessä on luontainen värjäymä. Kuvio muodostuu noin 30 cm korkeasta pystysuorasta leveästä viivasta ja siitä eri puolille ulkonevista kahdesta kapeammasta viivasta. Kuvio muistuttaa etäisesti ihmishahmoa.

Hirvi-Simunan luola (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Luola sijaitsee louhikkoisella mäellä Lempäälän Höytämössä.
Luola on suurten siirtolohkareiden välissä. Siinä on kaksi sisäänkäyntiä. Luolan länsiseinämässä oleva kuva on luontainen kvartsijuonteiden muodostama.

Ala-Ronu (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Pirunpelto sijaitsee Kalliokielen kylässä Ala-Ronun tilalla, moreenipohjaisen mäenselänteen kaakkoisreunalla. Muodostelman laajuus on 40 x 70 m ja siinä voi erottaa useita pieniä kuopanteita. Kerrotaan, että paikalta on etsitty aarteita.

Huokaustenkalliontie (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Huuhkajakallion eteläpuolella, Huokaustenkalliontien pohjoisreunassa. Paikalla on noin 170 cm korkea, "pyramidin muotoinen" siirtolohkare, joka lienee luonnonmuovaama. Kohdetta, jota koskee Ilpparin ILM26945, ei ole tarkastettu maastossa.

Kyynärönkulma (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kansalaisilmoitus mahdollisesta ihmistekoisesta rakenteesta.
Rinteessä, suuren siirtolohkareen eteläpuolella sijaitseva puolikaaren muotoinen kivistä ja maasta koostuva muodostelma. Tarkastuksessa ei löytynyt mitään ihmistoimintaan viittaavaa. Kyseessä on laaja luontaisesti kivikkoinen alue.

Myllykylä Yli-Pihnala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tottijärveltä Vesilahdelle menevän tien varrella, Maivaselän länsipäässä on 1700-luvun autioitunut asuintontti osin tien alla ja sen molemmin puolin pellossa. Paikalla on komea muinaisrantatörmä. Paikan rajaus on epätarkka.

Myllykylä Ali-Pihnala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tottijärveltä Vesilahdelle menevän tien varrella, sen eteläpuolella, Maivaselän länsipäässä on 1700-luvun autioitunut tontti. Paikan rajaus on epätarkka.1700-luvun torpan paikka on edelleen asuttu ja osittain peltoa.

Pappila Pappilanniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vammalan keskustassa, Vammaskosken luoteispuolella Asemakadun, Jaatsinkadun ja Liekoveden rajaamalla alueella. Alueen länsiosassa sijaitsee Tyrvään pappila ja seurakuntatalo paikoitusalueineen ja itäosassa huoltoasema. Pappilasta 75 metriä kaakkoon on hiljattain puretun rakennuksen, mahdollisesti saunan, perustukset. Pappilarakennuksen lähistöllä on kiviröykkiö, joka lienee viljelyröykkiö. Toisen rakennuksen kivijalan jäännökset sijatisevat Asemakadun eteläpuolella, huoltoasemasta noin 50 metriä länsiluoteeseen. Kivijalan ulkomitat ovat 4,8 x 3,6 metriä. Kivijalan viereen tehdyistä koekuopista saatiin talteen lähinnä 1800- ja 1900 -lukujen vaihteeseen ajoittuvaa tavaraa. Alueella on kivijalan lisäksi neljä resenttiä neliömäistä kuopannetta.

Ruhala (1000006388) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vielä viljelyssä olevan pellon reunalle, luontaisen moreenikumpareen reunalle on kasattu 25 metriä pitkä kaareva kivivalli. Valli on keskiosaltaan noin kuusi metriä leveä, päädyistä 1 - 2 m leveä.

Noppa (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Karhejärven ylittävästä sillasta 1,2 km luoteeseen, Nopanniemessä, tilan päärakennuksesta eteläkaakkoon.
Kohde on 35x15 m oleva kiveys. Päällä on suurempia kiviä, jotka on ehkä tuotu pellolta. Isojen kivien alla on pienempiä kiviä ja maata. Kivikon eteläpäässä on erillinen 1,5x1 metrin suuruinen kiveys.
Kohteen luonteen selvittäminen edellyttää lisätutkimuksia.
Inventointi 2009: Nopan vanhan isännän mukaan alueella on sijainnut Nopan tilan rakennuksia, rakenteet ovat sen jäljiltä. Vanha ja nykyinen talotontti on
tästä pohjoiseen noin 180 m. Alueella havaittiin seuraavia rakenteita:kivirakenne, maansekainen röykkiö 2X1.5x0.3 m, maansekainen röykkiö, kivirakenne 4x4x0.3 m. Kyseessä ei ole muinaisjäännös.

Hirmusaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Saaren itäosassa olevan mäen lounaispuolella, kesämökin eteläkaakkoispuolella, etelään viettävällä rantarinteellä on noin 70 x 30 m kokoinen vanha pelto. Sen keskiosassa sijaitsee pyöreähkö 4 x 3 x 1 m kokoinen viljelysröykkiö. Paikoin on näkyvissä vanhoja matalia pelto-ojia.

Kangasjärvi 1 (1000008696) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kuopat sijaitsevat Kangasjärvestä etelään pistävän kapean lahden länsirannan mäntykankaalla. Alueella on laavu ja Torisevan luontopolun informaatiotaulu. Kuopat ovat muodoltaan soikeita tai pyöreitä. Niiden halkaisija vaihtelee kolmesta neljään metriin. Syvyyttä niillä on 30 - 80 cm.

Juoponlahti 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kellarin jäännökset sijaitsevat metsäisellä peltosaarekkeella, joka kohaa selväpiirteisesti ympäröivän peltoalueen yläpuolelle. Mäen luoteisrinteessä on kylmämuurauksella valmistettu kivikellari, jonka suuaukko on luoteeseen. Kellarin koko on noin 4 x 6 m ja syvyyttä rakenteella on 2 m. Kellarin katto on romahtanut. Aluetta on käytetty luvattomana kaatopaikkana.

Juoponlahti 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Juoponlahden pohjukassa, peltosaarekkeella, loivassa mäen rinteessä, sijaitsee noin 3 x 5 m laajuinen soikea kiveys, jonka sisäpuoli on täytetty pikkukivillä. Kyseessä lienee peltoraunio.

Mustalahti 2 (2136) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustan lähellä Näsijärven eteläosassa Kortelahden - Mustalahden sataman alueella Särkänniemen itäosan eteläpuolella.
Mahonkiveneen hylky, jonka pituus on 5,5 metriä ja leveys noin 2 metriä. Vene makaa pohjassa keula kohti etelää. Hylky on sedimenttiin painunut siten, että näkyvissä on vain osa paapuurin puolen kyljestä ja osa perästä. Hylky on kulunut hyvin hauraaksi. Veneen runko vaikuttaa muodoltaan 1900-luvun alkuvuosikymmenten salonkiveneeltä.
Näsijärven vesiliikenteen historian hyvin tunteva historioitsija Juhani Valanto on arvioinut, että kyseessä voi olla Tampereella aikoinaan vaikutusvaltaisen kauppaneuvoksen huvivene, jonka tiedetään uponneen Mustalahteen 1900-luvun alkupuolella.
Hylky havaittiin 2017 kaavoittamisen yhteydessä tehdyssä arkeologisessa vedenalaisinventoinnissa. Mustalahdessa olevista hylyistä on sukeltajilla ollut tietoa pitkään, mutta Museovirastolla olevat sijaintitiedot ovat olleet epäselviä. Inventointiraportin tietoja muinaisjäännösrekisteriin vietäessä päätettiin yhdistää inventointiraportin kohteen 4, salonkivene, tiedot rekisterissä pitkään Mustalahti 2 -nimellä olleeseen hylkyyn. On mahdollista, että Mustalahdessa on ollut hylkyjä, joita on sataman rakennustöissä ruopattu aiemmin pois.

Vahantalahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Ylöjärven keskustasta noin kuusi kilometriä pohjoiskoilliseen Näsijärven länsiosassa Vahantalahdessa Vahantaniemen itäpuolella.
Vahantalahdessa kerrotaan olevan useita proomun hylkyjä. Yksi noin 33 metriä pitkä puurunkoisen proomun hylky on vanhan tiilitehtaan edustalla. Proomun keula osoittaa itään. Peräosa on (2011) osittain kelluvan laiturin alla. Tällä hylyllä on sukellettu ainakin 2011 (Tampereen Urheilusukeltajat).
Vahantalahden proomunhylyt liittyvät mahdollisesti siihen, että maatalouden sivuelinkeinoina tiilenteko ja sahatoiminta alkoivat Vahantapohjassa 1800-luvun viimeisinä vuosina. Vahantapohjaan Vahantalahden eteläosaan perustettiin kaksi tiilitehdasta, saha ja telakka.
Proomujen käytön aktiivisena aikana proomua uusittaessa laidat poistettiin ja otettiin talteen muuta käyttöä varten. Sitten pohja upotettiin tarpeettomana.

Visuvesi Kannanlahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Ruoveden pohjoisosassa Visuveden keskustan eteläpuolella Kannanlahdella. Epätarkka paikkatieto.
Paikalla kerrotaan olevan Tarjanne -osuuskunnan omistaman halkoproomun hylky.

Visuvesi IV (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Ruodeden pohjoisosassa Visuveden keskustan itäpuolella Visuveden vaneritehtaan (=Eeliksentie 12) rannassa.
Paikalla kerrotaan olevan proomun hylky, joka on mahdollisesti nimeltään Visuvesi IV.

Teiskon Pohtola (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Teiskon Pohtolassa Tampereen keskustasta noin 20 km koilliseen.
Proomun hylkyjä, ei tarkempaa tietoa.

Liedenpohja (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Virtain keskustasta pohjoiseen Toisveden pohjoisosassa Liedenpohjassa. Epätarkka paikkatieto.
Paikalla on proomun hylky (mahdollisesti kaksi proomua).

Nurminiemi (2144) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Virtain keskustasta lounaaseen Nurminiemen eteläpuolella. Epätarkka paikkatieto.
Paikalla kerrotaan olevan Huvilan sahan proomun hylky.

Mustalahti (2145) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Virtain keskustasta länteen Mustassalahdessa. Epätarkka paikkatieto.
Paikalla on hiekkaproomun hylky. Sen kerrotaan olevan Vastamäen talon ojan suussa olleen tiilitehtaan edessä.

Romppaansalmi (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Virtain keskustasta etelään Iso Rompas - ja Vähä Rompas -saarten välissä Romppaansalmessa. Epätarkka paikkatieto.
Kyseessä kerrotaan olevan suuren veneen hylky, joka oli upotessaan olutlastissa. Haaksirikon kerrotaan tapahtuneen 1900-luvun alkupuolella.

Kähmä 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Kurun Kähmän sahan ympäristössä niemen molemmin puolin.
Proomun hylky. Useita proomuja on ollut Kurussa Kähmän sahan ympäristössä niemen molemmin puolin, 1960-luvulla oli vielä monta hylättyä proomua näkyvissä pinnalla. Jäänteitä pitäisi olla pohjassa ainakin konehuoneen rannassa.
Tamperelaisen laivahistorioitsija Juhani Valannon 14.1.2016 antaman tiedon mukaan proomut on siivottu pois.

Kähmä 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Kurun Kähmän sahan ympäristössä niemen molemmin puolin.
Kurunlahdessa Kähmän sahan ympäristössä niemen molemmin puolin on ollut proomun hylkyjä, joita oli vielä 1960-luvulla pinnalta käsin nähtävissä. Jäännöksiä oli pohjassa ainakin "konehuoneen rannassa".
Museoviraston 2021 saaman tiedon mukaan proomuja oli 2 kpl Kähmänniemen kärjessä ja yksi Pikkukähmän vieressä olevan karin kyljessä. Niitä kuitenkin pienittiin moottorisahalla ja muilla käsityökaluilla. Vuonna 1994 ruoppaaja (kaivinkone ponttonien päällä) siivosi vanhoja uittorakenteita (tikstaaleja) pois ja samalla siivosi myös proomunjätteet pois.

Antti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Näsijärven pohjoisosassa Tampereesta pohjoiseen, Kurun kirkolta noin 6 km kaakkoon Lamminsalmen kivilouhimon rannassa. Sijaintitieto on epätarkka.
Paikalla sanotaan olevan Antti -nimisen aluksen hylky.

Ahto (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Ruoveden keskustasta pohjoiseen Sammakkolahden sahalla Pappilanlahden pohjukassa. Epätarkka paikkatieto.
Paikalla kerrotaan olevan puurunkoisen hinaajan hylky.

Pohtola 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustasta noin 6 km luoteeseen Pohtolan alueella.
Proomun hylky, jonka kerrotaan olevan yksi "Serlachiuksen viimeisimmistä proomuista".

Pohtola 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustasta noin 6 km luoteeseen Pohtolan alueella.
Proomun hylky, josta ei tarkempia tietoja.

Apianlahti 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hylky sijaitsee Valkeakosken Apianlahdella noin 130-140 metriä länteen Apianniemen länsikärjestä. Noin 20 metriä hylystä lounaaseen sijaitsee toinen samankaltainen proomun hylky (Apianlahti 1).
Paikalla on 25-30 metriä pitkä rungoltaan lähes ehjä proomun hylky. Runko on tasasaumainen ja siinä on tiheät parikaaret. Sekä perässä että keulassa on pienikokoinen kansi. Peräsin ja ankkuripeli ovat paikoillaan. Hylyn keskiosassa on vahvoja poikittaispalkkeja, joista yksi on murtunut. Ilmoittajan mukaan proomua on saatettu käyttää puutavaran kuljetukseen.
Hylyn on löytänyt Valkeakosken Urheilusukeltajat ry. kesällä 2007 tai 2008.

Apianlahti 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hylky sijaitsee pohjois-eteläsuuntaisesti - keula etelään päin - Valkeakosken Apianlahdella hiukan yli sata metriä Apianniemestä länteen. Noin 20 metriä hylystä koilliseen sijaitsee toinen samankaltainen proomun hylky (Apianlahti 2).
Kyseessä on 25-30 metriä pitkä proomu, jonka peräosa on ehjä ja keula pahasti hajonnut. Keskilaivan ja keulan väliseltä alueelta puuttuu kylkilaudoitusta. Peräsin ja ankkuripeli ovat paikoillaan. Runko on tasasaumainen ja siinä on tiheät parikaaret. Sekä perässä että keulassa on pienikokoinen kansi. Rungon keskikohdassa on vahvoja poikittaispalkkeja. Ilmoittajan mukaan alusta on saatettu käyttää puutavaran kuljetukseen.
Hylyn on löytänyt Valkeakosken Urheilusukeltajat ry. kesällä 2007 tai 2008.

Apianlahti 3 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Valkeakoskella Apianlahdella. Samalla vesialueella on kaksi muuta hylkyä (id 2603 ja 2604), joiden arvellaan olevan puunkuljetuksessa käytettyjä proomuja. Kaikki kolme hylkyä ovat löytyneet Valkeakosken Urheilusukeltajat ry:n Humminbird -luotaimella tekemissä etsinnöissä kesällä 2007 tai 2008.

Hyynilä Pohjanen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhan torpan paikka Pohjasen tilakekuksen alueella. Vuoden 1781 kartalla Hyynilän Villon talon torppa. Pitäjänkartassa todennäköisesti "Pohjasen torppa" -nimellä. Paikalla vielä 1960-luvun peruskartassa näyttää sijainneen asuinrakennus.

Sankilahti 2 (Maarakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Sankilan päärakennuksesta noin 100 metriä pohjoiskoilliseen, koilliseen viettävässä metsäisessä rinteessä.
Koordinaattien osoittamassa paikassa on pyöreähkö, laajuudeltaan noin 4 x 5 metrin kokoinen ja syvyydeltään noin 1 x 1,5 metriä oleva jyrkkäseinämäinen kuoppa. Kuoppa vaikuttaa resentiltä. Kuopan ympäristössä, noin 30 metrin säteellä on myös muita, suurta kuoppaa epämääräisempiä kuopanteita. Sekä suuri kuoppa että pienemmät kuopanteet ovat tilalla asuneen informantin mukaan nuorehkoja
savenottokuoppia.
Savenottokuopasta noin 15 metriä länteen on kallio, jossa louhintajälkiä. Tilalla
asuneen informantin mukaan louhinta on tapahtunut aivan viime vuosikymmeninä,
joten vanhasta raakaaineenhankintapaikasta ei ole kysymys.

Taavetinsaari 1 (Kulkuväylät)
Moderni; Paikalla on Taavetinsaaren länsirannalla pohjoisesta etelään kulkeva kallioon pultattujen rautaisten tukirakenteiden rivistö.

Nurmi-Kangasala Nurmi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Nurmin kylästä kohti Kangasalan Vesijärveä kulkeva tielinja on merkitty niin Kuninkaan kartaston kuin Kuninkaan Tiekartastonkin aluetta kuvaaviin karttoihin sekä Nurmin kylää kuvaavassa isojakokartassa vuodelta 1792. Tie on ollut osa suorinta Ruoveden ja Kangasalan välistä reittiä.Nykyään tielinja noudattelee Lintukalliontien linjausta.
Tielinja kulkee kulkee itään Kaitavedentieltä (tie 338) kohti Kangasalan Ruutanaa ja Vesijärveä. Vanha tielinja paikannettiin 2012 kenttätutkimuksissa vuoden 1792 kartan perusteella sekä maastotutkimuksin vuoden 1953 peruskartalle merkitylle tieuralle, joka edelleen erottuu maastossa ja on nyt polkuna. Muualla alueella ei havaittu merkkejä vanhasta tielinjasta.

Jokivalkamantie (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Aitoniementien eteläpuolella, 560 metriä lounaaseen Aitoniementien ja Kaitavedentien risteyksestä. Kohde on pienellä heinittyneellä kumpareella, jota ympäröivät pellot lännessä, etelässä ja idässä. Pohjoisessa kumpare rajautuu omakotialueeseen.
Kohde on heinittyneellä kumpareella, pihlajan juurella. Se on pitkänomainen,
kooltaan 1,2 x 0,7 metriä oleva ja 0,2 metriä korkea maantasainen röykkiö.
Kivet rauniossa ovat kooltaan vaihtelevia, suurimmat noin 30 cm halkaisijaltaan.
Röykkiön keskellä on kolo ja röykkiö koostuu osittain liuskekivestä. Röykkiön vieressä on maansekainen kasa, jossa on pientä liuskekivimurua. Kasa on kooltaan 2 x 0,8 x 0,2 metriä. Kyseessä lienee resentti peltoraunio.
Kohteen vierestä on kulkenut eteläisempi kylätie Sorilan kylästä Laalahteen
(Rehnströn 1764). Eteläinen ja pohjoinen reitti yhdistyvät toisiinsa noin 150 metrin
päässä kohteesta.

Tiikonniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Aitoniementie eteläpuolella, Näsijärven Niihamanselälle työntyvän loivan niemen korkeimmalla kohdalla, Tiikinojan länsirannalla. Kohteella sijaitsee nykyään asuttu Tiikon tila pihapiireineen.
Tiikonniemen torppa on perustettu Suomen Asutuksen Yleisluettelon mukaan vuonna 1776. Torpan perusti Mats Tikonniemi Maja vaimoineen. Pariskunnalla oli kaksi lasta.
Tiikonniemi tunnetaan Hatanpään kartanon torppana.

Tiikko 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Aitoniementien eteläpuolella, Näsijärveen laskevassa Tiikinojassa. Inventointiajankohtana viereisen Tiikon tilan takana kulkeva purouoma oli kuivana. Kohteen ympäristössä kasvaa tiheähköä lehtimetsää.
Hirvenniemeläiset (nykyinen Hirviniemen kylä) saivat 1600-luvulla Laalahden isännän luvalla rakentaa myllyn Laalahden maille Tiikonojaan. Niin kutsuttu Alinen mylly kuului Hirvenniemen viidelle talolle. Mylly on merkitty vuodelta 1764 (Rehnström) olevaan karttaan Laajalahden rusthollin omistuksista.
Kesän 2010 inventoinnin yhteydessä peruskartalle vuoden 1764 kartan mukaan
asemoitu myllynpaikka tarkastettiin, mutta paikalla ei havaittu mitään myllyyn liittyviä.
rakenteita (kuva 77).

Tiikko 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 30 metrin päässä kirkon lounaiskulmasta. Kohteen ympäristö on purouoman itäpuolella hoidettua, nurmella olevaa hautausmaaaluetta
ja länsipuolella ruohoa kasvavaa metsää, joka niin ikään kuuluu hautausmaaalueeseen. Mylly on merkitty vuodelta 1764 (Rehnström) olevaan karttaan Laajalahden rusthollin omistuksista. Tiikonojassa tiedetään vielä 1800luvun
alussa olleen niin kutsutun "Ylisen myllyn", josta Laalahti omisti 3/4 ja Hirvenniemen Ruokonen 1/4. Kyseessä lienee kohteen Tiikko 2 kohdalla ollut mylly.
Kohde on mahdollisesti vaurioitunut tai tuhoutunut 2016 (ks. tarkemmin seurantatiedot). Kohde on hyvä jossakin vaiheessa tarkastaa maastossa.
Paikalla on nykyään purouoma, joka tarkastusajankohtana oli kuivana. Puron uoma
laskee jyrkästi kohteen kohdalla (korkeuseroa 1,5-3 metriä) muodostaen oivallisen
luontaisen myllynrattaanpaikan. Myllynpaikan kohdalla, uoman länsirannalla oli havaittavissa hajallaan olevia, halkaisijaltaan noin 40 cm olevia kiviä, jotka eivät kuitenkaan muodostaneet rakennetta. Länsirannalla oli myös osin maan alla oleva yksittäinen työstetty kivi, jonka toinen pää pilkottaa turpeesta.

Virtain kylä Makkaramäki (Raaka-aineen hankintapaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee maantien 335 (Ylöjärvi-Kuru-Virrat) varressa, n. 350-400 m tiestä itään, Makkaramäki-nimisen avokallioalueen juurella. Laajan kallioalueen itäpuolella leviää havumetsää kasvava rinne kohti Marttisenalaisen järveä. Avokallion lakialueen itäpuolella sijaitsee metsäinen tasanne, jolla on suuria kivenlohkareita pitkässä rivimuodostelmassa. Lohkareitten koot vaihtelevat n. kuution kokoisesta muutamaan kuutioon. Osassa lohkareita on selviä kiilauksen jälkiä, ja muutamiin on jäänyt riviin hakattuja rautaisia kiiloja. Lohkareita on maastossa katkelmallisena muodostelmana ainakin 50 m matkalla SE-NW -suuntaisesti.
Maastotarkastuksessa mukana ollut Soili Lampinen kertoi, että kivet on mahdollisesti tarkoitettu 1930-luvulla rakennettuun Keiturinsalmen kivisiltaan, joka sijaitsee louhoksesta n. 900 m itään. Hankalan maaston takia osa kivistä olisi jäänyt louhintapaikalle.

Komperi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuninkaankartalla nimetön kolmen rakennuksen ryhmä. Isojakokartalla 1767 paikalla "Dragon torp", yksi talo. Alue on edelleen rakennettu, eikä oletetulla ja topografisesti mahdollisella vanhan tontin alueella ole sellaista ehjää maastonkohtaa, missä voisi olettaa olevan muinaisjäännöstä.

Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustassa Tammerkoskessa Satakunnansillan pohjoispuolella, sillan ja kosken itärannan liitoskohdassa.
Sillan vieressä on kosken pohjalla kaksi puusta tehtyä aitamaista rakennetta. Rakenteet on tehty noin 10 cm leveästä ja 3 cm paksusta laudasta. Laudat on juntattu pohjaan ja ne muodostavat kosken virtaussuuntaan nähden viistossa olevan seinämän. Laudat ovat kuluneet ja katkenneet, ja niistä oli 2011 kosken ollessa kuivillaan nähtävissä noin 30 cm:n korkeuteen pohjasta nouseva osa. Laudat on yhdistetty toisiinsa rautaisilla niiteillä. Sillan itäkaaren alla on kahden halkaisijaltaan 15 cm olevan pystypaalun jäännökset. Siltakaaren alustan kohdalta koskenpohja on päällystetty betonilla. Paikoin betoni on kulunutta virran vaikutuksesta ja näkyville on tullut betonin alla olevaa puurakennetta.
Samankaltaista lautaseinämää on ympäriinsä koskenpohjalla, etenkin harmaakivisten kosken seinämien vieressä. Käyttötarkoituksesta ei ole varmuutta. Seinämät voivat olla erilaisten koskityömaarakenteiden, rakennustelineiden tai tilapäispatojen jäännöksiä (Pirkanmaan maakuntamuseon arvio 2014).
Tammerkosken uoman pohjalta dokumentoitiin 2011 siellä havaittuja puu- ja kivirakenteita. Tammerkoski oli tarkastusajankohtana ollut kuivillaan jo viikon ajan patovallien korjaustöiden vuoksi.

Naistenlahti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on lähellä Tampereen keskustaa Näsijärven eteläosassa Naistenlahden länsipuolella.
Paikalla on viistokaikuluotaamalla havaittu kehikkomainen suorakulmainen rakenne, jonka koko on noin 5 x 8 metriä. Sen länsipuolella havaittiin noin 70 metriä pitkä kiskoja muistuttava anomalia, joka on karkeasti pohjois-eteläsuunnassa ja ulottuu lähes rantaan asti (tämän sijainti ei näy muinaisjäännösrekisterissä). Nämä rakenteet liittyvät mahdollisesti Naistenlahden ylittäneeseen riippusiltaan, joka rakennettiin 1959 Tampellasta Lapinniemen tehtaalle vedettävää höyryputkea varten. Höyryputken ja sillan rakennustöistä on Vapriikin kuva-arkistossa runsaasti valokuva-aineistoa, jonka perusteella voidaan todeta kehikkomaisen rakenteen vastaavan sillan Tampellan puoleisen pilarin kokoa ja paikkaa. Höyryputkisilta purettiin 1980-luvulla.
Rakennelmat havaittiin 2011 viistokaikuluotaamalla, kun Museoviraston Arkeologiset kenttäpalvelut -yksikkö teki arkeologisen vedenalaisinventoinnin Ranta-Tampellan alueen rannan täyttösuunnitelman vuoksi.

Alaskylä torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torppa on paikannettu v. 1796 isojakokartalta. Torpan tontti on nyt täysin autio ja metsämaata. Peruskarttojen mukaan 1950-1980-luvuilla paikalla oli pelto.

Historiallinen; Sijaintipaikka on Näsijärven eteläosassa Tampereen keskustan ja Särkänniemen pohjoispuolella 19 metrin syvyydessä.
Paikalla on puinen limisaumainen tasaperäinen soutuvene, joka on säilynyt rungoltaan kokonaisena. Veneessä on peräpeili ja veneen rakenneosat on kiinnitetty toisiinsa kupariniitein. Rungon sisäpuolella on irtonaisia penkkejä tai laipioita. Köli on vahvistettu ainakin keulasta rautalistalla, joka on krustittunut. Veneeseen on tarttunut kalaverkkoja.
Vene havaittiin kaasuputkihankkeen takia 2013 tehdyssä viistokaikuluotauksessa ja tarkistettiin sukeltamalla 2014. Arkeologin 2014 arvion mukaan vene on ollut uponneena muutamia vuosikymmeniä.

Onkilahti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Näsijärven eteläosassa Tampereen keskustan pohjoispuolella Onkilahden uimarannan edustalla Särkänniemestä länteen 11 metrin syvyydessä.
Paikalla on puinen putki, joka on tehty rautavantein toisiinsa liitetyistä laudoista. Putken näkyvissä oleva pituus on 17,5 metriä. Putken halkaisija on noin 70 cm. Putken toisen pään ympärillä on hirsiarkku, jonka päämitat ovat 2,5 x 3,5 metriä. Arkkurakenteen yläosassa salvokset ovat osittain auenneet. Arkku on tyhjä, sitä ei ole täytetty kivillä tai maa-aineksella.
Putki on saattanut olla tehtaan vedenottoputki. Varmaa tietoa rakenteen käyttötarkoituksesta ei ole.
Rakenne havaittiin kaasuputkihankkeen takia tehdyssä vedenalaisinventoinnissa 2013.

Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustassa Tammerkosken pohjassa alavoimalan ja Hämeensillan välissä kosken itärannan tuntumassa noin kahden metrin päässä rannasta, noin 35 metriä luoteeseen Verkatehtaan luoteiskulmasta.
Paikalla on puulankuista tehty rännimäisen rakenteen jäänne, jonka leveys on noin 1,2 metriä ja korkeus 0,4 metriä. Ränni katoaa koskenpohjan sisään muutama metri ennen koskenrantaa. Rakenne suuntautuu kohti entistä verkatehdasta. Rännin suuaukolta lähtee kohti länsiluodetta puisen seinämän jäänne, jonka pituus on noin 10 metriä. Seinämästä on jäljellä yksi pystypaalu ja pohjaan upotettu laudasta tehty seinämän alin kerros.
Tammerkosken uoman pohjalta dokumentoitiin 2011 siellä havaittuja puu- ja kivirakenteita. Tammerkoski oli tarkastusajankohtana ollut kuivillaan jo viikon ajan patovallien korjaustöiden vuoksi. Pirkanmaan maakuntamuseon arvioin mukaan rakenne saattaa liittyä verkatehtaan toimintaan.

Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustassa Tammerkosken pohjassa alavoimalan ja Hämeensillan välissä siten, että kohteen itäpääty on noin 40 metriä luoteeseen verkatehtaan luoteiskulmasta.
Kosken poikki kulkee länsilounais-itäkoillissuuntainen kivestä ja puusta olevan rakenteen jäänne, jonka pituus on noin 35 metriä ja leveys noin kolme metriä. Rakenteen reunoilla on katkenneita pystypaaluja, joiden halkaisija on noin 20 cm. Paalut ovat 4 - 5 metrin välein. Paalujen välisellä alueella on luonnonkiviä.
Tammerkosken uoman pohjalta dokumentoitiin 2011 siellä havaittuja puu- ja kivirakenteita. Tammerkoski oli tarkastusajankohtana ollut kuivillaan jo viikon ajan patovallien korjaustöiden vuoksi. Tarkastuksen aikana rakenne tulkittiin kiviperustukselta mahdollisesti siltaan tai patoon liittyen. Pirkanmaan maakuntamuseon 2014 tulkinnan mukaan rakenne lienee Verkatehtaan ja Kattohuopatehtaan toimintaan liittyneen tilapäispadon jäännös 1880-1890 -luvuilta.

Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustassa Tammerkosken pohjassa Hämeensillan alla ja hieman myös sen pohjoispuolella.
Tammerkosken länsirannan vieressä Hämeensillan alla on kolmessa kohdassa aitamaista rakennetta aivan kosken kivipaasista tehdyn seinämän vieressä (tarkastusraportin kohde 10A). Rakenteet on tehty noin 10 cm leveästä ja 3 cm paksusta laudasta. Laudat on juntattu koskenpohjaan. Rakenteet ovat koskenreunan suuntaiset ja kukin on pituudeltaan noin 4 metriä.
Hämeensillan alla kosken itärannan vieressä on leveydeltään 0,5 metriä ja korkeudeltaan 0,5 metriä oleva porrasmainen rakenne, joka on kiinni kosken seinämässä (tarkastusraportin kohde 10B). Se on tuettu reunastaan pystylaudoituksella. Laudoitus on tehty noin 10 cm leveistä ja 3 cm paksuista laudoista, jotka on juntattu koskenpohjaan. Rakenteessa näkyy suuria rautanauloja.
Hämeensillan alla keskellä koskea on pystypaalujen jäänteitä rivissä kosken pituussuunnassa (tarkastusraportin kohde 10C).
Pirkanmaan maakuntamuseo dokumentoi koskenpohjassa havaittuja rakenteita 2011 kosken ollessa väliaikaisesti kuivilla. Dokumentoijien arvion mukaan rakenteet voivat liittyä kosken seinämän rakentamiseen jonkinlaisina apu- tai tukirakenteina.

Metsä 3 -proomu (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustasta noin 20 kilometriä koilliseen Paarlahdessa Kulkkilan kylässä Murtoniemen lounaisrannassa, entisen Kulkkilan Sahan edustalla. Hylky on havaittavissa kansalaisen karttapaikan ilmakuvassa 2015 (7.9.).
Paikalla on puurunkoisen proomun hylky, joka on lähellä rantaa (etäisyys noin viisi metriä)rannan suuntaisesti. Kansi on noin puolitoista metriä pinnan alapuolella. Hylyn ympärillä on melko paljon lautoja ja muuta sahajätettä.
Kyseessä on Metsä 3 -niminen proomu, jolla kuljetettiin sahatavaraa Kulkkilan Sahalta Tampereen Naistenlahteen lastattavaksi junanvaunuihin jatkokuljetusta varten. Kulkkilan Sahan lautoja ja lankkuja vietiin mm. Saksaan ja Hollantiin. Proomu oli koneeton ja sitä kuljetettiin hinaajan avulla. Runko oli puuta. Kaaret olivat puisia ja metallisia. Laidoilla oli kapeat kannet ja ruuma oli pohjaan asti avonainen. Peräkannella oli pieni hytti. Kuljetuksen aikana proomussa oli kaksi miestä, jotka kaarteissa ohjasivat proomua peräsimen avulla. Proomu oli todennäköisesti rakennettu Ylöjärven puolella Pimeesalmessa. Proomuja tehtiin myös Teiskossa.
Hylky on ollut 1960-luvulla pinnalla näkyvissä. Se sijaitsee täytetyn rannan edustalla Kulkkilan Sahan höylärakennuksen kohdalla. Se oli Kulkkilan Sahan ainoa oma proomu. Se siirtyi sahan käyttöön Näsijärven metsäyhtiöltä sahan omistajanvaihdoksen yhteydessä. Proomu jäi hylyksi ennen kuin sahan toiminta hiipui. Saha aloitti toimintansa 1895 ja se on merkitty mm. 1920-luvun karttoihin. Saha toimi aktiivisesti 1980-luvulle asti. 1985 lopetettiin ulkopuolisen työväen palkkaaminen sahalle. Sen jälkeen sahan omistajat vielä pitivät sahan toiminnassa pienimuotoisesti. Sahan toiminta on loppunut. (Suullinen tieto sahalla 1947 - 1985 työskennelleeltä E. Rekolalta).
Hylyllä vierailee sukeltajia. Kohteella käydessä on syytä huomioida se, että kohde on yksityisen mökin rannassa.

Lielahti 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Näsijärven eteläosassa Lentävänniemen eteläpuolelle Lielahden luoteisosassa noin 20 metrin etäisyydellä rannasta neljän metrin syvyydessä.
Noin 20 x 5 metrinen suorakulmainen puurakenne, joka paikannettiin putkihankkeen takia tehdyssä luotauksessa 2015. Rakenteen rungon yläosa ("kansi") on tasainen ja siinä on poikittaissuuntainen suorakulmainen syvennys. Rakenteen ympärillä on uponneita tukkeja ja tukkinippuja. Rakenne saattaa olla tukinuitossa käytetty ponttoonilautta ("ponttuu") tai puutavaran lastauksessa käytetty väliaikainen lastauslaituri. Rakenteen taustasta ja käyttötarkoituksesta ei kuitenkaan ole varmuutta, koska putkilinjauksen vuoksi tehdyn luotauksen yhteydessä ei linjasta kauemmaksi jäävien kohteiden laatua selvitetty.

Aitolahti eteläosa (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Näsijärven eteläosassa Aitolahden etelärannalla noin 5 km Tampereen keskustasta koilliseen.
Noin 4 x 1,5 metrin kokoinen puurunkoisen veneen hylky. Hylky paikannettiin 2015 putkihankkeen takia tehdyssä luotauksessa. Vene on tasaisella pohjalla kallionousun juurella. Veneen laatua ei ole tarkemmin selvitetty; havainnot on tehty luotausaineiston perusteella. Veneen läheisyydessä on havaittavissa uppotukkeja ja veneen sisällä näyttää olevan suurehko kivenlohkare tms. pyöreähkö esine.

Kaupinojanlahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Näsijärven eteläosassa Tampereen keskustasta noin 2 km koilliseen Kaupinojanlahden edustalla kahden veden pohjaan lasketun kaapelin välissä.
Noin 7 metriä pitkä ja 3 metriä leveä puurunkoisen veneen hylky. Hylystä on tehty havaintoja vain putkihankkeen yhteydessä tuotetun luotausaineiston perusteella, koska putkilinjasta etäämmälle jääviä kohteita ei ole visuaalisesti tarkastettu. Vene saattaa olla peräisin 1900-luvun alkupuolelta.

Pölkkylänniemi 1 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustasta länsiluoteeseen Näsijärven etelärannalla Lielahdessa Pölkkylänniemen länsipuolella ja Pispalanharjun pohjoispuolella.
Pölkkyläniemen länsirannasta alkava laiturin perusta, joka näkyy pohjasta noin 70 cm kohoavana kivilouhemuodostumana. Se on kooltaan 38 metriä pitkä ja 5 metriä leveä. Ei havaittavissa puisia arkkurakenteita. Muodostuman rannanpuoleisessa päässä on useita pohjasta pystyssä olevia hirsipaaluja. Rannanpuoleisessa päässä on myös runsaasti isoja tiiliä, jotka lienee kaadettu veteen Pölkkylänniemestä. Laituri näkyy ilmakuvassa vuonna 1946, mutta ei enää vuonna 1956. Laiturin perustus on syvästä päästään 1,5 metrin syvyydessä.
Pölkkylänniemi on saanut nimensä Rosenlew -yhtiön toiminnasta. Rosenlew -yhtiö nosti kesällä tukkeja rantaan tälle alueelle, jotta tukit voitiin talvella kuljettaa Pispalanharjun yli Pyhäjärven puolelle. Tämä toiminta tapahtui ennen ensimmäisen Pispalanharjun ylittävän tukkitien valmistumista vuonna 1863. Vuonna 1900 alueelle rakennettiin Rosenlewin huvila, joka siirrettiin vuonna 1976 Länsi-Teiskoon. Tuolloin huvila oli jo poistunut käytöstä ja oli rapistuneena jäämässä tielinjauksen alle.
Laiturin perusta havaittiin arkeologisessa vedenalaisinventoinnissa 2015.

Pölkkylänniemi 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustasta länsiluoteeseen Näsijärven etelärannalla Lielahdessa Pölkkylänniemen länsipuolella ja Pispalanharjun pohjoispuolella.
Noin 40 metriä pitkä ja 7 metriä leveä laiturinperustus, joka on pohjasta kohoava kivilouhemuodostuma. Se jakautuu päästään kahdeksi ulokkeeksi. Keskiosassa sijaitsee pieni hirsiarkku jonka koko on noin 1 x 1,2 metriä. Arkku on täytetty kivillä. Arkusta on jäljellä kolme hirsikertaa ja loput ovat kadonneet sijoiltaan. Arkku on salvottu yksinkertaisilla suorilla salvoksilla ja tapitettu salvosten kohdasta puutapeilla. Arkku sijaitsee noin metrin syvyydessä. Laiturin perustus on syvästä päästään 1,5 metrin syvyydessä ja nousee pohjasta noin 70 cm. Laitureiden Pölkkylänniemi 1 (1000027645) ja 2 välissä sijaitsee kuusi kappaletta matalia, lähes pohjan tasossa pystyssä olevia puupaaluja, jotka liittynevät laitureiden rakenteisiin.
Laituri Pölkkylänniemi 2 on mahdollisesti vanhempi kuin laituri Pölkkylänniemi 1. Laituri 1 näkyy ilmakuvissa 1940-luvulla, mutta laituri 2 ei. Ilmeisesti ne eivät ole olleet käytössä samaan aikaan ainakaan 1940–50 –luvuilla ja 60-luvun ilmakuvassa Pölkkylänniemessä ei näy enää minkäänlaista laituria.
Pölkkylänniemi on saanut nimensä Rosenlew -yhtiön toiminnasta. Rosenlew -yhtiö nosti kesällä tukkeja rantaan tälle alueelle, jotta tukit talvella voitiin kuljettaa Pispalanharjun yli Pyhäjärven puolelle. Tämä toiminta tapahtui ennen ensimmäisen Pispalanharjun ylittäneen tukkitien valmistumista vuonna 1863. Vuonna 1900 alueelle rakennettiin Rosenlewin huvila, joka siirrettiin vuonna 1976 Länsi-Teiskoon. Tuolloin huvila oli jo poistunut käytöstä ja jäämässä rapistuneena tielinjauksen alle.
Laiturinperustus havaittiin vedenalaisinventoinnissa 2015.

Pölkkylänniemi 3 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustasta länsiluoteeseen Näsijärven eteläosassa Lielahdessa Pölkkylänniemen länsipuolella ja Pispalanharjun pohjoispuolella.
Kivilouheesta muodostuva laiturinperustus, joka on kooltaan noin 4 x 3 metriä. Se on aivan rantaviivassa kiinni olevan betonisen rakennuksen perustuksen edustalla. Kivilouhemuodostuman edustalla on neljä pohjasta nousevaa puupaalua pystyssä. Niistä kolme nousee pohjasta noin puoli metriä, yksi on poikki aivan pohjan tasosta. Syntyy vaikutelma, että pienen betonille perustetun rakennuksen edessä on ollut kiville ja paaluille perustettu pienehkö laituri. Muodostuman ympäristössä on havaittavissa lukuisia tiiliä pohjassa.
Pölkkylänniemi on saanut nimensä Rosenlew -yhtiön toiminnasta. Rosenlew -yhtiö nosti kesällä tukkeja rantaan tälle alueelle, jotta tukit talvella voitiin kuljettaa Pispalanharjun yli Pyhäjärven puolelle. Tämä toiminta tapahtui ennen ensimmäisen Pispalanharjun ylittäneen tukkitien valmistumista vuonna 1863. Vuonna 1900 alueelle rakennettiin Rosenlewin huvila, joka siirrettiin vuonna 1976 Länsi-Teiskoon. Tuolloin huvila oli jo poistunut käytöstä rapistuneena ja jäämässä tielinjauksen alle.
Laiturinperustus havaittiin vedenalaisinventoinnissa 2015.

Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustasta länsiluoteeseen Näsijärven eteläosassa ja Pispalanharjun pohjoispuolella Pölkkylänniemen länsirannalla.
Työstetyistä hirsistä tehty kehikkomainen matala rakenne rantavedessä. Rakenteen koko on noin 5 x 4 metriä. Hirret on työstetty halkaisijaltaan neliskanttisiksi. Kolmen rannansuuntaisen hirren päälle on liitetty kolme rantaviivaan nähden kohtisuorassa olevaa hirttä. Hirret on liitetty toisiinsa rautatapeilla siten, että rautatappi lävistää sekä ylemmän että alemman hirren. Alimpana oleviin hirsiin on tehty loveukset päällä olevien hirsien kohdalle. Rannan suuntaiset hirret ovat pituudeltaan noin 4 metriä ja kohtisuorassa rantaan nähden olevat hirret ovat pituudeltaan noin 5 metriä. Kehikko sijaitsee viistosti syvempää vettä kohti. Syvemmässä päässä hirret on veistetty päistään suipoiksi helpottamaan esineen vetämistä kehikon päälle ja estämään esineen takertumista hirsien päihin. Kehikon uloimman hirren sivuun on kiinnitetty lauta estämään esinettä luiskahtamasta kehikon sivulle. Kehikon alla ja ympärillä on kivilouhetta ikään kuin petinä kehikolle.
Kehikkoa on ehkä käytetty veneenveto- tai tukinnostopaikkana. Kehikon kohdalla rantakalliossa on rautatappeja, jotka ehkä myös liittyvät kehikon käyttöön.
Rakenne havaittiin vedenalaisinventoinnissa 2015 (Pintafilmi oy).

Lielahti 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustasta länsiluoteeseen Näsijärven eteläosassa Pispalanharjun pohjoispuolella Lielahdessa.
Veden pohjassa oleva hirsiarkku, jonka koko on 7,5 x 5 metriä. Hirsiarkku on täytetty luonnonkivillä. Rakenne on oletettavasti ulottunut alun perin pinnan yläpuolelle asti, mutta nyt siinä on jäljellä neljä ehjää hirsikertaa. Hirret ovat viimeistelemättömiä ja massiivisia pyöröhirsiä. Muutama neljän alimman hirsikerran päällä olleista hirsistä on irronnut salvoksistaan. Arkun kulmat muistuttavat rakenteeltaan pyöröhirsitalon kulmia. Hirsiarkku on niin suuri, että oletettavasti sen sisällä on poikittaisia välihirsiä tukemassa rakennetta, mutta niitä ei ole näkyvissä.
Arkku liittyy oletettavasti tukinuittoon siten, että siinä on ollut kiinnitettynä tukkeja ohjaavia kelluvia ohjureita.
Tukinuiton kukoistuskausi alkoi 1800-luvun lopulla. Pispalanharjun yli rakennettiin ensimmäinen tukkitie 1863 tukkien siirtämiseksi Näsijärven puolelta Pyhäjärven puolelle kuljetettavaksi siitä Kokemäenjokea pitkin Poriin. Toinen tukkitie rakennettiin 1873 ja 1930 valmistui ensimmäinen harjun alittava uittotunneli. Näsijärven eteläranta Lielahden kohdalla on ollut tukinuitossa aktiivisesti hyödynnettyä aluetta.
Rakenne havaittiin arkeologisessa vedenalaisinventoinnissa 2015 (Pintafilmi Oy).

Lielahti 3 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustasta länsiluoteeseen Näsijärven eteläosassa Pispalanharjun pohjoispuolella Lielahdessa.
Järven pohjassa oleva 490 metriä pitkä ja 1,5 metriä leveä puuputki, joka alkaa Lielahden rannasta ja kulkee itäänpäin. Putki kulkee pääosin pohjan päällä, mutta on paikoitellen uponnut syvemmälle sedimenttiin. Sen ympäristöön on kertynyt tukkeja ja maa-ainesta. Putki liittynee Lielahden tehtaiden vedenottoon. Putken itäpään lähellä osittain putken alla on hirsiarkku, jonka koko on 7,5, x 5 metriä. Hirsiarkku on täytetty kivilouheella. Rakenne nousee pohjasta noin 1,3 metriä. Sen oletetaan liittyvän tukinuittoon siten, että siihen on ollut kiinnitettynä tukkien kulkua ohjaavia kelluvia ohjureita. Rakenne muistuttaa hirsiarkkua Lielahti 2 (nro 1000027691).
Putki ja hirsiarkku havaittiin vedenalaisinventoinnissa 2015 (Pintafilmi Oy).

Kärsänlahti 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Valkeakosken kirkosta noin 2,5 km koilliseen Kärsänlahden pohjoisrannan tuntumassa Kukonkärki -niemen eteläpuolella. Hylky on matalassa vedessä ja se näkyy ilmakuvassa.
Noin 29 metriä pitkän aluksen hylky, joka on lahteen tarkoituksella hylätty proomu. Osa hylyn keulasta on vedenpinnan yläpuolella.
Kyseessä on vanha Yhtyneiden Paperitehtaiden proomu. Proomuja rakennettiin ainakin 1940-luvun loppuun asti tehtaan omalla telakalla Tervasaaressa, mutta proomuja myös ostettiin muilta yhtiöiltä, esim. Mallasvesi Oy:ltä. Proomut olivat komposiittirakenteisia, eli runko oli puuta ja kaaret terästä. Proomut olivat koneettomia ja hinattavia. Yhtyneillä Paperitehtailla oli Valkeakoskella parhaimmillaan lähes kymmenen höyryhinaajaa proomujen kuljettamiseen. Alun perin proomuilla oli nimet, mutta myöhemmin vain kirjain- ja numero tunnus, kuten ABW1, ja myöhemmin YPT1.
Vanhastaan paras tie Valkeakoskelle oli vesitie: Paperi vietiin vesitse Hämeenlinnan Sairioon tai Toijalaan, joissa oli rautatie rantaan asti ja joissa paperi lastattiin junaan. Proomuilla kuljetettiin myös polttopuuta sekä kivihiiltä, jonka käyttö yleistyi 1900-luvun alusta alkaen. 1930-luvulla rautatie ja linja-autoliikenne alkoivat korvata vesikuljetuksia, ja sotien jälkeen tämä kehitys kiihtyi. Yhtyneet Paperitehtaat luopui proomukuljetuksista vähitellen vuodesta 1938 alkaen, jolloin Valkeakoskelle valmistui rautatieyhteys. Proomuja alettiin myydä, kuten tehtiin nyt Kärsänlahdessa hylkyinä oleville proomuille. Proomuja myös hajotettiin ja upotettiin. Tervasaaren tehtaan rantoja täytettiin sijoittamalla sinne vieri viereen proomuja, jotka täytettiin maalla ja tuhkalla. Kärsänlahteen proomuja hylättiin 1950-luvulla.
Tietoja Yhtyneiden Paperitehtaiden aluksista löytyy UPM:n arkistosta Valkeakoskelta.

Kärsänlahti 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Valkeakosken keskustasta noin 2,5 km koilliseen Kärsänlahden pohjoisrannassa matalassa vedessä.
Paikalla on noin 26 metriä pitkän aluksen hylky. Hylky on hylätty proomu. Sen vieressä on toinen samanlainen hylky.
Kyseessä on vanha Yhtyneiden Paperitehtaiden proomu. Proomuja rakennettiin ainakin 1940-luvun loppuun asti tehtaan omalla telakalla Tervasaaressa, mutta proomuja myös ostettiin muilta yhtiöiltä, esim. Mallasvesi Oy:ltä. Proomut olivat komposiittirakenteisia, eli runko oli puuta ja kaaret terästä. Proomut olivat koneettomia ja hinattavia. Yhtyneillä Paperitehtailla oli Valkeakoskella parhaimmillaan lähes kymmenen höyryhinaajaa proomujen kuljettamiseen. Alun perin proomuilla oli nimet, mutta myöhemmin vain kirjain- ja numero tunnus, kuten ABW1, ja myöhemmin YPT1.
Vanhastaan paras tie Valkeakoskelle oli vesitie: Paperi vietiin vesitse Hämeenlinnan Sairioon tai Toijalaan, joissa oli rautatie rantaan asti ja joissa paperi lastattiin junaan. Proomuilla kuljetettiin myös polttopuuta sekä kivihiiltä, jonka käyttö yleistyi 1900-luvun alusta alkaen. 1930-luvulla rautatie ja linja-autoliikenne alkoivat korvata vesikuljetuksia, ja sotien jälkeen tämä kehitys kiihtyi. Yhtyneet Paperitehtaat luopui proomukuljetuksista vähitellen 1938 alkaen, jolloin Valkeakoskelle valmistui rautatieyhteys. Proomuja alettiin myydä, kuten tehtiin nyt Kärsänlahdessa hylkyinä oleville proomuille. Proomuja myös hajotettiin ja upotettiin. Tervasaaren tehtaan rantoja täytettiin sijoittamalla sinne vieri viereen proomuja, jotka täytettiin maalla ja tuhkalla. Kärsänlahteen proomuja hylättiin 1950-luvulla.
Tietoja Yhtyneiden Paperitehtaiden aluksista löytyy UPM:n arkistosta Valkeakoskelta.

Kärsänlahti 3 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Valkeakosken kirkosta noin 2,5 km koilliseen Kärsänlahden pohjoisrannassa matalassa rantavedessä. Kohde näkyy ilmakuvassa.
Paikalla on noin 24 metriä pitkä hylky, joka on hylätty proomu. Hylyn vieressä sen länsipuolella on toinen samanlainen hylky.
Kyseessä on vanha Yhtyneiden Paperitehtaiden proomu. Proomuja rakennettiin ainakin 1940-luvun loppuun asti tehtaan omalla telakalla Tervasaaressa, mutta proomuja myös ostettiin muilta yhtiöiltä, esim. Mallasvesi Oy:ltä. Proomut olivat komposiittirakenteisia, eli runko oli puuta ja kaaret terästä. Proomut olivat koneettomia ja hinattavia. Yhtyneillä Paperitehtailla oli Valkeakoskella parhaimmillaan lähes kymmenen höyryhinaajaa proomujen kuljettamiseen. Alun perin proomuilla oli nimet, mutta myöhemmin vain kirjain- ja numerotunnus, kuten ABW1, ja myöhemmin YPT1.
Vanhastaan paras tie Valkeakoskelle oli vesitie: Paperi vietiin vesitse Hämeenlinnan Sairioon tai Toijalaan, joissa oli rautatie rantaan asti ja joissa paperi lastattiin junaan. Proomuilla kuljetettiin myös polttopuuta sekä kivihiiltä, jonka käyttö yleistyi 1900-luvun alusta alkaen. 1930-luvulla rautatie ja linja-autoliikenne alkoivat korvata vesikuljetuksia, ja sotien jälkeen tämä kehitys kiihtyi. Yhtyneet Paperitehtaat luopui proomukuljetuksista vähitellen vuodesta 1938 alkaen, kun Valkeakoskelle valmistui rautatie. Proomuja alettiin myydä, kuten tehtiin nyt Kärsänlahdessa hylkyinä oleville proomuille. Proomuja myös hajotettiin ja upotettiin. Tervasaaren tehtaan rantoja täytettiin sijoittamalla sinne vieri viereen proomuja, jotka täytettiin maalla ja tuhkalla. Kärsänlahteen proomuja hylättiin 1950-luvulla.
Tietoja Yhtyneiden Paperitehtaiden aluksista löytyy UPM:n arkistosta Valkeakoskelta.

Kauppilanmäki (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Valkeakosken kanavasta lounaaseen Kauppilanmäen länsipuolella ja Yrjölänlahdesta pohjoiseen melko lähellä rantaa hieman voimajohtolinjan eteläpuolella.
Paikalla on noin 20 metriä pitkä ja noin 6 metriä leveä proomun hylky. Veden ollessa matalalla osa proomun kansirakenteesta on näkyvissä veden pinnan tasalla. Hylyn keula osoittaa etelään ja keulaosassa on vinssi.
Proomun omistaja oli alun perin Yhtyneet Paperitehtaat ja myöhemmin Kesolan Puutavaraliike, joka on lopettanut toimintansa vuosikymmeniä sitten. Yhtyneet Paperitehtaat myi proomukuljetusten päätyttyä osan proomuistaan pois, osa hajotettiin.
Hylky sijaitsee alueella, jossa vanhoissa ilmakuvissa vuosina 1949, 1952, 1956 ja 1963 näkyy monia tukkilauttoja.

Vihilahti 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustan ja Hatanpään niemen eteläpuolella Pyhäjärvessä Vihilahden edustalla, lahdesta länteen.
Puinen soutuveneen hylky. Hylky on limisaumainen ja siinä on pieni tasainen peräpeili. Kylkilaudat ovat revähtäneet irti peräpeilistä. Keula on ehjä. Hylky makaa pohjassa kölillään keula kohti lounasta. Se on lähes kokonaan laitojaan myöten pohjaan uponnut ja se on sisältä täynnä sedimenttiä. Näkyvät laitalaudat ovat kuluneet huomattavasti. Hylky on kooltaan 4,5 x 1,5 metriä. Keula on terävä ja keularanka on hieman näkyvissä. Näkyvät kaaret vaikuttavat olevan suhteellisen harvassa. Hylyn keskivaiheilla näkyy todennäköisesti airojen hankaimet. Hylyn sisällä keulaosassa on ajelehtineita puiden oksia.
Hylyn sijaintipaikalla käy virtaus Vihiojalta, mikä kuljettaa sedimenttiä ja pohjantasossa kulkee maitomainen sakka vesipatsaassa. Alueelle uponnut hylky saattaa siis vajota ja peittyä sedimenttiin hyvin nopeastikin. Hylky vaikuttaa pieneltä yksinsoudettavalta kalaveneeltä. Hylyn ajoituksesta ei ole tietoa. Hylky löytyi arkeologisessa vedenalaisinventoinnissa joulukuussa 2015.

Vihilahti 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustan ja Hatanpää-niemen eteläpuolella Pyhäjärvessä Vihilahden edustalla.
Vähintään kolmesta tukista muodostuva diktaali. Diktaali on päistään rauennut. Vihilahden edustalla on useita diktaaleita.
Diktaali on pohjaan juntatuista hirsistä koostuva pollari, jota on käytetty laivojen, uittopuomien ja tukkilauttojen kiinnittämiseen. Se koostuu usein muutamasta hirrestä, jotka ovat yläpäästään rautavanteella tms. toisiinsa kiinnitettyjä.
Vihilahden edustalla olevat diktaalit liittyvät todennäköisesti 1900-luvun alkuvuosikymmenien aktiiviseen tukinuittoon. Siihen viittaa myös diktaalien ympäristön pohjaan uponneet tukit. Paikallisen asukkaan mukaan (tieto inventoijalle 2015) Vihilahdessa on säilytetty tukkeja. Diktaali havaittiin arkeologisessa vedenalaisinventoinnissa 2015-2016.

Vihilahti 3 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustan ja Hatanpää-niemen eteläpuolella Pyhäjärvessä Vihilahden edustalla.
Todennäköisesti kolmesta tukista muodostuva diktaali, jonka tukit ovat ainakin osittain irronneet päistään. Vihilahden edustalla on useita diktaaleja.
Diktaali on pohjaan juntatuista hirsistä koostuva pollari, jota on käytetty laivojen, uittopuomien ja tukkilauttojen kiinnittämiseen. Se koostuu usein muutamasta hirrestä, jotka ovat yläpäästään rautavanteella tms. toisiinsa kiinnitettyjä.
Vihilahden diktaalit liittyvät todennäköisesti 1900-luvun alkuvuosikymmenien aktiiviseen tukinuittoon. Siihen viittaa myös diktaalien ympäristön pohjaan uponneet tukit. Paikallisen asukkaan mukaan (tieto inventoijalle 2015) Vihilahdessa on säilytetty tukkeja. Kohde löytyi arkeologisessa vedenalaisinventoinnissa 2015-2016.

Vihilahti 4 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustan ja Hatanpää-niemen eteläpuolella Pyhäjärvessä Vihilahden edustalla.
Diktaali koostuu neljästä hirrestä. Ne ovat edelleen yläpäästään toisissaan vanteella kiinni. Hirret ovat kodanmuotoisessa muodostelmassa. Syvyys kohteella on 3,15 metriä. Hirret eivät ulotu veden pintaan saakka. Ne ovat pituudeltaan noin 2,5 metriä.
Diktaali on pohjaan juntatuista hirsistä koostuva pollari, jota on käytetty laivojen, uittopuomien ja tukkilauttojen kiinnittämiseen. Se koostuu usein muutamasta hirrestä, jotka ovat yläpäästään rautavanteella tms. toisiinsa kiinnitettyjä.
Vihilahden edustalla on useita diktaaleja. Vihilahden diktaalit liittyvät todennäköisesti 1900-luvun alkuvuosikymmenien aktiiviseen tukinuittoon. Siihen viittaa myös diktaalien ympäristön pohjaan uponneet tukit. Paikallisen asukkaan mukaan (tieto inventoijalle 2015) Vihilahdessa on säilytetty tukkeja. Kohde havaittiin arkeologisessa vedenalaisinventoinnissa 2015-2016.

Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustan eteläpuolella Pyhäjärven itäosassa Vihilahden edustalla.
Todennäköisesti kolmesta tukista muodostuva diktaali, jonka tukit ovat edelleen päästään kiinni toisissaan. Vihilahden edustalla on useita diktaaleja.
Vihilahden edustan diktaalit liittyvät todennäköisesti 1900-luvun alkuvuosikymmenien aktiiviseen tukinuittoon. Siihen viittaa myös diktaalien ympäristön pohjaan uponneet tukit. Paikallisen asukkaan mukaan (tieto inventoijalle 2015) Vihilahdessa on säilytetty tukkeja.
Kohde löytyi arkeologisessa vedenalaisinventoinnissa 2015-2016.

Pohjaan juntatuista hirsistä koostuva diktaali, jota on käytetty laivojen, uittopuomien ja tukkilauttojen kiinnittämiseen. Se koostuu usein muutamasta hirrestä, jotka ovat yläpäästään rautavanteella tms. toisiinsa kiinnitettyjä.
Diktaali koostuu kuudesta hirrestä, joista yksi on selvästi keskellä ja viisi muuta sen ympärillä. Hirsien yläosassa on niiden läpi kulkevia tappeja. Tappeja on todennäköisesti käytetty pitämään paikallaan vannetta, joka sitoo hirsien päät nippuun. Vanne on kadonnut ja hirsien päät ovat erkaantuneet toisistaan. Veden syvyys kohteella oli tutkimusajankohtana 1,8 metriä. Hirret ulottuvat vedenpintaan saakka, joten ne ovat noin 1,4 metriä pitkiä. Hirsiin on takertunut kalaverkkoa. Pohjalla hirsien juuressa on köyttä tai vaijeria. Yksi irtonainen hirsi makaa pohjassa diktaalin juuressa. On mahdollista että se on liittynyt rakenteeseen tai se on ollut esimerkiksi kelluva puomi.
Vihilahden edustan diktaalit liittyvät todennäköisesti 1900-luvun alkuvuosikymmenien aktiiviseen tukinuittoon. Siihen viittaa myös diktaalien ympäristöön pohjaan uponneet tukit. Paikallisen asukkaan mukaan (tieto inventoijalle 2015) Vihilahdessa on säilytetty tukkeja. Kohde löytyi arkeologisessa vedenalaisinventoinnissa 2015-2016.

Korteselkä (1000028544) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Valkeakoskella Mallasvesi -järvessä Sointula -nimisen kaupunginosan pohjoispuolella pienen saaren rannassa. Hylky on rannassa kokonaan pintahylkynä.
Metallirunkoisen aluksen hylky, jonka oletetaan olevan entinen varppaaja, alkuperäiseltä nimeltään Korteselkä. Höyrykäyttöinen alus oli rakennettu 1924 Porissa ja se oli Kokemäenjoen Uittoyhdistyksen käytössä vuoteen 1948 asti. Varppaajan avulla tukkilauttoja kuljetettiin/siirreltiin järvien selillä. Korteselän päämitat olivat 10,60 x 2,96.
Myöhemmin alusta on käytetty kesämökkinä. Hylyn poistoa suunnitellaan tehtäväksi 2023-2024.

Wellamo (2154) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Näsijärven eteläosassa Aitolahden alueella Tampereen keskustasta noin 7 km itäkoilliseen Junkkarin niemen pohjoispuolella Kidunpohja -lahden rantavedessä. Sijaintitieto on epätarkka.
Proomun hylky rantavedessä. Tampereen seudun vesiliikenteen tuntija Juhani Valannon mukaan kyseessä on entinen hinaaja Wellamo, jonka aikoineen omisti Enqvist -yhtiö. Sen jälkeen omistajana oli Näsijärven Metsä Oy. Alus muutettiin hinaajakauden jälkeen karjankuljetusproomuksi, joka lopulta hylättiin Kidunpohja -lahteen.

Nottbeckin hautausmaan tie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Käytöstä jääneen Nottbeckin hautausmaan itäpuolella on hautausmaan portin edestä kulkeva noin 100 m pitkä ja 5 metriä leveä tienpohja. Tielinja on merkitty jo vuoden 1763 isojakokarttaan. Sorapäällysteinen tie kulkee pohjoiskoillis- etelälounas-suunnassa Sellukadun varrella sijaitsevan kiinteistön ja Lielahden selluloosatehdasalueen välillä. Se on yhdistänyt Pispalanharjun ja Keijärven välillä kulkeneen Hiedanrannan rantatien etelässä harjua pitkin kulkevaan maantiehen eli Hämeenkankaantiehen.
Tie on ollut luultavasti käytössä tehtaan sulkemiseen saakka vuoteen 2008 ja tielinjaa on levennetty ja pohjustettu 1900-luvulla. On epätodennäköistä, että vanhempia tiekerroksia olisi säilynyt viimeisimmän käyttövaiheen alla.

Uusikorpi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on metsätien varrella oleva rajakivi, josta erottuu numero kaksi. Kivessä näkyy myös selkeitä kaiverrus/hiomajälkiä. Kohde voi olla sijaintinsa perusteella 1700-luvun lopun kartassa näkyvä Hyvävehmaan rajamerkki.

Sokeritoppakivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee n. 1,1 km Toivion koululta pohjoisluoteeseen, lähellä Karjalantie 60 olevan talon takana olevalla pienehköllä heinäpellolla lähellä Karjalantien ja Ritarintien risteystä. Paikalla on noin 3 metriä korkea siirtolohkare pellolla. Muodoltaan kivi on sokeritoppamainen, ja se tunnetaan lähistön asukkaiden keskuudessa sokeritoppakivenä.
Kiven kaakkoissivustalla on havaittavissa useita läpimitaltaan noin 3 cm ja syvyydeltään noin 1 cm kokoisia kuppeja. Kupit ovat selkeästi ihmisen tekemiä. Kiven pinta on selkeästi rosoinen osasta kuppien puoleista sivua. Kiven rosoinen pinta on mahdollisesti voinut muodostua ampumisesta ja on mahdollista, että kupit olisivat voineet syntyä ampumisesta.

Karjalantie 3 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee mäkisen harjun päällä aivan Karjalantien päässä ja sen katkaisee pohjoispäästä Pyhäjärventie. Kohdetta ympäröi sekametsä. Paikalla on vanha tie, joka on kulkenut Nuolialasta alueen läpi ennen Pyhäjärventien rakentamista. Tie on kulkenut karttojen perusteella eri aikoina hieman eri kohdissa, mutta toinen Pyhäjärventiehen päättyvä tie on helppo paikantaa. 1700-luvun lopun ja 1900-luvun alun kartoissa tien reitti vaihtelee kartasta riippuen, joten varmuudella vanhimman tien paikantaminen on epävarmaa.

Vanha Toiviontie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Alueella on kulkenut Nuoliala-Sääksjärvi-tielinja 1700-luvulla (ks. myös kohde 1000037227). Tie näkyy vanhoilla kartoilla vuosien 1776-1903 aikavälillä. 1909 senaatin kartalla tätä yhtenäistä Sääksjärven pohjoisrannalta Pyhäjärven rannalle, Nuolialaan, vievää tietä ei enää näy, vaan rekisterin pisteen lähialueella on useita torppien ja muiden asutuksien välisiä tielinjoja. 1961 vuoden peruskartoilla katkoviivoin merkityt tielinjaukset poikkeavat paljon sekä alkuperäisestä yhtenäisestä tielinjasta että 1909 senaatin kartan linjauksista. Nekin saattavat olla osin alkuperäistä 1776-1805 Kuninkaan kartalle merkittyä tielinjaa. V. 2019 inventoinnissa ei havaittu tienpohjan jäännöksiä tai muitakaan arkeologisia jäännöksiä. Alueella on kuitenkin ristiin rastiin kulkevia ulkoilupolkuja.

Jokipohjantie (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Jokipohjantien varressa olevalla metsäkaistaleella, sähkölinjan alla. Paikalla on kaksi lohkokivikeskittymää, joista toinen koostuu kuudesta suuresta kivipaadesta, ja toinen on pyöreä röykkiömäinen kasa. Sen vieressä on yksi suuri graniittipaasi.

Myllytie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee lähellä Punkalaitumen rajaa olevassa Sammaljoen kylässä. Paikalla on havaittavissa noin 3 m leveä ja noin 250 m pitkä pätkä vanhaa Myllytietä, joka on merkitty 1780-luvun isojakokarttaan. Tie on edelleen osittain käytössä peltotienä.

Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustan ja Hatanpää -niemen eteläpuolella Pyhäjärvessä Vihilahdessa.
Viidestä hirrestä koostuva diktaali, joka on pohjaan juntatuista hirsistä koostuva pollari, jota on käytetty laivojen, uittopuomien ja tukkilauttojen kiinnittämiseen. Yhdessä hirressä on kiinni noin metrin mittainen metallilatta, joka osoittaa sivulle. Osa liittynee hirsien toisiinsa kiinnittämiseen. Hirsien yläosissa on puutappeja. Hirret kohoavat pohjasta noin 3,5 metriä.
Diktaali havaittiin vedenalaisinventoinnissa 2015-2016. Vihilahden diktaalit (6 kpl) liittyvät todennäköisesti 1900-luvun alkuvuosikymmenien aktiiviseen tukinuittoon. Paikallisen asukkaan mukaan (tieto inventoijalle 2015) Vihilahdessa on säilytetty tukkeja.

Onkiniemi 2 (1000031795) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Näsijärven eteläosassa Tampereen keskustan lähellä Onkiniemen itäpuolella poukamassa matalassa vedessä.
Kivilouheella täytetty hirsiarkku, jonka koko on noin 3 x 3 metriä. Arkku on hajonnut ja nurkkasalvokset ovat osittain rauenneet, ja sen ympärillä on irtonaisia hirsiä. Arkun alimmat hirret salvoksineen ovat paikoillaan, yläosa on rikkoutunut ilmeisesti jäiden vaikutuksesta. Arkun sisällä on ollut välihirsiä rakennetta vahvistamassa. Hirsien kiinnittämisessä on käytetty rautanauloja ja puutappeja. Hirret ovat pyöreitä tai vähän veistettyjä, ja nurkkasalvokset ovat lyhytnurkkaisia lohenpyrstösalvoksia.
Arkku on todennäköisesti ollut laiturin perustana. Arkun lähellä on myös muita arkkuja, jotka liittynevät samaan laiturikokonaisuuteen. Laituri on ollut mahdollisesti Onkiniemen konepajan käytössä. Koneenrakentaja Axel Ingelius ja teknikko F.V.Kingelin perustivat konepajan 1889. Konepaja valmisti mm. pienehköjä höyrykoneella varustettuja huvipursia.

Onkiniemi 3 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Näsijärven eteläosassa Tampereen keskustan lähellä Onkiniemen itäpuolella rannassa olevan rantamuurin edustalla noin 20 metrin päässä rantaviivasta.
Massiivinen hirsiarkku, jonka koko on noin 8 x 5 metriä. Arkku on täytetty kivillä. Arkun järvenpuoleisessa seinämässä on jäljellä seitsemän hirsikertaa. Parilla sivulla on havaittavissa rautaosa, joka on ilmeisesti ollut arkkua vahvistamassa. Nurkkasalvokset ovat osittain rauenneet ja kiviä on vyörynyt ulos kehikosta, mutta arkun säännöllinen muoto on kuitenkin edelleen vaikeuksitta havaittavissa. Arkun ja rannan välisellä alueella on runsaasti irtonaisia hirsiä ja muuta puutavaraa sekä tiiliä. Arkun järvenpuoleisella sivulla veden syvyys on noin viisi metriä. Arkku on todennäköisesti ollut laiturin perustana ja laituriin on päässyt kiinnittymään suurehkollakin aluksella. Arkun itäpuolella on pohjassa pareittain sijoitettuja hirsiä, joita on todennäköisesti käytetty rantaa pengertämään. Ranta on täytetty kivilouheella. Arkun järvenpuoleisella reunalla pohjassa on hevoskärry, joka on suurelta osalta murskaantunut arkusta vierineiden kivien alle.
Arkun lähellä on myös muita arkkuja, jotka liittynevät samaan laiturikokonaisuuteen. Laituri on ollut mahdollisesti Onkiniemen konepajan käytössä. Koneenrakentaja Axel Ingelius ja teknikko F.V.Kingelin perustivat konepajan 1889. Konepaja valmisti mm. pienehköjä höyrykoneella varustettuja huvipursia.

Onkiniemi 4 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Näsijärven eteläosassa Tampereen keskustan lähellä Onkiniemen itäpuolella, rantaviivalla olevan rantamuurin edustalla.
Hirsiarkku, jonka koko on noin 8 x 4 metriä. Pidempi sivu on rannan suuntainen. Arkku on pahoin hajonnut. Sen sisällä olleita kiviä on levinnyt arkun ympäristöön, samoin kuin arkusta irronneita hirsiä. Kivet ja hirret ulottuvat lähes veden pintaan saakka.
Arkun lähellä on myös muita arkkuja, jotka liittynevät samaan laiturikokonaisuuteen. Laituri on ollut mahdollisesti Onkiniemen konepajan käytössä. Koneenrakentaja Axel Ingelius ja teknikko F.V.Kingelin perustivat konepajan 1889. Konepaja valmisti mm. pienehköjä höyrykoneella varustettuja huvipursia. Lähellä oli myös Onkiniemen panimo.

Onkiniemi 5 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Näsijärven eteläosassa Tampereen keskustan lähellä Onkiniemen itäpuolella, rantaviivalla olevan rantamuurin edustalla.
Hirsiarkku, joka on pahoin hajonnut. Hirsiä ja arkun sisällä olleita kiviä on levinnyt ympäristöön. Arkku on todennäköisesti ollut laiturin perustana. Sen lähellä on muita hirsiarkkuja (kohteet 1000031795 ja 1000031796), joiden kanssa arkku on ehkä kuulunut samaan laiturikokonaisuuteen.
Laituri on ollut mahdollisesti Onkiniemen konepajan käytössä. Koneenrakentaja Axel Ingelius ja teknikko F.V.Kingelin perustivat konepajan 1889. Konepaja valmisti mm. pienehköjä höyrykoneella varustettuja huvipursia. Lähellä oli myös Onkiniemen panimo, joka toimi 1864 - 1909.

Särkänniemi 5 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sinaintipaikka on Näsijärven eteläosassa Tampereen keskustan lähellä Särkänniemen länsiosan pohjoisrannan tuntumassa Suomen Trikoon voima-aseman edustalla.
Puinen rautavantein varustettu putki, joka tulee esiin rantapenkan täyttölouheen sisältä. Näkyvissä olevan putken pituus on noin 10 metriä ja halkaisija noin metrin. Rautavanteet ovat krustittuneet. Putki liittyy todennäköisesti tehtaan höyryvoimalaitoksen veden ottoon. Lähialueella on toiminut myös Onkiniemen oluttehdas 1864 - 1909.

Pereensaari 1 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Paikalla on 2m x 2m kokoinen kivilatomus, korkeudeltaan 0,3 metriä. Se koostuu
halkaisijaltaan 20 cm tai tätä pienemmistä kivistä. Latomuksen päällä on isompia,
särmikkäitä kiviä. Ilmeisesti kyseessä on vanhan kivestä rakennetun merimerkin
(kummelin) perusta. Nykyinen merimerkki on tämän perustan vieressä, runsaan
metrin siitä pohjoisluoteeseen. Sen sijainti on merkitty vuoden 1953 pitäjänkarttaan mutta ei sitä vanhempiin karttoihin.

Pereensaari 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pyhäjärven etelärannalla, Peren kaupunginosassa, Pereensaaren pohjoisosassa.
Kohdekoordinaattien P: 6820 878, I: 324 534 osoittamassa kohdassa on kiviröykkiö
joka on kooltaan noin 3 x 2 x 0,5 metriä. Kivikasa vaikuttaa suhteellisen nuorelta
ja liittyy todennäköisesti Pereensaaren keskiosassa sijaitsevaan niittypeltoon.
Kyseessä lienee pellon raivausröykkiö. Röykkiöstä noin 5 metriä koilliseen on
toinen röykkiö, kooltaan 2 x 1 x 0,3 metriä. Sen gps-koordinaatit ovat 6820
878/324 538.

Pereensaari 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohdekoordinaattien P: 6820 878, I: 324 534 osoittamasta kohdasta pohjoiseen
on loiva kivivalli, kooltaan noin 10 x 1 x 0,5 metriä. Kivivalli vaikuttaa suhteellisen
nuorelta ja liittyy todennäköisesti Pereesaaren keskiosassa sijaitsevaan
niittypeltoon (vrt. edellinen kohde Pereensaari 2). Kyseessä on ilmeisesti pellon
raivausröykkiö/valli. Sen pohjoispään gps-koordinaatit ovat 6820 861/324 496.

Pentti N (Maarakenteet)
Historiallinen; Kuoppa on lähinnä suorakaiteen muotoinen. Sivut eivät ole täsmällisen suorat, mutta seinämät ovat suhteellisen jyrkät. Pohja on lähinnä laakea. Kuopan koko on 2.2 x 3.2 m ja syvyys noin 15 - 45 cm ja sen keskellä on osittain maatunut pienehkön lehtipuun kanto (halkaisija 20 cm), kulmassa kasvaa nuorehko kuusi (rungon halkaisija 15 cm) ja reunalla on kaksirunkoinen koivu (rungon halkaisija vajaat 20 cm). Kuopan pohja on epätasainen. Varsinaisia valleja ei kuopassa ole. Kaivettaessa maata on kasattu kuopan ulkopuolelle, pitkien sivujen puolelle, vallimaisiksi kasoiksi, kuopan reunasta noin 0.7 ja 1.1 m etäisyydelle.
Tarkastushavaintojen perusteella kuoppa on moderni, sen tarkoitus jää epäselväksi.

Viinikka 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Rinteen tasaisen osan ja kaakkoon jyrkemmin viettävän osan taitekohdan tienoilla on kaksi soikeaa maakuoppaa noin 10 metrin etäisyydellä toisistaan. Kaakkoisempi on kooltaan noin 2 x 3 m, syvyydeltään puolisen metriä. Luoteisempi (N 6817851 E 312821 Z 89) on kooltaan noin 3,5 x 2 m, syvyydeltään noin 60 cm. Sen pohjalla on muutaman kymmenen sentin korkuinen maavalli, joten se hahmottuu kaksiosaisena. Ei podsolia.Ilmeisesti kyseessä ovat varsin myöhäiset (eli nykyaikaiset), mahdollisesti kellarikuoppien jäänteet.

Viinikka 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kaakkoon viettävässä rinteessä on pääosin kookkaista ja muotoilluista rakennuskivistä tehty suoraseinämäinen, laeltaan tasainen kiviperustus. Kooltaan se on noin 3,5 x 3 m, korkeudeltaan max. noin 130 cm. Tästä lähtee ylärinteen puolelle muutaman metrin pituinen maasta tehty tasapohjainen rakenne - "lastaussilta". Kivirakenteen ympäristössä on lisäksi muutamia tiiliä. Aivan ilmeisesti kyseessä on joko latoon tms. ulkorakennukseen liittyvä lastauslaituri. Rakenteen raunio ilmeisesti liittyy v. 1954 ja 1961 kartoille merkittyyn ristin muotoiseen ulkorakennukseen, joka on sijainnut heti kiviraunion eteläpuolella.

Viinikka 3 (Maarakenteet)
Historiallinen; Paikalla on noin 3,5 x 3,5 m:n kokoinen, noin 30 cm korkuinen maan ja kiven sekainen kasa, jossa joukossa on hieman modernia tiiliä. Rakennuksenperustuksia ei tämän ympärillä ole. Lienee kasan vieressä sijainneen puretun ulkorakennuksen jäämisttöä.

Tylsä 2 (Kivirakenteet)
Moderni; Pohjoisemman inventoidun kaava-alueen itäosasta, nykyisen tilusrajan kohdalta havaittiin viiden viisarikiven muodostama rajalinja. Kivet ovat rinnakkain noin 5 m matkalla rajan suuntaisesti. Korkein kivistä on noin 60 cm korkea. Kivet ovat siis nykyisellä tilusrajalla, joka on merkitty myös vuoden 1959 peruskarttaan. Vuoden 1783 isojakokartalla paikalla ei ole rajalinjoja.
Ilmeisen nuoren ikänsä vuoksi havaitut rajakivet eivät ole kiinteitä muinaisjäännöksiä tai muita kulttuuriperintökohteita.

Välimaa 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Alueella havaittiin muutaman aarin alueella useita viimeisten vuosikymmenien aikana purettujen rakennusten jäännöksiä. GPS-koordinaatit otettiin suurimmalta vaikuttaneen rakennuksen kohdalta.
Isojakokartalle (1797) kohdalle ei ole merkitty asutusta tai viljelyjä, kuten ei myöskään 1840-luvun pitäjänkartalle tai vuoden 1852 Ottelinin kartalle. Vuoden 1959 peruskartalla (2211 09) kohdalla on Välimaan talo useine sivurakennuksineen ja ympärillä viljelyksiä. Vuosien 1984 ja -90 peruskartoilla parikymmentä metriä tilan päärakennuksesta luoteeseen on rakennettu nykyinen maantie, viljelykset ovat hävinneet, mutta alueelle on merkitty vielä muutama rakennus. Nykyiselle maanmittauslaitoksen karttapohjalle rakennuksia ei enää ole merkitty.
Kartta-analyysin perusteella Välimaan talo on perustettu joskus 1840-luvun ja vuoden 1959 välissä. Se on lopullisesti autioitunut ja rakennukset purettu joskus vuosien 1990 – 2019 välissä.

Parkanon vanha asema (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohdalla havaittiin betoninen rakennuksenpohja, kooltaan noin 4 x 5 m. Isojakokartalle (1797) kohdalle ei ole merkitty asutusta tai viljelyjä, kuten ei myöskään 1840-luvun pitäjänkartalle tai vuoden 1852 Ottelinin kartalle. Vuoden 1959 peruskartalla (2211 09) kohta on silloista Parkanon aseman ratapihaa, sen pohjoisosaa. Koordinaattipisteen läheisyyteen on merkitty kolme varastorakennusta. Tilanne on sama vuosien 1984 ja -90 peruskartoilla. Nykyiselle maanmittauslaitoksen karttapohjalle rakennuksia ei enää ole merkitty.
Kartta-analyysin perusteella kyseessä on Parkanon vanhan aseman ratapihaan liittyneet varastorakennukset. Kyseinen osuus Haapamäki – Pori radasta on valmis-tunut 1935 – 37. Rakennukset on purettu joskus 1990 – 2019 välissä.

Välimaa 3 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Paikalla havaittiin neliömäinen, noin 4 x 4 m kokoinen kuoppa, syvyydeltään n. 0,5 m. Kohta on turvetta ja liejua, puusto tiheää kuusimetsää. Kyseessä on aivan ilmeisesti peltomaan parannukseen tarvitun liejun ja turpeen ottoa varten tehty kuoppa.
Isojakokartalle (1797) kohdalle ei ole merkitty asutusta tai viljelyjä, kuten ei myöskään 1840-luvun pitäjänkartalle tai vuoden 1852 Ottelinin kartalle. Vuoden 1959 peruskartalla (2211 09) kohdan lähistöllä on asutusta viljelyksineen. Vuosien 1984 ja -90 peruskartoilla asutus ja viljelykset tienoolla ovat vähentyneet.
Kohde ajoittuu kartta-analyysin perusteella jonnekin 1840-luvun ja vuoden 1959 välissä tapahtuneeseen lähiseudun asuttamiseen ja viljelykseen ottoon.

Nuijassuo 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Suorakaiteen muo-toinen, n. 3 x 2 m kokoinen ja n. 0,5 m syvä kuoppa. Pitkä sivu on tien suuntainen. Itäkulmassa on kohti tietä suunnattu n. 1,5 x 1 m kokoinen uloke (sisäänkäyntiä varten?). Maavalli kuopan SW-puolella. Kyseessä on mahdollisesti maakellarin jäännös. Kuoppa kasvaa vesakkoa, mutta vallin päällä on suurehkon, vanhan, lahonneen kannon jäännöksiä.
Valliin tehtyjen koekuoppien perusteella kuoppa on syntynyt viereisen tien soranotossa tai maaperätutkimuksiin liittyen.

Urpola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaksi läntisintä taloa (tontit 1 ja 1* v. 1768 kartalla, kohde 12 Urpola kartalla NOKIA 5) sijaitsevat nykyisen pienteollisuushallin kohdalla ja pihassa. Piha-aluetta on muokattu voimakkaasti viime vuosikymmeninä, mistä syystä kohdetta ei esitetä kiinteäksi muinaisjäännökseksi.

Utolan talo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Haaviston kylän Utolan talotontti 1767. Se on ollut tähän päivään saakka rakennettua ja talo samoilla kohdin

Viinikanlahti (Kulkuväylät)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustan eteläpuolella Pyhäjärven Viinikanlahden itäpohjukassa Iidesjärveen johtavan Viinikanojan suulla noin 20 metrin päässä lahden pohjoisrannasta.
Pitkänomainen puurakenne, jonka pituus on noin viisi metriä ja leveys 2-3 metriä. Korkeus pohjasta on noin 1,5 metriä. Järven pohjassa pystyssä olevia paaluja, joiden väleihin on pultattu vaakapalkkeja. Paalut on sahattu kantikkaiksi parruiksi mäntypuun sydänpuusta. Parrujen halkaisija on noin 15 cm ja niiden kiinnitykseen on käytetty isoja rautapultteja ja muttereita. Osaa rakenteista on tuettu pienemmillä lankuilla ja osa liitoksista on pettänyt. Pystypaalujen väli on noin 1,5 - 2 metriä.
Rakenteeseen liittyy sen vieressä oleva samankaltainen noin 10 metriä pitkä rakenne (alakohteena).
Kyseessä oletetaan olevan Ratinan höyryvoimalaitoksen laiturin tukirakenteet. Viinikanlahden tiilitehtaan alueelle (tiilenvalmistus alkoi Viinikanojan suulla 1870-luvulla ja loppui 1912) valmistui 1919 höyryvoimalaitos vastaamaan kaupungin energiantarpeeseen. Voimalaitoksen rannassa oli T-laituri, joka näkyy esimerkiksi 18.5.1931 Ratinan ja Viinikanlahden alueelta otetussa ilmakuvassa (Nummi, U. et al 2013, Tampereen keskustan rantojen käytön historia 1700-luvulta lähtien). Voimalaitosta uudistettiin vaiheittain ja 1960-luvulla vanha höyryvoimalaitos muutettiin kaukolämpökeskukseksi.

Lielahti-Niemi tie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Lielahden ja Niemen kyliä1700-luvullayhdistänyt kylätie kulki Ollinojanlahden rantaniityn reunaa. Tehdasaikana tie yhdisti tehtaan ja yhtiölle kuuluneen Niemen kartanon sekä sahan.
Isojakokartassa (1763) näkyvä kahden (Niemi - Lielahti) rusthollin välinen paikallistie, joka liittyy Pispalanharjun - Keijärven tiehen Lielahden rusthollin tontin itäpuolella. Tien katkelma on säilynyt nykyisenä sorapäällysteisenä tienä veneiden talvisäilytyspaikalla Lielahdessa. Tie näkyy vanhemmissa peruskartoissa sekä nykyiselläkin peruskartalla nimettömänä tieosuutena.
Selluloosatehtaasta pohjoiskoilliseen johtaa yhä käytössä oleva sorapäällysteinen tiekatkelma, joka vastaa isojako- ja pitäjänkartassa näkyvää tielinjaa. Aikanaan tie on kääntynyt itään ja johtanut Niemen rusthollin suuntaan, todennäköisesti hieman nykyisen kevyenliikenteenväylän pohjoispuolella. Nykyisin tienkatkelma sisältyy osittain veneiden talvisäilytyspaikan alueeseen tehdasalueella.

Siivikkalantie (Kulkuväylät)
Moderni; Maastossa erottuva linjaus on Lielahden tehtaan ja yhdyskunnan välisen yhdystien perustus, josta muodostui myöhemmin Siivikkalantie. Tielinja on ollut käytössä 1910-l –1980-l välillä. Tien linjaus perustuu jo isojakokartassa näkyvään Lielahden kartanolta kohti luodetta johtaneeseen tielinjaan, tosin nykyisin maastossa havaittava tielinjaus näyttäisi saaneensa nykyisen paikansa vasta 1900-luvun alussa. Tätä varhaisemman tien linjauksesta ei voi tehdä varmoja päätelmiä. Siivikkalantiestä on nykyisin käytössä lyhyt osuus tarkastelualueen ulkopuolella Lielahden päiväkodin ja kirkon välillä.
Metsittyneessä maastossa on havaittavissa noin 7 metriä leveä tiepohja, jonka varrella on rakennusten kellarien jäännöksiä. Tiepohjan vieressä olevat rakennuksen jäännökset kuuluvat vuonna 1937 rakennettuun tehtaan Kerhola nimiseen rakennukseen. Kerholassa oli juhlasali, kahvio, ruokasali, keittiö, sauna ja putka sekä vahtimestarin asunto. Paikka tunnettiin myös nimellä Saukonkulma. Kerhola purettiin vuonna 1982. Rakennuksen paikka näkyy vuoden 1969 kaavakartassa.

Uudenkylänmetsä 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki on merkitty Tampereen kaupungin kantakarttaan numerolla 176. Sama numero on noin 0,6 metriä pitkässä kaatuneessa kivessä. Paikalla on myös noin 1 m x 1 m kokoinen tukikiveys.

Uudenkylänmetsä 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki on merkitty Tampereen kaupungin kantakarttaan numerolla 182. Sama numero on noin 0,6 metriä korkeassa pystykivessä. Paikalla on myös noin 1 m x 1 m kokoinen tukikiveys.

Nokiniitynmäki 2 (Kivirakenteet)
Moderni; Rajamerkki sijaitsee tiheässä sekametsässä kivikkoisessa maastossa. Kohde on nykyisellä rajalla. Röykkiön koko on noin 1,5 m x 2 m ja korkeus noin 0,5 metriä. Kumollaan olevaan pystykiveen on kaiverrettu numero 403. Rajamerkkiä ei ole merkitty isojakokarttaan.

Nokiniitynmäki 3 (Kivirakenteet)
Moderni; Rajamerkki sijaitsee tiheässä sekametsässä kivikkoisessa maastossa. Kohde on nykyisellä rajalla. Röykkiön koko on noin 1,5 m x 2 m, korkeus noin 0,7 m. Pystykiveen on kaiverrettu numero 406. Rajamerkkiä ei ole merkitty isojakokarttaan.

Moderni; Rajamerkki sijaitsee kuusimetsän reunalla. Kohde on nykyisellä rajalla. Röykkiön koko on noin 1,5 m x 2 m, korkeus noin 1,2 m. Pystykiveen on kaiverrettu numero 407. Rajamerkkiä ei ole merkitty isojakokarttaan.

Hylli 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylmämuurauksella, kulmikkaista luonnonkivistä huolellisesti ladottu, kuivunut kaivo.

Ruljankylä 1 (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Rakennuksen perustus on noin 4,5 x 4,5 m kokoinen ja ainakin lounaislaidaltaan kiviperusteinen (tiheä kasvillisuus hankaloitti havainnointia). Perustuksen itänurkalla on matala maakumpu, joka on mahdollinen uunin raunio. Perustuksista noin 15 m itäkoilliseen havaittiin 50 cm korkea ja halkaisijaltaan noin 2,5 m kokoinen kiviröykkiö. Perustuksen ja röykkiön kohdalle ei ole merkitty rakennuksia tässä yhteydessä tarkastetuille vanhoille kartoille (vanhat peruskartat, pitäjänkartta 1842). Pitäjänkartalla havaintojen eteläpuolinen pelto on jatkunut hieman nykyistä peltoa pohjoisemmaksi. Ollakseen pellon raivausröykkiö, havaittu röykkiö sijaitsee erikoisessa kohdassa kivisessä maastossa.

Keijärvenpolku (Kivirakenteet)
Historiallinen; Jyrkkärinteinen ja soikeahko röykkiö, jonka mitat ovat noin 3,5 m x 4 m. Röykkiö korkeus on noin 80 cm. Röykkiön ympärillä on lähinnä heinikkoa. Se sijaitsee Asuntilantien eteläpuo-lella, lähellä Kuruntien ja Asuntilantien risteystä. Useita melko nuo-ria koivuja kasvaa röykkiön kivien joukossa.

Penttilä 2 (Kivirakenteet)
Moderni; Penttilän tilan päärakennuksen itäkoillispuolella, noin 160 m päässä asuintalosta, sijaitsee kivistä ladottu maavallillinen töyräs. Latomus sijaitsee pienen, loivan mäentörmän etelärinteessä, lähellä sen pohjoispuolella sijaitsevaa peltoa. Kyseessä lienee moderni heinälatoon tms. rakennukseen liittyvä luiskanjäännös. Rakennus näkyy vielä vuoden 1991 peruskartassa. Kohde ei ole suojelukohde.

Kostianvirta 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka Pälkäneen keskustan tuntumassa Pälkäneveden ja Mallasveden välillä virtaavan Kostianvirran pohjoisosassa joen itärannan läheisyydessa. Etäisyys rannasta on noin 6 - 10 metriä. Kostianvirrassa on heikko virtaus.
Noin viisi metriä pitkä veneen hylky, jonka runko on hyvin säilynyt. Veneen runko on pohjois-eteläsuunnassa. Vene erottuu luotauskuvassa hyvin.
Vene löytyi sattumalta kalastamisen yhteydessä 2021.

Kaukahaudanmäki 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Metsänkäytön yhteydessä havaittu kuopanne. Maarakenne sijaitsee jo entuudestaan tunnetun kiinteän muinaisjäännöksen Kaukahaudanmäki (1000029696) lähellä. Kuopanteen voi havaita myös alueen LIDAR-kuvista
Vuoden 2023 tarkastuksessa paikalla todettiin olevan pohjois-eteläsuuntainen kuopanne. Maarakenne koostuu kahdesta pyöreästä kuopasta; suuresta ja hieman pienemmästä. Koko rakenteen pituus on yhteensä noin 6 m. Leveimmillään rakenne on 4 m ja kapeimmillaan noin 2 m. Rakenteen syvyys vaihtelee 1-2 m välillä. Syvin kohta on rakenteen eteläpäädyssä.
Käsikairalla kairatessa, rakenteesta ei löytynyt merkkejä hiilestä tai nokimaasta. Kuopan pohjalla tai sen reunamilla ei myöskään havaittu kiveystä tai maavallia. Kuoppa on selkeästi ihmisen tekemä, mutta sen tarkempi funktio ei maastotarkastuksen aikana selvinnyt.

Myllypellon rajamerkki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki on koottu muutamista kivistä, joiden keskellä oli kaatuneena pitkä keskikivi. Kyseessä on kiinteistön rajaa osoittava merkki, eikä se siten ole suojelukohde.

Kaupin kivirakenne 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Neliömäinen n. 2,5 x 2,5 kylmämuurattu kiviperustus. Sen pohjoisseinämässä oli pari, kolme kerrosta pienehköjä kiviä, muualta hajonnut. Käyttötarkoitus tuntematon. Todennäköisesti moderni.

Niemijärvi (Maarakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee niemen länsirannasta noin 20 metrin päässä, loivassa rinteessä. Paikalla on neliskanttinen kuoppa, jonka sivujen pituus noin neljä metriä ja syvyys noin 1,5 metriä. Kuopassa ei ole valleja, eikä siihen kaivetussa koekuopassa ollut havaittavissa juurikaan huuhtoutumiskerrosta. Kuopassa on ehjä pinta, joka on sammaleiden ja varvikon peittämä. Sen länsireunassa on hieman matalampi kohta, joka näyttäisi kulkuväylältä.
Maaperä alueella on hiekkaa ja mahdollisesti kyseessä on pieni hiekkakuoppa, koska kuopasta kuitenkin poistettu useita kuutioita maata eikä maavalleja ole havaittavasti missään sen ympärillä.

Polkupyörätie (Maarakenteet)
Moderni; Ruokojärvien pohjoispuolella kulkee polku, joka on osa 1930-luvulla perustettua polkupyöräreitistä alueella kulkemisen helpottamiseksi. Inventoidulla polkuosuudella Ruokojärvien ja Rontonhornan välillä on useita kuoppia polun varressa. Kuoppien koko vaihtelee, osa on noin metrin halkaisijaltaan ja suurimmat noin 5 metriä ja selvästi hiekkakuoppia. Kuopat eivät ole kovin vanhoja. Todennäköisin selitys on, että niistä useimmista on otettu hiekkaa ja soraa polun pohjaamiseen, pienemmistä kuopista osa voi olla luontaisiakin.

Savio (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteeseen kuuluvat pienen rakennuksen (ilmeisesti ulkorakennuksen) pohja mäkirinteen yläosassa, Lentäjänkadun ja Savikujan risteyksen NW-puolella, ja erikokoisista luonnonkivistä koottu kiviaita alempana loivalla rinteellä, vanhan tonttimaan pohjoisreunalla. Asuinpaikka (vanha mäkitupa?) on merkitty ainakin Suomen taloudelliseen karttaan (1922) ja v. 1933 Etelä-Pirkkalan karttaan sekä 1900-luvun peruskarttoihin.

Jänissaarenpolku (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pienehkö (n. 3 x 2 x 0,5 m), muodoltaan epämääräinen kiviröykkiö ison maakiven kupeessa, heti sen NNE-puolella. Kohde sijaitsee loivalla pohjoisrinteellä, kuusivaltaisessa puistometsässä, n. 5 m Jänissaarenpolusta etelään. Kivikerroksia on ainakin kaksi, kivien koko 20-50 cm. Pohjoisreunan kivet näyttävät muodostavan suoran rivin. Osa päällimmäisistä kivistä on selvästi irronnut maakivestä, mutta mukana on myös selvästi eri kivilajia olevia, mahdollisesti kasattuja moreenikiviä. V. 2023 tarkkuusinventoinnissa kohde tulkittiin luontaiseksi kivikasaksi, johon oli 1900-luvun lopulla tuotu tai tarkoituksella haudattu muovi- ja metalliesineitä. Röykkiön pohjoispuolella, aivan polun vieressä on toinen, epämääräisempi, mahdollisesti myöhemmin muodostunut, matala kivikasa.

Ummenlamminvuori (Ei määritelty)
Ajoittamaton; Ilmoituksen ja ilmoituskuvien perusteella mäen laelta, jäkälää kasvavalta kalliopinnalta on löytynyt useita kvartsin kappaleita (osa ruusukvartsia). Joissakin paloissa on kuvien perusteella kallion muuta kivilajia mukana. Kyseessä saattaa olla kivikautinen kvartsiraaka-aineen hankintapaikka (pieni "louhos"), mutta kyse voi olla myös kvartsisuonen/kallion pinnasta luonnollisista syistä (eroosion seurauksena) tai muun ihmistoiminnan seurauksena (esim. pinnan kuluminen polun kohdalla) irronneista kappaleista. Kvartsilöydöistä on tehty ilmoitus ILM26287.
Vuonna 2024 tehdyssä tarkastuksessa kallioalueella havaittiin murskaantunut kappale huonolaatuista kvartsia. Murskaantumisen on saattanut aiheuttaa luonnollinen syy (esim. veden jäätyminen halkeamassa), mineraaliharrastajan vasarointi tai traktorin tms. kulkeminen kohdan yli.

Naistenmatka Mäkelä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla, pellon pohjoisreunan vieressä, harvaa lehtipuumetsää kasvavalla tasanteella sijaitsee matala tulisijan raunio: halkaisijaltaan n. 3 m ja korkeudeltaan enintään 0,5 m oleva, pyöreähkö kumpare, jossa runsaasti erikokoisia, osin palaneita tiilen kappaleita sekä niiden lisäksi palaneita kiviä ja kalkkilaastia. Tiiltä on myös kumpareen ympärillä, n. 5 x 5 m laajalla, kivikkoisella alueella. Osa tiilistä näyttää muodostavan tason/latomuksen, johon kuulunee myös osa kivistä. Kumpareen päälle on siirretty (ilmeisesti pellolta) suuri kivi.
V. 1933 Etelä-Pirkkalan kartan mukaan paikka on ollut osa Naistenmatkan kylän Ollilan tilan Mäkelän torpan (tai mäkituvan) tonttia, sen itäosaa. Torppa on merkitty myös v. 1922 Suomen taloudelliseen karttaan. Vanhojen peruskarttojen mukaan suunnilleen uuninraunion kohdalla oli pieni ulkorakennus vielä 1980-lvulla. Tontin päärakennus on sijainnut täältä luoteeseen, nykyisen Lentoasemantien itäreunan tienoilla.

Kukkula 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Pitkänomainen, pyöristetyn suorakaiteen muotoinen kuoppa, jonka mitat ovat n. 2 x 1 x 0,5 m. Kuopan SE- ja S-puolella on n. 2 m leveä ja 0,5 m korkea reunavalli. Mahdollinen säilytyskuopan jäännös (?).

Mainiemi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kolme röykkiötä, jotka sijaitsevat nuorta haapaa kasvavassa lehtimetsässä matalan mäen kupeessa. Kooltaan röykkiöt ovat 3 x 4 m ja korkeintaan 40 cm korkeita. Röykkiöt on kasattu läpimitaltaan noin 20 x 30 cm olevista kivistä. Niiden pohjoispuolella noin 15 metrin päässä on vanhaa metsittynyttä peltoa, jonka erottaa metsästä matala oja. Maaperä alueella on hiesua.
Röykkiöistä kaksi on rinteen juurella ja ne ovat muodoltaan soikeita, joskin hieman epämääräisiä. Niiden välissä on irtokiviä. Röykkiöistä itäisempi on kasattu osin maakiven ympärille. Näistä röykkiöistä noin seitsemän metriä etelään, hieman ylempänä rinteessä, on kolmas röykkiö, joka on kasattu matalaan kuoppaan.
Röykkiöitä ja niiden ympäristöä tutkittiin vuoden 2022 inventoinnissa maakairalla, mutta mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu. Röykkiöt eivät vaikuta kovin vanhoilta ja kivien väleihin ei ole kerrostunut juurikaan orgaanista ainesta. Ne siis liittyvät hyvin todennäköisesti viereisen pellon raivaukseen.

Nikkilänkuja N (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 5 x 5 m kokoinen ja n. 0,5 m korkea betonirakenne/perustus sijaitsee rautatiealueella. Neliönmuotoinen rakenne näkyy paikalla jo v. 1946 ilmakuvassa. Betonissa on suhteellisen paljon lohkokiviä. Sammaloituneessa yläpinnassa on rautaisia kiinnikkeitä ja pultti/tappi. Tampere-Pori-rautatie, jonka osuus Tre-Kokemäki on valmistunut v. 1894, kulkee 11 m rakenteen N-puolella. Heti rakenteen N-puolella on v. 1946 kulkenut radan huoltotie. Tämän vuoksi on mahdollista, että kyseessä on rataan liittyneen pienen rakennuksen/rakenteen tai laitteen perustus. Kyseessä saattaa olla myös muuntajan perustus. Kohteen lounaispuolella, alempana jyrkässä rinteessä on modernin betoniseinäisen ja -kattoisen kellarin jäännös, joka ei kuulu kohteeseen vaan liittyy heti sen SE-puolella sijainneeseen puutaloon, joka näkyy v. 1946-1987 ilmakuvissa.

Kyrönkankaan talvitie Lähdetnevankallio (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pirkanmaan maankuntakaavaluonnoksen 2040 tuulivoima-alueiden arkeologisen kulttuuriperinnön potentiaalin selvityksessä 2016 (Heilu Oy) on selvitetty Parkanon pohjoisosassa Niskalamminkangas-niminen alue, jonka yhteydessä mainitaan pitäjänkartan perusteella paikannettu kohde 8004 ”tie”, tien sijainti on merkitty karttaan Lähdetnevankallion eteläpuolelle asti. Kyseessä on Ylä-Satakunnan ja Pohjanmaan välillä kulkenut Kyrönkankaan talvitie.
Kyrönkankaan talvitien linjaus on 1800-luvulla muuttunut lääninrajan tienoilla. 1700-luvun ja v. 1806 kartoissa tie kulkee Rajakankaan kautta, pitäjänrajan kulmapisteen vierestä, mutta v. 1900 pitäjänkartassa se on jo siirtynyt Saarijärven ja (Ison) Korpijärven itäpuolelle. V. 2022 inventoinnissa tien myöhempi linjaus asemoitiin pitäjänkarttojen avulla Kurikan puolelle asti. Parkanon puolella tien linjaus kulkee kalliolla ja lähempänä kuntarajaa ylittää kosteamman maan juonteen ennen kuntarajaa, kuntarajan kohdalla linjaus ylittää hiekkamoreenikumpareen ja jatkuu pohjoiseen Kurikan puolelle nuorta tiheää mäntymetsää kasvavalla alueella, maaperä on moreenia. Parkanon puolella tien injauksen läheisyydessä on tehty avohakkuu kallioiden pohjoisreunan alaosaan asti, alueella on metsäkoneen ajouria ja hakkuujätettä. 2022 inventoiduilta alueilta ei voitu paikantaa fyysisiä jäänteitä tiestä tai siihen muuten liitettäviä jäänteitä.

Vesakoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Parkanon Vahojärven ja Hankalammen välisen Vesakosken koillisrannalla, kävelysillan koilliskupeella, todettiin vanhempaan siltaan ja mahdollisesti vanhaan myllypatoon liittyviä jäänteitä. Nykyisen sillan koilliskupeella on noin 5 m matkalla luonnon- ja lohkokivistä tehtyä kiveystä ja niiden alla – vedenpinnan tasossa – joitakin veistettyjä hirsiä.
1900-luvun peruskartoilla kohdalle on merkitty paikallistiehen liittyvä silta. Vuoden 1892 Ikaalisten pitäjänkartta on tältä kohdalta suttuinen. Siltaa siinä ei ole varmuudella erotettavissa, joen pohjoisrannalla on epäselvä merkki, joka saattaa olla myllyn symboli.
Maastossa kohdalla ei havaittu mitään merkkejä myllystä. Uomaa on (ilmeisesti
1900-luvulla) perattu, jolloin mahdollisesti paikalla olleen myllyn rakenteet ovat tuhoutuneet.

Hautausmaanmäki (Hautapaikat)
Historiallinen; Paikalla on noin 45 x 40 m suuruinen aidattu alue. Kyseessä on Karvian Alkkian sotavankileirillä II maailmansodan aikana kuolleiden sotavankien hautausmaa.

Sarkkilan paasi (Kivirakenteet)
Historiallinen; 2022 inventoinnissa havaittiin ensi alkuun rajamerkiltä vaikuttanut kivirakenne
joka ei kuitenkaan paikannu millekään tunnetulle vanhalle eikä nykyiselle tilus-, kylän-, pitäjän- tai kunnanrajalle. Kivirakenne ei myöskään sijaitse millään tunnetulla kiinteistörajalla. Latomus on n. 50 cm korkea. Latomuksen keskellä on kivipaasi, johon on hakattu numero 22 ja sen alla mahdollisesti 1, tunnistamaton numero, 06.

Koukosuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee metsää kasvavalla moreeniharjanteella pohjoisessa olevan Niittukorven ja etelässä olevan Koukosuon välissä. Rajamerkki on pyöreähkö, matala, röykkiömäinen kivikasa. Sen keskellä epäsäännöllisen kulmikas pystykivi, jonka koko on noin 50 cm x 40 cm ja korkeus 30 cm. Röykkiön laidoilla, 1–1,5 m päässä keskellä olevasta pystykivestä, ei aivan säännöllisesti sijoitettuna, on neljä pienempää pystykiveä. Niistä pohjoisessa oleva on kaatunut ja lännessä oleva kasvillisuuden peitossa (ehkä kaatunut). Kivissä ei havaittu merkintöjä. Rajamerkin päälle on asetettu suuri kyltti, jossa lukee kivipyykki.
Rajamerkki on kooltaan niin suuri ja rakennustavaltaan sellainen, että sen voisi epäillä liittyvän johonkin vanhaan ja merkittävään rajaan. Vanhojen karttojen mukaan paikalla ei kuitenkaan ole ollut mitään vanhaa rajaa. Vanhin kartta, jossa palstan sisään on merkitty rajoja, on entisten torppien erottamista kuvaava kartta vuodelta 1922. Jonkin verran epävarmaksi nyt maastossa havaitun rajamerkin ja vuonna 1922 tehdyn rajamerkin samaistamisen tekee se, että maastossa havaittu rajamerkki näyttää sijaitsevan muutaman metrin liian etelässä verrattuna 1922 määritettyyn ja edelleen tilan rajan kulmapisteenä peruskartassa olevaan rajapisteeseen.

Rajavuori 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rajavuoren rinteessä on pitkänomainen ja sammaloitunut kivirakenne. Rakenne koostuu kahdesta suuremmasta kivestä, joiden väliin on ladottu pienempiä kiviä. Koko rakenteen pituus on yhteensä 4,5 m, korkeus on 1 m ja sen paksuus vaihtelee 0,9-2 m välillä. Pienempien kivien keskimääräinen halkaisija on noin 25-40 cm. Kivet ovat rakenteessa luonnonkiviä.

Rajavuori 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rajamerkki on muodoltaan pyöreä ja luonnonkivistä koottu. Rajapyykin halkaisija on noin 1,4 m ja sen korkeus 0,75 m. Keskellä on viisarikivi. Kivikerroksia on rakenteen kohdasta riippuen 2-3. Rajamerkki on osittain sammaloitunut, mutta kuitenkin hyvin erotettavissa maastossa. Rajamerkissä ei ole hakkauksia.

Ruoppasuo (Kulkuväylät)
Moderni; Museoviraston ilmoituspalveluun ilmoitettuja röykkiöitä Karkku-Häijää-tien kallioleikkauksessa Passinmäen kohdalla Karkussa. Tarkastus 2020. Paikalla on useita kivikasoja, jotka luultavammin liittyvät tietä tehdessä kerääntyneeseen räjäytettyyn kiviainekseen. Kahdessa isossa kivessä näkyi selvästi porausreiät. Paikalla lienee myös luonnollisesti kalliosta rapautunutta kiviaineista. ”Kivirakenteet” ovat siis osaksi ihmistoiminnan tuotosta, mutta täysin moderneja.

Kylä-Seppälä 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ilmoittajien mukaan n. 40 v. sitten räjäytetyssä suuressa siirtolohkareessa on hakattu kalakuvio.
Tarkastuksessa 2021 havaittiin suuri kivilohkare, jonka kyljessä on joitakin ”kaiverruksia”. Ovatko ne ihmisen tekemiä ja milloin, jäi epävarmaksi.

Rajala (1000049015) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kangasalan Raudanmaalla, Mutikon pohjoisosassa, Mutikontien pohjoispuolella ja Urpurannantien itäpuolella, on vanha tila, jonka ympärillä on kiviaitaa. Aita rajaa tontin luoteispuolen viistoa rajalinjaa, alkaen Urpurannan tien reunasta ja päättyen kallion reunaan metsässä. Säilyneen osuuden pituus on noin 90 metriä. Aidan leveys on noin 0,8 metriä ja korkeus vaihtelee 0,5 ja 1 metrin välillä. Paikalla on 1800-luvun lopun tonttimaa, jonka rajalla kiviaita on. Tontin raja on yhä käytössä.

Tuhola röykkiö (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Saarikylissä, Apajanpohjan historiallisen kylätontin lounaispuolella on vanha tienpohja Tuholan nykyisen tilan länsipuolella. Mäen korkeimman kohdan kiertävä vanha tielinja on mainittu Saarikylien historiikissa, mutta historiallisten karttojen mukaan tällä kohdalla ei ole kulkenut merkittävää tielinjausta. Mänty- ja sekametsässä kulkeva heinittynyt tielinja on mahdollisesti ollut peltotie, jonka leveys on noin 3 metriä. Sen keskikohdilla on röykkiö, joka on mitä todennäköisimmin syntynyt tienraivauksen yhteydessä. Röykkiön koko on noin 4 m x 2 m. Korkeutta sillä on noin 0,5 metriä. Röykkiön kohdella rinne viettää kohti länttä.

Kautiala Markkula 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kautialan historiallisen kylätontin lähellä, vanhan Kangasala-Orivesi tien ja uuden Orivedelle johtavan tien välissä on kolme kiviröykkiötä koivumetsässä. Röykkiöiden koko on noin 2,5 x 3 metriä ja korkeus noin 0,5–0,8 metriä. Ne ovat osittain maansekaisia. Längelmäveden pinta on yltänyt lähelle röykkiöitä vielä 1830-luvulle saakka, jolloin röykkiöt ovat olleet lähellä rantaa. Paikalla on peltoa 1900-luvun painetuissa kartoissa, joten röykkiöt ovat mitä todennäköisimmin viljelyröykkiöitä.

Ajos (1000049018) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kangasalta koilliseen, Tohkalan ja Neulaniemen historiallisten kylätonttien välillä, Ponsantien eteläpuolella, Lastusen ja Ajoksen välillä, noin 14 metriä tiestä eteläkaakkoon on sammaloitunut röykkiö. Alue on mäntymetsää, ja röykkiö sijaitsee lounaaseen laskevan rinteen yläosassa. Röykkiön on pyöreähkö tai lähes neliskanttinen, sen koko on noin 1,5 x 2 metriä. Kivet ovat lohkareisia ja niiden koko on 0,2–0,4 metriä, ja korkeus alarinteen puolelta noin 1,1 metriä, ylärinteen puolelta noin 0,7 metriä. Ponsantietä on oikaistu Ajoksen kohdalla ja uuden tielinjan kohdalta on lohkottu kalliota. Metsässä olevan röykkiö voi liittyä 1900- luvun puolivälin tienrakentamiseen. Historiallisilla kartoilla ei ole mitään merkittäviä huomioita tällä kohtaa.

Hiedanperänlahti (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vehoniemen kylätontin koillispuolella, Hiedanperänlahden kaakkoisrannalla, alavan niittylaitumen yläterassilla on hajonnut kiuaskiveys, jonka keskelle on kasvanut suuri koivu. Osittain maansekainen kiveys koostuu noin 10–50 cm kokoisista kivistä ja seassa on myös tiiliä. Osa kivistä on palaneita. Puun juurakko on hajottanut kiveystä ja se on levinnyt muutaman metrin matkalle alarinteeseen, järvelle päin. Kiveyksen koko on noin 1,5 x 2 metriä.
Kiuaskiveyksestä noin 16 metriä koilliseen heinikon seassa on juuri ja juuri hahmotettavissa oleva kiveys, joka vaikuttaa rakennuksen kulmakiveykseltä. Kivet ovat suorakulmaisia, lohkottuja kiviä. Heinikon seassa on muitakin yksittäisiä kiviä, mutta havaintomahdollisuudet olivat huonot, eikä mahdollisen rakenteen tarkempi määrittäminen ollut mahdollista.
Paikalla on talo senaatinkartalla vuodelta 1910 ja vielä vuoden 1953 kartalla tällä kohden on jokin pieni rakennus.

Haltianiemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kangasalan eteläosassa, Roineen länsipuolella sijaitsevan Kuohenmaan eteläpuolella on pieni Halkohaavanjärvi. Sen koillisrannalla, Haltianiemen pohjoispuolella matalassa rantavedessä on puisen liistekatiskan jäänteet. Rantaviivasta järven selälle päin pinnan yläpuolelle erottuu useita ohuita puisia paaluja usean kymmenen metrin matkalla. Puiset paalut erottuivat pinnan yläpuolelle noin 10–20 cm. Paalujen paksuus on noin 3–5 cm. Vuoden 1939 (Luho) inventointiraportin kuvassa taustalla näkyy liistekatiska samalla paikalla. Muuten liistekatiskojen ajoittaminen olisi vaikeaa; ne olivat yksi yleisimmistä kalastusmuodoista kivikaudelta 1900-luvun alkuun.

Mäki-Laurila 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kangasalan Heponiemessä, Mäki-Laurilan tilan lounaispuolisessa metsässä, luonnonsuojelualueella on röykkiö. Maasto on melko avointa, paikoin kallioista ja kivikkoista kuusimetsää.
Röykkiö on matala, vain noin 0,4 cm korkea ja voimakkaasti sammaloitunut. Se on kasattu kahden suurehkon maakiven väliin ja sen koko on noin 2,5 x 3 metriä. Kivet ovat noin 20–30 cm, mutta niiden kokoa on hankala määritellä täysin sammaleen peittäminä. Röykkiön läheisyydessä on ollut peltoa vielä vuoden 1958 kartalla ja voi mahdollisesti olla suhteellisen nuori viljelysröykkiö.

Kallionpään kellarit (Maarakenteet)
Historiallinen; Vääksyn kartanon itäpuolella, peltoalueen reunassa on metsäinen kukkula, jonka pohjoisreunalla havaittiin neljä vierekkäin olevaa neliönmuotoista maakellarikuoppaa. Kuoppien halkaisija oli noin 2,5 metriä ja syvyys 1,2–1.4 metriä. Alue on luonnonsuojelualuetta. Kellarikuoppien keskeinen sijainti: N 6817076 E 347279.

Lepistön silta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vääksynjoen eteläosassa, Lepistön tilan lounaispuolella havaittiin vanhan sillan kiviset perustukset. Paikalla on kulkenut tie vielä vuoden 1961 painetulla kartalla, mutta se on jäänyt pois käytöstä 1960-luvun aikana, sillä myöhemmissä kartoissa sitä ei enää näy. Sillan perustusten sijainti Vääksynjoen länsirannalla: N 6815825 E 347220.

Kisarannan metsä (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kisarannan metsäalueella havaittiin pyöreähkö kuoppa, jonka halkaisija on noin 8 metriä. Kuopan ympärillä on havaittavissa loivaa maavallia. Kupan pohjalle tehdyssä koepistossa havaittiin pelkkää puhdasta hiekkaa. Kuoppa näkyy maanmittauslaitoksen rinnevarjosteessa. Sijainti N 6815846 E 346694.

Raipala (Kivirakenteet)
Moderni; Noin 50 m pitkä ja enimmillään n. 2 m leveä ja 60 cm korkea kiviaita metsässä. Aidan pohjoissivulla kasvaa varttuneita kuusia. Paikalle on merkitty pelto vuosien 1959 ja 1984 peruskartoille. Paikallisen tiedon mukaan pelto on raivattu ja aita rakennettu 1950-luvulla.

Viinikanlahti 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustassa Viinikanlahden pohjoisosassa Ratinan eteläpuolella Ratinan pienvenesataman länsipuolella.
Puinen noin 4,5 metriä pitkä puuvene, joka makaa pohjassa ylösalaisin, köli ylöspäin. Veneen hylyn läheisyydessä on useita uppotukkeja. Veneen leveys on noin 1,2 metriä ja korkeus pohjasta noin metrin.
Vene havaittiin 2019 tehdyssä vedenalaisinventoinnissa. Inventoijan arvion mukaan vene saattaa olla soutuvene tai mahdollisesti tukinuitossa käytetty vene.

Ruskeepää 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tilusrajapyykki (rajakivi), joka sijaitsee entisten Viholan kylän maaomistusten sisällä. Raportin mukaan kohde on edelleen käytössä olevalla rajalla.

Hietakangas (1000049344) (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Lylynevan itäpuolella laajan Hietakankaan eteläosassa avohakatulla ja metsäauratulla kankaalla. Heti metsätien itäpuolella on modernin metsäkämpän jäännökset, kohdalla on runsaasti tiilen kappaleita ja mm. aaltokattopeltiä sekä ruostunut savupiippu, runsaasta hiilestä päätellen kämppä on voinut palaa. Paikalle ei ole merkitty rakennusta vanhoille peruskartoille. Vieritse kulkeva metsätie on ollut vanhastaan Lylynevan itäpuolelta kiertävä reitti Ratikylästä Madesjärville, se on merkitty jo 1800-luvun puolivälin pitäjänkartoille.

Kuoppainmäki 2 (Kivirakenteet)
Moderni; Vatulanharjun länsipäässä nykyisellä rajalinjalla on kolme n. 40-50 cm halkaisijaltaan olevaa linjakiveä, pohjoisin on kumollaan. Nykyisen rajalinjan kohdalla on kulkenut myös vuoden 1787 isonjaon kartalle merkitty tilaraja, jotakuinkin samalla kohdalla linjakivien kanssa on myös karttamerkintä a. Linjakiviä on ollut tapana asettaa tilojen rajoille lähihistoriaan saakka, kyseinen rajamerkintä tulkittiin lähistoriaan ajoittuvaksi. Lähiympäristössä kasvaa harvaa mäntymetsää, eteläpuolinen kangas on avohakattu, maaperä on alueella melko kivikkoista.

Kortesoja 2 (Maarakenteet)
Moderni; Vatulantien eteläpuolella Kortesojan vanhasta päärakennuksesta n. 50 m länteen, matalan hiekkakankaan reunalla on n. 4 x 2 m kokoinen kellarikuoppa, jonka oviaukko on ollut lounaassa, kuopan reunoilla kasvaa varttuneita mäntyjä. Kortesojaa ei ole merkitty 1800-luvun puolivälissä laaditulle pitäjänkartalle, ilmeisesti kysymys on 1800-luvun lopulla tai 1900-luvun alussa perustetusta tilasta.

Mannela (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mannela on merkitty vuoden 1796-1802 välisenä aikana laaditulle isojakokartalle, kirjallisuudesta tai arkistolähteistä ei selvinnyt onko kohde perustettu ennen isoajakoa. Mannela oli Muotian rusthollin torppa. Paikka sijaitsee peltojen ympäröimän kallioisen mäen itäkaakkoislaidalla Lamminjärvestä n. 400 m luoteeseen. Tilan pihan reunoilla on useita talousrakennuksia. Lamminjärvi oli jonkin verran isompi ennen sitä ympäröivän suoalueen ojitusta. Paikkaa ei inventoitu tarkasti.

Lammi (1000049399) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lammi on merkitty vuoden 1796-1802 välisenä aikana laaditulle isojakokartalle, kirjallisuudesta tai arkistolähteistä ei selvinnyt onko kohde perustettu ennen isoajakoa. Lammi oli Muotian rusthollin torppa. Kohde sijaitsee Lamminjärvestä n. 250 m itään peltojen keskellä. Tilan nykyinen päärakennus sijaitsee pihan lounaisreunalla, pihaan on merkitty nykyiselle maastokartalle useita tilarakennuksia. Lamminjärvi oli ennen sitä ympäröivän suoalueen ojitusta jonkin verran isompi. Kohdetta ei tarkastettu 2022 inventoinnissa.

Kulmala Kataja (Maarakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Viherjojantien varrella Kulmalan autioituneen tilan pihapiirin kaakkoispuolella. Nykyisin tilan nimi on Kataja. Vanhassa kuusimetsässä on n. 3,5 x 2 metrin kokoinen kellarikuoppa ja sen koillispuolella matala n. 2,5 m halkaisijaltaan oleva raivausröykkiö. Kulmalan talo ja sen tilarakennukset on merkitty vuoden 1959 peruskartalle. Paikalla on nykyisin päärakennus ja pellon reunassa romahtanut lato.

Taipaleenjoki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lahdenperäntien ja Kirjasjärven välillä virtaavan Taipaleenjoen etelärannalla entisen pellon luoteispuolella ja reunalla. Joen rantatörmällä on kaksi pyöreähköä röykkiötä ja epätasaista tai kuoppaista kivikkoa sähkölinjan alla ja sen tuntumassa. Eteläisempi röykkiö on n. 4,5 m halkaisijaltaan ja 0,5 m korkea, pohjoisempi epämääräisempi on matala ja n. 2 m halkaisijaltaan, molempien pinta on sammaleen peitossa, eteläisemmän päällä on raivausrisukkoa. Röykkiöt ja kivikon epätasaisuus ovat syntyneet todennäköisesti pellon raivauksessa ja sähkölinjan rakentamisessa. Pelto on merkitty mm. vuoden 1782 isojakokartalle ja vielä vuoden 1989 peruskartalle.

Saarinen (1000049403) (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Kirjasjärven länsipuolella ja Taipaleen joen eteläpuolella kuusivaltaisessa metsässä, alueella kasvaa myös vanhoja puita. Lähihistoriassa kaivettu kuivatusoja pientä peltoalaa varten ja kaivutyössä syntynyt n. 10 m halkaisijaltaan oleva röykkiö ja kivivalli ojan reunalla, suurimmat kivet ovat yli metrisiä. Pelto on kuulunut luoteispuoliseen Saarisen tilaan.

Kirkkopolku (Asuinpaikat)
Moderni; Modernin metsäkämpän jäännös Vatulanharjun kaakkoispuolella kulkevan Kirkkopolku-nimisen metsätien varrella. Paikka on pieni kallioinen mäki rämeiden keskellä. Metsätien länsipuolella voi hahmottaa n. 5-6 m halkaisijaltaan olevan rakennuksen perustuksen kohdan, missä on jäljellä hajanaisesti joitakin irtonaisia kiviä, luoteisnurkassa on tiilen kappaleita, paikalla on myös jonkin verrran lahonneita laudan pätkiä.

Hannula 2 (1000046617) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pystykivi, jonka korkeus on noin 0,5 metriä. Kiveen on kaiverrettu numero 26. Kivi sijaitsee nykyisellä kiinteistörajalla ja se on rajamerkki. Tällä kohtaa ei kulje rajaa vuoden 1953 peruskartassa, joten raja saattaa olla melko nuori.

Saviahde 1 (Asuinpaikat)
Moderni; Inventoinnissa 2023 tavattiin 1950-luvun peruskartalle merkityn talon kohdalta rakennuksen perustus (N 6811375 E 327432) ja kellarin jäännös (N 6811373 E 327416). Perustus on kooltaan noin 5 * 7 m. Sammaleen ja karikkeen alla olevasta perustuksesta erottuu selkeimmin sen luoteiskulma. Perustus on tehty kivistä, joista ei havaittu lohkomisen tai poraamisen jälkiä. Perustuksen länsipuolella oleva kellarinjäännös on kooltaan noin 3 * 3 m, syvyys hieman yli metri. Kellarin kulkuaukko aukeaa luoteeseen. Kellari vaikutti olevan maarakenteinen kuoppa, eikä siitä nähty esim. kivi- tai tiilimuurausta.

Saviahde 2 (Maarakenteet)
Moderni; Alueen kaakkoisosasta, luoteeseen laskevasta rinteestä havaittiin kolme epämääräistä kuoppaa. Kuopat sijoittuivat noin 10 * 10 m kokoiselle alueelle. Kuopista kaksi oli pitkänomaisia, kooltaan noin 4 * 2 m, syvyys puolisen metriä. Kolmas kuoppa oli pyöreähkö, halkaisija noin 1,5 m, syvyys alle 50 cm. Kuoppiin tehtiin lapionpistot, joiden perusteella maa niiden kohdalla on kivistä moreenia. Kuopat liittynevät modernin ajan maanottoon.

Aromäki 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Luonnonkivistä tehty holvattu kellari, jonka sisätilan koko on noin 6 m x 3 m ja korkeus noin 2 metriä. Kellarin oviaukko on kaakkoon. Kellarin kumpu on kooltaan noin 10 m x 8 m. Kellarin pohjoispuolella, noin 10 metrin etäisyydellä on kellarikuoppa, jonka koko on noin 7 m x 5 m. Kuopan noin 1 m korkea kaakkoisseinä on ladottu lohkotuista kivistä. Pitäjänkarttoihin 1905 tai 1850 ei paikalle ole merkitty rakennusta. Paikalla olevassa metsäsaarekkeella ja mäellä on ollut rakennus vuoden 1953 peruskartalla. Sama rakennus näkyy myös ilmakuvassa vuodelta 1966.

Virkasalo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Parkanon valtionpuiston kylän sisällä olevan Vahojärven kylän enklaavin kulman
kohdalla havaittiin terävä pystykivi. Kiven ympäristö oli aluskasvillisuuden peitossa.
Aluetta on muokattu useaan otteeseen: metsä on ojitettu monesta paikkaa, muun
muassa merkin ympäriltä. Raja on vuonna 1959 laaditussa peruskartassa osa Vahojärven ja Parkanon valtionpuiston välistä rajaa, jota on muutettu 1900-luvun aikana. Ei ole tarkkaa tietoa siitä, kuinka vanha merkki on, mutta rajamuutoksien perusteella merkki on todennäköisesti melko nuori.

Paperitehtaan silta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kyyniojan sillasta alajuoksulle päin sijaitsee toinen silta tai mahdollisesti teollisuuden tarpeita
varten oleva ylityspaikka, josta on jäljellä ojan jyrkässä penkassa betoni- ja kiviperustuksen
jäänteitä ojan molemmin puolin. Ylitys on ollut muutaman metrin korkeudessa ojan pohjasta
penkereen yläosassa. Mitä ilmeisimmin kyseessä on ollut lyhytaikainen rakenne, joka näkyy
vuoden 1946 ilmakuvassa, mutta on merkitty poistetuksi vuoden 1961 vuoden peruskartassa.
Vuoden 1928 karttaan siltaa ei vielä ole merkitty, eikä sitä näy enää vuoden 1966 ilmakuvassa.
Sillalle johtava tie on noin 6 metriä leveä ja siinä ei ole ojia. Puron itäpuolinen osa tiestä on
todennäköisesti tuhoutunut myöhempien rakennustöiden seurauksena. Kohde nimettiin sillan
länsipuolella sijaitsevan paperitehtaan mukaan

Aitoniemi Kupi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mainitaan maakirjassa 1540. Johan Florinin isojakokartan 1781 perusteella tehty asemointi ei ole kovin tarkka.

Karjulankoski 4 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Inventoinnissa 2023 havaittiin jokiuoman länsipuolella kaksi pitkänomaista ja pitkää kaivantoa, joiden pohjoisosa on yhtä ja samaa kaivantoa. Näistä eteläisempi alkaa pohjoisemman kaivannon mutkan kohdalta, tämä selvästi pitempi ja pääosin maahan kaivettu kaivanto jatkuu käytännössä sähkölaitoksen viereiselle altaalle saakka. Se näkyy v. 1950 ilmakuvassa, v. 1958 peruskartalla ja vinovalovarjostekartalla. Kyseessä on padolta sähkölaitokselle saakka kulkeva uittokanava, osa ns. uittoruuhesta, josta on valokuva v:lta 1956.

Sääksniemi Sääksi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sääksen yksinäistila esiintyy maakirjassa vuodesta 1552, ja vuoden 1571 verotusluettelon mukaan se oli kylän vaurain talo. (Jokipii 1953). Tila jakaantui 1750-luvulla, mutta 1800-luvun lopulla osat jälleen yhtyivät. Nykyinen omistajasuku on hallinnut tilaa vuodesta 1665. Tilakeskus on Matehisenlahteen laskevan rinteen päällä. 1800-luvun alussa rakennettu päärakennus sijaitsee järven puolella. Isojaon aikaan asuintontit sijaitsivat vieretysten nykyisen Sääksi-nimisen tilan pihapiirin kohdalla. Asuintonttien ympärillä oli peltoja ja niittyjä. Tielinjat noudattelivat nykyisten Kotirannantien ja Sääksniementien linjauksia. Nykyisin asuttua pihapiiriä.

Pohtola Ala-Pärri (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pärri mainitaan vuoden 1540 maakirjassa. Isojaon yhteydessä Pohtolan Pärri jaettiin kolmeen nimettömään osaan (1/3, 1/6 ja 1/2), joista myöhemmin muodostuivat Ala–Pärri ja Yli–Pärri. On mahdollista, että Ala-Pärri on siirtynyt nykyiselle paikalleen isojaon yhteydessä. Nykyisin asuttua pihapiiriä.

Teiskola kartano (Asuinpaikat)
Historiallinen; Teiskola on yksi kolmesta entisen Messukylän alueelle syntyneestä kartanosta. Teiskolan kartano sijaitsee Teiskolanlahden ja Kirkkojärven välisellä töyräällä.
Teiskolan kylässä oli 1540 kaksi Teiskon tilaa sekä Lörpys eli Salo ja Kaikari eli Mustaniemi, jotka kaikki liitettiin 1600-luvun lopulla Teiskolan kartanoksi. Mikon tila liitettiin siihen parin vuoden kuluttua. Myöhemmin kylässä oli vielä yksi lyhytikäinen tila. Teiskolan kartanon perustamisvuodeksi lasketaan vuosi 1663, jolloin von Schlippenbach sai säterivapauden yhdelle lahjoitustilalleen kylässä. Poukka siirtyi Teiskolan kartanon omistukseen 1820.
Teiskolan kartano sijaitsi lähellä Saunalahden pohjukan rantaa, kirkko oli Myllynokan niemessä, Mäkelän torppa ja Lukkarin torppa olivat lähellä toisiaan Teiskolansalmen eteläpuolella, Kirkkojärven rannan tuntumassa.
Teiskolan asuintontti oli kahdessa osassa ja maantie kulki pihapiirin halki. Lounaan puoleinen tontti vastasi nykyistä asuntopihaa. Kartanon ympärille oli tullut lisää peltoja ja entiset olivat laajentuneet. Uusia peltoja oli esim. nykyisen Annilan pohjoispuolella. Maantien varressa, Teiskolan sillan eteläpuolella oli pari pienehköä rakennusta, joka olivat mahdollisesti viljamakasiineja. Myös Salosaaressa, nykyisessä Isosaaressa oli peltoa.
Nykyisin asuttua ja rakennettua pihapiiriä.

Pihka Ylä-Yrjölä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yrjölän kantatalo on v. 1740 jaettu kahteen nimettömään osaan, jotka on myöhemmin nimetty Ala- ja Ylä. Eniten peltoa 1700-luvulla on nykyisen, Ala-Yrjölästä muodostetun, Vanhakylä-nimisen tilan ympärillä Etelä-Arolan tien ja Kauppilantien risteyksessä.
Rajaus on karttojen perusteella epämääräinen. Nykyisin rakennettua pihapiiriä.

Pihka Ala-Yrjölä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yrjölän kantatalo on v. 1740 jaettu kahteen nimettömään osaan, jotka on myöhemmin nimetty Ala- ja Ylä. Eniten peltoa 1700-luvulla on nykyisen, Ala-Yrjölästä muodostetun, Vanhakylä-nimisen tilan ympärillä Etelä-Arolan tien ja Kauppilantien risteyksessä.
Rajaus on karttojen perusteella epämääräinen. Nykyisin rakennettua pihapiiriä.

Leppälahti Rikala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Leppälahden Rikala sijaitsi nykyisellä paikallaan Löytänänjärven ja Rikalanlammin välisellä kannaksella. Laajat pellot olivat talon välittömässä läheisyydessä. Tuolloinen tielinjaus poikkesi ainoastaan hieman nykyisen Kalliolahdentien linjauksesta.
Rijkala mainitaan kylännimenä 1559.
Nykyisin pääosin rakennettua pihapiiriä.

Putaanvirran uittosatama (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Nokianvirran itäosassa ja Putaanvirran alueella.
Paikalla oli 1900-luvun alkupuolelta ainakin 1960-luvulle asti toiminnassa ollut uittosatama.
Uittosataman vedenpohjaa ja ranta-aluetta inventoitiin maankäyttöhankkeiden takia 2021 ja 2023. Osa inventoidusta alueesta on valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön Nokian teollisuuslaitokset alueella. Vedenpohjassa on uittosataman jäljiltä suuri määrä uppotukkeja ja muuta uittoon liittyvää irtainta puu- ja metallitavaraa, kuten lautoja, kettinkiä ja vaijereita. 2023 havaittiin mahdollinen lautta tai laiturinkansi Emäkosken puolella. Yhdessä erilaiset jäännökset muodostavat vedenalaisen maiseman. Uittotoiminnasta on jäänyt merkkejä myös rannoille, kuten rantaviivassa olevia hirsirakenteita, joissa on käytetty taottuja rautaliitoksia, laiturin jäännös, pienen rakennuksen jäännös sekä rantakallioon kiinnitetty rautarengas.
Uittosatama on ollut tärkeä osa Kokemäenjoen vesistön tukinuittoliikennettä. Vuosien 1946, 1955 ja 1963 ilmakuvissa näkyy runsaasti rantaan puomien avulla ankkuroituja tukkilaittoja ja tukkinippuja. Ilmakuvissa satamassa näkyy myös useita proomuja.
Myöhemmin uittosataman itäosaan perustettiin venesatama. Kohteen aluerajaus on tehty suuntaa antavasti 2021 ja 2023 inventointien perusteella.

Kuusenlahti 2 (Asuinpaikat)
Moderni; Saman itään laskevan rinteen yläreunalla, noin 25 metriä tervahaudasta pohjoiseen, havaittiin suorakaiteen muotoinen kellarikuoppa, jonka ympärillä on matalat vallit. Kellari on ladottu luonnonkivestä ja sen koko on noin 2 x 4,5 m. Seinämät ovat peittyneet sammaleeseen ja ladottu kivirakenne on näkyvissä kellarin sisäpuolella muutamassa kohdassa. Länsipuolen seinälinjan keskellä on noin 0,5 m levyinen oviaukon paikka. Kellarin itäpuoleiselta seinustalta lähtee matala ja kapea oja alarinteeseen. Kellarin pohjoispuolella havaittiin lisäksi kahden rakennuksen kivijalat, niin ikään rinteen yläreunalla. Ensimmäinen sijaitsee kellarista noin 14 metriä pohjoiseen ja sen koko on 4 x 5 metriä. Toinen sijaitsee kellarista noin 30 metriä pohjoiseen ja sen koko on noin 5 x 6 metriä. Jälkimmäisen kivijalan luoteiskulmassa on pieni, noin metrin kokoinen tiilistä ja kivistä koostuva uunin raunio. Havaintojen itäpuolella, alempana rinteessä havaittiin pieni röykkiö (1,1 x 1,5 x 0,7 m), joka vaikuttaa raivausröykkiöltä. Vuoden 1960 peruskartassa paikalla on peltoa ja pieni rakennus. Kellari sekä rakennusten kivijalat liittynevät 1900-luvun toimintaan. Myös röykkiö liittynee nuorempien rakennusten rakenteisiin.
Pieni röykkiö: N 6908216 E322662

Salmilampi (1000052177) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Salmilammin itäreunalla, aivan rannan tuntumassa kosteassa suopursuvarvikossa sijaitsee
rajamerkki. Se on pitäjien välisellä rajalla, sijaitsee yhä käytössä olevalla kiinteistörajalla ja näkyy myös pitäjänkartalla. Maahan suorakaiteen muotoon aseteltujen kivien keskellä noin 0,8 m korkea pystykivi. Kiviperustan koko on 0,8 x 1,10 m.

Veitsirämäkkä (Asuinpaikat)
Moderni; Tuulivoimapuistoalueen länsireunan läheisyydestä, Leppäsenmäen pienestä lammesta noin
230 metriä itään havaittiin rakennuksen kivijalka. Kivijalan koko on noin 6 x 10 metriä. Rakennus on ollut kaksihuoneinen, joista toisen alla on ollut syvempi kellaritila. Huoneiden keskellä, talon seinustalla on uunin raunio. Rakennusta ei näy millään vanhalla kartalla, mutta 1960-luvun peruskartalla kivijalan vieressä on pieni peltoalue. Kivijalan ohi kulkee heikosti havaittava polku.
Lisäksi Veitsirämäkän metsäalueen halki kulkee kiinteistöraja, jonka taitepisteessä sijaitsee rajamerkki. Litteän mallisen kiven korkeus on noin 65 cm ja sen molemmin puolin on kaksi pienempää viisarikiveä rajan suuntaisesti. Rajamerkki ei sijaitse historiallisella rajalla.

Kytölä (1000052180) (Asuinpaikat)
Moderni; Kytölän torpanpaikka on merkitty 1900-luvun alun uusjakokartalle. Torppa on sijainnut Suojansalon peltoalueiden lounaispuolella, metsäisen rinteen koillisosassa, pellon vieressä. Torppa on autioitunut 1960-luvulle mennessä, sillä sitä ei näy enää vanhalla peruskartalla. Kuusivaltaisessa sekametsässä on havaittavissa kahden rakennuksen kivijalat, epäselvä pieni kivilatomus ja kellarikuoppa.

Pöyhölä (1000052181) (Asuinpaikat)
Moderni; Pöyhölän torpanpaikka on sijainnut Palolammin tien varressa, Luodespohjan länsipuolella. Torpanpaikka näkyy vuoden 1844 pitäjänkartalla ja 1900-luvun alun uusjakokartalla. Vuoden 1960 peruskartalla torppaa ei enää ole. Metsätien ja Palolammin asfalttitien välisellä alueella havaittiin heikosti erottuva kivijalka, jonka keskellä on uunin raunio. Muuten alueen maasto on tasaista ja alueella kasvaa kuusia ja koivuja. Pöyhölän torpan pohjoispuolella kulkeva metsätie on Palolammintien vanha linjaus. Tielinjausta on oikaistu 1960-luvun jälkeen ja osa torpan alueesta on todennäköisesti tuhoutunut tien teon yhteydessä.

Pässikangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Käskyvuoren ja Sarvinevan keskellä sijaitsevan ojitetun kosteikkoalueen keskellä kulkee Kihniön, Seinäjoen ja Kauhajoen kuntien raja, joka näkyy myös pitäjänkartalla. Rajalinjalle on kaivettu oja, jonka vieressä on pystyssä yksittäinen kivi (korkeus n. 40 cm). Kivessä ei näy kaiverruksia. Ojituksen johdosta ei ole selvää, onko kivi alkuperäisellä paikallaan tai kuinka vanha se on.

Karvatonsuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kihniön ja Kauhajoen kuntien suoralla rajalinjalla havaittu rajapyykki: viisi yksittäistä kiveä ja sen neljällä sivulla pienemmät kivet, joista lännen puoleisessa kaiverrus "2". Paikalla kulkenut raja jo 1840-luvun pitäjänkartalla. Merkki voi liittyä myös myöhempään maankäyttöön.

Rajapyykki 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kihniön ja Kauhajoen kuntien rajalinjalla oleva rajamerkki: lähes kauttaaltaan sammaloitunut ja varpujen peittämä ladottu kivikeko, jossa kolme kivikerrosta. Halkaisija n. 1 m, korkeus n. 0,6 m. Ei viisarikiveä. Pakalla on kulkenut raja jo pitäjänkartalla 1840-luvulla, mutta paikalla on myös yhä käytössä oleva kiinteistörajojen taitepiste.

Perko (Maarakenteet)
Moderni; Tuulienergiaa Pirkanmaalla – arkeologinen potentiaali (Luoto 2023) raportissa mainitsema
kohde 15002 (kuoppa), joka tarkastettiin inventoinnin yhteydessä. Paikalla on modernin
maanoton tuloksena syntynyt kuoppa, jonka halkaisija on noin 6 – 8 metriä ja syvyys n. 0,5 – 1
m

Ratinansuvanto 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustassa Ratinansuvannon itäosassa Tammerkosken eteläpuolella eli alavirranpuolella.
Neliömäinen kivimuodostelma, jonka koko on noin 7 x 7 metriä. Korkeus pohjasta on noin puoli metriä. Kosken puoleisen reunan kivet on aseteltu tiiviimmin. Muodostelma on todennäköisesti ollut kivitäytteinen hirsiarkku.
Alueella on sijainnut alavoimalaitoksen rakentamisen aikaisia väliaikaisia siltoja 1930-luvulla. Mahdollisesti jäänne on sillan perustamiseen liittyvä. Alue on ollut tukinuiton käytössä ja siellä on säilytetty tukkeja, mikä näkyy esimerkiksi vuoden 1956 ilmakuvassa (MML, paikkatietoikkuna). Kyseessä voi olla myös tukinuittoon liittyvän sulkupuomin ankkurointipisteen kiviperustus. Ratinansuvannon eteläosassa on 250 x 55 metrin alueella runsaasti uppotukkeja ja erilaista vaikeasti tulkittavaa puuainesta. Sijainti on luonnollinen kasautumisalue virran kuljettamalle ainekselle, mutta alueelta olevien historiallisten kuvien perusteella paikalla on sijainnut myös tukkien ankkurointipaikka.
Ratinan suvannon rannat säilyvät rakentamattomina Tampereen vanhimmissa kartoissa (Hall 1808), joskin vuosisadan puoliväliin mennessä Laukontorin alue on jo kaavoitettu ja rakennettu ja nykyisen Vuolteensillan länsirannasta koskeen pistävä värjäämö oli rakennettu. Nykyisen Vuolteensillan kohdalla itäpäässä puolestaan sijaitsi Verkatehdas ja Ratinanrannan kärjessä lasiruukki (Karta öfver Tammerfors stad 1877). Vuoden 1912 Tampereen kartassa Ratinansuvantoon on merkitty vain Laukontorin satamapaikka. Vasta vuoden 1953 karttaan on merkitty laiturirakenteita suvannon etelärannalle sekä Pyhäjärveen johtavan väylän rantaan Ratinassa. Seuraavan kerran muutoksia on tehty v. 1974 painettuun Tampereen karttaan, jolloin Tampereen valtatien silta ylittää väylän Ratinan ja Eteläpuiston välillä. Suvannon alue säilyy kuitenkin vuosikymmenien ajan melko muuttumattomana aina Vuolteensillan rakentamiseen saakka.

Ratinansuvanto 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustassa Ratinansuvannon itäosassa Tammerkosken eteläpuolella eli alavirranpuolella.
Kiviä ja puuta suvannon pohjassa jonomaisissa muodostelmissa. Koko alue on noin 44 metriä pitkä ja 10 metriä leveä. Isoimmat kivet nousevat noin 50 cm pohjan tasosta.
Alueella on sijainnut alavoimalaitoksen rakentamisen aikaisia väliaikaisia siltoja 1930-luvulla. Mahdollisesti jäänne on sillan perustamiseen liittyvä. Alue on ollut tukinuiton käytössä ja Ratinansuvannossa on säilytetty tukkeja, joten kyseessä voi olla myös tukinuittoon liittyvän sulkupuomin ankkurointipisteen kiviperustus tai osa sulkupuomirakenteesta. Ratinansuvannon eteläosassa on 250 x 55 metrin alueella runsaasti uppotukkeja ja erilaista vaikeasti tulkittavaa puuainesta. Sijainti on luonnollinen kasautumisalue virran kuljettamalle ainekselle, mutta alueelta olevien historiallisten kuvien perusteella paikalla on sijainnut myös tukkien ankkurointipaikka.
Ratinan suvannon rannat säilyvät rakentamattomina Tampereen vanhimmissa kartoissa (Hall 1808), joskin vuosisadan puoliväliin mennessä Laukontorin alue on jo kaavoitettu ja rakennettu ja nykyisen Vuolteensillan länsirannasta koskeen pistävä värjäämö oli rakennettu. Nykyisen Vuolteensillan kohdalla itäpäässä puolestaan sijaitsi Verkatehdas ja Ratinanrannan kärjessä lasiruukki (Karta öfver Tammerfors stad 1877). Vuoden 1912 Tampereen kartassa Ratinansuvantoon on merkitty vain Laukontorin satamapaikka. Vasta vuoden 1953 karttaan on merkitty laiturirakenteita suvannon etelärannalle sekä Pyhäjärveen johtavan väylän rantaan Ratinassa. Seuraavan kerran muutoksia on tehty v. 1974 painettuun Tampereen karttaan, jolloin Tampereen valtatien silta ylittää väylän Ratinan ja Eteläpuiston välillä. Suvannon alue säilyy kuitenkin vuosikymmenien ajan melko muuttumattomana aina Vuolteensillan rakentamiseen saakka.

Ratinansuvanto 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustassa Ratinansuvannon keskiosassa lähempänä pohjois- kuin etelärantaa.
Suorakaiteenmuotoinen kivimuodostelma tai rakenne, joka on kooltaan noin 15 x 6 metriä. Kivet nousevat pohjan tasosta noin 80 cm. Muodostelma sijaitsee lähellä käytössä olevaa laituria ja sen lounaispäässä on kantikas laiturin painokivi. Rakenne saattaa olla laiturinperustus tai liittyä tukinuittoon. Ratinansuvanto oli tukinuiton käytössä ja alueen ilmavalokuvissa vuosilta 1946, 1956 ja 1963 näkyy tukkilauttoja ja niitä ohjaavia puomeja. Ratinansuvannon eteläosassa on 250 x 55 metrin alueella runsaasti uppotukkeja ja erilaista vaikeasti tulkittavaa puuainesta. Sijainti on luonnollinen kasautumisalue virran kuljettamalle ainekselle, mutta alueelta olevien historiallisten kuvien perusteella paikalla on sijainnut myös tukkien ankkurointipaikka.
Ratinan suvannon rannat säilyvät rakentamattomina Tampereen vanhimmissa kartoissa (Hall 1808), joskin vuosisadan puoliväliin mennessä Laukontorin alue on jo kaavoitettu ja rakennettu ja nykyisen Vuolteensillan länsirannasta koskeen pistävä värjäämö oli rakennettu. Nykyisen Vuolteensillan kohdalla itäpäässä puolestaan sijaitsi Verkatehdas ja Ratinanrannan kärjessä lasiruukki (Karta öfver Tammerfors stad 1877). Vuoden 1912 Tampereen kartassa Ratinansuvantoon on merkitty vain Laukontorin satamapaikka. Vasta vuoden 1953 karttaan on merkitty laiturirakenteita suvannon etelärannalle sekä Pyhäjärveen johtavan väylän rantaan Ratinassa. Seuraavan kerran muutoksia on tehty v. 1974 painettuun Tampereen karttaan, jolloin Tampereen valtatien silta ylittää väylän Ratinan ja Eteläpuiston välillä. Suvannon alue säilyy kuitenkin vuosikymmenien ajan melko muuttumattomana aina Vuolteensillan rakentamiseen saakka.

Männistö 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Asuinrakennuksen eteläpuoleisen pellon keskellä ja etelälaidalla sijaitsee kaksi röykkiötä. Pellon keskellä olevaa röykkiötä (ETRS-TM35FIN 6859846, 322692), joka oli kasattu kalliossa olevaan railoon, tutkittiin tarkemmin koepistoin ja siirtämällä yhtä kivistä (kivet kooltaan keskimäärin 20-40 cm). Kiven alla oli nähtävissä pieni määrä nokimaata kivien välissä. Halkaisijaltaan tämä röykkiö on noin 2 m ja korkeudeltaan 50 cm. Metsän laidassa sijaitseva röykkiö (ETRS-TM35FIN 6859824, 322696) on ensimmäistä isompi, halkaisijaltaan noin 3 m. Myös tämä röykkiö on suhteellisen matala, noin 50 cm. Tämän röykkiön kivet ovat suurempia, halkaisijaltaan 30-50 cm kokoisia. Nokinen maa kivien välissä viittaa todennäköisesti kaskiviljelyyn mäkituvan alueella. Kyse on tarkastuksen perusteella historiallisen ajan kaski- tai viljelyröykkiöistä.

Kurala 4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pirkanmaan maakuntamuseon 2024 Kuralan tarkastuksen aikana käytiin dokumentoimassa myös kyläläisen ilmoittama, Kurala 2 alueella sijaitseva, kiviuunin pohja (halkaisija noin 2 m, korkeus 1 m). Uuni sijaitsee Ojoistentien eteläpuolella, tontin 4-16 pohjoisrajalla (ETRS-TM35FIN 6802213, 312727). Rakenne sijaitsee 1800-luvulta peräisin oleva saunarakennuksen luoteisseinän vierellä. Ilmakuvassa vuodelta 1959 on paikalla nähtävissä moderni rakennelma, luultavasti ulkouuni. Kohde lisättiin muinaisjäännösrekisteriin muuna kohteena, jotta se voidaan ottaa huomioon mietittäessä Kuralan kylätontin muita historiallisia rakenteita tulevaisuuden maankäyttösuunnitelmissa.

Viertomaa (1000054381) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Moderni; Äetsäntien varressa sijainneen laajan kalliopaljastuman eteläosa osoittautui osittain keinotekoisesti muokatuksi jyrkänteeksi, kiviaineksen ottopaikaksi eli graniittilouhokseksi. Paikalla on pystysuora, noin 15–20 metrin korkuinen suorakulmainen seinämä, jonka etuosassa on soistunut vesialue. Pohjois-etelä-suuntainen seinämä on noin 20 metrin mittainen ja itä-länsi-suuntainen seinämä noin 30 metrin pituinen. Louhoksen jyrkkien seinämien ulkopuolella ja edustalla on suuri määrä irtolohkareita. Kallion louhinta on sammaleen paksuuden ja louhintapintojen päällä sekä louhoksen edustalla kasvavan puuston perusteella tapahtunut melko myöhään. Pohjavesi on noussut kallion edustalle ja alkanut soistua. Louhos erottuu vuoden 1961 peruskartalla sekä vuoden 1963 ilmakuvassa, mutta ei vielä vuoden 1953 peruskartalla. Louhoksesta ei löydetty kirjallisia tietoja paikallishistoriateoksista.

Vakkalan silta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Paikalla on 1800-luvun puolivälissä valmistuneen Tampere–Pori-maantien silta. Maantietä ei vielä näy 1800-luvun alkupuolella laaditussa pitäjänkartassa. Sillassa on luonnonkiviperustus ja betoninen kansi. Silta on nykyisin alkuperäisestä käytöstä poistunut rakenne.

Koskelo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Senaatin karttaan (1906) on merkitty rakennettu alue, joka ulottuu kosken rantaan. Alue on kuulunut Rautajoen säterikartanon maihin, eikä paikalla sijainneesta rakennuksesta kertovia lähteitä löydetty. Valtakunnalliset kartta-aineistot, kuten isojakokartat ja muut aineistot, eivät koskeneet kartanoihin kuuluneita maita.
Nykyisin paikalla on peitteinen jokiuoma. Joki kulkee kolmessa uomassa, joista kahdessa kulkee vesi. Uomia on muokattu, ja on mahdollista, että paikalla on sijainnut rantaan ulottunut rakennus. Ainoa selkeä rakennehavainto maastossa on jokiuomaan poikittaisien kivipadon jäännös. Varsinaisen tuotantorakennuksen (kuten myllyrakennus) jäännökset puuttuvat, joten kohteen funktiosta tai ajoituksesta ei ole tarkkaa käsitystä. Kuitenkin kyseessä on historiallisen ajan rakenne.

Historiallinen; Sijaintipaikka on Tampereen keskustassa Tammerkosken pohjassa, Hämeensillan ja alavoimalaitoksen välisellä alueella, neulapadon perustuksen läheisyydessä.
Hirsiarkkuperustus, joka vaikuttaa olevan erillinen Verkatehtaan johdinpadon, Tammerkoski 8, rakenteesta. Rakenne on suorakaiteen muotoinen ja virran suuntainen. Sen länsipuolen reunassa on paikoillaan edelleen alimpia hirsirakenteita paikoillaan. Itäpuoleisessa reunassa ei ole näkyvissä puurakenteita. Rakenne mitattiin paikoilleen ja dokumentoitiin kuvaamalla.
Vanhoista kartoista ei löydy suoraa yhteyttä tähän rakenteeseen. Se voi liittyä kosken väliaikaisten padotusten aikaisiin rakenteisiin 1800-luvun lopulla tai esimerkiksi neulapadon rakentamisen väliaikaisiin tukirakenteisiin. Kohteesta tehtiin ensimmäinen havainto 2023 inventoinnissa (Heilu Oy ja FCG Oy).

Navettalahti (Asuinpaikat)
Moderni; Navettalahden länsipuolisen peltoalueen länsipuolella havaittiin pienen rakennuksen sammaloitunut kivijalka. Kivijalan koko on noin 5 x 6 metriä ja sen keskellä on uunin raunio. Raunio on neliskanttinen, sen halkaisija on 1,7 metriä ja korkeus noin 1,6 metriä. Sammaleen alla näkyi tiilenpaloja.
Paikalla ei näy rakennuksia millään vanhalla kartalla, mutta vuoden 1950 ilmakuvassa paikalla näkyy pieni pihapiirimäinen aukio. Vuoden 1960 peruskartalla paikalle vie polku, mutta kartalle ei ole merkitty rakennuksia.

Hannula (1000055136) (Maarakenteet)
Historiallinen; Todennäköinen tervahauta erottuu LIDAR-kuvissa kraatterimaisena ilmiönä, jonka halkaisija reunavalleineen on 6-7 m. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vanattara 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanattaran vahtituvan tontin kumpareen korkeimmalla kohdalla on havaittavissa asutusjäänteitä. Tontilla on lisäksi villiintynyttä pihakasvillisuutta.
1800-luvun lopulla rakennettu yksinkertainen vahtitupa eli ratavartijan (linjavahdin) asumus kuului alkuperäisiin linjavahtitupiin. Tupa jäi hieman sivuun uudesta oikaistusta ratalinjasta 1960- ja 1970-lukujen taitteessa. Rakennus on purettu ilmeisesti 1980-luvun aikana.

Kalmesaari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vanha, nykyään kuusimetsää kasvava pelto sijaitsee Kalmesaaren keskiosassa olevan mäen S-, SE- ja E-puolella, tasanteella. Alueella on vielä näkyvissä maatuneita vanhoja pelto-ojia, n. 0,4 m syviä ja 0,5 m leveitä. Sarkojen leveys on n. 8 m. Maaperä on savea. Pelto raivattiin perimätiedon mukaan 1800-luvun loppupuolella, ja se on ollut käytössä 1960-luvulle saakka.
Vanhan pellon NW-reunalla, !oivan rinteen yläosassa, SW-NE-suuntaisen harjanteen juurella on kolme peltoröykkiötä. Röykkiö 1 :n mitat ovat 6 m (NW -SE) x 4,5 m, korkeus 0,5 m, kivien koko on 0,2-0,6 m. Röykkiö 2 sijaitsee edellisestä 3 m SW, se on samansuuntainen, mitoiltaan 6,5 m x 4,5 m, korkeudeltaan 0,5 m, kivien koko on 0,2-0,5 m. Röykkiön NW-puolella kasvaa hyvin vanha koivu. Röykkiö 3 sijaitsee edellisestä 2 m SSW, ison maakiven NE-puolella. Se on pyöreähkö, halkaisijaltaan 2,5 m ja korkeudeltaan 0,4 m. Röykkiöt ovat sammalen ja karikkeen peitossa ja niiden päällä kasvaa heinää ja vesakkoa. Pellolta raivattuja kiviä on kasaantunut epätasaisesti myös muualle pellon reunoille.

Ristimäki (1000055310) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaarilan kartanon Ristimäen torppa mainitaan ensimmäisen kerran Harjun seurakunnan vuosien 1784–1815 rippikirjassa (”Carla Kaarila, Torparen Tijrckolenius tai Tyrkolenius, Loo, Ristimäki”). Ilmeisesti torppa on perustettu 1700-luvun lopussa tai 1800-luvun alussa, sillä vuoden 1767 isojakokarttaan sitä ei ole merkitty. Vanhoissa kartoissa Ristimäen torpan läheisyydessä on sijainnut polkujen risteys, josta todennäköisesti torppa on saanut nimensä. Omalla tavallaan on mielenkiintoista, että torppaa ei ole merkitty vuoden 1903 karttaan, mutta Ristimäki-niminen talo on vuoden 1928 kartassa.
Ristimäen torpan paikka on vielä hahmotettavissa entiseksi asuinpaikaksi. Asuinrakennuksesta ei ole jäänteitä, mutta sen ympäristössä on jonkin verran villiintyneitä puutarhakasveja. Asuinrakennus on sijainnut hiljattain rakennetun kevyenliikenteenväylän kohdalla. Torpan alueella on havaittavissa myös raudoitetusta betonista tehdyn talousrakennuksen jäännökset 1900-luvulta. Niitä ei tarkemmin dokumentoitu. Ilmeisesti myöskään maakerroksissa ei ole merkittäviä asuinpaikan jäännöksiä, koska kairausten perusteella niitä ei havaittu.

Alhonoja 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Haavistontieltä kohti pohjoista kulkeneen vanhan peltotien itäreunalla sijaitseva, lohkotuista kivistä koottu rajamerkki. Yhteen kivistä kaiverrettu luku "108". Vastaavanlainen merkki (Alhonoja) sijaitsee 190 metriä pohjoiskoilliseen, nykyisen junaradan pohjoispuolella. Halkaisija noin 2 metriä, korkeus noin 60 cm.
Vastaavat tilusrajat nähtävissä vuoden 1897 isojaon täydentämiskartassa (H5:3/33-48 Haavisto; N:ot 1-6, Astia-palvelu).

Heikkilä-Sipilä 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Haavistontieltä kohti pohjoista kulkeneen vanhan peltotien päässä, nykyisen Tampere-Pori-junaradan eteläpuolella, sijaitseva maa- ja kivivallirakenne. Liittyy todennäköisesti Alhonojan ja vanhan peltotien välillä sijainneiden peltoalueiden rajoihin (tilat 1897 Heikkilä ja Sipilä). Vallit noin 3 metriä leveitä, itäinen valli 60 cm korkea, läntinen noin 1 m. Tie vallien välissä 3 metriä leveä. Koottu maasta ja lohkotuista kivistä.

Raiskio (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vuoden 1920 lohkomiskartassa pellon nimenä on Riihivainio, ja siihen on kartalla merkitty rakennus, todennäköisesti juuri riihi. Riihen tulisijan jäännös on saarekkeen itäkulmassa. Tulisijan ulkopinnan muodostaa pitkistä lohkokivistä rakennettu laatikkomainen rakenne, mitoiltaan noin 2 m x 2 m ja noin 1,2 m korkea. Seinissä on kolme kivikerrosta, paitsi luoteessa, missä ylimmän kiven alla on tulisijan suuaukko. Ylimmän kivikerroksen lohkokivet on sidottu paikoilleen kiviin porattuihin reikiin kiinnitetyillä rautatangoilla. Suuaukon päällä ollut kivi on kuitenkin irronnut toisesta päästä ja pudonnut paikoiltaan. Lohkokivistä tehdyn laatikon sisällä on ollut tiilistä tehty uuni, joka on kuitenkin täysin hajonnut. Tulisijan alla on kivistä tehty perustus. Riihi ja tulisija ovat rinteessä, joten tulisijan perustus alarinteen puolella lounaassa on yli puoli metriä korkea. Tulisija on ollut riihen itäkulmassa. Riihen lounaisella seinälinjalla on 12 m matkalla neljä luonnonkivestä tehtyä tukea, jotka ovat olleet seinän alla. Kolme niistä on yksittäisiä isoja kiviä (läpimitta vajaa metri). Yhdessä on kaksi kiveä päällekkäin. Luoteisella seinälinjalla ei näytä säilyneen tukikiviä ainakaan alkuperäisellä paikallaan. Koillisen ja kaakkoisen seinän mahdolliset perustukset ovat jääneet pellolta siirrettyjen kivien alle. Seinän tukien rakenteesta päätellen riihi on ollut hirsirakenteinen, mutta puurakenteista ei ole mitään jäljellä.

Ristimäki 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Käytöstä jäänyt pienehkö kivinen rajapyykki koostuu pystykivestä (mitat 15 x 20 x 45 cm) ja sen juurelle suhteellisen löyhästi kasatusta 0,8 x 0,9 x 0,2 m kokoisesta, sammaloituneesta kivilatomuksesta; kivien koko keskimäärin 20 cm. Pystykivessä ei ole havaittu hakkauksia.
Isojakokarttaan, pitäjänkarttoihin tai 1900-luvun peruskarttoihin ei ole ko. kohdalle merkitty rajalinjoja. Lähin rajapiste (kiinteistön SW-kulma) on sijainnut v. 1975 ja 1980 peruskarttojen mukaan noin 20 m itään. MML:n arkistotietojen mukaan alueella on kuitenkin tehty useita maanmittaustoimituksia 1900-luvun alkupuolella, ja ko. rajamerkki saattaa liittyä johonkin niistä. Kyseessä on siis todennäköisesti lyhytaikaiseen kiinteistönrajaan liittynyt rajapyykki.

Nopan talotontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nopan yksittäistalotontti paikantuu vanhojen karttojen (1793 isojakokartta, 1848 pitäjänkartta, 1955, 1963, 1982, 1993 peruskartat) perusteella tarkasti nykyisen tilakeskuksen paikalle, pihamaalle ja nykyisten rakennusten alle. Merkkejä säilyneestä muinaisjäännöksestä ei havaittu. Pihamaa tarkastettiin säädyllisen etäisyyden päästä, käytössä olevaa pihamaata ei pintapoimittu tai koekuoppia kaivettu.

Soukon talotontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhojen karttojen (1792 isojakokartta, pitäjänkartta 1848, peruskartat 1955, 1962, 1982, 1993) mukaan talotontti on ollut jatkuvassa asutuksessa. Vuoden 1954 ilmakuvassa näkyvän tien perusteella talotontti on samassa paikassa kuin isojakokartassa. Maastotarkastuksessa aluetta silmäiltiin maantieltä ja se todettiin asutuksi. Maastotarkastuksen ja vanhojen ilmakuvien perusteella talotontin alueella ei ole jatkuneen maankäytön vuoksi säilynyt tunnistettavana ja sekoittumattomana jälkiä tilan vanhemmasta asutuksesta.

Korpilahden talotontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1785 isojakokartassa paikalle ei ole merkitty rakennuksia. V. 1848 pitäjänkarttaan
paikalle on merkitty talotontti (Korpilahti Hemman No 14). Muiden uudempien karttojen (1907 tiluskartta, peruskartat 1955, 1962, 1982, 1993) ja ilmakuvien perusteella tilakeskus on pysynyt samassa paikassa ja se on pysynyt yhtäjaksoisesti asuttuna. Talotontin alueella ei ole jatkuneen maankäytön vuoksi säilynyt tunnistettavana ja sekoittumattomana jälkiä tilan vanhemmasta asutuksesta.

Muotiaisen talotontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee 170 m Karhejärven länsirannasta, Muotiaisen ja Taipaleen talojen
välisellä mäellä.
Muotiainen on ensimmäisiä kantataloja Karhejärven alueella, se on perustettu v. 1598. Kohde paikantuu suhteellisen hyvin v. 1848 pitäjänkartan mukaan. Maastossa ei ollut merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Mäellä sijaitsee käytössä oleva rakennus pihapiireineen. Pihapiirissä ei tehty koekuoppia. Maaston pinnassa ei havaittu merkkejä vanhoista rakenteista.

Pirkkalaniemen torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee n.50 m Karhejärven kaakkoisrannasta, Haaparannantien eteläpuolella.
Torppa löytyy vuoden 1792 isojakokartalta (Torparn Erik Birkala-Njemis tomt), mutta häviää vuoden 1848 pitäjänkartalta. Kohteella kaivettiin koekuoppia ja läheinen metsäsaareke tutkittiin. Maaston pinnalla tai koekuopissa ei löytynyt merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Maaniitty (1000084380) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Maaniityn kohde sijaitsee Ojalasta muutaman sata metriä koilliseen. Kohde on maastoltaan
mäkisen alueen luoteisosassa havupuuvaltaisessa sekametsässä. Maastossa havaittiin neljä
1900-luvun alun rakennuksen jäännöstä sekä maastossa vielä erottuvaa 1900-luvun alun
peltomaata.
Vanhojen karttojen mukaan Maaniityn talo ja pelto ovat olleet olemassa 1900-luvun
alkupuolella. Vuonna 1912 laadittuun Senaatinkartaston karttaan ei paikalle ole merkitty
rakennuksia. 1900-luvun alun isojaonjärjestelykartassa ja 1910 pitäjänkartassa on näkyvillä
Maaniityn pelto. 1927 ja 1946 kartoissa ovat näkyvillä ja nimettyinä Maaniityn pelto ja talo.
Maaniityn pelto näkyy vielä 1953 peruskartalla. 1974 peruskartalla olevan Maaniityn talo ei ole enää merkittynä asuinrakennukseksi, Maaniityn pelto on hävinnyt ja alueella on enää
varastorakennuksia ja 1991 peruskartalla ei ole enää näkyvissä kuin yksi varastorakennus.

Karhula (1000084490) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ilmoituksen mukaan paikalla on kuution mallinen liuskekivimäisistä harmaista kivistä tehty kivirakenne (kiviuuni), jossa kivinen uuninluukkuna ja sisällä tuhkaa. Mitat noin 3m x 3 m, korkeus noin 2 m. Kyseessä on viereisen Karhulan talon, alun perin todennäköisesti torpan, pihapiiriin tai ulkorakennukseen kuulunut rakenne, joka ajoittuu siten talon/torpan aikaiseksi eli vanhojen karttojen perusteella 1800-luvun loppupuolelle tai 1900-luvulle. Talo ja pihapiiri on edelleen olemassa, mutta ulkorakennuksia ei ole enää niin laajalla alueella kuin vielä 1950-60-luvuilla.
Pohjoisempana on toinen käytöstä jäänyt kivirakenne (ks. alakohde).

Alinenjärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pois käytöstä jäänyt rajamerkki sijaitsee Alinenjärven luoteispuolella, pienen mäenrinteen yläreunalla. Paikalla on viisi sammaloitunutta kiveä rivissä ja yksi kivi on niiden eteläpuolella. Rivissä olevat kivet sijoittuvat SSW-NNE-suuntaisesti; rakenteen pituus on 1,3 m ja leveys noin 0,6 m. Kivien korkeus on noin 20–30 cm. Paikalla on kulkenut Jyrämaan ja Haaviston historiallisen ajan kylien suora NNW-SSE-suuntainen rajalinja, joka näkyy 1760-luvun isojakokartalla. Kivirivi on kylänrajan kohdalla, mutta vastaa 1980-luvun tilusrajan suuntaa. Rajamerkistä noin 13 metriä pohjoiseen sijaitsee nykyisen kiinteistörajan kulma. Kiinteistöjen välinen WSW-ENE-suuntainen rajalinja esiintyy peruskartoissa v. 1980 ja 1991 ko. rajamerkin kohdasta kulkevana; v. 1998 peruskartassa sen koillispää on jo siirtynyt pohjoisemmaksi, nykyiseen rajapisteeseen. Rajamerkki liittyy ilmeisesti lyhytaikaisen SW-NE-suuntaisen kiinteistönrajan muodostumiseen 1970-luvun lopussa.

Ilmes (Kivirakenteet)
Ei määritelty;

Vittanen 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisten kiinteistörajojen risteyksessä, kuusen juurella, sijaitsee laonnut rajamerkki. Rajamerkin kivet ovat laonneet hieman yli neliömetrin alueelle. Sen keskellä on noin 40 cm korkea viisarikivi, jossa hakkaus ”50”.
Rajamerkki sijaitsee nykyisten kiinteistörajojen risteyskohdassa. Vuoden 1954 peruskartalla paikalla on suora Sarvikkaan ja Hävältilän kylien rajalinja. Rantoisten jakokunnan kartalla (mittaus 1893-1894) paikalla on suora Sarvikkaan ja Ahtialan kylien välinen rajalinja, samoin isojaon toimituskartalla (1783). Rajamerkin muoto ja malli ei vaikuta isojaon aikaiselta.

Nimetönjärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Avarapohjaisesta kuusivaltaisesta talousmetsästä tavattiin seitsemän sammalpeitteistä kiviröykkiötä, halkaisijaltaan noin 2-5 m. Korkeutta röykkiöillä oli noin 60-120 cm. Kivet röykkiöissä olivat miehennostannaisia, halkaisijaltaan alle 40 cm. Isojakokartalla (1794) paikka on metsää, samoin pitäjänkartalla (1864). Senaatinkartalla (1911) paikalle on merkattu niitty-tms. alue, jonka keskellä ja luoteisnurkalla on asumattomia(?) rakennuksia. Maastossa havaitut röykkiöt sijoittuvat niitty- tms. alueen lounaiskulmaan. Maastossa havaitut röykkiöt liittyvät todennäköisesti niityn tai pellon raivaukseen ja ajoittuvat
1800-luvun loppupuoliskolle – 1900-luvun alkuun.

Ahola (1000096209) (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Nykyiselle maastokartalle autiona merkatun Aholan talon eteläpuolelta, suunnitellun sähkönsiirtolinjan pohjoispuolelta havaittiin useita erikokoisia raivauskivikasoja ja kiviaita. Havaitut rakenteet sijoittuvat villiintyneen pellon laidoille ja talolle vievän pihatien laidalle. Nyt havaitut kivirakenteet sijoittuvat vuoden 1929 pitäjänkartalle ja vuoden 1959 peruskartalle merkatun Aholan talon pienialaisten peltojen reuna-alueille ja talolle vievän tien laitaan. Isojakokartalla paikka on metsää, samoin pitäjänkartalla (1864). Muuna huomiona näiltä kartoilta voidaan todeta, että Hakajärven lounaispuolelle, yli 400 m etäisyydelle nyt suunnitellusta sähkönsiirtolinjasta on merkattu talo, jonka paikka on autioitunut 1900-luvun alkuun mennessä. Ko. paikkaa ei nyt tarkastettu maastossa, koska se ei kuulu tarkastettavaan suunnittelualueeseen.

Patala (1000096210) (Maarakenteet)
Moderni; Patalan eteläpuolella pyöreä kellarikuoppa jyrkähkön rinteen yläosassa, tien eteläpuolella. Vallit ympärillä. Halkaisija valleineen noin 4 metriä, vallien leveys noin 1,2 metriä. Kuopan syvyys noin metrin.

Mikkola (1000096211) (Maarakenteet)
Moderni; Pihlajalahdentien pohjoispuolella havaittiin neljä maakellaria, jotka sijaitsevat vieretysten koilliseen nousevassa rinteessä. Kaksi kellareista on suorakulmaisia ja niiden seinämät on kivetty. Kaksi kellareista on suorakulmaisia tai hieman soikeita kuoppia ilman kivettyjä seinämiä. Lännenpuoleisen kellarikuopan länsipuolella on pyöreä röykkiö (halk. 3 m, korkeus 50 cm). Röykkiöstä noin 34 metriä luoteeseen sijaitsee sammaloitunut kivivalli, jonka pituus on noin 11 metriä. Valin leveys on noin 1,1 metriä ja korkeus noin 40 cm. Vallista 60-70 metriä länteen sijaitsee vielä kaksi kiviröykkiötä. 2 x 3,5 metriä ja 1,8 x 2,5 metriä. Kellarit ja röykkiöt sijoittuvat vuoden 1958 peruskartassa näkyvän peltoalueen reunalle. Nykyisin alue on avaraa kuusimetsää. Havaintojen eteläpuolella on sijainnut Mikkolan tila. Pihlajalahdentie (tie nro 337) on tehty Mikkolan rakennusten pohjoispuolelle 1990-luvun alussa, jolloin myös tila häviää kartoilta. Mikkolaa ei ole vielä 1700-1800-luvun kartoilla. Näkyy ensimmäisen kerran 1920 pitäjänkartalla ja muilla 1900-luvun peruskartoilla.

Fennia (Asuinpaikat)
Moderni; Peräkunnantien pohjoispuolella, aivan tien vieressä on sijainnut Fennian talo 1900-luvulla. Talo näkyy 1929 pitäjänkartalla ja on ollut paikalla ainakin 1988 saakka. Maastossa havaittiin kivistä ja betonista tehtyjä kivijalkoja, joista yhdessä on vielä puurakenteista rakennusta kivijalan päällä. Talon pohjoispuolella pohjoiseen nousevassa rinteessä havaittiin maakellarikuoppa jatonttirajaa reunustava kiviaita. Fennian talo ei näy 1900-lukua vanhemmilla kartoilla (isojako tai pitäjänkartoilla), jonka vuoksi se ei ole muinaisjäännöskohde.

Perkainaro 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on hieman epämääräisen muotoinen, noin 1 * 1 m kokoinen ja noin 60 cm korkea kiviröykkiö tai -rakennelma. Röykkiö vaikuttaisi olevan, ainakin osin, koottu matalan maakiven päälle. Röykkiö sijoittuu nykyisten kiinteistörajojen risteyskohtaan. Vuoden 1956 peruskartalla kohdalla on Sakoisten, Rautialan ja Suomelan kylien välinen rajapiste. Pitäjänkartalla (1848) ja isojakokartalla (1783) paikalla on Yliskylän ja Sakoisten kylien välinen suora rajalinja. Ulkomuotonsa perusteella rajamerkki ei vastaa alueen muita isojaon aikaisia rajamerkkejä. Vanhojen karttojen tarkastelun perusteella vaikuttaisi siltä, että rajamerkki liittyy 1900-luvun kylien välisiin kiinteistörajoihin.

Uittee (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Hieman yli 10 m etäisyydellä Uitteen pienialaisesta pellosta pohjoiseen sijaitsee noin 3 x 6 m kokoinen ja noin 50-60 cm korkea kivirykelmä. Kivet rykelmässä ovat osin teräväsärmäisiä ja suurimmat niistä ovat liki puolen kuution kokoisia. Maasto paikalla on tasaista, mutta kivistä. Rykelmän eteläpuolella on pelto myös v. 1956 peruskartalla, v. 1848 pitäjänkartalla ja v. 1783 isojakokartalla. Kivirykelmä paikalla liittynee alueen raivaamiseen, vaikka se ei sijaitsekaan aivan pellon laidalla. Kivien koon perusteella niitä on mahdollisesti siirrelty konevoimalla.

Mäsänmoisio (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisen kiinteistörajan taitepisteessä, Mäsänmoision pellon eteläkulmalla, sijaitsee kivinen rajamerkki. Rajamerkin alaosa on noin 1 x 1 m kokoinen, löyhästi ladottu ja maan tasainen. Sen keskellä on pystyssä 70-80 cm korkea teräväkärkinen lohkokivi. Paikalla on kiinteistörajan taitepiste myös vuoden 1956 peruskartalla. Vuoden 1783 isojakokartalla kutakuinkin rajamerkin kohdalla on Sakoisten kylään kuuluvan peltolohkon etelänurkka, joskin kallioisen ja kivisen maaperän vuoksi pellot tuskin ovat koskaan yltäneet ko.rajamerkille saakka.

Keijärventie (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Asuntilan asutuskeskuksesta 350 metriä lounaaseen Keijärventien koillispuolella. Kohde on noin kahdenkymmenen metrin etäisyydellä tiestä havupuuvaltaisessa metsässä, kaakkoon laskevassa rinteessä. Kohde käsittää kellarin kooltaan noin 4,5 x 3,5 x 1,4 metriä. Sen ympärillä on noin 1,2 m leveät vallit, jotka ovat alarinteessä noin 90 cm ja ylärinteessä noin 30 cm korkeat. Kellari vaikuttaa koneellisesti kaivetulta. Sen valleissa kasvaa kuusta ja haapaa. GPS-mittaukset heittivät useita metrejä alueella, joten paikkatieto perustuu 5p laserkeilausaineistoon.

Mustikkamäki 2 (1000096528) (Kivirakenteet)
Moderni; Ilmoituskuvien ja vanhojen karttojen perusteella kyseessä on todennäköisesti pellon raivauksessa tai ojan perkauksissa syntynyt maa- ja kivikasa. Alueella on pitkään sijainnut Nuolialan kylän maihin kuulunut pelto, joka näkyy vielä 2000-luvun alun kartoissa. Myös kasvillisuuden perusteella röykkiö/kasa on melko nuori.

Harjulanvuori (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kiviröykkiö on sijainnut Laitilanselästä noin 2,5 km etelään, Kallioistenselän lounaisrannalla, talosta 400 m itään metsäisen kallion eteläreunalla.
Röykkiö on ollut kehäkiveyksellinen, mutta hajotettu ja jäljellä on enää hajanaista ja maatunutta kivikkoa. Sijaintinsa puolesta röykkiö on voinut olla lapinraunio. Lapinraunio on todettu hajotetun jo vuoden 1985 inventoinnin yhteydessä.

Mattila (108010055) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Tampere-Vaasa tiestä 200 m pohjoiseen etelään laskevalla moreenimäellä noin 20 m päässä suonreunasta ja 100 m luoteeseen Romekiven lähteestä.
Toisen röykkiön halkaisija on 2 m ja korkeus 0,5 m. Toinen röykkiö on edellisestä noin 5 m kaakkoon. Se on sammaleinen, laakakivistä koottu ja kooltaan 2,2 x 2,5 m. Korkeutta sillä on 0,7 m.
Vuoden 2006 ohikulkutien inventoinnissa ei röykkiöitä löydetty.

Viljala Vira (Asuinpaikat)
Historiallinen; Röykkiöt? ovat sijainneet Kyrösjärven Kelminselän länsipuolella Viran talosta noin 200 m itään järveen laskevalla rinteellä. Paikalla on vuoden 1943 tiedon mukaan ollut useita erikokoisia röykkiöitä. Vuoden 1969 inventoinnissa paikalta todettiin runsaasti erikokoisia kiviä, mahdollisten hajotettujen kiviröykkiöiden jäännöksiä. Osa kivistä liitettiin pellosta paikalle kasatuiksi. Kalliolla on kiviä, jotka ovat peräisin rakennusten perustoista.
Alueella on myös historiallisen ajan kylänpaikka. Edellä mainitut röykkiöt ovat saattaneet olla sen rakenteita. Tontin alueesta suurin osa autioitunutta ja siksi hyvin säilynyttä.

Ala-Soini 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee heti Tampere - Vaasa valtatien (3) kaakkoispuolella hiesupellolla. Paikalta on löydetty muutamia pii-iskoksia ja pellon eteläreunasta kvartsi-iskos. Kohde on epämääräinen ja se on saattanut osittain tuhoutua tienrakentamisen yhteydessä.
Vuoden 2014 koekaivauksissa paikalta ei löydetty mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Saarinen (143010016) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tampere-Vaasa -tiestä 200 m itään, Saarisen talosta 60 m koilliseen kylän halki virtaavan pienen joen eteläpuolella, koilliseen laskevalla peltorinteellä.
Paikalta on löydetty joitakin kvartsi-iskoksia. Maaperä paikalla on savea.
Pellolle syksyllä 2000 kaivetuista koekuopista ei voitu todeta mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Pellon pinnalta ei myöskään löydetty kvartsia.

Vanhatalo (143010020) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Kyrösjärven länsipuolella, Virvenlahdesta etelään olevalla Vanhantalon mäellä.
Vuoden 1943 tietojen mukaan Vanhantalon mäellä on erilaisia kumpuja ja kiviröykkiöitä kaikkiaan 23 kappaletta, osan ollessa viljelysröykkiöitä ja vanhoja perustuksia.
Vuoden 1969 tietojen mukaan talon luoteispuolella on kalliolla hajotettuja kiviröykkiöitä, joista osa voi olla hautoja. Lisäksi paikalla on maakumpuja, joista osa on luontaisia. Vuoden 2002 inventoinnissa ei paikalla havaittu mitään esihistorialliseen kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Alueelta todettiin pari viljelysröykkiötä.

Kalli (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Vuoden 1943 tiedon mukaan Kallin talon karjapihassa olleita röykkiöitä on pidetty osittain luonnonmuodostumina osittain rakennuksen perustoina.
Vuonna 1969 talon karjapihassa, navettarakennuksen koillispuolella todettiin muutamia isoja kiviä, joista ainakin osaa pidettiin luonnon muodostamana. Mistään selvästä rakennelmasta ei havaittu merkkejä.

Niemenvainio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut 300 m länteen Kyröjärven rannasta aiemmin peltoaukean luoteeseen laskevalla reunalla.
Paikka on nykyisin omakotitalon tasoitettu pihamaa. Kohteesta on vuoden 1969 inventoinnissa löydetty kvartsia, pala luuta ja liitupiipun pala. Aikaisemmin pellosta on löydetty kourutaltta, joka löydettiin "uudestaan" vuonna 199?

Parkinniitty (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka on sijainnut Kalman talosta 150 m koilliseen Kyrösrantaan laskevalla rinteellä, jonka yläosa on kuusikkoa ja alaosa vanhaa peltoa.
Paikalta on löydetty vuoden 1971 inventoinnissa kvartsia, palanutta luuta ja palanutta savea. Vuoden 1987 koekaivauksissa paikka on todettu kvartsien löytöpaikaksi.

Matila (211010014) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Mahdollinen kalmisto on sijainnut Roineen rannalla Matilansalmessa, Ukonlahden ja Leväslahden välillä niemessä Saarikylientien luoteispuolella. Paikka on peltoa ja pihamaata. Kohde on tuhoutunut kokonaan pellonraivauksessa ja rakennustöissä. Paikalla on ollut mahdollisesti silmäkivellisiä röykkiöitä, joita raivattaessa on löydetty kilvenkupura ja rautaveitsi.
Kohde tarkastettiin 2021 inventoinnissa. Vehoniemen Sipilän talosta sanottiin, että löydöt olivat tulleet enemmän nykyisen sähkömuuntamon läheltä, Matilan päärakennuksen itäpuolelta. Matilan peltoalueet tarkastettiin ja muuntamon alueelle tehtiin muutama kairanpisto. Paikalla ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Santasaari (211010018) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut Vesijärven Lintulahden itäpuolella luoteis-kaakko -suuntaisesta hiekkaharjusta muodostuneen saaren luoteisosassa. Paikka on hiekanottoaluetta. Muutamat hiekkakuopat ovat sammaloituneet ja joitakin on täytetty metalliromulla. Alkuperäistä maanpinnan korkeutta ei voi enää erottaa. Kohde on tuhoutunut. Paikalta on saviastian reunapala (Ka II:1)

Hakapelto (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde on sijainnut Sarsanuoman länsipuolella, Sahalahdentien kaakkoispuolella noin 200 m ammattikoulusta itäkoilliseen. Paikka on itään viettävän hiekkaisen pellon kaakkoiskulmauksessa. Koekaivauksessa paikalta on löydetty keramiikkaa ja kvartsi-iskoksia.

Lepistöntöyry (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Kiven- ja maansekainen röykkiö on sijainnut noin 260 m pohjoiseen Längelmäveden rannasta, ja noin 80 m pohjoisluoteeseen Lepistön päärakennuksesta, Lepistöntöyry-nimisellä mäellä. Paikka on nykyisin peltona, ja siitä on viety maata ainakin 2 metriä, joten alkuperäistä maanpintaa ei ole jäljellä. Itse röykkiöstä ei ole ollut mitään jäljellä enää vuonna 1928. Röykkiö on ollut silmäkivellinen, halkaisijaltaan noin 5 m (Hackman 1928).

Keihäsjärvi-Vuorenalustanoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tuhoutunut asuinpaikka on sijainnut Keihäsjärven länsirannalla, Papinniementien 200:n kohdalla heti tien länsipuolella olevalla pienellä kumpareella, Vuorenalustanojan eteläpuolella. Paikalla on laaja hiekanottoalue. Kuopan pohjoisreuna on tasattu rakentamista varten. Löydöt paikalta ovat kvartsikaavin ja -iskoksia.

Koivula (310010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut kapean Kuusjoen uomasta 200 m etelään matalalla moreeniharjanteella, jota halkoo valtatie 9:n ja Maunulan välinen maantie. Paikka tuli esille vuonna 1949 tienrakennustyön yhteydessä, jolloin tielle tuodusta täytemaasta löytyi vasarakirves. Tien vieressä olevassa matalassa harjussa, josta maata työmaalle oli ajettu, suoritettiin kaivaus. Löytöinä saatiin kvartsia. Maassa havaittiin nokimaata ja punamultaa. Paikalla on arveltu olleen asuinpaikan lisäksi myös haudan, josta vasarakirves olisi peräisin. Kaivauspaikan lähellä sijaitsi mahdollisia pyyntikuoppia. Alue on tuhoutunut kokonaan myöhemmässä soranajossa. Vuoden 1996 inventoinnissa ei paikalla todettu enää mitään merkkejä asuinpaikasta.

Kärävä (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiö on sijainnut Jalantijärven pohjoispuolella noin 50 m rannasta, järveen viettävällä peltorinteellä. Vuonna 1895 Kalle Kelander löysi Kärävän talon maalta Kelanderin tuvan vierestä taitetun miekan ja keihäänkärjen. Paikalla suoritetussa kaivauksessa todettiin 600 luvulle jKr. ajoittuva hautaröykkiö. Paikalla on ehkä ollut useita samanlaisia röykkiöitä, mutta vuoden 1943 inventoinnissa voitiin todeta, että peltoa oli raivattu lisää ja Kelanderin tupa purettu. Paikalla ei havaittu enää mitään kalmistoon viittaavaa. Sama todettiin vuoden 1996 inventoinnissa. Alueella suoritettiin myös koekaivausta.

Vähälä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiö on sijainnut 350 m Jalantijärven länsipäässä olevasta Järviönlahdesta pohjoiseen, välittömästi valtatie 9:n itäpuolella. Röykkiö oli moreenipohjaisen mäen laella. Röykkiö oli melko pyöreä, halkaisijaltaan 3,2 m ja korkeudeltaan 0, 65 m. Osa röykkiöstä tutkittiin tulevan moottoritien takia. Tutkimuksissa röykkiö todettiin kivillä peitetyksi rakennusjätekasaksi 1800 luvulta.

Erkinmäen rinne (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohteessa on ollut polttokalmisto ja kivikautinen asuinpaikka. Paikka on peltomaata ja jyrkkää Kirkkojärveen laskevaa rinnettä. Alueen eteläosassa on Hennerin päärakennus, keskivaiheilla sorakuoppa. Paikalla sijainneet kiinteät muinaisjäännökset ovat tuhoutuneet. Alueen pohjoisosassa, hiekkakuopan reunassa on Ville Luhon mukaan ollut kivikautinen asuinpaikka, josta on löytöinä mm. hieman keramiikkaa ja hioimen kappale). Mitään varmoja merkkejä polttokalmistosta ei paikalta ole tehty.

Arvela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Arvelan huvilan pihamaalla Kirkkojärven eteläpuolella. Vuonna 1961 löytyi talon puutarhasta pii-iskoksia ja saviastianpaloja. Kaivauksessa paikalta todettiin historiallisen ajan kulttuurikerros. Esihistorialliseen aikaan viittaavaa kerrostumaa ei havaittu. Löytöjen perusteella (keramiikkaa, piikaavin, kvartsikaavin) paikalla voi olla kivikautinen asuinpaikka, mutta muinaisjäännös on ilmeisesti tuhoutunut täysin. Läheltä, Arvelan huvilasta (Väinölästä) etelään ja itään löydettiin vuoden 1994 inventoinnissa mm. kaksi kvartsi-iskosta.

Kuokkalankoski (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiöt sijaitsivat pääradan (Hämeenlinna - Tampere) länsipuolella Kuokkalankosken kapeimmalla kohdalla. Paikka oli lehtometsää, ja siellä oli erilaisia kiveyksiä ja kuopanteita.
Koska kohde tuli kokonaan tuhoutumaan rautatien rakennustöissä, suoritettiin paikalla arkeologisia kaivaustutkimuksia. Koekaivauksessa syksyllä 2000 paikalta todettiin kaikkiaan 11 kivi-, kiven- ja maansekaista röykkiötä tai kiveystä. Seitsemästä röykkiöstä on esihistoriallisia löytöjä. Paikalla jatkettiin tutkimuksia keväällä ja kesällä 2001. Kaikkien esihistoriallisiksi todettujen röykkiöiden löytömateriaali oli keskenään samanlaista. Suurin löytöryhmä oli rautakautinen keramiikka. Yhdestä röykkiöstä löydettiin miekan katkelma, joka voidaan ajoittaa 600-luvulle jKr. Palaneita luita löydettiin vähän. Alueelle tyypillisiä olivat sirpalekiveykset.

Saksala Isosaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kukkian Isosaaren länsilaidalla, Saksalan talosta 350 m pohjoisluoteeseen, Saksalantien pohjoipuolella. Alueen länsiosassa on iso hiekkakuoppa. Kohteen keski- ja itäosa on vanhaa peltoa. Paikalle vuonna 2002 tehdyssä koekaivauksessa todettiin kulttuurikerrosta rinteen loivasta alaosasta, kesämökistä noin 50 m länteen. Paikalla jatkettiin tutkimuksia vuosina 2003-2004. Tutkimusten perusteella voitiin todeta, että esihistoriallisesta asuinpaikasta olivat säilyneet vain peltokerroksessa olevat löydöt; vain kolmesta kohdasta todettiin kulttuurikerrosta peltokerroksen alla.
Kohde on kokonaan tutkittu.
Löydöt paikalta ovat kiviesineitä ja niiden katkelmia, kvartsikaapimia, kvartsiitti- ja kvartsi-iskoksia, nuorakeramiikkaa runsaimmin ja palanutta luuta.

Töllämö (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiö sijaitsee Vekumajärven ja Jouttijärven välisellä kannaksella, Järvenpään talosta 100 m länteen kallionnyppylällä.
Röykkiö on osittain pienen rakennuksen alla ja osa, noin 3,5 x 2 m suuruinen kiveys on 2 m päässä rakennuksesta. Röykkiö on rakennettu 10 - 40 cm kokoisista kivistä. Röykkiön lounaisosassa on iso maakivi.
Kesän 2001 kaivauksissa todettiin jäljellä olevasta röykkiöstä, että se oli koottu kalliolle ohuen humuspeitteen päälle erikokoisista kivistä. Pienimmät olivat vain muutaman senttimetrin läpimittaisia ja ilmeisesti tulen lohkomia. Kivistä suurimmat olivat puolen metrin luokkaa ja sijoittuivat säilyneen pohjoisosan eteläreunaan, röykkiön arvioituun alkuperäiseen keskiosaan. Niiden sijoittuminen riviin ja suorakulmaisesti katsottiin viittaavan arkkumaiseen keskusladelmaan, joka erottui jo pintaan. Tästä löydettiin palaneita luita. Luuanalyysissä ei voitu yhtään luuta varmuudella tunnistaa. C-14-ajoitus, joka oli otettu kiviröykkiön pohjasta antoi tuloksen 470+60 BP.
Kohde on tutkimusten jälkeen vapautettu rauhoituksesta.

Lukkilansalmi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut Nokianvirran ja Kuloveden yhtymäkohdassa, Lukkilansalmen eteläpuolella rantahietikolla, Ylisen talosta 100 m louteeseen. Asuinpaikka on ollut nykyisen vedenpinnan tasossa tai sen alapuolella, ja on nykyisin täysin vesivirran kuluttama. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia ja vasarakirves.

Hintsa (Hautapaikat)
Rautakautinen; Nokianvirran etelärannalla Hintsan talon pihapiirissä, jyrkän rantatörmän ja Taivalkunnantien välisellä alueella on ollut kaksi kiven- ja maansekaista röykkiötä.
Ne ovat tuhoutuneet talon rakentamisen ja aitan purkamisen yhteydessä mahdollisesti 1950-luvulla. Paikalla on maanomistajan mukaan ollut ainakin yksi pieni kumpu, mutta se hävitettiin edellä mainituissa rakennustöissä.
Vuoden 2000 inventoinnissa ei paikalla havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.
Vuoden 1948 inventoinnin mukaan toisen röykkiön halkaisija on ollut 1,5 m ja korkeus 0,5 m ja toisen röykkiön halkaisija on ollut 3,5 m ja korkeus 0,5 m.

Pihlajamäki (536010025) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde on sijainnut Kankaantaan kaupunginosassa Vihnuskatu 17:ssä kivikkoisella mäellä.
Kohdetta on pidetty joko kalmistona tai asuinpaikkana.
Vuonna 1957 katutöissä paikalta löydettiin kolme viikinkiaikaista keihäänkärkeä, kirves, rautapadan kapple ja pari saviastian palaa muutaman metrin matkalta humuksen ja soran rajalta ja syvemmältä sorasta.
Paikalla suoritetuissa kaivauksissa ei löydetty kiinteää muinaisjäännöstä, vain ajoittamaton rautaveitsi. Kohde on todennäköisesti tuhoutunut rakennustöissä.

Pleunannokka (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pleunannokasta kaakkoon sijaitsevalla kivisellä mäellä aitan länsi- ja eteläpuolella, Laukkaannokkaan vievän tien länsipuolella. Vuoden 1985 inventoinnin mukaan paikalla olisi ollut kaksi maantasaista ja turpeen peittämää, noin 4 m päässä toisistaan olevaa röykkiöitä. Vuoden 2002 inventoinnissa paikalla ei voitu havaita mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Saviannokka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Piikkilänjärven pohjoisrannalla, niemen itäosassa, Savian talosta 200 m lounaaseentasaisella maalla ja loivalla rantarinteellä pellon alaosassa.
Paikalta on löydetty kaksi kvartsikaavinta, -ytimiä, -iskoksia ja pala palanutta luuta. Löytöalueen laajuus on 100 x 80 m.
Vuonna 2004 paikalla suoritettiin koekaivaus, jossa ei havaittu kulttuurikerrosta peltokerroksen alla. Löydöt paikalta olivat kvartsia. Kysymyksessä saattaakin olla lyhytaikainen leiripaikka. Kohde saatiin tutkittua kokonaan.

Unkila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut Vesijärven pohjoisosassa Vuohinokan niemen pohjoispuolella hiesupohjaisella harjanteella Höytiö-nimisessä pellossa.
Paikalta on löydetty tasa- ja kourutalttoja. Vuoden 1977 inventoinnissa ei paikalla voinut havaita mitään muinaisjäännökseen viittavaa ja onkin mahdollista, että kohde on tuhoutunut kyntötöissä. Vuoden 2003 inventoinnissa pellolta löydettiin yksi kvartsi.

Jussila (562010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinopaikka on sijainnut Oriselästä pohjoiseen, Oripohjanjärven itäpuolella Jussilan talosta etelään.
Asuinpaikka on täysin tuhoutunut uutta navettaa rakennettaessa. Myös navetan ympäristössä on siirretty maata paljon. Paikalta on löydetty tasataltta.

Oriselänniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka on sijainnut Oriselänniemen länsirinteellä. Se on aiemmin viettänyt loivana pieneen lahteen. Oriveden-Jämsän -ratalinjan rakentamisessa ja oikaisussa on lahtea täytetty, ja maata siirretty niin runsaasti, että asuinpaikka on tuhoutunut. Osa asuinpaikasta on jäänyt ratalinjan alle. Paikalta on löydetty kouru- ja tasataltat.

Urho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Parkanon kaupungin keskustan tuntumassa Viinikanjoen itärannalla, Turpeuslammen itäpuolella olevan savisessa peltorinteessä, jossa on jyrkempi kohta noin 95 m korkeudella m.p.y.
Asuinpaikka on tuhoutunut peltotöissä. Sen läpi on vuonna 1989 - 90 rakennettu Majakkakatu. Löydöt paikalta ovat kiviesineitä, hioimia ja kvartsiesineitä ja -iskoksia.

Pikku-Koivulampi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivirakenne sijaitsee Häädetkeitaan kokeilualueella soiden ympäröimällä mäntykankaalla, kallion paljastumalla metsäautotien varressa. Kiveys on uunimainen rakenne. Ison maakiven viereen on asetettu kolme kiveä seiniksi, ja laakakivi katoksi.
Vuoden 2012 inventoinnissa kohdetta ei löydetty, kahdesta tarkastuskäynnistä huolimatta. Kohteen paikka on helppolöytää, ja on luultavaa, että kohde on hävitetty.

Koukonkallio (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Inventointi 1995: Koordinaatit mäkialueeseen, johon on 1600-luvun kartassa tehty karttamerkintä Koukon Callio viittaa. Mäen kohdalle on merkitty sanat "Olim Mansio Diabolica", mikä lause on suomennettu mm. "muinainen pakanallinen tila". Tämä mäki sijaitsee noin 300 metriä itään kohteesta Koukonkallio (jokilaaksossa) 619010014. Mitään ihmisen rakentamaa ei ole havaittu eikä siihen tiettävästi liity suullisesti säilynyttä tarinaperinnettä.

Koivuniemi (635010005) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto on sijainnut Mallasveden pohjoisrannalla, noin 100 m rannasta matalalla kivikkoisella särkällä peltojen keskellä, pihan eteläosassa. Koivuniemen talo on rakennettu keskelle kalmistoa. Enin osa pääosin 1000-luvun polttokenttäkalmistosta on tuhoutunut eriaikaisissa rakennustöissä, ja jäljellä oleva alue on tutkittu kokonaan.

Uutanan Linnamäki (Puolustusvarustukset)
Ajoittamaton; Vuoden 1983 muinaisjäännösluettelossa mahdollinen linnavuori. POISTETAAN. Ei muinaisjäännös.

Järvyläisen suo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Visuveden kanavasta (ent. Kaivoksen kanavasta) 500 m luoteeseen peltorinteessä Järvyläisen suon, entisen pikku lammen pohjois- ja itäpuolella.
Löydöt paikalta ovat reikäkivi ja kvartsi-iskoksia sekä tien läheltä Äänisen viherliusketta oleva taltta. Maaperä paikalla on hiekkaa. Tielinjan kohdalla on suoritettu koekaivauksia, mutta asuinpaikan ei jatku tälle alueelle.

Saunasaari (837010006) (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Röykkiö on sijainnut Pyhäjärven Hyhkynlahdessa olevan Saunasaaren eteläpään länsirannalla, kalliopohjalla. Röykkiö on merkitty isojakokarttaan vuodelta 1758. Lapinrauniosta on jäljellä enää keskuskivi.

Myllysaari (837010012) (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kiviröykkiö on sijainnut Tammerkosken yläjuoksun kohdalla olevassa Myllysaaressa. Paikalla on ollut kiviröykkiön jäännöksiä vielä 1860-luvulla. Kohde on tuhoutunut 1800-luvun lopulla.

Lapinniemi (837010013) (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kiviröykkiö on sijainnut Näsijärven rannalla vuoritöyrämän päällä. Kohde on tuhoutunut sahaa rakennettaessa 1800-luvulla.

Vuohenoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut Kalevantien ja Iidesrannan risteyksessä, 150 m Iidesjäreven rannasta itäkoilliseen, teiden pirstomalla ja tuhoamalla niityllä. Maaperä paikalla on hietaa. Kohde on tuhoutunut. Löydöt paikalta ovat kiviesineen katkelma, kvartsi-iskoksia ja luunsiruja.

Vilusenharju (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kalmisto on sijainnut Kaukajärven länsipäästä 450 m lounaaseen, harjun lakialueella.
Kohde löydettiin vuonna 1961 kun soranoton yhteydessä löytyi miekka hiekkakuopan reunasta. Paikalla on suoritettiin kaivauksia vuosina 1961-62, mutta kalmisto oli jo tuolloin suurimmaksi osaksi tuhoutunut. Vuonna 1971 vielä seulotiin paikalta siirretyt pintamaat. Viikinkiaikaiseen polttokalmistoon on tehty ruumishautauksia 1100-luvun alkuun asti. Kalmisto on ollut 11200 neliömetriä laaja.

Ämmämäki (837010032) (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Lapinraunio on sijainnut Aitolahdentien eteläpuolella, Ämmämäen korkeimmalla paikalla, Laajalahden rantamaastossa. Lapinraunion kivet on käytetty paikalle rakennetun talon perustuksiin. Röykkiön alkuperäinen, tarkka paikka ei ole enää tiedossa. Talon pihassa oleva 5 m pitkä 2-rivinen kivireunus saattaa olla peräisin rauniosta tai talo on rakennettu suoraan raunion päälle.

Kämmenniemi (837010035) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut Aunessillansalmen pohjoispuolella, törmän päällä sijaitsevalla tasanteella. Savimaalla sijainnut suppea-alainen, lähinnä nuorakeraaminen asuinpaikka on tuhoutunut peltoviljelyssä, ja osa on tutkittu pois. Asuinpaikan yli on rakennettu tie tutkimusten jälkeen. Pelto on nykyisin metsitettynä.

Iso-Kartano (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut Teiskon Nuorajärven ja Valkeajärven välisellä kannaksella, etelään ja lounaaseen viettävällä savisella peltorinteellä. Ilmeisestikin pienialainen kohde on tuhoutunut kokonaan peltoviljelyssä. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.

Tiensuu (887010012) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiö on sijainnut Kortejärvestä 600 m kaakkoon, Urjanpirtin takaisella aholla.
Röykkiö oli koottu kolmen maakiven varaan. Sen päällä kasvoi katajaa ja leppää.
Röykkiön koko oli 3,5 x 3,1 x 1 m. Röykkiötä ei paikannettu enää vuoden 1983 inventoinnissa.

Pappila (908010023) (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikallio on sijainnut Sääksmäen pappilaan vievän tien vieressä, kivikkoisessa rinteessä. Peruskallion kohoumassa on ollut kaksi kuppia. Kohde on tuhoutunut.

Lintulan tontti (Hautapaikat)
Rautakautinen; Lapinniemenkadun ja Kävelykadun kulmassa, Lintulan tontilla, on ollut rautakautinen (hauta?)röykkiö, joka tuhottiin rakennustöissä vuonna 1949.
Viereisellä Lintulan pihalla on ollut ilmeisesti samaan kokonaisuuteen kuulunut, vuonna 1941 (?) tutkittu löydötön röykkiö. Alue on todennäköisesti ulottunut myös länsipuolelle Ruoholan tontille. Paikka on tuhottu kokonaan.

Kävelykatu 3 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kävelykatu 3:n kohdalta on tutkittu vuonna 1913 osa poltto(kenttä?)kalmistoa.
Osa kalmistosta on ulottunut tontti 3:n puutarhaan.
Löydöt paikalta ovat palanutta luuta ja saviastin palasia.

Ent. Saikan tontti (Hautapaikat)
Rautakautinen; Liekoveden rannasta 200 m itään, tien länsipuolella mäkisellä ja epätasaisella tontilla on ehkä ollut kiven- ja maansekaisia röykkiöitä sekä mahdollisesti asumuksen jäänteitä.
Kohde ehti lähes kokonaan tuhoutua rakennustöissä ennen vuoden 1911 tutkimuksia.
Paikalta on mm. seuraavat löydöt: putkellinen keihäänkärki, rautaveitsi, rautahelan? katkelma, pieni rautainen hevosenkenkäsolki, rautainen rengasneula, saviastianpaloja, palanutta savea sekä palanutta ja palamatonta luuta. Lisäksi on suuri joukko myöhempää esineistöä.

Ent. Tyrvään apteekin tontti (Hautapaikat)
Rautakautinen; Mahdollinen hauta on sijainnut Rautaveden, Vammaskosken ja Liekoveden rajoittaman niemekkeen koillissivulla, jyrkästi koilliseen viettävällä rinteellä.
Paikka ehti täysin tuhoutua rakennustöissä jo ennen vuoden 1937 tarkastusta.
Paikalta on löydetty vuonna 1926 kaksi rautakautista keihäänkärkeä.

Tyrvään asema-alue (Hautapaikat)
Rautakautinen; Vuonna 1898 tehdyn tarkastuksen aikaan on paikalla ollut puoliksi tuhoutunut röykkiö, joka ilmeisesti on sijainnut nykyisen vaneritehtaan puolella. Kohteesta on saatu löydöt KM 3574:508-516.
Kalmisto on osittain tuhoutunut jo asemarakennusta tehtäessä, ja alue on perusteellisesti muokattu aikojen kuluessa.

Vanhamoisio (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Karkussa, Kutalan saarella, Pipon talon Vanhamoision pellon viljelemätömässä saarekkeessa. Samalta pellolta tutki Aarne Äyräpää kaksi kiveystä 1930-luvulla.
Vuonna 1995 havaitun kiveyksen tulkinta on vaikeaa kohteen tuhoutuneisuuden vuoksi. Paikalta oli otettu soraa. Kyseessä lienee kuitenkin jonkinlainen rakennusjäänne, jonka yhteydessä olleeseen tulisijaan liittyy osa kiveyksestä. Löytöinä saatiin rautakautistyyppisiä saviastian palasia ainakin kolmesta eri astiasta, jonkin verran savitiivistettä, palanutta savea ja kuonaa. Kvartsimateriaali oli monipuolista, joukossa myös tuluskvartseja. Palanutta luuta löytyi koko kaivausalueelta hyvin vähän. Palamatonta luuta (kuulunee possulle) saatiin pääasiassa yhdestä kontekstiin kuuluneesta kiveyksen alaisesta kuopasta. Kohde on kokonaan tutkittu.
Peltoja ympäröivät alueet tulisi kuitenkin inventoida uudestaan.

Liekolankatu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivi- ja varhaismetallikautinen asuinpaikka on sijainnut Liekoveden itärannalla kaupungin keskustassa entisellä Ståhlbergin tontilla.
Vuoden 1949 inventointikertomuksen mukaan, kohdassa "epämääräiset muinaisjäännökset", on Liekoveden rannalla ollut puoliympyrän muotoinen, nurmettunut kivikehä tai vallitus, joka tutkimusten mukaan on kuulunut asuinpaikkaan. Ennen kuin paikalla vuonna 1970 aloitettiin kerrostalon rakennustyöt, kohde tutkittiin. Kohde on tulkittu pyyntipaikaksi, joka erinomisen sijainti vuoksi on ollut käytössä pitkän aikaa kausipaikkana. Paikalta on keramiikkaa kivikauden lopulta ( Pyheensillan vaihetta, nuorakeramiikkaa sekä Kiukaisten keramiikkaa) ja varhaismetallikaudelta. Paikan toinen kuoppaliesistä on C-14 -ajoitettu esiroomalaiselle ja toinen vanhemmalle roomalaisajalle. Toisen luota on löytynyt Luukonsaaren keramiikkaa. Paikan nuorinta kerrostumaa edustavat haudat, joista toisesta on kansaivaellusaikainen kaula?rengas. Paikan valli todettiin kaivauksissa luontaiseksi.

Rukoushuone (Hautapaikat)
Rautakautinen; Ruumiskalmisto on sijainnut Narvan keskustassa. Vuonna 1955 löytyi uutta rukoushuonetta rakennettaessa ruumishautoja. Rakennustöissä oli osuttu suoraan kalmiston keskiosaan. Osa haudoista oli itä-länsi -suuntaisia, esineellisiä, ristiretkiaikaisia. Esineettömät haudat olivat pohjois-etelä -suuntaisia, ja niiden rivi jatkui itään toisen talon alle. Kalmistosta ei ole ollut näkyvissä merkkejä maan pinnalla.

Mustila 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jumusen rannasta noin 200 m pohjoiseen. Löytöalueen pohjoispuolella on omakotitaloalue. Asuinpaikan läpi kulkee pohjois-etelä-suunnassa Kalatie.
Paikka on savista peltoa loivalla lounaisrinteellä. Löytöalueen koko on noin 110 x 60 m. Löydöt paikalta ovat kiviesineen katkelma, kvartsi- ja pii?-iskoksia.
Vuonna 2002 tehdyssä koekaivauksessa voitiin todeta kohteen tuhoutuneen kokonaan pitkäaikaisen peltoviljelyn seurauksena.

Siukola 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut Jumusen Siukonlahden rantasuon lounaisrannalla. Rantakujan omakotitaloalue on kohteen luoteispuolella. Löydöt, kvartsikaavin, -iskokset, palanut luu on löydetty itäkoilliseen viettävän rinteen alaosasta. Löytöalueen koko on ollut noin 110 x 40 m.
Osa asuinpaikasta on tuhoutunut vuonna 2006 jolloin paikalle on rakennettu talo.
Toukokuussa 2007 koekaivauksia tehtiin korttelissa 144 tonttien 1, 2, 4, ja 5 alueella sekä korttelissa 143 tonttien 5 ja 6 alueella. Kahdessa koekuopassa korttelissa 144 oli mullan alla hiekkaa, kaikissa muissa kuopissa maaperä oli savea. Kuoppia oli yhteensä 30. Tutkimuksissa ei löydetty kiinteitä muinaisjäännöksiä tai irtaimia muinaisesineitä. Vuosisatoja jatkunut viljely on tuhonnut asuinpaikalla mahdollisesti olleet kiinteät rakenteet.

Kangas-Heikkilä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut Majajärveen viettävällä peltorinteellä. Sen yli on rakennettu kantatie 66.
Esikeraamista asuinpaikkaa on tutkittu vuosina 1972 ja 1973.

Muorinmoisio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut Näsijärven Pengonpohjan lahden lounaisrannalla, Hempuran talosta 230 m kaakkoon, Parmanniementien varrella, hiekanottoalueella. Kohde on todettu vuoden 1972 kaivauksessa kokonaan tuhoutuneeksi tietä tehtäessä ja hiekanotossa. Paikalta on löydetty kvartsiesineitä ja -iskoksia. Aluetta koekuopitettiin myös vuoden 2000 inventoinnissa, mitään ei löytynyt.

Rantavainio (980010020) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut Näsijärven Vahantalahden etelärannalla, noin 60 m päässä rannasta. Paikka on Kuruntiestä 0,5 km itään, pienen mäen kaakkoisrinteellä ojannotkon länsipuolella vanhalla pellolla. Pelto on metsitetty ja kasvaa kuusivaltaista sekametsää. Metsitetyn alueen länsipuolella on rajakivi nro 5. Sen koillispuolelta on löydetty asuinpaikkaan liittyviä löytöjä, kvartsi-iskoksia ja palaneen luun siru. Alueelta on löydetty myös kourutaltta.
Alueella tehtiin kesällä 2007 koekaivaus. Kiinteää esihistoriallista muinaisjäännöstä ei todettu. Muutama kvartsi-iskos löydettiin. Lisäksi paikan pohjoispuolella todettiin tervanpolttoon liittyvä rännihauta.

Mainiemi (980010037) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näsijärven Siivikkalanlahden pohjoisrannalla omakoti- ja kesämökkialueella. Paikka on rantaterassilla, kesämökin luoteispuolella pihapiirissä, loivalla etelärinteellä. Kohteen laajuus on 35-40 x 20 m. Löydöt paikalta ovat kvartsi-iskoksia.
Vuoden 2010 koekaivauksessa koekuoppia kaivettiin rakennusten ja rannan väliin sekä niiden koillispuolelle. Maakerrokset vaikuttivat sekoittuneilta. Löytöinä saatiin kvartsiesine ja iskoksia (KM 38525). Vuoden 2015 koekaivauksessa, joka toteutettiin kiinteistön tulevan jätevesijärjestelmän alueella, ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä tai tehty löytöjä.
Sekä vuoden 2010 ja 2015 tutkimusten tulosteella kohdetta on pidettävä tuhoutuneena.

Klooritehdas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut Kokemäenjoen pohjoisrannalla olevalla tehdasalueella.
Kiviesine, taltta KM 8172 on löytynyt 1920-luvulla puutarhasta, paikasta, joka inventoijan mukaan olisi ollu sopiva asuinpaikaksi Äetsän kosken partaalla. Tehdasrakentaminen on tuhonnut alueen kokonaan.

Vataja 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Esineiden löytöpaikka sijaitsee Perämaantien koillispuolella, Vatajan talosta pohjoiseen peltoalueella, jonka reunamilla on todettavissa vanhoja hiekkakuoppia.
Paikalta on löydetty nelisivuinen oikokirves, 2 lehdenmuotoista liuskekärkeä, ja käyräselkäinen kourutaltta sekä kolme kvartsi-iskosta. Kyseessä lienee kokonaan hiekanotossa ja pellonraivauksessa tuhoutunut kivikautinen asuinpaikka.

Särkänmäki 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ensimmäisen maailmansodan aikaisen juoksuhaudan huonokuntoisia jäännöksiä. Kaivettu pehmeään hiekkamaahan, sortuneita.

Särkänmäki 2 (Maarakenteet)
Moderni; Rinteeseen kaivettu noin 5 x 7 metrin koinen kuoppa, jossa on nähtävissä oviaukon paikka. Kuoppaan tehdyssä koekuopassa ei havaittu hiiltä tms. tervahautaan tai hiilimiiluun viittaavaa eikä liioin kunnon maannosta. Kyseessä lienevät kellarikuopan tai jonkinlaisen korsun jäännökset.

Kaalisaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kokonaan tuhoutunut kivikautinen asuinpaikka on sijainnut Liekoveteen pistävällä pienellä niemellä, jonka kärkiosa on ollut pienenä saarena. Niemen on ilmeisesti 1930-luvulla rakennettu urheilukenttä, joilloin siellä ollut asuinpaikka on tuhoutunut. Alueella ei ole nykyisin säilyneenä alkuperäistä maastoa tai maanpintaa.

Komperinmäki (Taide)
Historiallinen; Pellon laidassa, lehtimetsässä sijaitseva 1 m läpimittainen ja 20 cm paksuinen laakea irtokivi, johon on hakattu kuoppa. Kuopan läpimitta on noin 5 cm ja se on suppilomainen, keskiosastaan syveten selvästi poratuksi reiäksi. Reiän syvyys on noin 3 cm ja halkaisija 2-2,5 cm. Välittömästi kiven länsipuolella on vallimainen pienistä kivistä koostuva kiviraunio, joka on ilmeisesti muodostunut raivattaessa kiviä länsipuoliselta alueelta, joka on ollut viljeltynä.

Lepomäki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka on sijainnut Keskisen ja Alaisen Torisevan rotkojärvien välisellä kannaksella, hiekkaharjanteen luoteispäässä.
Kiviesineet, kourutaltta ja hioin on löydetty pellolta, joka laskee Keskiseen Torisevaan, talon luoteispuolelta. Viljelyn kokonaan tuhoama paikka.
Vuoden 2009 inventoinnissa kohdetta esitetään irtolöytöpaikaksi, koska paikalta ei ole löydetty mitään asuinpaikkaan viittaavaa.

Niemi 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö on sijainnut Tampereen keskustasta 5 km länteen Näsijärven Lielahden rannasta 100 m luoteeseen, avokalliolla. Se on ollut suorakaiteen muotoinen, kooltaan 4,5x2 m. Siinä oli muutama kerros kiviä.
Kiveys on tutkittu 2013. Kaivauksissa löytyi ainoastaan 1900-luvulle ajoittuvaa esineistöä, joka liittyi paikalla sijainneeseen sahaan. Kiveys on toiminut sähkötolpan tai valaisin pylvään jalustana. Mikäli paikalla on ollut aiemmin lapinraunio tms., ei sellaisesta ole säilynyt enää merkkejä.

Juvanrinne (Asuinpaikat)
Historiallinen; Juvanrinteen asemakaava-alueella sijaitsevalta vanhalta pellolta löytyi inventoinnissa merkkejä historiallisen ajan asutuksesta. Marraskuussa 2008 tehdyissä koekaivauksissa todettiin, että kyseessä ovat todennäköisesti mäkitupalaisasutuksen jäännökset 1800-luvulta. Koska paksun täytemaakerroksen alla olevat rakennusjäännökset vaikuttivat informaatioarvoltaan vähäisiltä, katsottiin kohde riittävästi tutkituksi.

Kalalahti 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vanajaveden etelärannikolla noin sadan metrin päässä sen rannasta, Kalalahdentien eteläpuolella ja noin 300 m Kalalahden talosta lounaaseen. Kohde on pellolla ja se alkaa heti Kalalahdentiestä. Löytökeskittymä on pellolla olevalla kumpareella. Maasto viettää pohjoiseen Kalalahdelle päin.
Asuinpaikalta löytyi historiallisen ajan saviastianpaloja, hioin, kvartsi-iskoksia, piitä ja kuonaa.
Valkeakoski Kalalahti 2 saatiin kokonaan tutkituksi vuoden 2007 kaivausten aikana. Se oli suurimmaksi osaksi tuhoutunut jo ennen tutkimuksia alueella tehtyjen maansiirtotöiden takia.

Yli-Hinkka (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sääksmäen kirkosta 7 km länteen, Vanajaveden pohjoisrannassa pellon kulmassa olevalla rajapyykillä (kivessä kaiverrus nro 20) joka on Vanajaveden vanhan ylimmän rantatörmän päällä.
Kohde on sammaloitunut kaakko-luode -suuntainen kiviaita, joka kulkee rajapyykiltä nro 20 rajaa pitkin Vanajaveden rannassa olevalle laiturille. Aita on hyvin ladottu ja tehty luonnon kivistä. Sen päällys on tasainen ja seinät suorat. Aidan pituus on 20 metriä, leveys n. metrin ja korkeus n. 0,5 metriä. Se on nykyisin pensaikon suojassa.
Vanajaveden pintaa laskettiin n. 2-3 metriä vuonna 1857, mikä antaa aidalle ajoituksen. Se on tehty viimeisen pinnanlaskun jälkeen, todennäköisesti jatkamaan vanhaa rajalinjaa paljastuneelle vesijättömaalle. Sen ikä on siis enintään 150 vuotta.
Aita tulee tuhoutumaan Kalvola-Lempäälä maakaasuputkilinjan rakennustyössä vuosina 2008-2009.

Myllymaa 2 (1000011497) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuoden 1777 kartan perusteella paikannettu vesimyllyn paikka Pajuniemen kylässä.
Vuoden 2017 tarkastuksessa kohde todettiin tuhoutuneeksi oja perkauksen yhteydessä.

Mäkitalo (1000007547) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Latomus, joka oli tullut vuonna 1989 esiin peltomullan alta, sijaitsi Mäkitalon tilan mailla ja päärakennuksesta noin 100 m eteläkaakkoon. Paikalla on noin 4 x 3 m kokoinen erikokoisista kivistä tehty latomus, jossa isoimmat kivet olivat alimpina tasaiset puolet alaspäin. Kivien alla oli nokista maata. Latomus ei ollut esihistoriallinen, ja paikalta aikaisemmin talteen otetut löydöt olivat peräisin historialliselta ajalta. Latomuksen vieressä oli ollut myös kivetty pyöreä tulisija, joka kuitenkin oli jäänyt peltotien alle. Latomus oli myöhemmin kynnön yhteydessä osittain hajonnut ja peittynyt. Vuoden 1999 inventoinnissa paikalla ei voitu enää todeta mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Mäkikatu 43 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Mahdollinen I maailmansodan aikainen bunkkeri sijaitsee Mäkikatu 43:n etupihalla purettavien puurakennusten edessä. Näkyvissä on kaareva, noin 4 metriä pitkä ja arviolta noin 3 m leveä betonoitu rakenne, jonka toisessa päässä on aukko. Rakenne on hautautunut maahan siten, että ettei sen kokoa tai muotoa pysty ilman kaivaustutkimuksia saamaan selville. Näkyvissä olevan päätyrakenteen ja pienen aukon perusteella kysessä on holvimainen tila, joka on täytetty tai täyttynyt maalla. Rakenne näyttäisi jatkuvan viereiselle tontille. Kyseessä ei liene kellarirakennus vaan venäläisten vuosina 1914-1918 rakentama betonoitu puolustusvarustus, jollaisia tunnetaan Pispalanharjulta muitakin.

Huhti (Huchtis) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Huhdin kylänpaikka on jäänyt 1800-luvulla rakennetun Turku-Toijala radan alle.
Ratapihantie kulkee myös tontin läpi. Sen kohdalla on mennyt tie 1700-luvun isojakokartassa, kylän kolme taloa ovat sijainneet sen varrella tien molemmin puolin.

Vanha kirkonpaikka (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Kuhmalahden kappelikirkko valmistui Iso-Pennon kylän kallionrinteelle vuonna 1664. Kirkon lattian alle haudattiin vainajia ja lattian alla tiedetään olleen 1700-luvulla ainakin kaksi hautaholvia. Kirkko osoittautui ajan myötä liian pieneksi ja sitä pidennettiin vuonna 1700. Laajennustöitä tehtiin myös vuonna 1769. Kirkon kellotapuli rakennettiin vuosina 1780–1782. Vuonna 1846 vanhan kirkon viereen valmistui uusi kirkko. Vanha kirkko purettiin pois vuosina 1846–48 ja vanhan kirkon tontti muutettiin hautausmaaksi. Vanhan kirkon rakennusmateriaalia hyödynnettiin uuden kirkon rakentamisessa. Lisäksi vanhan kirkon perustuskiviä käytettiin uutta kirkkoa ympäröivän hautausmaan aidan rakentamiseen. (Kuhmalahden hautausmaainventointi 2002.)
Vanha kirkonpaikka on sijainnut nykyisen kirkon kaakkoispuolella. Vanhan kirkon paikalla sijaitsee nykyisin noin 65x40 m laaja hautausmaa-alue. 1700-luvun loppupuolella rakennettu kellotapuli on yhä pystyssä hautausmaan länsireunalla. Kirkonpaikka on merkitty hautausmaalle muistomerkkikivellä, jossa lukee: ” Tällä paikalla oli vanha kirkko 1640–1846. II Moos.3:5”. On todennäköistä, ettei vanhaan kirkkoon liittyviä rakenteita ole säilynyt maan alla. Vanhan kirkon rakennusmateriaalia käytettiin uudelleen hyödyksi uuden kirkon rakennustöissä ja uudempien hautausten myötä maakerrokset eivät ole säilyneet paikalla koskemattomina.

Poukkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylätontti on ollut kahden talon kylä. Varhaisin maininta on vuodelta 1506. Vuoden 1690 kartalla on kaksi taloa rinnan joen suuntaisesti. Vuoden 1765 kylätontti paikantuu nykyisen Uotilan talon kohdalle ja eteläpuoleinen talotontti sen eteläpuolelle.
Koko vanhan kylätontin alue on kovin myllättyä ja onkin mahdollista että kylätontti on tuhoutunut.
Vanhan kylätontin eteläpuolella, tien länsipuolella on pusikon ja metsän peittämä talon perusta, ilmeisesti 1800-luvulla tai myöhemmin rakennettu.

Partala (1000014550) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Partala mainitaan kylän nimenä vuonna 1507. Kylässä oli 1500-luvulla kaksi taloa, 1600-luvulta lähtien yksi talo. Talotontti paikantuu 1765 kartan perusteella. Paikka on nykyisin muokattua ja hoidettua Partalan tilakeskuksen aluetta. Muinaisjäännös on tuhoutunut.

Taloila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Varhaisimmat maininnat kylästä ovat 1500-luvun alusta. Vuonna 1539 kylässä oli viisi taloa ja 1600-luvulta lähtien kolme taloa. Kylätontti paikantuu vuoden 1765 kartan perusteella. Nykyisin tontti on rakennettua pihamaata. Muinaisjäännös on todennäköisesti tuhoutunut.

Ylenjoki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Varhaisin maininta Ylenjoesta on vuodelta 1443. Vuonna 1539 kylässä oli viisi taloa kuten myös 1600- ja 1700-luvuilla. Kylätontti paikantuu vuoden 1780 kartan perusteella. Nykyisin tontin alue on rakennettua ja vaikuttaa myllätyltä. Muinaisjäännös on todennäköisesti tuhoutunut.

Kurkela (1000015217) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kelminselän keskellä ja etelärannalla oleva laajan Kuhnon niemen tyvessä.
Vuonna 1540 kylässä on ollut neljä taloa. Kylätontti paikantuu vuoden 1787 kartalta. Vanhan kylätontin alue ja reunat on rakennettu ja myllätty.

Tammela (1000017607) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Längelmäveden Tammelanlahden pohjukasta noin 190 m luoteeseen, pienen ojan notkossa, Tammelan talosta noin 250 m kaakkoon. Myllynpaikka on paikannettu vuoden 1788 kartan perusteella. Maastossa ei havaittu selkeitä merkkejä myllytoiminnasta vuoden 2009 inventoinnissa.

Peevola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartan mukaan paikalla on ollut kaksi taloa. Tontti on edelleen rakennettu ja kallio on hyvin pinnassa.

Vatiala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylässä oli vuonna 1540 kuusi taloa. Isojaon aikana 1790 kylässä oli suurinpiirtein samanverran taloja. Kylätontti on nykyään voimakkaasti rakennettua aluetta, ja vanhat rakenteet ja kulttuurikerrokset ovat todennäköisesti tuhotuneet.

Houhajärvi (Ryömälä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1786 isojakokartalle merkitty Houhajärven torppa.
Kohde on tuhoutunut.

Kairila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Varhaisin maininta 1540, oletettavasti myöhäiskeskiaikainen kylä. V. 1540 kolme
taloa, 1571 kaksi ja 1795 kaksi taloa: Horola (a) ja Aarikkala (Arkila) (b). Isojakokartalla v. 1795 myös tilan c eli Metsäkylän maita em. talojen luoteispuolella, mutta ei talotonttia. Kyseessä lienee aiemman Metsäkylän yksittäistalon maat. Metsäkylä eli C ilmoitetaan "Krono Omdelte hemman... bebos af bonden Anders Mattson..." Tonttimaata ei ole kartalla eikä kartan tieto-osiossa.
Kahden talon kylätontti (a eteläosassa, b pohjoisosassa) paikantuu asemoidulta isojakokartalta ehkä 10-20 m liian itään - mutta tästä ei täyttä varmuutta. A talon alue nyt rakennettua ja hoidettua pihamaata, b talon paikka rakennettua. Jos paikannus on oikein olisi talotontin itäosa rakentamattomalla alalla pellossa, osin tien alla. Mitään mainittavia vanhan asutuksen jälkiä ei kuitenkaan paikalla silmänvaraisessa tarkastelussa havaittu - myöskään kylätontin liepeillä.

Uotsola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta v.1540. Ilmeisesti varhaiskeskiaikainen kylä. V. 140 ja 1571
kolme taloa, 1644 neljä. isojakokartalla 1781 neljä taloa ja sotilastorppa. Talot: 1
Noka, 2 Lammaspää, 3 Pentti, 4 Hoppu - kappalaisen talo. Kylässä talot 2 ja 3 muodostavat yhtenäisen tontin, muut hieman erillään.
Tontit jääneet nykyisen rakentamisen alle ja arkeologisessa mielessä ilmeisesti tuhoutuneet. Sotilastorpanpaikka kylätontin pohjoispuolella.

Selkee Niemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torppa 1791. Talotontti ilmeisesti 1600-luvulla siirtynyt tälle paikalle Selkeen kylätontilta. Paikannus +-10 m. Nykyisen talon kohdalla ja hoidetulla pihamaalla.

Selkee Kuusenoja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torppa 1791. Talotontti ilmeisesti 1600-luvulla siirtynyt tälle paikalle Selkeen kylätontilta. Paikannus +-10 m. Nykyisen talon kohdalla ja hoidetulla pihamaalla.

Selkee Puska (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torppa 1791. Talotontti ilmeisesti 1600-luvulla siirtynyt tälle paikalle Selkeen kylätontilta. Paikannus suhteellisen epätarkka, +-10 m. Paikantuu peltoon nykyisen talon itäpuolelle peltoon. On mahdollista, että alkuperäinen paikka kuitenkin nykyisen talon kohdalla. Kyseessä yksittäistalo ja torppa, pellossa tai lähellä nykyistä taloa.

Selkee Porras (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nykyinen Lahdelma. Porras nim. torppa 1791. Talotontti ilmeisesti 1600-luvulla siirtynyt tälle paikalle Selkeen kylätontilta. Paikannus suhteellisen epätarkka, +-10 m. Paikantuu peltoon nykyisen talon tilakeskuksen lounaisosaan. Pihamaata, osin rakennettu.

Klockars (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talotontti ilmeisesti 1600-luvulla siirtynyt tälle paikalle Selkeen kylätontilta. Klockars
niminen torppa v. 1791 kartalla. Nykyään Vastamäki. Paikantuu nykyisen talon ja
tien välille, pihamaalle.

Selkee Kopalainen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kopalainen eli Koppala niminen torppa 1791 kartalla. Talotontti ilmeisesti 1600-
luvulla siirtynyt tälle paikalle Selkeen kylätontilta. Paikannus suhteellisen epätarkka,
+-10 m. Paikantuu nykyisen talon kohdalle ja muokatulle pihamaalle.

Selkee Ohristo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ådisto eli Ohrala niminen torppa 1791 kartalla. Talotontti ilmeisesti 1600-luvulla siirtynyt tälle paikalle Selkeen kylätontilta. Paikannus suhteellisen epätarkka, +-10 m. Paikantuu nykyisen talon kohdalle ja muokatulle pihamaalle.

Selkee Nikkari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talotontti ilmeisesti 1600-luvulla siirtynyt tälle paikalle Selkeen kylätontilta. Snickaro
niminen torppa 1791 kartalla. Vanhan kirkonpaikan länsipuolella, tien eteläpuolella
pellossa. Yksittäistalo ja torppa sekoittuneessa maaperässä.

Selkee Kenkimäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talotontti ilmeisesti 1600-luvulla siirtynyt tälle paikalle Selkeen kylätontilta. Torppa
1791 kartalla. Paikannus suhteellisen epätarkka, +-10 m. Paikantuu nykyisen talon
kohdalle ja muokatulle pihamaalle, osin tien alle. Ei muinaisjäännös.

Selkee Välimäki (Asuinpaikat)
1791 kartalla. Paikannus suhteellisen epätarkka, +-10 m. Paikantuu nykyisen talon
kohdalle ja muokatulle pihamaalle.

Selkee Kankaantausta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kankaantaustan torppa v. 1791 kartalla paikalla missä nyt Sianojan talo.

Selkee Isohoivas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isohoivaan torppa v. 1791 kartalla paikalla missä nyt edelleen Iso-Hoivasen talo.

Selkee Vähähoivas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vähähoivaan torppa v. 1791 kartalla paikalla missä nyt Vähä-Hoivasen talo.

Mierola Ojala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ojala niminen Mierolan torppa 1791. Paikannus suhteellisen epätarkka, +-10 m.
Paikantuu nykyisen Kilkan (?) talon/rakennuksen kohdalle.

Mierola Kuoreoja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torppa 1791 kartalla. Paikannus suhteellisen epätarkka, +-6 m. Paikantuu nykyisen
Mäkirinteen talon/rakennusten kohdalle ja niiden välille muokatulle pihamaalle.

Mierola sotilastorppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Soldats torp v. 1791 kartalla. Paikannus suhteellisen epätarkka, +-6 m. Paikantuu
nykyisen talon/rakennusten kohdalle ja muokatulle pihamaalle.

Pyöräniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta 1540. Oletettavasti myöhäiskeskiaikainen. V. 1540 ja 1571
kylässä 2 taloa, 1644 yksi. Isojakokartalla yksi talo. Vanhalla tontilla ja myös vanhalla talonpaikalla edelleen talo, muutoin pihamaata.

Vesunti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta 1540. Oletettavasti varhaiskeskiaikainen. V. 1540 kylässä 7
taloa ja 1571 neljä taloa, samoin 1644. Isojakokartalla v. 1784 neljä taloa: A Suikki,
B Siukki (toinen puoli), C Isotykki, E Vilo, F Vilo (toinen puoli). D epäselvä. V. 1842
tiedoissa A Iso Tykki, B Vähä Tykki, C Vanha Suikki, D Uusi Suikki, E Ala Vilo, F Ylä
Vilo.
Eteläosassa A ja B Tykki ja pohjoisosassa Suikit. Kummatkin alueet täysin rakennettuja ja tasattua maata.

Vesunti 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; V. 1784 kartalla Ylä ja Ala Vilon tontti. Paikalla nyt tasattua pihamaata, mm. pengerrystä. Arkeologisessa mielessä tuhoutunut.

Vesunti 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla 1784 paikalla tonttimaa, jonka luonne eli mikä talo/torppa kyseessä,
jää epäselväksi. Paikalla nyt Rakennuksia ja tasattua pihamaata.

Vesunti 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla 1784 paikalla tonttimaa, jonka luonne eli mikä talo/torppa kyseessä,
jää epäselväksi. Paikalla nyt näkyvissä vanhan talon pohja: pyöreähköistä luonnonkivistä tehty perustus , 7 x 5 m, ei laastia. Perustan koillisnurkalla kiukaan/uunin jäänteet: tiilikasa n. 2x2 m. Kivistä maastoa. Paikallisen informantin mukaan talo on purettu n. 35 vuotta sitten.
Tontin pohjoispuolella n. 25 m on rakennuksen pohja kallioperustalla. Siinä lohkotuista kivistä tehty kiukaan jäänne. Kyseessä vanhan riihen paikka, joka myös purettu n. 35 v. sitten. Koordin: N 6825799 E 278094.

Historiallinen; Isojakokartalla 1784 paikalla tonttimaa, jonka luonne eli mikä talo/torppa kyseessä,
jää epäselväksi. Paikalla nyt kesämökki ja sen pihamaata. Ei muinaisjäännös. Tonin
koillispuolella on metsäisessä maastossa vanha kiviaita, Rinnemäen Vihtorin kiviaita. Sen koillispuolella rakennuksen, vanhan tallin perusta, purettu n. 30 v
sitten.

Karinkylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta 1541. Oletettavasti varhaiskeskiaikainen. V. 1540 - 1644 kylässä kaksi taloa ja edelleen isojakokartalla v. 1798. Talot: D Uotila ja E Hannu.
Tontti nyt tasattua pihamaata jossa rakennuksia.

Hahmajärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta 1540. Oletettavasti myöhäiskeskiaikainen. V. 1540 kylässä
neljä taloa, 1571 kolme ja 1644 neljä taloa. Isojakokartalla v. 1782 kylässä neljä taloa ja torppa. Venetmäen talo, omana kylänään sijaitsee Hahmajärven kylätontista
erillään, sen länsipuolella. Hahmajärven talot: A Missilä, B Irri, C Latu (Laatu).
Kylätontti nyt rakennettua "käännettyä ja väännettyä" pihamaata.
Runsas 100 tontista lounaaseen on sijainnut sotilastorppa. Paikalla nyt rakennus ja
pihamaata. Torpanpaikan koordin: N 6829680 E 288559.

Venetmäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yhden talon nuori kylä, uudella ajalla perustetu. Ensimmäinen maininta 1540. V.
1540 yksi talo, 1571 kaksi taloa ja 1644 yksi talo. Isojakokartalla v. 1782 yksi talo,
Hahmajärven kartalla talo D Venetmäki (Akademie Hemman).
Kylätontti nykyisen talon paikalla sen eteläpuolella navetan ja ulkorakennuksen välillä. Arkeologisessa mielessä hävinnyt.
Kylätontin lounaispuolella, puron varressa on 1781 kartalle merkitty mylly. Paikalla ei merkkejä kiinteistä rakenteista.
Myllyn koordin: N 6829674 E 288073.

Pukara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta 1553. Kylä nuori, uudella ajalla perustettu. V. 1553 ja 1571
kylässä yksi talo, 1644 kaksi taloa. Isojakokartalla 1782 kylässä viisi taloa ja kaksi
torppaa. Talot: 1 Kouri, 2 Pussi, 3 Riukula, 4 ja 5 Nappa.
Kylätontti ja sen talonpaikat nyt nykyisten rakennusten alla, osin tasatuilla ja hoidetuilla pihamailla. Kaikilta osin arkeologin näkökulmasta mennyttä.
Kylätontista itään, tien varrella on kaksi v. 1781 kartalle merkittyä torpan paikkaa:
N 6831055 E 288170 ja N 6831117 E 288225. Toinen pellossa ja toinen pienessä
peltosaarekkeessa aivan tien varrella.

Murto Saksa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla 1781 paikalla Murron kylän Saksan tontti. Paikka nyt lähes täysin rakennettu ja tasattu pihaksi ja paikoitusalueeksi.

Kortejärvi (1000017885) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta 1540. Oletettavasti myöhäiskeskiaikainen. V. 1540 - 1644
kylässä kaksi taloa. 1644 kartalla kahden talon omistukset mutta tontilla kolme taloa. Isojakokartalla 1782 tontilla kaksi taloa ja itäpuolella sotilastorppa. Talot: 1 Niura ja 2 Koro.
Kylätontti rakennettua ja tasattu pihaksi ja autopaikoiksi. Ei muinaisjäännös. Sotilastorpan paikalla rakennuksen perusta 5 x 4 m ja toinen isompi 8 x 5 m, kummatkin osin betonisia, ilmeisesti melko hiljattain puretut rakennukset. Pihapiiri vielä ehjä asumisen jäljiltä.

Pikku Hyynilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; V. 1781 isojakokartalla tontti, joka ilmeisesti kuitenkin Maakalan torppa. Yksittäistalo. Nyt edelleen rakennus tontilla ja pihamaata.

Pikku Hyynilän torpat (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hyynilänjärven pohjoispuolella kaksi torppaa v. 1781 kartalla, kyseessä Paavolan
torpat (Hyynilän kl). Pohjoisempi torpanpaikka autioitunut, nyt peltoa ja marjapuskaa, eteläisemmällä rakennus ja pihamaata.

Ryömä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta v. 1544 jolloin kylässä (joka käsittää Ryömän, Kiilin ja Tuiskulan) viisi taloa, 1571 ja 1644 kolme taloa (tai 4). 1734 kartalla kolme taloa. Kylähajallaan, kolme tonttia etäällä toisistaan 500 ja 1500 m. Tämä itäisin, 1734 kartalla B. Joen eteläpuolella, laajan mäkirinteen eteläpuolisissa purolaaksoissa. Oletettavasti myöhäiskeskiaikainen. Ryömän yksittäistalotontti jokseenkin täsmälleen nykyisen Ryymän talon kohdalla. Rakennettua ja pihapiiriä.
1644 kartalla on talo Ryömän talon koillispuolella puronvarressa. Se paikantuu nykyiselle kartalle melko hyvin: N 6823934 E 290462. 1734 kartalla taloa ei ole tällä
paikalla. Nyt paikalla on vaja. Paikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Kiili (1000017890) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta v. 1544 jolloin kylässä (joka käsittää Ryömän, Kiilin ja Tuiskulan) viisi taloa, 1571 ja 1644 kolme taloa (tai 4). 1734 kartalla kolme taloa. Kylä hajallaan, kolme tonttia etäällä toisistaan 500 ja 1500 m. Tämä keskimmäinen, 1734 kartalla A. Joen eteläpuolella, laajan mäkirinteen eteläpuolisissa purolaaksoissa. Oletettavasti myöhäiskeskiaikainen. Kiilin yksittäistalotontti jokseenkin täsmälleen nykyisen Kiilin talon kohdalla. Rakennettua ja pihapiiriä.

Tuiskula (1000017891) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta on vuodelta 1544, jolloin kylässä (joka käsittää Ryömän, Kiilin ja Tuiskulan) oli viisi taloa, 1571 ja 1644 kolme taloa (tai 4). Vuoden 1734 kartalla on kolme taloa. Kylä oli hajallaan, kolme tonttia etäällä toisistaan, noin 500 ja 1500 m. Tämä talo oli läntisin, vuoden 1734 kartalla C, joen eteläpuolella, laajan mäkirinteen eteläpuolisissa purolaaksoissa, oletettavasti myöhäiskeskiaikainen. Tuiskulan yksittäistalotontti on jokseenkin täsmälleen nykyisen Tuiskun talon kohdalla, ja on siten rakennettua pihapiiriä.

Vanha Pappila (1000017953) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ikaalisten kylä on 1540-luvulla ollut vauras kahdeksan talon kylä. Ikaalisten kappelikunta on perustettu (arviolta) 1400-luvulla. Vanhin kirkko on sijainnut nykyisen pohjoispuolella, paikalla missä vuoden 1788 kartalla on kirkkorakennus. Ensimmäinen kirkko on rakennettu paikalle 1400-luvun lopulla tai 1500-luvun alussa. 1544 se on varmuudella ollut ja pystyssä jonkun aikaa. Kyrön emäseurakunnan papeista yksi asui Ikaalisissa noin vuodesta 1540 lähtien. Verokirjoissa ei Pappila vielä 1500-luvun puolivälissä esiinny. Tuolloin annettiin kappalaiselle jokin tila asuttavaksi ja viljeltäväksi. Ikaalisten papit asuivat 1500-luvulla kylän taloissa (mm. Rahkolan kylän toiseksi suurimmalla tilalla 1580-luvulla). Varsinainen Pappila perustettiin myöhemmin. Ikaalisten seurakunta itsenäistyi 1641, jolloin uutta (kolmatta) kirkkoa alettiin rakentaa. Käytetystä lähteestä ei käy ilmi Pappilan perustamis- tai rakentamisajankohta, mutta oletettavasti Pappilan talo ja tontti on perustettu 1640-luvulla.
Vuoden 2011 koekaivauksissa piha-alueella ei todettu mitään säilyneitä arkeologisesti merkittäviä rakenteita, niiden jäännöksiä tai ehjiä/sekoittumattomia kulttuurikerroksia. Myöskään edes potentiaalisesti - mainittua värttinänkehrää lukuun ottamatta - arkeologisesti merkittäviä esineitä tai niiden katkelmia ei löytynyt.
Tutkimuksen perusteella alueella ei ole ehjää kiinteää muinaisjäännöstä jäljellä.

Karhejärvi NE 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Paikalla oli v. 2009 inventointiraportin mukaan hiilihauta. Vuonna 2022 hiilihautaa ei löytynyt inventoijan ilmoittamasta pisteestä eikä sen ympäristöstä intensiivisistä etsinnöistä huolimatta. Raportissa ilmoitettu piste sijaitsee huomattavasti korkeampana kuin alueen kaksi kumpumaista hiilimiilua ja paljon kivikkoisemmalla alueella, missä myös pohjakallio tulee vastaan heti pintaturpeen/sammaleen alta. Paikka ei siis ole sopiva hiilihaudalle.

Kitarinjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla kuusi hiilihautaa.

Nekalan tila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nekalan tilan vanhempi paikka sekä samalla tontilla aiemmin ollut torpan paikka ovat jääneet nykyisen Nekalantien eteläpuolelle ja 2. maailmansodan jälkeisen rakentamisen alle.

Palo (1000018823) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sorilanjoen pohjoispuolella. Matkaa jokirantaan on lyhimmillään 250 metriä. Kylätontti sijaitsee peltojen ympäröimällä, ympäristöstään hyvin erottuvalla mäellä. Maasto viettää loivahkosti länteen ja etelään ja hieman jyrkemmin eteläkaakkoon ja kaakkoon mentäessä.
Palon kylässä oli vuonna 1540 seitsemän taloa: Utukka, Hempura eli Rahola, Rekola eli Sälli, Rentto, Niilo Raholan tila, Holvasti ja Partola. Näistä Holvastista ja Partolasta muodostettiin vuonna 1558 oma kylänsä, koska talot sijaitsivat niin kaukana muista kylän taloista. Rentto puolestaan liitettiin 1680-luvulla Rekollaan ja Niilo Raholan tila hävisi jo 1550-luvulla.
Ensimmäinen maininta Palon kylään liittyen on vuodelta 1433, jolloin lautamiesten luettelossa mainitaan Juho Parto Palon kylän Partolan talosta.
Palo (Pahlo) kylätontin alueella sijaitsee yhä asuttu Utukan tila: Utukka ja Hempura
yhdistyivät vuonna 1823 yhdeksi tilaksi. Tilan päärakennus on siirretty paikalle 1900-luvun alussa, jolloin vanha päärakennus oli palanut. Päärakennus on perustettu kivisille harkoille. Pihapiirissä on myös kolmikerroksinen tiilinen navetta, mutta muinaisjäännösalue ei ulotu sen alueelle. Navetta on peräisin 1900-luvun alusta ja perustuksiltaan massiivinen. Navetan pohjoispuolella on nurkkakivillä seisova, 1800-luvun lopussa tai 1900-luvun alussa tehty asuinrakennus, jonka perustusta on paikoin korjattu betonilla. Kylätontin alue on
pääasiassa hoidettua, nurmella olevaa pihaa.
Vuonna 2022 tilan päärakennuksen vieressä ja lähiympäristössä tehtiin Pirkanmaan maakuntamuseon toimesta pienimuotoinen tarkkuusinventointi, jolla selvitettiin alueen muinaisjäännöksen säilyneisyyttä. Päärakennuksen seinän vieressä ja länsi- ja pohjoispuolella ei tutkimuksen yhteydessä havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.
Rakennushankkeeseen liittyen koekaivausryhmä suoritti vuonna 2022 koetutkimukset joissa todennäköisesti 1800-lukua vanhempia historiallisen ajan löytöjä saatiin vain melko pieneltä alueelta Utukan nykyisen päärakennuksen lounaispuolelta, mutta ne ovat peräisin jossain määrin sekoittuneista pihakerroksista. Muualla löytöaineisto ja muut havainnot ajoittuvat suurilta osin vasta 1900-luvulle.

Sorila (Sorrila) Peukunen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Aitoniementien eteläpuolella, noin 200 metriä länsilounaaseen Kaitavedentien ja Aitoniementien risteyksestä. Paikalla on nykyään vuonna 1937 rakennettu talo nurmella olevine pihapiireineen.
Peukunen mainitaan vuoden 1540 maakirjassa yhtenä Sorilan kylään kuuluneista
kantatiloista. Tila sijaitsee erillään Sorilan varsinaisesta kylätontista. Kohteen alueella on nykyään 1937 rakennettu suurehko omakotitalo nurmella olevine pihapiireineen. Talon luoteispuolella sijaitsee myös uudehko autotalli. Aitonimentie, jota on aikojen saatossa korotettu useita kertoja, sijaitsee tilan pihapiiriä huomattavasti korkeammalla sen pohjoispuolella. Koska tontilla on 1500-luvulla sijainnut ainoastaan yksi talo, tontti on pohjoisosastaan tuhoutunut autotallin, omakotitalon ja Aitoniementien kohdalta, tontin kaakkoisosassa sijaitsee porakaivo ja tontin maaperä vaikuttaa muokatulta etenkin pohjoisosastaan katsotaan Sorilaan kylään erillään sijainneena yksittäisenä talona kuuluneen kohteen olevan tuhoutunut.

Suojanen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Suojasten yksinäistalon tontti on paikannettu vuoden 1763 isojakokartalta, ja se sijaitsee Keltakartanon tilan alueella, nykyisen rakennuksen pohjois-koillispuolella, Keihäsniemen polun eteläpuolella, kuitenkin ulottuen myös hiukan polun pohjoispuolelle. Suojanen mainitaan osana Ylöjärven kylää vuonna 1540, omana kylänä 1557 ja 1763.
Vuoden 2011 koekaivauksessa todettiin kylätontin alue tuhoutuneeksi. Sen alueella on täytemaata, jonka alla lisäksi sekoittunut kerros (8 - 30 cm). Kylätontin eteläpuoliselta kumpareelta löydettiin rautakautisen saviastian pala, mutta koekaivaus paljasti myös tämän alueen sekoittuneeksi eikä muuta muinaisjäännökseen viittaavaa havaittu.

Kokkola (Kokkoi) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Punkalaitumenjoen eteläpuolella, puron länsipuolella. Kokkolan (Kokkoi) yksittäistalo Mäenpään kylässä, mainitaan jo ennen 1600-lukua. Maakirjakartan ja myöhempien karttojen perusteella se ollut aina samoilla sijoillaan. Nyt paikalla on omakotitalo ja hoidettua pihamaata ja ympärillä peltoa. Pinnallisten havaintojen perusteella todennäköisesti vanhat kulttuurikerrokset ovat sekoittuneet tai hävinneet.

Pappilanrannan torppa (Asuinpaikat)
Moderni; Pappilanrannan torppa, ns. vanhan kappalaisen pappila on ollut pappilakäytön jälkeen pitkään torppana ja sittemmin pois raivattu. Sen paikka on pihaksi tasoitettua nurmikkoa.
Siitä onko alkuperäinen 1600-luvun kappalaisen pappila sijainnut samalla paikalla tai alueella, ei itse paikalta tai lähialueilta ole löytynyt mitään merkkejä.

Haikka (1000020977) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuninkaankartaston mukaan Haikanniemessä on ollut 4 taloa. Vuonna 1546 kylässä on ollut 3 taloa: Suuppa, Liuha, Ippinen. Isojakokartalla 1767 Haikanniemessä on 2 taloa. Niiden isojakokartan paikannus on maastotarkastuksen perusteella ehkä noin 15-20 m liian pohjoisessa. Itäisempi talo olisi nykyisellä hoidetulla, joskin kalliopaljastumia sisältävällä hyvin muokatulla ja tasoitetulla pihamaalla tai heti sen eteläpuolella nykyisen kadun alla. Läntisempi talo olisi ollut nykyisen niemen kärkeen menevän kadun alla. Kyseisellä kohdalla kadun länsipuoli on rakentamatonta, mutta sieltä ei inventoinnissa löydetty mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Vähäjärvi (1000020979) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuninkaankartalla nimetön kolmen talon ryhmä. Isojakokartta tyhjä asutuksesta -
joskin kartta vaikuttaa hieman epätarkalta. Alue tiheään rakennettua. Alueen silmämääräisessä tarkastelussa ei havaittu mitään sellaista mikä olisi antanut aihetta epäillä muinaisjäännöstä.

Leiniälä (Haunia) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Oletettavasti 1700-luvun lopulla Haunia on siirtynyt tälle paikalle. Kyseessä on yksinäistalo, joka paikantuu vuoden 1794 kartalta selkeästi nykyisen rakennuksen alle. Paikka on arkeologisesti vähämerkityksellinen ja tuhoutunut.

Kaltila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylänä paikka mainitaan vuonna 1540, talona jo 1469. Kylätontti on täysin tuhotunut ja sijaitsee nykyisten Einon ja Mäkelän tilojen välissä, suureksi osaksi se on jäänyt valtatien 12 alle.

Järvenpää (Satimus) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ensimmäinen maininta kylästä on vuodelta1469. Vuoden 1782 kartalla siellä on kolme taloa. Paikkaa ei tarkastettu vuoden 2009 inventoinnissa. Kartan perusteella kylätontti on täysin rakennetun tilakeskuksen alueella ja siten tuhoutunut. Vuoden 2012 inventoinnin perusteella kylätontin alue täysin rakennettua ja muokattua pihamaata.

Hosiokorpi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Punkalaitumenjoen pohjoispuolella. Kyseessä on yksinäistalo, joka mainitaan asutuksen yleisluettelossa ennen 1600-lukua. Talotontti on paikannettu sekä vuoden 1646 kartalta että 1792 kartalta mt:n 230 pohjoispuolelle, tiestä (jokseenkin vanhan, 1700-luvun tien linjauksella tällä kohden) 90 m. Talotontti oli suunnilleen samalla paikalla ainakin 1840-luvulle saakka ja senaatinkartan tarkkuudella myös 1900-luvun alkuun. Edelleen asuttu paikka. Nyt paikka on pihamaata, mutta rakentamattomalla osalla. Oletettavasti paikalla vanhat maakerrokset ovat häiriintyneet ja sekoittuneet myöhemmän asutuksen jälkiin.

Historiallinen; Paikka sijaitsee Valkeakosken kirkosta 15,9 km etelään.
Tervahauta A
Mahdollinen tervahauta, rännihauta-tyyppinen. Pitkänomainen kaivanto, pituus 6 m, leveys yläreunoista 1,5 m, syvyys 1m, pohjalle kapeneva. Selvät vallit sivuilla ja päissä. Kairanäytteessä ei hiiltä eikä huuhtoutumiskerrosta. Paikka on kapealla harjanteella, siihen nähden poikittaissuunnassa. Sijainti ja ominaisuudet ovat tyypillisiä rännihaudoille, mutta niissä yleensä tavattavaa hiiltä ja/tai nokea ei kaira-uksissa paljastunut. Maaperä hiekkamoreenia, ympäristö kuusivaltaista sekametsää, kaivannon keskellä on muurahaispesä.
Tervahauta B
Mahdollinen hiilimiilu, rinteessä, viiden metrin etäisyydellä em. kohteesta. Koko 2,5x2 m, syvyys 0,4 m. Muoto epämääräisen pyöreä, ylärinteen puolella mahdolli-sesti valunut maa-ainesta. Kuoppa muistuttaa myös sellaista tuulenkaadon kuop-paa, jollainen voi syntyä rinteeseen. Toisaalta kuopan pohjalla todettiin maanäy-tekairauksessa selvä hiili- ja nokikerros, mikä viittaa hiilimiiluun, kerros vahvuudeltaan noin 10 cm, huuhtoutumiskerrosta ei todettu. Paikalla ei muualla havaittu kai-rauksissa hiiltä tai nokea.
Tervahauta C
Mahdollinen tervahauta, rännihauta-tyyppinen. Pitkänomainen kaivanto, pituus 6 m, leveys yläreunoista 1,5 m, syvyys 0,6 m, pohjalle kapeneva. Kairanäytteessä ei hiiltä eikä huuhtoutumiskerrosta. Paikka on kapealla harjanteella, loivassa rin-teessä, siihen nähden poikittaissuunnassa. Sijainti ja ominaisuudet ovat tyypillisiä rännihaudoille, mutta niissä yleensä tavattavaa hiiltä ja/tai nokea ei kairauksissa paljastunut. Maaperä hiekkamoreenia, ympäristö kuusivaltaista metsää

Historiallinen; Sijainti: Paikka sijaitsee Valkeakosken kirkosta 16,0 km etelään, Pyhäsuon itäpuolella.
Alueelta on 2012 inventoinnissa todettu kuuden tervahaudan ryhmä, rännihauta-tyyppiä. Pitkänomaisia kaivantoja, pituus 4-5 m, leveys yläreunoista 1-1,5 m, syvyys noin 0,5 m, pohjalle kapenevia, jok-seenkin tasapohjaisia, matalat vallit sivuilla. Kairanäytteessä vaihtelevia määriä hiiltä ja nokea: hiukan, selvästi tai ei lainkaan; ei huuhtoutumiskerrosta.
Paikka on kapealla harjanteella, sen matalassa kaakkoispäässä, siihen nähden poikittaissuunnassa, rännihautojen päädyt harjanteen reunasta reunaan. Rännit ovat 15 metrin matkalla vieretysten, yksi (luoteisin) muista hieman erillään. Maaperä hiekkamoreenia, ympäristö kuusimetsää. Tervahautaryhmän kohdalla on lahonneita ja sammaloituneita, tukkipuuikäisten puiden kantoja sekä yksi keloutunut kuusi.

Takahuhti (1000027955) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rekisterissä myös nimellä Ristinarkku (Takahuhti) nro 1000024615

Pappilan kuppikivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi on sijainnut pappilaan vievän tien länsilaidassa, nykyisen Sääksmäen yhdystien kohdalla, runsas kilometri kaakkoon Rapolan muinaislinnasta ja 220 - 240 m Vanajavedestä pohjoiseen loivasti kaakkoon vievässä rinteessä. Maasto on ollut kallioisen moreenisaarekkeen (300 x 250 m) kaakkoisreunaa, jota ympäröi hiekka. Paikka ja sen mukana myös kuppikivi on tuhoutunut pappilaan vievän tien parannustöissä ja myöhemmin jäänyt maantie 130 ja Sääksmäen välisen yhdystien alle.
Kuppikivi löytyi vuoden 1945 inventoinnissa, ja siinä oli kaksi kuppia (halk. 7 ja syv. 1 - 2 cm) Kiveä oli yritetty räjäyttää, jolloin sen pinnasta oli lohjennyt kappale, jossa mahdollisesti myös on ollut kuppeja. Kuppikivi havaittiin tuhoutuneeksi vuonna 1961.

Pajula (Pajula) (1000029703) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee maantie 307 kaakkoispuolella, metsikössä, aivan tien vieressä. Pajula mainitaan ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä vuonna 1510 yksinäistalona. Karttojen perusteella Pajula näyttäisi autioituneen jossain vaiheessa 1800-lukua.
Kohde on poistettu, koska se on rekisterissä kahteen kertaan (ks. mj.rek. nro 1000024446)

Nalkalan tiiliruukki (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Nalkalan tiiliruukki sijaitsee Viinikanlahden pohjoispuolella Eteläpuistossa. Nalkalan tiiliruukki oli Tampereen vanhin tiilitehdas ollen virallisesti toiminnassa vuosina 1784–1890 ja käytössä ehkä jo tätä aiemmin. Nalkalan tiiliruukki on paikannettu Nalkalantorin alueelle, joka on nykyisin pysäkointialuetta sekä puistoa ja leikkipaikkaa. Vuoden 2015 maatutkauksen perusteella leikkipuiston alue olisi arkeologisesti potentiaalisinta aluetta, mutta on mahdollista, että siellä havaitut anomaliat liittyvät 1800- ja 1900-luvun kuluessa syntyneisiin purku- ja täyttökerroksiin, kuten koekaivauksissa tutkituilla alueilla.
Vuonna 2016 tehdyissä tutkimuksissa paikka todettiin kokonaan tuhoutuneeksi.

Haukila E (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde löytyi vuonna 1997 Tyrvännön pitäjän keskiajalta peräisin olevien kylien inventointien yhteydessä. Kohde sijaitsee pellolla Haukilan kartanon ja Vanajaveden välissä. Paikka on kartanon kohdalta rantaan menevän mökkitien eteläpuolella n. 50 metrin päässä risteyksestä Vanajavedelle päin. Kohde on mökkitien eteläpuolella loivalla kumpareelle, josta on matkaa Vanajaveden vanhalle rantatörmälle noin 50 metriäja nykyiseen rantaan noin 200 metriä. Vuoden 1777 kartassa näkyy löytöpaikan tuntumassa silloisen Uskelan kylän rakennuksia. Nykyisin alue on peltoa ja Haukilan kartanon rakennukset sijaitsevat noin 200 metriä länteen.

Haukisuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervanpolttoon käytetty rännihauta. Rakenne on itä-länsi -suuntainen. Kivennäismaahan kaivettu kuoppa on noin 4 metriä pitkä ja yläosastaan 1,5 metriä leveä. Kuopan syvyys oli noin 0,9 metriä. Ränni on V:n mallinen ja pohjalta vain noin 0,4 m metriä leveä. Rännin itäpuolella on ilmeisesti rakenteeseen liittyvä matala kuoppa (juoksutuskuoppa). Kuopan eteläpuolella on selkeä valli, joka todennäköisesti koostuu kuo-pasta kaivetusta maasta. Länsi- ja itäpuolella valli on matalampi ja erottuu heikoimmin.
Paikalla kasvaa harvaa kuusimetsää. Maasto laskee loivasti kohti kaakkoa ja Haukisuota.
Kuopan pohjalle kaivetussa koekuopassa oli nokea ja hiiliä, mutta ei erityisen runsaasti. Maaperä paikalla oli kivistä moreenia, jota oli hankala kaivaa.
Kohteella tehtiin tutkimus vuonna 2023 ja kohteelle oli myönnetty kajoamislupa. Ensin rännihaudan rakenne dokumentoitiin, jonka jälkeen rakenteen läpi kaivettiin koeoja kaivinkoneen avustuksella. Koeojan profiili dokumentoitiin ja siitä otettiin ajoitusnäyte.
Kaivauksen yhteydessä otettiin ajoitusnäyte koeojasta 2 rakenteen keskeltä. Ajoitusraportin perusteella hiilihaudan iäksi saatiin 140 ± 30 BP, mikä tarkoittaa kalibroituna ajoituksena 1671–1944 välistä aikaa. Rakenteen todennäköisenä käyttöajankohtana voidaan pitää 1700-tai 1800-lukua.

Rajalantontti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lahdenperältä hieman yli 2 km luoteeseen Kaakonsuon ja Pauhunmaan välissä erottuu Lidar-korkeusmallissa mahdollinen tervahauta tai hiilimiilu. Vajaan 100 m pohjoiseen on merkitty vuoden 1910 senaatin kartastoon torppa tai muu asutus.

Harjuniitty Heposuo (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde on sijainnut Harjuniityn pientaloalueen länsireunamilla, Heposuon eteläosan itäpuolella, suon laidassa. Noin 14 x 8 m laaja, kaksiosainen rakennuksen pohja, johon kuuluivat lohkokiviperustukset ja uunin pohja, todennäköisesti liittyi Haaviston Urpolan tilan turvepehkutehtaaseen, joka perustettiin v. 1906 ja joka lopetti toimintansa 1910-luvun loppupuolella tai viimeistään 1920-luvulla. Kyseisen tuotanto- tai asuinrakennuksen pääosa purettiin vasta vuosien 1948-1951 välillä. Kohde on tutkittu pientalotontin tieltä eikä ole enää suojeltu.

Kytöneva (1000053918) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta erottuu pyöreänä selkeän vallin ympäröimänä painanteena, jonka halakisija on vallin ulkoreunasta mitattuna noin 18 metriä. Tervahautaan kuulu halssi, joka erottuu noin 10 metrin pituisenä itään suuntautuvana ojamaisena kaivantona. Kohde on tunnistettu laserkeilausaineiston perusteella, eikä sitä ole tarkastettu maastossa.

Torninmäki 2 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Metsämaastossa, Savontien eteläpuolella, on LIDAR-kuvassa havaittavissa mahdollisia kivenlouhintan liiittyviä kaivantoja. Itäisin kaivantoalue on muinaisjäännösrekisterissä mahdollisena muinaisjäännöksenä Torninmäki (1000053052), joka käsitää kaivantojen lisäksi 4-5 mahdollista raaka-aine- tai jätekivikasaa.

Viialan sahan ja vaneritehtaan raiteisto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Viialan sahalle ja vaneritehtaalle johtanut raiteisto muodostui 1880-luvulta alkaen. Ensimmäinen yksityisraidesopimus on vuodelta 1880 ja raiteistoa on laajennettu ajoittain 1924 lähtien. Liikenne vaneritehtaalle päättyi 2004. Sahalle, niemen eteläkärkeen johtanut raide on merkitty 1910 senaatinkarttaan ja tämä linjaus on mahdollisesti 1959-1976 kartoilla esiintyvä eteläisin raide. Eteläisin raide on havaittavissa LIDAR-aineistossa ja ortokuvissa.

Hannula (1000056519) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Paikkannettu Lidar-aineistosta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kettuneva (1000059166) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidarista havaittu tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Anttilanvuori 1 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Maanmittauslaitoksen 5p-LIDAR-kuvassa (22.9.2025) on havaittavissa halkaisijaltaan noin neljä metriä oleva vallillinen, pyöreä kuopanne (kuopanne 1). Kyseessä saattaa olla tervahauta. Noin 10 m tästä itään on havaittavissa pienempi, halkaksijaltaan noin kaksi metrinen kuopanne (alakohde kuopanne 2). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Anttilanvuori 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Maanmittauslaitoksen 5p-LIDAR-kuvassa on havaittavissa halkaksijaltaan noin 3,5 metriä oleva vallillinen, pyöreä kuopanne. Kyseessä saattaa olla tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Soronsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p LIDAR-visualisoinnissa (Tampere_2023_kesa) on havaittavissa Soronsuon itäreunalla, hiekka/soramaassa yhteensä 7-8 kuopannetta. Kuopanteet ovat kolmessa ryhmässä ja toisiinsa nähden perätysten. Kyseessä voivat olla pyyntikuopat. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Valkeisenneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-aineistossa erottuva todennäköinen tervahauta, jonka halkaisija reunavalleineen on 8-9 m. Kohde on tunnistettu ja rajattu Maanmittauslaitoksen laser 5p aineistosta (tuotantoalue: Parkano, 2020) tehtyjen havaintojen perusteella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Iso Särkijärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-aineistossa erottuva tervahauta, jonka halkaisija reunavalleineen on 21-22 m. Halssi on järven eli SW-puolella, pituus noin 20 m. Kohde on tunnistettu ja rajattu Maanmittauslaitoksen laser 5p aineistosta (tuotantoalue: Kurikka, 2023) tehtyjen havaintojen perusteella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kangas (1000095685) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; LIDAR-aineistossa (5p, Parkano) on havaittavissa kaksi mahdollista, osin ilmeisesti metsäaurauksen rikkomaa hiilimiilun jäännöstä vierekkäin (pyöreitä, reunaojallisia kumparemaisia ilmiöitä, halk. n. 7-8 m.). Kohde vaatii maastotarkastuksen.

Santalahti 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta (tai kellarikuoppa) erottuu kraatterimaisena ilmiönä Lidar-aineistossa (5p, Sastamala 2024); halkaisija 7-8 m. Kohteen SW-puolella on viimeistään 1900-luvun alussa sijainnut pieni pelto (Senaatin kartasto ja nuoremmat 1900-luvun kartat). Kohde vaatii maastotarkastusta.

Santalahti 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta erottuu kraatterimaisena ilmiönä Lidar-aineistossa (5p, Sastamala 2024); halkaisija 8 m. Kohde vaatii maastotarkastusta.

Tapiola 2 (1000095940) (Maarakenteet)
Historiallinen; Pyöreä kuopparakenne, jopnka N-puolella on myös vallimaista rakennetta (mahdollisesti tervahauta) erottuu Lidar-aineistossa (5p, Sastamala 2024); halkaisija 8 m. Kohde vaatii maastotarkastusta.

Pinoniitty (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; LIDAR 5p-kuvassa (Tampere 2023) paikalla näkyy noin laajuudeltaan noin 30 x 30 m oleva nelisivuinen, aitausmainen rakennelma. Kyseessä voi olla kiviaitojen muodostama aitaus. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Salonsaari (1000096409) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla on Maanmittauslaitoksen vinovalovarjostekuvassa havaittavissa pyöreähkö kuoppamainen ilmiö, joka voi olla elinkeinohistoriallinen kohde tai liittyä läheiseen 1. maailmasodan aikaiseen puolustusvarustukseen.