mj

Nisula (9010002) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Kohdetunnus 9010002
Historiallinen; Kohteesta käytetään myös nimiä, Kasperin hopeakaivos, hopearoopi ja hopiakrooppi.
Paikalla on parin metrin levyinen pyöreä lammikko, entinen kaivos, jonka ympäri on rakennettu hirsistä salvottu matala aita. Kuopalla on ollut syvyyttä noin seitsemän metriä ja sen seinämissä on säilynyt poraus- ja räjäytysjälkiä.
Suomen maa -kirjassa käsitellään "hopeakaivos" lyhyesti. Se on tekstin mukaan mainittu jo 1700-luvun kirjallisuudessa, kirjassa kaivosta pidetään luultavimmin rikkikiisukaivoksena. Gottlund (Antiqvariska Anteckningar IV. Vasa och Uleåborgs Län. s. 331-334) kirjoittaa Kunnarin maalla olevan lasketun (kuivatun?) järven lähellä kiviaitojen näköisiä kiviraunioita. Raunioista on kerätty kiviä kiukaisiin. Lisäksi hän mainitsee, että Kunnarinkalliosta löytyy hopeaa. SMYA:n (SMYA XII s. 188) teksti on Gottlundin kertomus röykkiöistä suomeksi käännettynä. Europaeus (Pikkutietoja Alavieskan pitäjästä) puolestaan kertoo noin 7 metriä syvästä kaivoksesta, jota kansa nimittää hopeakaivokseksi. Hänen mukaansa teknillisen korkeakoulun oppilas J. Pihlajaniemi oli tutkinut paikkaa ja todennut kivien sisältävän kuparia ja vähäisessä määrässä hopeaa.
Mainituista alueella olevista röykkiöistä ei ole Gottlundin lisäksi mitään mainintaa, eikä niitä ole löytynyt myöhemmissä tutkimuksissa. Röykkiöt lienee käytetty kokonaan uudempaan rakentamiseen jo 1900-luvun alkuun mennessä.
Kohteelle on viitat maantieltä asti ja paikan päällä on informaatiotaulu.

Rajaniemi (9010003) (Hautapaikat)
Kohdetunnus 9010003
Pronssikautinen; Röykkiö sijaitsee aivan Ylivieskasta Kalajoelle vievän tien vieressä Rajamäentien risteyksen kaakkoispuolella. Se on noin 48 metriä pitkä, 13 metriä leveä ja noin 0,5 metriä korkea ihmisen pään kokoisista ja pienemmistä kivistä tehty soikea latomus. Metsän puolella röykkiön raja on selvä ja kivet on ladottu paikoin pystyksi seinämäksi. Tien puolella röykkiön reuna on epämääräinen.
Röykkiön päällä kasvaa paikoin sammalta. Sen päällä kasvaa myös samankokoisia suuria puita kuin muualla metsässä, lisäksi tien vierusta on pensaikkoinen. Röykkiö vaikuttaa ehjältä vaikka tietyö onkin aikanaan kulkenut sen ohi aivan vierestä.
Röykkiöstä noin 300 metriä kaakkoon on joukko kasattuja suurehkoja kiviä. Osa kivistä muodostaa pätkän pengertä jonka päällä on ajouran tapainen.

Takkunen (Asuinpaikat)
Kohdetunnus 9010004
Kivikautinen; Paikalta on useita irtolöytöjä. Vuoden 1984 inventoinnissa on paikannettu yksi löytöpaikka, johon oli rakennettu talousrakennus. Kuvauksen perusteella löytöpaikan sijainti jää kuitenkin epäselväksi. Kyseessä saattaa olla jokin Takkuperän lounaiskulman rakennuksista, joihin raportin koordinaatit tuntuvat viittaavan.
Löytöjen runsauden ja paikan sijainnin vuoksi alueella on todennäköisesti ollut asuinpaikka. Jos se on ollut samalla kohdalla kuin nykyinen asutus, asuinpaikka lienee pääosin tuhoutunut. Osa 50 m mpy korkeuskäyrän yläpuolisesta alueesta Takkuperän luoteiskulmalla on vielä rakentamatta. Myös itäpuolella on peltoa samalla korkeudella. Näillä alueilla voisi olla jäljellä asuinpaikkaa. Rannasta löytynyt esine voi viitata myös lähempänä rantaa olevaan asutukseen. Kirkonkylän Huhtalan ja Jutilan löytöjen perusteella kivikauden asuinpaikkaa voi olla sijoittuneena myös noin 47,5 m mpy tuntumaan.

Pikkuräme NE (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Röykkiö sijaitsee Korteojan itäpuolella, lähellä Kalajoen rajaa, rikkonaisen kalliokon pohjoislaidalla. Paikalla on noin 2 x 4 m:n laajuinen ja 0,5 m korkea kiviröykkiö. Päissä on muita hiukan suuremmat kivet. Keskiosaa on kaiveltu kahdesta kohdasta.
Vuoden 2015 inventointihavainnot: Röykkiö on paikoillaan mutta sen itäpäässä ei ole suurempaa kiveä. Kohde on merkitty peruskartalle nimikkeellä "kiviröykkiö".
Vuoden 2021 inventoinnin yhteydessä tehdyssä tarkastuksessa kohteen todettiin olevan ennallaan.

Pikkuräme S (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Röykkiö sijaitsee Korteojan itäpuolella, lähellä Kalajoen rajaa, rikkonaisen kalliokon eteläreunalla. Se on alavan peltoaukean vierellä olevan kallion itäreunalla, sen korkeimmalla kohdalla. Pyöreän röykkiön halkaisija on noin 4,5 m ja korkeus noin 30 cm. Röykkiö on sammalen ja jäkälän peittämä, lisäksi sen päällä kasvaa kolme kuusennärettä. Kohdetta on jonkin verran pengottu.
Saman kallion luoteisreunalla on kivistä kasattu rajamerkki. Toinen maantasainen kehänmuotoinen rajamerkki on Kalajoen rajan kulmassa noin 100 metriä röykkiöstä pohjoiseen. Pikkuräme S:n ja NE:n puolivälissä on röykkiötä muistuttava soikea paikalleen lohkeillut kivikko.
Vuoden 2015 inventointihavainnot: Röykkiö on ennallaan, rakenne melko epämääräinen. Röykkiön kivet ovat voineet liikkua kun päältä on ajettu metsäkoneella/traktorilla, liikuttelun jäljet eivät vaikuta kaivamiselta. Kohde on merkitty peruskarttaan nimikkeellä "Kiviröykkiö". Kallion luoteisreunan rajamerkki on ennallaan.
Vuoden 2021 inventointihavainnot: röykkiö oli ennallaan. Päällä kasvaa suuria kuusia, jotka peittävät osin kohdetta. Kallion luoteisreunalla olevaa kivistä rajamerkkiä ei paikannettu. Röykkiöstä 100 metriä pohjoiseen oleva rajamerkki paikannettiin ja siitä tehtiin kohde Tammela (1000043215).

Ojaperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka on kuivatun Alavieskanjärven vanhaa rantaa. Entisen rantapenkereen päällä olevaa sekametsää, jonka pohja on kivikkoista ja paikoin kallioista. Röykkiöihin liittyy kaksi alueen laajinta paljasta kalliota. Kallioiden länsipuolella on peltoa ja eteläpuolella metsittyviä niittyjä. Paikka sijaitsee noin 200 metriä järviojasta itään.
Alueella on 9 röykkiötä, joista osaa on pidetty pronssi-/rautakautisina hautaröykkiöinä.
Vuoden 2011 inventoinnissa kaikki röykkiöt tulkittiin peltoröykkiöiksi. Tähän viittaa niiden hajanainen sijoittuminen alueella, epämääräinen muoto ja se, että ne eivät pääosin ole kompakteja, vaan kivet ovat löysästi paikoillaan. Myös röykkiöiden 5 ja 9 pitkulainen muoto on tyypillinen peltoröykkiöille. Kalliolakien välisen maaston raivaukseen viittaa puolestaan alueen suhteellinen tasaisuus ja lisäksi eteläisemmän kallioalueen pohjoispuolella kulkee mäen laella pelto-oja. Pellot on ilmeisesti raivattumäelle ja sen kupeeseen, koska korkeammalla sijaitseva alue järven rannalla ei ole ollut hallalle niin arka kuin ympäristön alava maasto.

Lammasniemi 2 (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Röykkiöt sijaitsevat melko tasaisella mäntykankaalla, jossa on siellä täällä kallionpaljastumia.
Paikalla on neljä röykkiötä, ks. myös alakohteet.
Röykkiö 1 on epämääräisen pyöreähkö halkaisijaltaan noin 2 metriä, noin 50 x 30 cm kivistä kasattu ja noin 0,5 metriä korkea.
Röykkiö 2 sijaitsee edellisestä noin 4 metriä lounaaseen. Röykkiö on pitkulainen noin 1,5 x 3 metriä, korkeus noin 0,4 metriä.
Röykkiö 3 sijaitsee edellisestä noin 5 metriä lounaaseen. Röykkiö on epämääräisen soikea ja sen halkaisija on noin 3 metriä, korkeus noin 0,5 metriä. Röykkiön keskellä on kuoppa.
Röykkiö 4 sijaitsee noin 6 metriä edellisestä lounaaseen. Röykkiö on pyöreähkö, halkaisijaltaan noin 3 metriä, keskellä on matalampi kohta, mutta ei varsinaisia kaivelun jälkiä.

Salosaari (9010028) (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Soiselle aukealle työntyvä kaakko-luodesuuntainen niemeke, jolla kasvaa havupuuvaltaista sekametsää. Niemekkeen kärjessä on muuta maastoa korkeammalle kohoava kallio. Melkein perille saakka pääsee traktorilla kuljettavaa tieuraa pitkin, joka alkaa Alavieskan kirkolta Saarenperään vievältä tieltä.
Kallion päällä on noin 3 x 3 metriä kokoinen ihmisen pään kokoisesta kivistä ladottu nelikulmainen röykkiö. Röykkiö on hyvässä kunnossa ja ilmeisesti koskematon. Röykkiöltä aukeaa hyvä näköala Korkiankurunrahkalle, suolle, joka sijoittuu 47,5 m korkeuskäyrän vaiheille.

Miehenneva (Kivirakenteet)
Kivikautinen; Kuusimetsää kasvava kaakko–luodesuuntainen mäki, jonka korkein kohta on jäkälän peittämää kalliota. Vallien kohdalla ja niiden välittömässä ympäristössä maa on ilmeisesti kivistä soraa, jonka alla on kallio. Mäen itäpuolella on soiden rikkomaa kallioista metsämaata. Länsipuolella on suota ja pelloksi raivattu Miehenneva.
Mäen laella kallioisen alueen kaakkoispuolella on kivivallia. Jäljellä on luode-kaakko suuntainen kyljellään olevan J-kirjaimen muotoinen pätkä ladottuja ihmisen pään kokoisia ja pienempiä kiviä (ks. inventointiraportin 2002 peruskartan suurennos). Ulomman vallin keskellä on vielä pieni vallin tapainen. Vallin korkeus on noin 0,5 metriä ja sen leveys vaihtelee 1–2 metriin. Vallin pitkällä sivulla on pituutta noin 34 metriä ja lyhyt sivu on noin 22 metriä. Keskellä oleva valli on hieman epämääräinen. Se alkaa luoteessa selvänä, mutta muuttuu muutaman metrin päässä hajanaiseksi eikä lopulta erotu sammalen joukosta. Kivet eivät kuitenkaan ole pelkkä luonnonmuodostuma vaan ne on selvästi ladottu paikalleen. Vallit ovat niin selkeitä, ettei niitä voine pitää hajotetun röykkiön jäänteinä. Taluskylällä kohde tunnetaan jätinkirkkona, aivan varmasti sitä ei kuitenkaan voi sellaisena pitää.
Inventointi 2014: Kohteen rakennetta on vaikea hahmottaa maastossa kasvillisuuden peitteisyyden vuoksi. Suorakulmainen rakenne näkyy kuitenkin Lidar-kuvissa. Valli ja sisätilaa tarkastettiin tiheällä kairauspisteverkolla, isoja kiviä ei havaittu sisäpuolelta, joten se vaikuttaa raivatulta. Tätä tukee ulkopuolen karkea kivikko.Vallin mitat ovat 34-30 m x 26-28 m, leveys 2-4 metriä ja korkeus 0,5-06 m. Koillispuolella on kaksoisvalli. Aukkoja ei vallissa havaittu. Rakenne on selvästi ihmisen tekemä, koillisreunalla hyödynnetty luontaista rantavallia. Rakenteen muoto ja koko sekä topografinen sijainti viittaavat yksiselitteisesti siihen, että kyseessä on jätinkirkko.
Ympäristötä ei löytynyt muita kohteita.

Mäenmaa (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Ympäröivästä metsästä kohoavan kallion laella. Röykkiön vierestä kulkee luontopolku.
Paikalla on soikea itä–länsisuuntainen röykkiö, kooltaan noin 5 x 2 metriä, korkeus noin 0,5 metriä. Röykkiötä on kaiveltu keskeltä ja idänpuoleiseen päähän kivien väliin on pystytetty luontopolun kyltti, joka kertoo röykkiöistä. Periaatteessa on mahdollista että paikalla on myös vierekkäin kaksi pienempää röykkiötä joiden väliin on levinnyt kiviä.

Miehenneva 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on kuusimetsässä sijaitseva piilopirtin pohja, jonka kiveyksestä (tulisija) osa on puhdistettu sammalesta. Paikalla olevassa kyltissä kerrotaan, että piilopirtti on kuulunut Takalon suvulle. Vuonna 1714 venäläiset kasakat olivat havainneet pirtin savun ja tappaneet sen asukkaat. Vain yksi tytär oli päässyt piiloutumaan ja pelastunut.

Rautiontie (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Alavieskasta Rautioon vievän tien vieressä, länsipuolella pellon reunassa.
Pellon reunassa pihlajan alla on hakkauksin varustettu kivi ruotusotamiehen torpan paikalla. Kiveen on hakattu 7157, jonkinlainen kruunu ja luku 1841. Muita maanpäälle näkyviä merkkejä rakennuksesta ei paikalla ole näkyvissä. Raili Alahautalan kirjan "Kähtävä sukupolvien taival" mukaan torpassa on luultavasti asunut Anders (Antti) Constantin Matinpoika Törri.

1. puukirkko (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Alavieskan kirkonkylässä vanhan hautausmaan luoteiskulmassa lähellä joen rantaa. Hautausmaan kulmassa on Alavieskan ensimmäisen ja toisen kirkon muistokivi. 1. on rakennettu 1651 ja 2. 1733-38 (purettu 1794). Suur-Kalajoen historia II:ssa mainitaan, että vuonna 1651 rakennettu saarnahuone todettiin vuonna 1787 niin huonokuntoiseksi, ettei sitä kannattanut korjata. Uusi kirkkorakennus päätettiin rakentaa 225 kyynärän päähän Huhtamäelle. Kirkko paloi vuonna 1916. Vuonna 1798 rakennettu kellotapuli on nykyään siirrettynä Alavieskan nykyisen kirkon viereen. Vanhalla kirkonpaikalla ei ole mitään maan päälle näkyviä merkkejä rakennuksista.

Kotajärvi (69010005) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sammaloitunut kiviraunio, sijaitsee Iso-Kotajärven itäpuolella lähellä Pyhäjärven rajaa metsäautotien kääntöpaikasta 100 m pohjoiseen tiheässä metsikössä. Kiviraunion halkaisija on noin 2 m ja korkeutta sillä on noin 30-40 cm. Rakenne poikkeaa esihistoriallisesta röykkiöstä, joten kysymyksessä saattaa olla historiallisen ajan jäänne.
Vuoden 2010 tarkastuksessa kohdetta ei löytynyt. Mikäli sen sijainti on määritelty aiemmissa tutkimuksissa oikein, kohde on todennäköisesti tuhoutunut metsäkoneen yliajon seurauksena. Latomus on voinut myös peittyä täysin aluskasvillisuuden alle.

Tervakoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kuusaanjärvestä Settijärveen laskevan Settijoen etelärannalla. Paikalta on kiviesineitä, mm. liuskerengas. Alue on nykyisin rakennettua maatalon pihapiiriä ja viljelysmaana. Vuoden 1992 inventoinnissa varmuutta asuinpaikasta ei saatu, mutta löytöjen lisäksi rakennustöissä on havaintoja, jotka viittaavat asuinpaikkaan.

Järvikuona (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Todennäköinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Haapajärven ja Pyhäjärven rajalla olevan Kuonanjärven länsirannalla. Järvi-Kuonan talon viljelysmailta on löydetty useita kiviesineitä, kaksi talttaa ja keihäänkärki (KM 5414:20-22). Maaperä on hienoa hiekkaa. Kuonanjärvi on matala järvi, joka on kuivatettu 1880-luvulla, mutta sen pinta on myöhemmin palautettu suunnilleen alkuperäistä vastaavalle tasolle.
Vuoden 1992 inventoinnin aikana ei asuinpaikkaa pystytty paikantamaan koska pellot olivat puituna. Talosta pohjoiseen sijaitsevien, rautatien tuntumassa hiekanottopaikkojen tarkastus ei tuolloin myöskään tuottanut tulosta. Kohde on määritelty kiinteäksi muinaisjäännökseksi lukuisten löytöjen ja otollisen topografiansa vuoksi.
Löydön KM 5414:22 sanotaan olleen peräisin Niemelän torpan pellosta, 10–15 askelta torpasta lounaaseen. Niemelä-niminen tila sijaitsee Järvikuonasta noin reilun kilometrin verran etelään, sekin sijaitsee järven rannassa.

Ylipään Kangas Varis (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hautaperän altaan itäpuolisen Varisjärven pohjoisrannalla. Paikalta on useita kiviesineitä sekä kvartsia. Inventoinnissa havaittiin ojaleikkauksessa palaneiden kivien keskittymä sekä likamaata. Maaperä on hiekkaa. Asuinpaikan laajuutta ei ole voitu määrittää; yksi kiviesine on löydetty järven itärannalta. Alueella on nykyisin Variksen talo ja Kumisevan koulu.

Saari (69010074) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapajärven etelärannalla sijaitsevalla niemellä. Paikka on nimensä mukaisesti Haapajärven eteläpäässä ollut saari, joka on myöhemmin maatunut kiinni jokitörmään. Niemen eteläkautta kulkee Saarentie. Saaren rakennusten pohjoispuoleiselta kynnetyltä peltoaukeamalta on löydetty talttoja, tasakantainen kvartsinuolenkärki, kvartsi-iskoksia ja piitä. Pellossa on myös palaneita kiviä, mahdollisia liesien kiveyksiä. Kohde käsittää koko Saaren tilan pohjoispuoleisen peltoalueen.

Laajala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Heinisuonkankaan länsireunalla olevien voimalinjojen itäpuolella, runsaat 1,5 km Kalajanjoesta ja 3,6 km Hautaperän tekojärvestä itään. Ennen vuoden 1992 inventointia paikalta oli löydetty reikäkivi ja tasataltta (löytäjän hallussa). Inventoinnissa kohde paikannettiin Laajalan tilan eteläpuoleiselle peltoalueelle esineiden löytäjän tietojen sekä kvartsien, palaneiden kivien ja koekuopissa havaitun kulttuurikerroksen perusteella. Kohteen pinta-ala on noin 110 x 110 m.

Yliniemi (69010085) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Yliniemen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Haaganperällä, Haaganlammen rannasta runsas kilometri länsiluoteeseen, Yliniemen tilanmäellä. Esinelöydöt on paikannettu Yliniemeen johtavan tien itäpuoleisen peltoalueen rinteeseen, joka viettää kohti etelää, Vahvanojaa.
Paikka on tarkastettu inventoinnissa 1992, jolloin kerrottiin kahden kiviesineen löytyneen tilan navetan takaisesta pellosta. Talon perunamaasta löytyi kvartsia ja pellolla oli havaittavissa palaneita kiviä. Pellossa kerrottiin havaitun kvartsia myös aiemmin.
Vuoden 2010 inventointiajankohtana autiona olleen Yliniemen pellot olivat kynnettynä. Tilustien itäpuolella olleella pellolla oli havaittavissa palanutta kiveä ja mahdollista kvartsiraaka-ainetta, mutta ei selviä iskoksia. Navetan länsipuoleiselta pellolta (p =7069148, i = 413230) löytyi kuitenkin kvartsi-iskos, jota ei otettu talteen. Asuinpaikka ulottunee siis Yliniemen eteläpuolelta (navetan takaa) talon länsipuolelle, pellon pohjoisreunaan saakka.

Hautaperän Allas Tervamäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hautaperän tekojärvessä olevassa saaressa. Saarelta tunnetaan laaja asuinpaikka, josta veden alle jäänyt osa on tutkittu kaivauksin. Löytöinä saatiin mm. liuske-esineitä ja niiden katkelmia, kivilaji-iskoksia sekä kvartsi-iskoksia ja -esineitä. Osa asuinpaikasta on säilynyt veden yläpuolelle jääneillä alueilla.
Todennäköisesti Suomusjärvenkulttuurin aikainen kohde.

Kuusaa Someronmäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteeseen kuuluu kivetty talonpohja ja kiviröykkiöitä (mahdollisia viljelysraunioita) ja se sijaitsee Someromäen länsireunalla. Maasto on kuusivaltaista metsää.
Kohde koostuu ojitetusta alueesta ja useista sammaloituneista kiviröykkiöistä. Noin puolen metrin syvyisten ojien muodostama alue on pitkulainen, pohjoiskoillis-etelälounassuuntainen ja yhteensä 240 x 85 m laajuinen. Ojat ovat paksun aluskasvillisuuden peittämiä. Alueen pohjois- ja eteläosia reunustavat kivistä ja maasta kootut vallit, jotka jäävät ojitetun alueen ulkopuolelle. Kaikki röykkiöt (ainakin 40) sijoittuvat ojitetun alueen sisälle tai ulkopuolelle aivan ojan tuntumaan. Röykkiöt ovat keskimäärin noin kaksi metriä leveitä ja metrin korkuisia, ja pintapuolisten havaintojen ja tunnustelun perusteella ne on koottu kivilohkareista. Kaikkia rakenteita peittää sammalkerros. Joidenkin röykkiöiden päällä on havaittavissa syvennys tai kuoppa. Kivetty talonpohja on kooltaan 7 x 9 m ja sen pohjoisnurkassa on noin 2 m korkea ja noin 4 x 4 m leveä uunin jäännös.
Röykkiöiden on ajateltu olevan viljelysraunioita, mutta sellaisiksi röykkiöt ovat varsin kookkaita. Kyseessä voi olla myös sotilasleiri tai työ- ja valmistuspaikka.

Tynnyrikoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lohijoen rannalla Pitkäkankaan tien varrella. Kohde sijaitsee Lohijoen putousta muistuttavan Tynnyrikosken molemmilla rannoilla. Pääosa paikalla havaitusta kvartsista löytyi joen itärannalta, minne asuinpaikka näyttää keskittyvän. Alueella oli myös palanutta kiveä.

Myllyranta (69010109) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kalajanjoen pohjoisrannalla. Myllyrannan talosta n. 50 m länteen oli peltotöissä löytynyt tasa- ja kaitataltta (KM 27717:1–2), minkä lisäksi tarkastuksessa talon perunamaalta löytyi kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Lisäksi peltotöissä oli aiemmin havaittu pyöreä, halkaisijaltaan noin metrin laajuinen palaneista kivistä koostunut rakennelma. Asuinpaikan alaksi on arvioitu noin 65 x 55 m.

Autionranta Sippola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kalajoen pohjoisrannalla Oksavan voimalaitoksesta noin 400 m pohjoiseen. Alue on hiekkapohjaista peltoa, joka sijaitsee terassimaisella tasanteella. Alueen pohjois- ja länsipuolelta on otettu hiekkaa. Paikalta on löydetty koristeltu hakku, kiviesineen katkelma ja kvartsia.

Perttulankangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mieluskosken kylässä, Haapaveden ja Niskalanperän välisen tien molemmin puolin, Pirnesjärven lounaisrannalta noin 300 metriä lounaaseen. Peruskartalle lapinhautoina merkityt kohteet ovat peräisin historialliselta ajalta. Ne ovat viljelysraunioiden ja talojen jäänteitä: erilaisia kiviraunioita, -aitoja ja kuoppia, jotka ovat 50–60 m x 100–140 metrin laajuisella länsilounais–itäkaakkosuuntaisella alueella. Perttulankankaan arvioidaan autioituneen jo 1700-luvulla.
Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti 2001).

Käräjäsaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoessa, siihen lännestä laskevan Käräjäojan kohdalla olevassa saaressa. Saaren kaakkoispäässä on turpeen peittämä kiviraunio, johon saaressa tuomitut ja hirtetyt perimätiedon mukaan olisi haudattu. Kohde on ilmeisesti historialliselta ajalta.

Sonnila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ainalin järven itäpäässä olevan Kallolahden pohjoisrannalla. Rantaan viettävältä terassimaiselta peltorinteeltä on löydetty kiviesineiden katkelmia ja teelmiä sekä kvartsia. Myös palaneita kiviä havaittiin inventoinnin yhteydessä. Alueelta on löydetty lisäksi kaksi rautakautista kirvestä (putki- ja silmäkirves), mutta niiden tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.

Niemi (71010018) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Haapajärven itärannalla, turvevoimalasta 700 metriä pohjoisluoteeseen. Inventoinnin yhteydessä vuonna 1990 paikalta löydettiin aivan vesirajasta kvartsi-iskoksia. Rannalle tehdyistä koekuopista ei löytynyt mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Todennäköisesti suurin osa asuinpaikasta on sortunut veteen. Aiemmin alueelta on löytynyt kourutaltta. Alueelle on rakennettu teitä ja vapaa-ajan asuntoja puutarhoineen, jolloin osa asuinpaikasta on ilmeisesti tuhoutunut. Maasto on loivasti länsilounaaseen laskevaa rinnettä, josta noin 50 metriä ylöspäin on havaittavissa rantaterassin reuna. Löytöpaikan maaperä on kivistä hiekkaa.

Männikkö (71010021) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Osmankijärven lounaisrannalla, Sonninojan pohjoispuolella Vaitiniemessä. Alue on hiekkapohjaista järveen viettävää viljelysmaata. Kohteesta on löydetty tasataltta ja kvartsia (KM 3518:6 ja KM 26196). Lisäksi läheisestä Niemelästä noin 140 m pohjoiseen on löydetty kaksi talttaa, ks. kohde Niemelä.

Kivelä (71010022) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ainalinjärven itäpäässä olevan Kallolahden länsirannalla. Alue on järven vanhan rantatörmän yläpuolella oleva melko tasaista viljelysmaata. Kohde koostuu kolmesta löytöpesäkkeestä, joista inventoinnin yhteydessä löydettiin kvartsi-iskoksia ja -esineitä sekä kiviesineen katkelma. Aiemmin paikalta on löydetty useita kiviesineitä mm. 6 tasatalttaa, pienoistaltta, kourutaltta, pallonuija ja piikärki.
Yhdistetty kohteet Haapavesi 22 Kivelä ja Haapavesi 48 Erkkilä

Haapakoski (71010025) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen etelärannalla, Haapakosken patosillan luona. Alue on pohjoiseen kohti jokea viettävää rinnettä, jossa olevan jyrkähkön törmän yläpuolella olevassa pellossa tavattiin inventoinnin yhteydessä kvartsia ja palanutta kiveä. Kohteesta on aiemmin löydetty tasataltta ja kaksoiskirves.

Aho (71010031) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen lounaisrannalla kohti jokea loivasti viettävällä rinteellä, noin 180 m rannasta ja Mieluskosken yli menevältä sillalta 1,6 km kaakkoon. Alue on hiekkapohjaista viljelysmaata maantien 786 ja joen välissä, tien pohjoispuolella. Löytöaluetta jakaa Väliahon talo pihoineen. Aikaisempien tutkimusten, koekuopituksen ja pintahavaintojen mukaan asuinpaikan runsain osa on Väliahon talon länsipuolisessa pellossa. Tien rakennustyöt ovat tuhonneet asuinpaikkaa, mutta asuinpaikkaa on ilmeisesti säilynyt pintaosiltaan sekoittuneena peltomaassa. Koko laajuutta ei ole määritelty. Laajuus on noin 280x60 m pintalöytöjen mukaan. Kohde tunnetaan myös nimillä Haapavesi Koski ja Haapavesi Jokimäki

Leukala I-III (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Haapaveden kirkolta noin 16 km pohjoisluoteeseen, Pirnesjärven luoteisrannalla. Alue on lähes tasaista viljelysmaata. Kohde koostuu kolmesta löytöpesäkkeestä, joista inventoinnin aikana tavattiin kiviesineen katkelma sekä kvartsi-iskoksia ja -esineitä. Löytökohdissa oli myös palanutta kiveä. Alueelta on aiemmin löydetty useita kiviesineitä, mm. 2 tasatalttaa, kirves ja tuura.

Moisanranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Korkattijärven luoteisrannalla, Korkattiojan niskasta noin 300 m lounaaseen. Alue on hiekkapohjaista viljelysmaata. Aivan järven rannassa on ympäröivää aluetta korkeampi pieni harjanne. Paikalta on löydetty useita kiviesineitä, mm. 2 kourutalttaa, keihäänkärjen katkelma ja 2 kivestä tehtyä riipusta.

Kivelänmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tialan tilan päärakennuksesta 100 metriä etelälounaaseen, Haapajärven Mustikkalahdesta 0,5 km pohjoiseen. Paikan lounaispuolitse kulkee Haapavesi-Kärsämäki tie. Maasto on Lounaaseen laskeva peltorinne. Löydöt ovat peräisin rantaterassin yläpuolelta, noin 30 metriä terassin reunasta voimajohdon lähettyviltä. Maaperä on hiekkaa. Kohde löytyi vuoden 1990 inventoinnissa. Pellossa havaittiin vain muutamia kvartseja, ei muuta muinaisjäännökseen viittaavaa.

Koivuaho (71010058) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tötterönperällä, Mustikkaojan ja Yliojan risteyksen lounaispuolella, noin 1 km Haapajärven rannasta pohjoiseen. Noin 250 metriä paikan eteläpuolella kulkee Haapavesi-Kärsämäki tie. Maasto on niemekemäisesti itäkoilliseen laskevaa peltorinnettä. Maaperä on hienoa hiekkaa. Kohde löytyi vuoden 1990 inventoinnissa. Pellon pinnalla havaittiin kvatsiydin ja pii-iskos sekä palaneita kiviä suppealla alueella. Maaperä on muuten kivetön.

Lepistö (71010060) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen pohjoispuolella, joen rannasta noin 300 m pohjoiseen, Vattukylän-Lehonsaaren välisen tien tuntumassa, aivan sen kaakkoispuolella. Alue on etelään loivasti laskevaa viljelysmaata, jonka maaperä on kivikkoista hiekkaa. Ivon voimalaitos on paikasta noin 900 metriä länteen. Kohde löytyi vuoden 1990 inventoinnissa. Löydöt sijoittuvat tien viereisen peltokumpareen alaosaan, sen kaakkoisrinteelle. Kumpareen poikki rakennettu tie on todennäköisesti vaurioittanut paikalla mahdollisesti olevaa kiinteää muinaisjäännöstä. Tie on rakennettu ennen muinaisjäännöksen toteamista.

Niskapelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pienen Vatjusjärven luoteisrannalla, Myllyojan niskasta noin 250 m länteen. Alue on loivasti länteen viettävää hiekkapohjaista viljelysmaata. Vuoden 1990 inventoinnissa Nivalantien itäpuolella nurmella olleesta peltomaasta löydettiin koepistossa kvartsia.
Vuoden 2013 Vatjusjärven osayleiskaava inventoinnin aikaan alue oli kesantopeltona, eikä mahdollisuutta pintahavaintojen tekoon ollut. Kohteen rajausarvio perustuu siten vuoden 1990 löytökohdan sijaintiin sekä alueen topgrafiaan. Paikalla oli 2013 kaivettu maata sähkö- tai puhelinkaapelin asentamisen johdosta Nivalantien itäpuolella ja pellon keskellä seisovalle tolpalle. Kaivannon kohdalla oli paljastunut hienoa hiekkamaata. Paljastuneet osat hiekkamaasta tarkastettiin, mutta löytöhavaintoja ei tehty. Vaikka havainnot löydöistä ovat vähäiset, alueen sijainti ja maaperä ovat hyvin sopivat kivikautiselle ehkä pienialaiselle asuinpaikalle. Muinaisjäännöksen laajuus tulee tarvittaessa varmistaa maastoon kajoavalla tutkimuksella.

Muuttola (71010064) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ison Vatjusjärven länsipuolella olevan Takkulammen pohjoisrannalla. Alue on loivasti Takkulampea, muinaista Vatjusjärven luoteeseen pistävää pientä lahtea kohti viettävää hiekkapohjaista viljelysmaata. Vuoden 1990 inventoinnissa paikalta löydettiin kvartsia ja tulen rapauttamia kiviä. Maastyo on loivasti lounaaseen viettävää peltorinnettä, jossa on havaittavissa luode-koillinen suuntainen terassin reuna.
Vuoden 2013 Vatjujärven osayleiskaavan inventoinnissa alueen todettiin säilyneen entisellään. Nivalantien itäpuolista kesannolla ollutta peltoaluetta tarkastaessa ei uusia havaintoja kivikautisesta asuinpaikasta tehty. Kasvipeitteen takia havaintomahdollisuudet olivat huonot, eikä muinaisjäännöksen rajausta voitu pintahavaintojen puutteessa varmistaa. Arvio kohteen rajauksesta perustuu vuoden 1990 inventoinnin pintalöytöihin ja maaston topografiaan. Maaston pinnanmuodot vaikuttivat osin muokatuilta.
Kohteen luonne ja todellinen laajuus ovat selvitettävissä vain koekaivauksella.

Uusi-Rytky (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ison Rytkynjärven pohjoisrannalla, Pieneen Rytkynjärveen laskevan ojan niskasta noin 250 m länteen tasaisella, hieman länteen viettävällä hiekkapohjaisella viljelysmaalla. Paikka on hieman ympäristöstään kohoava harjanne. Löytöinä saatiin talteen kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä palanutta luuta. Paikalla erottuu runsaasti tulen rapauttamia kiviä. Paikalta on aikaisempana löytönä tasataltta (Castren 1886).

Kangas (71010067) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rytkynojan luoteispuolella ja Välilän talosta itään loivasti etelään viettävällä hiekkapohjaisella viljelysmaalla. Inventoinnissa paikalta löydettiin kvartsia ja tulen rapauttamia kiviä. Asuinpaikka-aluetta rikkovat tilan rakennukset ja taloon johtava tie. Kohteen säilymisaste ei ole pintahavainnoin määritettävissä.

Kärsivä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Haapolammen pohjoispuolella heti Ollalasta Apajakankaalle johtavan tien eteläpuolella. Alue on alavaa hiekkapohjaista viljelysmaata, joka laskee aaltoillen kohti Haapolampea.
Paikalla on kolme löytöpesäkettä, joista inventoinnin yhteydessä löydettiin kivitaltta, kvartsiesineitä ja pii-iskoksia. Löytökohdissa oli myös palanutta kiveä. Aiemmin alueelta on löydetty kivitaltta. Pohjoisin löytöpesäke on lähellä maantietä, toiset kaksi etelässsä vierekkäin.

Sakarila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Haapajärven länsipäässä Pyhäjoen niskan pohjoisrannalla, noin 500 metriä Haapakosken Lammassaaresta itään, loivasti itään viettävässä rinteessä, osin mäntyvaltaisessa sekametsässä, osin entisellä viljelysmaalla. Maasto on ympäristöstään kohoava metsäkumpare ja löytöpaikan etäisyys joesta on noin 100 metriä. Löytöpaikka on kumpareen poikki rantaan kulkevan ajouran itäpuolella. Maaperä on kivistä hiekkaa. Kohde löytyi vuoden 1990 inventoinnissa. Mäenkumpareen itärinteen kahdelta pieneltä peltopalstalta löytyi koekuopituksessa kvartsia ja palaneita kiviä. Löytökohdilla on välimatkaa noin 60 metriä.

Lehtikangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Haapajärven pohjoispuolella Pyhäjoen niskasta noin 0,5 km pohjoiskoilliseen korkean törmän alaosassa lounaaseen viettävällä hiekkapohjaisella peltoniemekkeellä, joka päättyy matalaan usein tulvan vaivaamaan viljelysmaahan. Löytöalue sijaitsee pellossa 50 metriä Lehtikankaan talosta ja 70 metriä maantiestä etelään. Maaperä on hienoa hiekkaa. Kohde löytyi vuoden 1990 inventoinnissa. Pellosta löytyi pintapoimintana pieneltä alalta kvartsi-iskos ja palaneita kiviä.

Viirikorpi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen etelärannalla joen Marinnivan ja Kuusikosken puolivälissä hiekkapohjoisella, paikoin kivikkoisella viljelysmaalla. Eteläpuolella on pieni männikkömäki, jonka pohjoisrinteellä asuinpaikka sijaitsee. Inventoinnissa asuinpaikalta löydettiin kvartsia ja tulen rapauttamia kiviä.

Kuusikoski (71010074) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen pohjoispuolella, rannasta noin 300 m:n päässä joen Kuusikosken kohdalla. Alue on loivasti etelään viettävää hiekkapohjaista viljelysmaata terassimaisen harjanteen reunassa matalalla niemekkeellä. Paikalta on inventoinnissa löydetty kvartsia ja tulen rapauttamia kiviä.

Salo (71010075) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen pohjoispuolella, rannasta noin 300 m. Paikalla on peltoaukean ympäröimässä metsikössä umpeenkasvanut hiekkakuoppa. Sen eteläpuolella ja osin kuopan leikkaamana on muinainen rantaterassi ja etelämpänä toinen alempi terassi. Hiekkakuopan eteläreunalta, noin 15-18 m länsipuoleisen pellon reunasta, havaittiin suppealta alueelta kvartsiesineitä ja -iskoksia, palanutta luuta ja tulen rapauttamia kiviä. Palaneita kiviä löytyi myös länsipuolisen pellon reunasta samalta korkeudelta, n. 50 m pellon reunasta idempää, hiekkakuopan ja sieltä tulevan polun risteyksestä. Myös alemmalla terassilla olevan hiekkakuopan reunassa havaittiin palaneita kivi, mutta koekuopista täällä ei havaittu merkkejä asuinpaikasta. Asuinpaikka on osittain hiekanoton ja peltoviljelyn tuhoama. Ehjää asuinpaikkaa on kuitenkin ylemmällä terassilla, mahdollisesti alemmallakin.

Ahokangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen pohjoispuolella, Rytkynojan suusta noin 1 km luoteeseen. Alue on loivasti etelään viettävää hiekkapohjaista viljelysmaata. Paikalla erottuu loiva törmä. Asuinpaikka on Ahokkaan talon ja sähkölinjan välisellä viljelysmaalla. Paikalta on inventoinnissa löydetty kvartsia ja tulen rapauttamia kiviä.

Mäntylä (71010077) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen rannasta noin 300 m pohjoiseen, Mäntylän ja Nurmelan talojen ja joen välissä. Alue on lähes tasaista, jokea kohti laskevaa hiekkapohjaista viljelysmaata. Tilojen päärakennusten eteläpuolella on matala terassi, jolta on löydetty kivikirveen katkelma, pii- ja kivilaji-iskoksia, kvartsia sekä palanutta luuta ja kiveä.

Mäntylä E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen rannasta noin 300 m koilliseen, Mäntylän tilan itälaidalla. Alue on lähes tasaista jokea kohti viettävää hiekkapohjaista viljelysmaata, jonka halki kulkevan loivan törmän alapuolella on matala niemimäinen terassi. Paikalta löydettiin inventoinnin yhteydessä kvartsia ja palanutta luuta ja kiveä.

Nurmela (71010079) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen rannasta noin 300 m pohjoiseen, Mäntylän ja Nurmelan talojen ja joen välissä. Alue on lähes tasaista, jokea kohti laskevaa hiekkapohjaista viljelysmaata. Tilojen päärakennusten eteläpuolella on matala terassi, jolta on löydetty kivikirveen katkelma, pii- ja kivilaji-iskoksia, kvartsia sekä palanutta luuta ja kiveä.

Kotimäki (71010080) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Pyhäjoen länsirannalla jokeen laskevan Lylyojan suusta noin 650 m itään. Alue on viljelysmaata, hiekka, ja laskee terassimaisesti kohti jokirantaa. Alemmalta terassilta on löydetty kvartsia ja palaneita kiviä.

Hietala (71010081) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjoen pohjoisrannalla jokeen laskevan Lylyojan suusta 575 m itäkoilliseen. Alue on hiekkaista terassimaisesti jokeen laskevaa viljelysmaata ja metsitettyä peltoa. Hietalan talon joen puolelta löydettiin inventoinnissa kvartsi-iskoksia ja -esineitä ja havaittiin palaneita kiviä.

Mieluskoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen pohjoisrannalla Mieluskosken kohdalla, Mieluskosken koulusta 200 metriä kaakkoon, Lemetin talon molemmin puolin. Alue on liki tasaista hiekkapeltoa, joka viettää kohti jokea. Maaperä on kivetöntä hiekkaa. Kohde löytyi vuoden 1990 inventoinnissa. Pellosta löytyi pintapoimintana kahdelta erilliseltä alueelta kivikautisia löytöjä. Läntisempi löytöalue, jonka koko on 70x20 metriä, sijaitsee 120 metriä Lemetin tilalta länteen, jyrkän rantatörmän yläpuolisessa pellossa. Itäinen löytöalue sijaitsee Lemetin tilan itäpuolella, löytökohdilla on välimatkaa 200 metriä. Vuoden 2008 inventoinnissa havaittiin kvartsia myös näiden kahden löytöalueen välissä, Lemetin talon läsipuolisessa perunamaassa. Yhteensä näiden löytöalueiden laajuus on noin 280x30 m. Läntisen löytöalueen kohdalle joen rantaan on rakennettu talo.

Ketola (71010084) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen etelärannalla, Mieluskoskesta noin kilometri eteläkaakkoon. Alue on hiekkapohjaista viljelysmaata, joka laskee loivasti koilliseen kohti jokea. Rantaan on matkaa n. 300 m. Kuuselan talon ja maantien (786) välisiltä pelloilta on löydetty kivitaltta ja kvartsi-iskoksia sekä –esineitä, pääasiassa talolle vievän ajotien molemmin puolin. Alueella on löydetty myös palanutta kiveä.

Junno (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Korkattijärven koillisrannalla, Korkattiojan niskasta noin 400 m itään. Alue on lähes tasaista hiekkapohjaista viljelysmaata. Junnon talosta noin 200 m lounaaseen voimalinjan muuntajan luota on löydetty kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta ja kiveä.

Pyöriä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjokeen laskevan Mäyräojan länsipuolella. Alue on loivasti kaakkoon laskevaa hiekkaperäistä viljelysmaata. Pyöriän talon itäpuolisilta pelloilta on löytynyt useita kiviesineitä (3 talttaa ja kirves). Inventoinnin yhteydessä nurmella olleesta pellosta ei voitu tehdä asuinpaikkaan viittaavia varmoja havaintoja.

Leukala luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Pirnesjärven rannasta noin 600 m luoteeseen. Alue on mäntyä kasvavaa hiekkaharjannetta, jota ympäröivät alavat suot ja pellot. Kohde sijoittuu luode–kaakko -suuntaisen harjanteen päälle ja lounaissyrjälle. Se koostuu ainakin kymmenestä lähes pyöreästä perättäisestä kuopanteesta. Kuopanteiden halkaisija vaihtelee 1 ja 1,5 m välillä.
Vuoden 2011 tarkastuksen perusteella kuoppia todettiin alueella, jonka pituus eteläkaakosta pohjoisluoteeseen on noin 570 m. Kuopista kaakkoisin sijoittuu Haapavedeltä Alpualle vievän maantien ja Leukalan (Perukan) talolle vievän tien risteyksen eteläpuolelle. Tästä luoteeseen, maantien länsipuolella, on noin 50-metrinen hiekkakuoppa. Se lienee tuhonnut pyyntikuoppia. Hiekkakuopasta luoteeseen havaittiin 130 m matkalla 7 pyyntikuoppaa hiekkaharjanteella. Näistä edelleen 90 m pohjoiseen on kaarevalla harjanteella 7 kuopan ketju. Näiden kuoppien pohjoispuolella oli tarkastusaikaan muutamia pieniä hiekanoton koekuoppia sekä yksi suurempi, noin 5-metrinen ottoalue.
Soistuneiden kohtien erottamana on edellisistä kuopista 100-200 m luoteeseen kahdella enimmillään 1-2 m suosta kohoavalla hiekkakaarrolla on molemmilla kaksi pyyntikuoppa, itäisemmällä lähekkäin, läntisemmällä noin 70 m päässä toisistaan. Nämä molemmat sijoittuvat kuitenkin Oulaisten kunnan puolelle, johon Myllyrämeen välialue kuuluu.
Kaikki edellä todetut kuopat on syytä lukea Leukalan kohteeseen, mutta myös leveämmän suoalueen (Myllyräme) länsipuolella on lähes 40 pyyntikuopan järjestelmä (kohde Myllykaarto).

Kallolahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ainalinjärven itäpäässä olevan Kallolahden pohjukassa. Alue on järveen päin viettävää piha- ja viljelysaluetta. Tarkastuksen yhteydessä havaittiin Kallolahden talon lounaispuoliselta pellolta kvartsi-iskoksia. Aiemmin paikalta on löydetty kaksi kivitalttaa, joista toinen talon nykyisen päärakennuksen paikalta uuninperustaa kaivettaessa.

Hailuodon vanha kirkko (Hautapaikat)
Historiallinen; Hailuodon vanha kirkko valmistui noin vuonna 1620 ja paloi vuonna 1968. Rauniot raivattiin palon jäljiltä, mutta kivijalka jätettiin kirkkomaalle kirkon paikkaa osoittamaan.
Hailuodon kappeli oli olemassa viimeistään 1400-luvulla, mahdollisesti jo 1300-luvulla. Kirkonpaikka on yksi Pohjois-Pohjanmaan vanhimpia.
Kivijalan sisäpuolella on tehty kaivaustutkimuksia vuosina 1985-1987. Koko aluetta ei tutkittu. Tulosten perusteella paikalla on sijainnut keskiaikainen kirkollinen rakennus. Kaivauksissa löytyi mm. lähes 30 kpl 1400-luvun hopearahoja. Hautauksia paljastettiin noin 85. Hautaukset oli alun perin tehty kirkon lattian alle. Ainakin kaksi niistä ajoittui keskiajalle. Useimmat hautaukset ajoittuivat 1600-1700-luvuille. Osa hautauksista oli multahautoja ja osa hirsikammioihin tehtyjä hautauksia. Osa hautauksista oli mahdollisesti arkuttomia. Tutkimuksien jälkeen luut haudattiin löytöpaikoilleen tai luovutettiin seurakuntaan uudelleen haudattaviksi.
Myös vanhan kirkon länsipuolella sijainnut vuonna 1760 rakennettu tapuli paloi 1968. Kirkkoa ympäröivä alue on rajattu karttojen perusteella.

Rajakangas (84010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde koostuu jätinkirkosta (Rajakangas 1) ja siihen liittyvästä röykkiöstä, ns. sakastista, sekä kivikautisesta asuinpaikasta (Rajakangas 2). Se kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöskohteisiin (Maiseman muisti 2001). Paikka on Onkamojärvestä noin 5 km itään olevalla Rajakangas -nimisellä moreenikumpareella. Jätinkirkko on kooltaan noin 32 x 26 metriä, sen alle puolen metrin kokoisista kivistä ladotun vallin korkeus on 50–60 cm ja leveyttä vallilla on 1,5–3 m. Jätinkirkon koillispuolella on matala sakastiksi nimetty kiviröykkiö, joka on halkaisijaltaan noin 4 m. Lisäksi joissain lähteissä mainitaan läheltä vielä toinen tätä suurempi röykkiö, mutta tästä ei ole mainintoja tutkimusraporteissa. Jätinkirkko on merkitty maastoon kuparisella muinaisjäännöstaululla. Kaivauksia alueella ei ole tehty.
Välittömästi jätinkirkon itä- ja kaakkoispuolella sijaitsevan palstan alueelta on kivikautisia asuinpaikkalöytöjä äestysjäljistä. Paikalta on löydetty kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja palaneita kiviä. Löytöalue on kooltaan noin 100 x 100 m.

Navettakangas (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Röykkiökohde sijaitsee noin 4 km Onkamonjärvestä itään Liippaan metsäautotien eteläpuolella moreeniharjanteella, sen itäpäässä. Kivikkoinen alue kasvaa mäntyjä ja kuusikkoa. Paikalla on seitsemän röykkiötä, joista kolme erottuu selvästi. Röykkiöt ovat halkaisijaltaan 3-7 m. Suurimman korkeus on noin 50 cm. Lisäksi alueella on kaksi kuopannetta. Alueen läpi vievän metsäkoneen ajoura on vaurioittanut osaa röykkiöistä, muutoin kohde on hyvin säilynyt.

Onkamonselkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Onkamonselän röykkiöt ja kivikautinen asuinpaikka sijaitsevat Onkamonojan pohjoispuolella, Onkamonselän länsipäässä. Harjanteen laen länsipäässä on selvärajainen röykkiö, jonka halkaisja on noin 7 m ja korkeus 50 cm. Röykkiöstä noin 30 metriä koilliseen on matala kiveys, jonka halkaisija on noin 3,5 m ja korkeus noin 20-30 cm. Lisäksi harjanteen eteläreunan alaosassa on tien vieressä hiekkamaalla ilmeinen kivikautinen asuinpaikka, josta on löydetty kvartseja sekä palaneita kiviä.
Vuoden 2020 kaivauksissa harjanteen laella oleva röykkiö tutkittiin. Siitä ei löytynyt mitään hautaukseen viittaavia rakenteita eikä luulöytöjä. Röykkiöstä ja sen ympärille avatusta tasokaivauksesta löytyi kvartsi-esineitä, ytimiä ja iskoksia. Kaivaushavaintojen perusteella näyttää siltä, että röykkiö on saman aikainen kivikautisen asuinpaikan kanssa, mutta sen käyttötarkoitus jäi epäselväksi. Alueella sijaitseva kuopanne osoittautui löydöttömäksi. Pintahavaintojen perusteella asuinpaikka jatkuu pesäkkeisenä noin 420 metriä röykkiöstä itään.

Katoslampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopparyhmä sijaitsee Katoslammen kaakkoispuolisella kankaalla, sen eteläosassa. Kyseessä on usean, lähinnä kartiomaisen kuopanteen muodostama kaakko-luode -suuntainen ketju. Kuoppien halkaisija on 2-3 m ja syvyys noin 20-30 cm. Vallia ei kuoppien ympärillä erotu. Kohde saattaa olla esihistoriallista nuorempikin.
2021: Tarkastuksen aikana maassa oli noin 5 cm lunta, mutta alueelta erottui tarkastuksen aikana ainakin 12 pyyntikuoppaa. Koska maa oli jäässä, ei niiden huuhtoutumiskerroksen paksuutta saatu tarkastettua. Pyyntikuopat ovat muodotaan pyöreitä ja soikeita, ja ne ovat kooltaan noin 1,5-3 x 2-4,5 metriä ja syvyydeltään 20-70 cm. Ainakin yhden pyyntikuopan (pyyntikuoppa 2) ympärillä havaittiin valli. Kaksi pyyntikuoppaa ovat muita hieman epämääräisempiä (pyyntikuopat 7 ja 9).

Rajakangas 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee pienellä moreenikumpareella välittömästi Onkamonselän metsäautotien eteläpuolella. Rajakankaan jätinkirkko sijaitsee kohteesta noin 450 metriä länteen (84010001, erilliskohde Rajakangas 1). Pienellä kaakko-luoteissuuntaisella moreeniharjanteella, harjanteen laella, on hieman epämääräisen muotoinen röykkiö. Mitoiltaan röykkiö on 7 x 5 metriä ja korkeutta röykkiöllä on noin 50 cm. Röykkiö on kasattu pään kokoisista ja hieman suuremmista mukulakivistä. Röykkiön keskustassa on noin 1,5 x 1,5 metrin suuruinen kaiveltu alue. Mahdollisena rakenteena on pidettävä kahta röykkiön kaakkoisosassa olevaa noin 2 metrin mittaista kiviriviä. Röykkiö hahmottuu ympäröivästä maastosta selvästi.
Röykkiöstä reilut 35 metriä länsilounaaseen on laakeahko painanne hiekkaisella vanhalla rantaterassilla. Halkaisijaltaan painanne on vajaat 6 metriä ja syvyyttä sillä on reilut 40 cm. Kysymyksessä voi olla asumuspainanne. Noin 40 metriä röykkiöstä kaakkoon on toinen painanne, joka muistuttaa muodoltaan tervahautaa. Kankaan alue on tällä kohtaa melko hienoa hiekkaa, lukuunottamatta pientä rakka-aluetta röykkiön läheisyydessä.

Hiidenvaara (84010012) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde, rakkakuoppia ja röykkiö, sijaitsee Kiimingistä Yli-Iihin johtavan tien varressa, sen itäpuolella, noin 12 km pohjoiseen Kiimingin kirkolta. Hiidenvaaran kaakkoisosassa, sen korkeimmalla kohdalla erottuu kivirakassa noin 25-30 rakkakuoppaa, joista osa varsin pieniä ja tulkinnallisia. Kuoppien halkaisija on 1-3 m ja syvyys noin 20 - 80 cm. Paikalla on lisäksi alueen keskiosassa yksi epämääräinen röykkiö/kehämäinen kiveys sekä luoteispäässä noin 1 x 2 m oleva latomusmainen kiveys. Paikalla on ollut myös kolmiomittaustorni.
Kohteen kaakkoispuolella on rinteen yläreunalla 14-15 ampumasuojaa noin 4 - 15 metrin välein noin 100 metrin matkalla (noin 7238642 / 3445219 - 7238732 / 3455197) . Kyseessä ovat matalat kuopat, joiden rinteenpuoleisella reunalla on 1 - 2 kivikerran suojakiveys. Ampumasuojat liittyvät viime sotien jälkeisiin armeijan harjoituksiin. Kyseessä eivät ole muinaisjäännökset

Martimojoki Itäranta (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Martimojoen itärannalla 1 km Katoslammesta kaakkoon pienen moreenikumpareen laella. Paikalla on kaksi röykkiötä. Toinen on kooltaan 5,5 x 4,5 m ja korkeudeltaan 40-50 cm. Toinen röykkiö on muodoltaan epämääräinen, halkaisija on noin 3,5 m. Röykkiöt ovat maisemallisesti näyttävällä paikalla.
2021: Röykkiöiden alue on äestetty 1990-luvun loppupuolella, mahdollisesti vuonna 1998. Etenkin röykkiö 2 on vaurioitunut äestyksen aikana, äestysura kulkee röykkiön 2 läpi. Röykkiö 1 on paremmin säilynyt. Röykkiöiden itä- ja kaakkoispuolella sijaitsee pieniä kuoppia (pyyntikuoppia?) (ks. alakohteet). Ne on kaivettu osin rinteeseen.

Kiviharju (Haukipudas) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde, kuopanteita ja mahdollinen asuinpaikka, sijaitsee Kiiminkijoen eteläpuolisen Kiviharjun koillisosassa, joen rannasta noin 500 metrin päässä. Alueella erottuu 8 selvää suppilomaista kuoppaa matalalla hiekkaisella kangasharjanteella. Ne ovat kooltaan 3,5-5 m, muodoltaan suppilomaisia ja noin 40-100 cm syviä. Osassa kuoppia erottuu valli. Lisäksi alueella on noin 7 epämääräisempää painanetta, joiden keskeltä tieleikkauksesta alueen pohjoisosasta löytyi kvartsi-iskoksia mahdollisen asuinpaikan merkkinä. Alueelta länteen 300 metrin päässä on vanhoja pieniä sekä käytössä olevia suuria hiekkakuoppia. Huom! Näitä 8 selvää kuoppaa ja 7 epämääräistä kuoppaa ei ole lisätty alakohteisiin, koska niiden tarkat koordinaatit eivät ole tiedossa. Niiden ohjeelliset sijainnit on J.Okkosen tarkastusraportissa v.1993.
Aiemmin todettujen ilmeisten pyyntikuoppien ja kvartsien lisäksi alueelta on v. 2011 todettu kvartsi-iskoksia tieuralla aina noin 100 m etäisyydellä olevalle teiden risteykselle saakka. Myös palaneita kiviä on todettu. Lisäksi tästä tienristeyksestä noin 30 m kaakkoon on hiekkatien länsipuolella tiiviinä ryhmänä 4 edellisten kaltaista mahdollista pyyntikuoppaa. Myös risteyksestä etelälounaaseen johtavan tieuran varrella tien länsipuolella todettiin
kolmen kuoppajäännöksen ryhmä, kuopista eteläisin aivan tieuran vierellä. Kuoppien pohjille tehdyistä lapionpistoista havaittiin kuoppien pohjalla huuhtoutumiskerroksen ohella myös palaneita kiviä, minkä perusteella kuopat ovat ilmeisimmin keittokuoppia. Edelleen on todettu kaksi kookasta keittokuoppaa edellisestä ryhmästä noin viisikymmentä metriä luoteeseen, yksittäinen todennäköisimmin pyyntikuopalta vaikuttava kuoppajäännös näistä noin 150 metriä pohjoisluoteeseen, hiekkatien länsipuolelta, noin 50 metriä Haukiväylän eteläpuolelta, sekä kolme epämääräisempää kuopannetta tästä noin 50 m länteen (ks. alakohteet 1-13).
Haukiväylän eteläpuoleisella hiekkakankaalla on siis laaja-alainen ryhmä
käyttötarkoitukseltaan toisistaan poikkeavia kuoppajäännöksiä, sekä ilmeinen asuinpaikka
kuoppajäännösalueen keskivaiheilla. Muinaisjäännös vaikuttaa luonteeltaan pesäkkeiseltä

Navettakangas länsi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kaksi röykkiöitä ja rakkakuoppa sijaitsevat Onkamonselän - Liippaan metsäautotien eteläpuolella moreenikankaalla, sen laella olevassa rakassa, laen pohjoisreunalla. Paikalla erottuu kaksi matalaa röykkiötä, joiden halkaisija on noin 3,5-4 m, itäisempi röykkiö äestetty vuoden 1993 jälkeen. Näiden yhteydessä on ainakin yksi rakkakuoppa ja muokattua rakkaa.

Liippaankanava (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Liippaan metsäautotien pohjoispuolella, Liippaan kanavan ja tien risteämiskohdasta noin 200 m lounaaseen pienellä moreenikumpareella. Paikalla erottuu yksi noin 6 m pitkä ja 3,5 m leveä röykkiö, jonka korkeus on 40-50 cm. Röykkiö on aluskasvillisuuden peitossa ja päällä kasvaa mäntyjä.

Hiidenvaara 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alun perin nimellä Hiidenvaara SE tunnettu kohde sijaitsee Kiimingistä Yli-Iihin johtavan tien itäpuolella, Hiidenvaaran itä- ja kaakkoisreunassa, rinteen alapuoleisella hiekkaterassilla. Alue jakaantuu kolmeen osaan. Eteläinen alue (AI) sijaitsee Hiidenvaaran kaakkoispäässä itään suuntautuvalla hiekkakankaalla. Asumuspainanteet ovat pyöreitä, halkaisijaltaan noin 8-10 m. Muutamia ympäröi valli. Inventoinnissa paikalla havaittiin kvartsi-iskoksia, jotka jätettiin paikoilleen. Tällä alueella on kartoitettu 39 asumuspainannetta. Muutama painanne on tulkittu luontaisiksi lähdekuopiksi. Muutamia asumuspainanteita sekä pienempiä kuopanteita ja pintalöytöjä on myös suon länsirannan tuntumassa etelään keskeisimmästä painannealueesta. Kaikkineen tämän painannealueen pituus etelästä pohjoiseen on noin 600 m.
Toinen painannealue (AII) on edellisestä lähimmillään noin 100 m luoteeseen, itään kohti suota pistävän niemekkeen kohdalla. Alueella on ainakin seitsemän asumuspainannetta, joko matalammalla niemessä tai tien molemmin puolin pari metriä ylempänä. Molemmilla painannealueilla on asuinpaikan merkkeinä havaittu kvartsi-iskoksia myös asumuspainanteiden ulkopuolella. Eteläisen ja keskisen painannealueen väli, noin 90 metrin matkalla, ympäristöään jyrkemmän rinteen kohdalla, on pitkälti kankaan reunaa kulkevan tien ja aiemman maa-aineksenoton tuhoamaa. Säilynyttä aluetta on aivan suon reunassa.
Pohjoisemmasta painannealueesta noin 300 metriä luoteeseen itärinteeltä tien ja suon väliseltä äestetyltä alueelta (AIII) on asuinpaikan (kivikautisen toimintalaueen) merkkeinä havaittu kvartsi-iskoksia (tuntemattoman tekemä koekuoppalöytö), alueen luonne edellyttää tarkempaa selvitystä.
Edelleen lounaaseen on havaittu kaksi erillistä asumuspainannetta, kuoppajäännöksiä ja miiluja Hiidenvaaran lounaisrinteen ja suon välissä (Hiidenvaara 3). Keskimmäisen alueeen kohdalla kankaan lakikivkossa on rakkakuoppa-/kivirakennekohde (Hiidenvaara).

Hiidenkangas (84010022) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka, jossa on kaikkiaan 50 asumuspainannetta sekä kaksi epämääräisempää kivikkoon tehtyä kuopannetta. Alue sijaitsee Kiiminki - Yli-Ii -tien länsipuolella moreeniharjanteen länsi-, itä- ja pohjoisrinteillä. Terassimaisilla tasanteilla olevista painanteista osa on pyöreitä, n. 5 m halkaisijaltaan, osa on kulmistaan pyöristetyn suorakaiteen muotoisia, 6-8 m pitkiä ja n. 4 m leveitä. Osaa ympäröi valli. Kaivauksissa asuinpaikalta on saatu talteen palanutta luuta, kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä Pöljän tyypin asbestikeramiikkaa. Kartoituksen mukaan painanteita on 4-5 ryhmässä. Ilmeisesti yksi painanne kaakossa on yksittäinen. Soranotto on osittain tuhonnut itäistä ryhmää. Alimmat asuinpaikkahavainnot ovat 50 m korkeuskäyrän vaiheilta. Painanne 14 tutkittiin vuosina 1994-5 ja tulkittiin lähes suorakaiteen muotoiseksi maahan kaivetuksi asumuksenpohjaksi, kooltaan 8 x 4 m.
Keväällä 2007 suuri osa asuinpaikan pohjoisosaa yhden tilan alueella todettiin äestyksessä vaurioituneeksi. Asuinpaikkalöytöjä (kvartseja) havaittiin 2007 pohjoisessa myös painannealueiden välialueella. Kohteesta lounaaseen löytyi kokonaan uusi asuinpaikka (Hiidenkangas länsi) sekä kaakkoon (Hiidenkangas etelä) yhteyteen luettava erillinen asuinpaikka- ja asumuspainannealue Kiiminki-Yli-Ii -maantien itäpuolelta.
Vuonna 2009 tehtiin vaurioituneella asuinpaikka-alueella (3 ha) kartoitus ja pintapoiminta (20 asumuspainanteen ja kahden pienemmän kuoppajäännöksen alue). Löytöinä havaittiin mm. kaksi tuuraa, kvartsiesineitä sekä -iskoksia ja palaneita kiviä, mutta palanutta luuta ja keramikkaa ei löydetty. Löydöt eivät keskittyneet asumuspainanteisiin vaan niiden ulkopuolisille toiminta-alueille, myös painanteista kauemmas ja niiden alapuolelle. Vain pieni osa havaituista löydöistä talletettiin. Äestyksen voitiin todeta muokanneen asuinpaikkaa noin 10 cm syvyydeltä.

Kurkelansaari SE (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Jokikylän länsipuolella olevan Kurkelansaaren keskiosassa ja saarella olevan kankaan itäosassa. Äestetyssä rinteessä havaittiin noin 50 x 50 m alueella kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä tulen rapauttamia kiviä, jotka jätettiin poimimatta. Idässä alue ulottuu n. 10 m päähän Kurkelansaaren halkovasta hiekkatiestä ja lounassa lähelle kangasselänteen lakea.
Noin 250 m kohteesta 23 luoteeseen ja mökeille vievästä tiestä noin 200 m länteen havaittiin vuonna 1992 hakkaamattomalla metsäalueella yhteensä 12 muodoltaan pääosin pyöreää kuopannetta (alakohde).
Vuoden 2011 inventoinnissa äestysurat olivat täysin umpeenkasvaneet, eikä uusia havaintoja tässä tehty. Sen sijaan runsaat 100 m etelään saaren etelälaidan heikkatieltä ja sen eteläpuoleiselta hakkuuaukealta todettiin merkkejä pesäkkeisestä asuinpaikasta (kohde Suorahaara). Molemmat asuinpaikat ovat myös tulkittavissa osaksi laajempaa pesäkkeistä asuinpaikka-aluetta.
Luoteispuolella sijaitsevat kuopat olivat hyvin erotettavissa varttuneessa männikössä. Kuoppia todettiin täällä aiempaa useampia, kaikkiaan 19 noin 20 x 50 m alalla, joiden lisäksi havaittiin myös joukko epämääräisempiä kuopanteita (ks. alakohteet). Pohjille tehdyissä koepistoissa todettiin selkeä, mutta ohut huuhtoutumiskerros. Mahdollisesti kyse on pyyntikuopista. Samanlaisia kuoppia havaittiin parisataa metriä pohjoiseen (kohde Kurkelansaari koillinen).

Kurkelansaari NW (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kurkelansaaren länsipään kankaan luoteisosassa sijaitsevaa kuoppaa on arveltu asuinpaikkakuopaksi. Paikalla on yksittäinen halkaisjaltaan on noin 4 metrinen ja noin 70 cm syvä kuoppa. Se on muinaisen rantavallin kivikkoisessa moreenissa.
Vuoden 2011 inventoinnissa kuopan pohjalle tehdyssä koepistossa erotettiin vain vähäinen huuhtoutumiskerros. Äestetyssä ympäristössä ei rikkoutuneessa maaperässä havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä. Inventoinnissa esitettiin arvio, ettei kohdetta ole syytä pitää suojeltuna muinaisjäännöksenä, Myös 150 m itään sijaitsevien kuopanteiden todettiin vaikuttavan myöhäisiltä.
Tarkastuksessa 2018 kuoppa osoittautui keittokuopaksi ja sen sijainti tarkentui. Äestysurat olivat kasvaneet umpeen. Sen sijaan kohteesta noin 170-190 m itään olevat kuopat osoittautuivat nuoriksi, kuten jo 2011 oli todettu (ks. muu kohde, 1000032396) .

Kello Satalahti Lopakka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde, historiallisen ajan talonpaikka sijaitsee Satalahdenmäen itäreunalla. Kohde ajoittuu löytöjensä perusteella 1200-1300 -lukujen taitteeseen. Tutkittu kohde on jäännös noin 6x6 m kooltaan olleesta asuintalosta, joka on ollut varustettu kiuasuunilla.
Löydöt: OY/HL:n kok. KS-90-91:1-288 vyölaitteen pronssinen ketju, messinkikoristeisen rauta-avaimen katkelma, pronssinen ja tinainen vyön hela, pronssisormus ja rautainen nuolenkärki sekä pronssipellin kappaleita ja luita aterian tähteistä.
2023: Pohjoisemman aluerajauksen pohjoispuolelta on inventoinnin aikana tavattu Lopakan talo, joka on autioitunut 1900-luvun lopussa. Paikalla on edelleen joitain vanhoja ulkorakennuksia. Tontti on pääosin autio, tosin etelälaidalle on kasattu jonkin verran tavaraa. Kohteella on tehty kaivauksia 1990-luvulla ja lähiympäristössä on ollut asutusta ainakin ajalta 1300 eteenpäin. Muinaisjäännösalue sijoittuu talotontin eteläpuolelle ja tien toiselle puolen. Tontin eteläpuolisella alueella maankäyttö on voimakkaampaa. Vuoden 1759 kartalta asemoitu talonpaikka näyttää osuvan pitkälti autioituneelle talotontille. Se jää suurelta osin muinaisjäännösalueen ulkopuolelle. Vuonna 2023 asemoitu tontin paikka on merkitty alakohteena. Sille ei ole tehty aluerajausta.

Koniharju kaakko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka ja asumuspainanteita, sijaitsee Loukkojärven pohjoispäästa noin 400 m luoteeseen Koniharjun kaakkoisreunassa, 100 m Kiimingin rajasta pohjoiseen. Hiekkakuopan ja viljelysmaaksi raivatun järvenrannan välissä on kaistale männikkökangasta. Siinä erottuu 7-8 laakeaa, halkaisjaltaan noin 6-9 m olevaa painannetta. Lisäksi alueella on 4-5 epämääräisempää painannetta. Hiekkauopan reunalla ja metsätiellä havaittiin kvartsia, jotka jätettiin paikoilleen.
Vuoden 2008 tarkastuksessa asuinpaikan itäosa ja kuusi painannetta havaittiin äestetyksi 2000-luvun alussa. Länsiosa neljine asumuspainanteineen oli ehjä, mutta alue aukkohakattu hiljattain. Asuinpaikasta noin 400 m länteen kuntien rajalla Kiviharjulla erottuu noin 20 rakkakuoppaa (Kiviharju 2 84010030). Lähilöytönä voidaan mainita Kiimingin Luokkojärven Kyhälän rombin muotoinen reikäase.

Kiviharju Loukkojärvi (Kiiminki) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Haukiputaan ja Kiimingin rajalla sijaitsevan Kiviharjun laella on laaja luonnonrakka, jossa on puoliksi molempien kuntien puolilla kaikkiaan parikymmentä rakkakuoppaa. Niiden halkaisija on noin 1,5 - 3,5 m ja syvyys 30 - 80 cm. Ne ovat osittain sammalpeitteisiä, osin paljasta kivikkoa. Parisataa metriä kaakkoon mäen rinteessä on tervahauta, jonka paikalla on historiallisen ajan asutuksen jäänteitä.

Linkunlampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Iijoen ja Kiiminkijoen välisellä sydänmaalla, noin 5 km Iijoesta kaakkoon on rakennuksepohja, pirtinraunio, pienen Linkunlammen länsirannalla itään viettävässä rinteessä, noin 40 m rannasta. Raunio on nelikulmainen, noin 6x6 m. Seinälinjat erottuvat matalina palteina ja lattia-ala on tasainen. Oviaukko on idästä, lammen suunnassa. Koillisnurkassa on pyöreä kiuas, halkaisijaltaan noin 3 m ja korkeus 1 m. Se on jyrkkäreunainen ja reunopilla on isoja palamattomia kiviä. Kiukaan päällä kivet ovaty palaneita. Rakennelma on täysin sammalen peitossa ja jäännöksessä kasvaa isoja mäntyjä ja kuusia.

Mönkköstenkallio (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Himangan Mönkköstenkalliolla sijaitseva, paljaalle kalliolle tehty pyöreä röykkiö, jonka koko on noin 12 x 10-11 m. Röykkiön keskellä on vajoama, jonka läpimitta on noin 3 m. Röykkiön korkeus on 60-80 cm. Paikoin keskellä oleva vajoama ulottuu kalliopohjaan saakka.
Muinaisjäännöksen koordinaattipiste ja peruskartalla tämän pohjoispuolella oleva muinaisjäännöstä osoittava merkki eroavat toisistaan noin 100 m.

Haankangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Himangan Hillilän kylän koululta noin 1,4 km itäkoilliseen, kangasmaalla sijaitseva pitkänomainen latomus, jonka koko on noin 6 x 2 metriä. Sen korkeus on vain noin 20 cm. Kivilatomus on osaksi aluskasvillisuuden peitossa.

Someronkangas (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Röykkiö sijaitsee Pernun Pitkäjärven lounaispuolella, Ruonojan suulla, noin 300 metriä suulta länsiluoteeseen, metsäkannaksella soiden keskellä. Röykkiön/latomuksen läpimitta on noin 3,5 metriä. Sen keskellä on vajoama, jonka halkaisija on noin 1 m ja syvyys noin 0,4 m. Röykkiön keskiosa sijaitsee pienellä (luontaisella?) kumpareella. Röykkiö on osaksi sammalen ja jäkälän peitossa.
Röykkiö on merkitty peruskarttaan muinaisjäännösmerkillä.

Joentakustankalliot (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Röykkiöt sijaitsevat Oja-Matin kylässä, kalliolla, luode-kaakko -suuntaisen kallion päällä. Röykkiöt on rakennettu isoista kivistä:
1) koko noin 12 x 3,5 m
2) koko noin 17 x 4 m; sen kaakkoispäässä on pyöreä röykkiö, jonka läpimitta 4 metriä; keskellä kuoppa.
3) koko noin 10 x 4 m
4) koko noin 7 x 5 m
5) koko 6,5 x 5 m
Röykkiöt ovat osaksi tuhoutuneita, sillä niiden yli on ilmeisesti 1980-luvun alkupuolella ajettu metsätyökoneilla.

Ulkokrunni (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Ulkokrunni on noin 2 km pitkä ja 1 km leveä saari, jonka länsiosassa on runsaasti erilaisia kivirakenteita kertomassa alueen käytöstä historiallisena aikana. Jäännökset sijaitsevat kolmealla matalalla harjanteella, jotka pohjoisesta lukien ovat Viuru, Äijänharju ja Vatunki (ks. alakohteet Ulkokrunni 1-3). Alue kuuluu Krunnien luonnonsuojelualueeseen.
1) Äijänharju: jatulintarhoja, kivikompassi, röykkiöitä/verkkotarhojen tukikiveyksiä majanpohjia, merimerkki/kummeli, venevalkamia. Rakenteita on noin 400 metrin matkalla
2) Vatunki: majanpohjia, kellareita, kivisäilöjä
3) Viuru: majanpohjia, aurinkokello, röykkiöitä/verkkotarhojen tukikiveyksiä, venevalkamia.
Samantapaisia jäänteitä on löydettävissä useilta Perämeren kauan kalastustukikohtina käytetyiltä saarilta. Ulkorunniin liittyy myös isonvihan ajasta kertovia ta.rinoita

Tukkikari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iin kirkosta noin 10,5 km pohjoiseen olevalla saarella. Tukkikarin korkeimmalla selänteellä on 7 -10 kiviröykkiötä, joiden halkaisija on noin 2-4 m. Osa röykkiöistä on keskuskuopallisia. Röykkiöistä ainakin neljä on historiallisen ajan kiukaita, joista kahteen liittyy noin 4 x 4 metriä olevan tupasijan jäännöksiä.

Pentinkangas (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Ouluntien itäpuolella, tämän ja Sorosentien välisellä kankaalla, teiden risteyksestä noin 0,8 km koilliseen. Matalan moreeniharjanteen kivikkoisella kaakkoisreunalla on viisi röykkiötä, jotka on osin koottu maakiviä hyväksi käyttäen. Röykkiöiden koko on 2 - 3 x 3 - 5 m ja korkeus 20 - 40 cm. Ainakin kahta röykkiötä on kaiveltu.

Kiviharju (139010012) (Työ- ja valmistuspaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Iijoen Raasakan patoaltaan eteläpuolella Kiviharjun laella olevan sorakuopan itä- ja pohjoispuolella. Vuoden 1998 kaivauksissa tutkitut kaksi kuoppaa osoittautuivat varhaismetallikautisiksi keittokuopiksi. Paikalta löydettiin myös asuinpaikkaan viittaavia löytöjä (mm. kvartsiittia ja kvartsia). LiDARin perusteella alueelta on 2021 kirjattu runsaat sata (107) maakuoppaa. Näistä noin 40 on itä-länsisuuntaisen voimalinjan pohjoispuolella. Nämä ovat kahdessa 12 kuopan ryhmässä ja parissa tiiviissä muutaman kuopan keskittymässä, joiden lisäksi kymmenkunta kuoppaa sijaitsee harvakseltaan keskittymien läheisyydessä. Loput kuopat (noin 67) sijaitsevat tiiviissä keskittymässä noin 100 x 160 metrin alueella. Maastotarkastuksissa osa LiDAR-kuopista on todettu moderneiksi, luontaisiksi tai virheellisiksi (kuopat 35, 58, 103, 105, 106), muutamat ovat varsin iäkkäitä, mutta eivät keittokuoppia (50, 56, 85, 88). Alkuperäisen LiDAR-kartoituksen neljä luoteisinta kuoppaa (kuopat 96-99) on erotettu omaksi kohteekseen ja poistettu tästä. Keittokuoppa-alueen äärimmäisten kuoppien etäisyys on lähes 430 metriä. Alakohteina esitettyjen kuoppien sijainti perustuu aiempaa tarkempaan laserkeilausaineistoon (5p), jota on ollut rajoitetusti saatavilla vuodesta 2020. Alakohteiden numerointi eroaa vuonna 1998 käytetystä.

Lampurinkorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hiastin-lahdesta noin 0,9 km pohjoiskoilliseen, Hiukeeseen ja Laitakariin johtavien teiden välisellä kankaalla, Kantolan talosta 0,5 km luoteeseen. Alue on alavaa kuusikkokorpea. Paikalla on kymmenkunta kivistä koottua viljelysrauniota, joiden koko ja muoto vaihtelee. Osa on mitattu halkaisijaltaan 4 metrisiksi. Osa röykkiöistä on jokseenkin pyöreitä, osa pitkänomaisia. Korkeutta niillä on puolesta metristä runsaaseen metriin. Röykkiöiden keskellä olleella alueella havaittuun ohut peltokerros, jota ei esiintynyt röykkiöalueen ulkopuolella.
Kohde on merkitty peruskartalle ryssänuuneina. Kivet eivät ole kuitenkaan palaneita, joten ryssänuuneista ei ole kyse.

Hiidenkangas (139010015) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Syylinkäsuon pohjoispuolella, Väli-Olhavasta Leuanjoelle johtavalta tieltä noin 0,5 km etelään ja Vuornoskankaalta noin 2 km länteen. Kyseessä on korkeahko moreenimäki, jonka laen koillisreunalla on latomus, pyöreähkö röykkiö, pitkä kiviröykkiö ja kivikautinen asuinpaikka. Tutkimuksissa asuinpaikalta on löydetty kvartsi-esineitä ja -iskoksia sekä palanutta luuta (KM 25602:1-388, KM 26102:1-284), mutta pyöreä röykkiö osoittautui löydöttömäksi. Kohde on ajoitettu noin 2100-1500 eKr.

Hiidenkangas SE (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Syylinkäsuon pohjoispuolella, Väli-Olhavasta Leuanjoelle johtavalta tieltä noin 0,8 km etelään ja Vuornoskankaalta noin 2 km länteen. Paikalla on korkeahko moreenimäki, jonka laen koillisreunan kivikossa on kymmenkunta heikosti erottuvaa rakennetta. Kyseessä ovat matalat kehämäiset kiveykset, latomukset ja kuopat. Paikalla on myös pieniä kuoppia, jotka ovat jälkiä tervaskantojen rajäyttelystä vuosina 1943-1944.
2024: Noin 40 kohteen aluerajan reunasta kaakkoon on lisätty lidar 5p-aineiston perusteella yksi kuoppa, jonka tiedot on lisätty alakohteisiin. Kuopalle on tehty erillinen aluerajaus. Rakennetta ei ole tarkastettu maastossa.
Pääkohteen aluerjausta on laajennettu noin 5 metriä luoteeseen lidar 5p-aineiston perusteella, jonka mukaan aluerajaus ei ole aiemmin kattanut luoteisinta kuoppaa.

Kynkäänharju (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Väli-Olhavan hautausmaan eteläpuolella, Olhavanjoen ja Vuosiojan yhtymäkohdasta noin 0,6 km länsiluoteeseen. Loivasti länteen laskevalla mäntykankaalla on ainakin kuusi kuoppaa, joista osa on pyöreitä, halkaisijaltaan 2 - 4 m ja noin 50 cm syviä, osa soikeita, kooltaan noin 2 x 1 m. Kyseessä saattavat olla pyyntikuopat. Lähellä olevasta Vuosiojan sorakuopasta (kohde 7) on löydetty kaksi tasatalttaa.

Tuohenkiskojankangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iin ja Kuivaniemen rajalta noin 2,5 km etelään, Ylimmäisestä Pihlajajärvestä noin 750 m itään, Kiutun talon kautta kaakosta paikalle johtavalta metsätieltä noin 50 m länteen. Pienellä kallio-tasanteella on kivistä koottu röykkiö, jonka ala on n. 4 - 5 x 8 - 9 m. Korkeutta sillä on alle 50 cm. Röykkiötä on joskus kaiveltu ja sen muoto on epämääräinen. Kallioalusta on paikoin näkyvillä röykkiön keskellä.

Muhojoen eteläranta (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Muhojoesta noin 100 m etelään, Hanhiselkään johtavan metsäautotien pohjoispuolella, Klaavunkankaan itäpuolella. Kohde on pienen moreenikankaan itäpäässä, sen korkeimmalla kohdalla. Paikalla on kivistä koottu pyöreähkö röykkiö, jonka halkaisija on noin 5 m ja korkeus enimmillään noin 50 cm. Röykkiö on Iin komein hautaröykkiö varhaismetallikautisella korkeusvyöhykkeellä.
Syksyllä 2007 saadun tiedon mukaan röykkiö on metsäpohjan äestyksen yhteydessä vaurioitunut enintään muutama vuosi takaperin.
Vuonna 2008 röykkiö lähiympäristöineen oli tutkimuskohteena. Röykkiöstä ei löydetty esineistöä, mutta siinä todettiin kehämäistä rakennetta ja keskellä röykkiötä nelikulmainen kivirakenne, ilmeinen hautauksen paikka, jossa oli hiiltä (luontaista ?) ja maaperäanalyysissä todettiin ruumishautausta vahvistaen korkeat fosfaattiarvot. Röykkistä noin 70 m pohjoiseen tutkittiin kuoppajäännös, joka oli kivetön, eikä todennäköisesti keittokuoppa. Ainoat löydöt alueelta olivat historiallisen ajan tulisijan jäännöksen vaiheilla tavatut ikkunalasin, posliinin ja palamattoman eläimenluun kappaleet ehkä 100-200 v takaa.

Konttikangas W (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Yli-Olhavasta Leuanjoelle johtavan tien eteläpuolella, Konttikankaan etelärinteessä, Konttilan talosta noin 180 m koilliseen. Rinnekivikon alareunalla tehty röykkiö, jonka koko on n. 7 x 9 m. Varsin kookkaista kivistä kootun rakenteen korkeutta on hankala määritellä. Talon pihapiiristä on löydetty ilmeisesti useita kiviesineitä, mm. tuura (kohde Konttila, löydöt KM 5075).

Mustikkakangas E (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Muhokoesta noin 0,5 km pohjoiseen ja Vuornoslammesta noin 1,2 km itäkaakkoon olevan Mustikkakankaan itäosassa. Paikalla on luonnonkivikkoon koottu röykkiö, jonka koko on n. 5 x 2,5 m ja korkeus n. 20 - 30 cm. Keskuskuopaton latomusmainen kiveys erottuu kivikosta matalana kohoumana. Tästä noin 75 m etelään on vallin ympäröimä maakuoppa. Rakenteen ala on 4 x 6 m.
Vuoden 2012 inventoinnissa röykkiötä ei havaittu. Paikalla on kyllä matala kohouma, joka vaikuttaa luontaiselta.

Kyöpelinharju (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kolme kiviröykkiötä käsittävä kohde sijaitsee Oulu-Kemi -tiestä noin 0,3 km länteen, Päkkilänkankaan Kyöpelinharjun sorakuopasta noin 150 metriä pohjoiseen, kapealla länsiluode - itäkaakko -suuntaisella moreeniharjanteella. Alueelle johtaa metsätie Leistoperälle johtavan tien ja Kemintien yhdistävältä Lemmenkujalta, numeroiden 15 ja 17 välistä.
Harjun korkeimman kohdan pohjoispuolella, koilliseen laskevassa rinteessä on kolme röykkiötä. Näistä alin on läpimitaltaan noin 3 - 4 metriä ja korkeudeltaan 40 - 50 cm. Tästä vajaat 15 metriä lounaaseen rinnettä ylöspäin on noin 5 - 6 metriä pitkä ja 3 - 4 metriä leveä rinteen suuntainen röykkiö, jonka korkeus on 60 - 70 cm. Heti tämän yläpuolella lounaassa on ehkä noin 3 x 1,5 metrinen röykkiö, jonka korkeus on noin 50 - 60 cm. Kaikki rakenteet ovat paksun sammalen peittämiä ja koottu maakiviä hyväksikäyttäen. Havaintojen perusteella kivet eivät ole vaikuttaneet palaneilta. Korkeutensa vuoksi röykkiöt erottuvat maastossa varsin hyvin. Röykkiöistä noin 50 metriä pohjoiseen on pelto, joka on aiemmin ulottunut ilmeisesti lähemmäs röykkiöitä.
Kohteesta noin 150 metriä luoteeseen, pienen pellon lounaiskulmalla, nykyisen metsän puolella on parikymmentä metriä pitkä peltoraunio tai kiviaita.
Kohde on paikannettu tarkastuksessa 1989 sekä Iin inventoinnissa 1998, joihin tiedot perustuvat. Sitä ei kuitenkaan paikannettu Iin keskustaajaman osayleiskaavan inventoinnissa 2013.

Rautatiesilta NW (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ns. pöytäkivi sijaitsee Iijoen rautatiesillan pohjoispäästä 50-60 m länteen, Iijoen pohjoisrannalla tien ja joen välissä. Alue on männikköistä rantakangasta. Kivipöydän "pöytälevy" lepää neljän pienemmän jalkakiven varassa ja on irti maan pinnasta. Pöytälevyn koko on noin 195 x 160 x 80 cm.

Ritamaa S 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylimmäisestä Pihlajajärvestä noin 0,5 - 0,9 km pohjoiseen. Alue on laeltaan kivikkoista mäntyä kasvavaa moreenikangasta. Alavan kankaan eteläpäässä olevan sorakuopan koillispuolella olevalla tasaisella kankaalla on kolme kooltaan 3 - 4 x 6 - 16 metristä asumuspainannetta ja näistä pohjoiseen, kankaan laella, on neljä röykkiötä. Asumuspainanteisiin tehdyistä koekuopista on löytynyt palanutta kiveä ja luuta (KM 31291)Röykkiöiden pohjoispuolella kymmenkunta metriä pohjoiseen on asuinpaikkavalli, jonka ala on noin 4,5 x 7,5 metriä. Kohteesta noin 300 metriä olevaa röykkiö on erotettu omaksi kohteekseen 2016, Ritamaa S 2.

Hangaskangas (139010035) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Raasakan patoaltaan pohjoisrannalla. Alue on loivasti etelään viettävää mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Paikalla olevalta äestetyltä alueelta on tavattu kvartsiesineitä ja iskoksia sekä palanutta kiveä. Löydöt on jätetty paikoilleen. Asuinpaikan itäpuolella olevalla kankaalla on useita maakuoppia noin 300 m matkalla. Kuoppia on kahdeksan, ja niiden koko on n. 2,5 - 3 m ja syvyys 40 - 50 cm. Kuopista yksi on tutkittu kaivauksin ja se on osoittautunut keittokuopaksi. Kohde on ajoitettu varhaismetallikaudelle radiohiiliajoituksen perusteella.
Kohteen äärikoordinaatit:
2021: Osa muinaisjäännösalueen itäpuoliskosta on avohakattu ja äestetty vuonna 2011 tai sen jälkeen. Äestyksen jäljet ovat osin kasvaneet umpeen. Kärrypolkua ei enää ole havaittavissa kuin hieman alueen itäpäässä. Alakohteina merkittyjen keittokuoppien 1, 3, 4, 5, 6 ja 8 numerointi vastaa aiempien tutkimusten numerointia. Aiempien tutkimusten keittokuoppaa 7 ei löydetty auratulta alueelta. Uusia kuoppia ovat alakohteet 2 ja 7.

Huhtaharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iin ja Kuivaniemen rajalta noin 1,4 km ja Peuralammesta noin 650 m kaakkoon, Vuosiojan metsäautotien varrella, Huhtaharjun kaakkoisreunalla. Alue on sekametsää kasvavaa hiekkamoreenikankaan laitaa. Metsäautotien luoteispuolella on ainakin neljä asuimuspainannetta. Tieleikkauksista on tavattu palanutta kiveä ja kvartsi-iskoksia noin 300 m matkalla. Lisäksi kohteen koillisosassa tienmutkan itäpuolella on yksi maakuoppa, jonka halkaisija on 2 - 2,5 m ja syvyys 0,4 m. Kuopan keskelle tehdyssä lapionpistossa on havaittu likamaata ja kvartsi-iskos. Löytöjä ei ole otettu talteen.
Vuoden 2018 inventoinnissa kohteen todettiin olevan ennallaan.

Liedes (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Ouluntiestä noin 0,3 km itään, Liesojasta noin 0,3 km etelään, Sorosenperän länsipuolella olevalla metsäalueella, Liedeksen talosta noin 0,7 km kaakkoon. Paikalla olevan harjanteen kaakkoispäässä on kaksi pientä röykkiötä.
Toinen on kooltaan 1 - 1,5 x 3 m ja koottu osin maakiviä hyväksi käyttäen 30 - 40 cm korkeaksi. Toisen koko on 1,5 x 2 - 3 m ja korkeus 20 cm. Jälkimmäisen röykkiön lukeutumista kiinteäksi muinaisjäännökseksi on vuoden 2008 inventoinnin mukaan syytä epäillä. Näistä 25 metriä eteläkaakkoon on vielä yksi epämääräinen kiveys, joka on vuoden 2008 inventoinnissa todettu luotaiseksi vanhaksi rantakivikoksi.

Isokangas (139010039) (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee rautatiesillasta 1,1 km eteläkaakkoon, Liesojasta noin 0,7 km pohjoiseen, Isokankaan laen koillispuolella olevan pienen harjanteen päällä. Kyseessä on mäntyä ja kuusta kasvava moreenikumpare, jolle johtaa ajoura etelässä olevan Isokankaan sorakuopan pohjoispäästä. Paikalla on kivistä koottu röykkiö, jonka koko on n. 2,5 x 3,5 m ja korkeus n. 30 cm. Röykkiön kaakkoispuolella on halkaisijaltaan 1,5 m ja syvyydeltään 0,4 m oleva maakuoppa. Lisäksi röykkiön ympäristössä on muutamia epämääräisiä kuoppia.

Jussinkangas (Maarakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen Raasakkasuvannosta noin 2,5 km etelään, Mökkiperältä Kotakankaalle johtavan metsäautotien varrella olevalla kankaalla. Tien koillispuolella kankaan korkeimmalle kohdalle kaivattujen vanhojen pienten sorakuoppien ympärillä on seitsemän maakuoppaa. Kuopat ovat kahdessa ryhmässä, joiden keskinäinen etäisyys on noin 70-75 metriä. Luoteisten kolmen kuopan halkaisija on noin 2 metriä ja syvyys noin 40-50 cm. Kaakkoiset kuopat ovat rivissä. Kuopasta 5 on tavattu palanutta kiveä, mikä viittaa siihen, että kyseessä olisivat keittokuopat. Aivan kuoppien vierellä olevan asuinpaikkapinnan mahdollisuutta ei voida sulkea pois. Tien lounaispuolella kaksi kiviröykkiötä ja maakumpu, todettiin vuonna 2000 nuoriksi maan- ja kivenottoon liittyviksi rakenteiksi.

Kangaslammi NE (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Olhavajoen suusta noin 4 km itään, Kangaslammista noin 450 m koilliseen, Makkarakankaan metsäautotien pohjosipuolella. Kyseessä on pieni havupuuta kasvava kivikkoinen moreenikangas, jonka koilliskulmalla on neljä maakivien lomaan pienistä kivistä koottua tiivistä kiveystä. Niiden koko on 1 - 2 x 1,5 - 3 m, reunakivet mukaan lukien ne ovat hieman laajempia. Korkeutta niillä on noin 0,3 - 0,5 m.

Kärrymäki (Raaka-aineen hankintapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Olhavajoen suusta noin 3,5 km koilliseen ja joesta noin 0,6 km luoteeseen. Kärrymäen kallioalueen länsiosassa, noin 40 m länsiluoteeseen rajapyykistä, on noin 2 m leveä ja 0,2 - 0,3 m korkea kallioporras kvartsijuonineen. Sen luona kalliolla ja sammalen alla irtonaista lohkottua kvartsia.

Sulajärvet SE (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Olhavanjoen suusta noin 3 km koilliseen, Sulajärvien kaakkoispuolella, voimalinjasta 50 m koilliseen. Paikalla on luonnonrakka, jonka koillinen-lounas -suuntaisessa rivissä on kolme toisiinsa liittyvää keskuskuopallista matalaa kehäröykkiötä. Niiden halkaisija on 3 - 4,5 m ja korkeus 0,2 - 0,4 m. Keskuskuoppien halkaisija on 1 - 1,5 m ja syvyys 0,2 - 0,4 m.
Yhdessä röykkiöt muodostavat noin 11 - 12 metriä pitkän kolmiosaisen rakenteen.

Riitakorpi (139010048) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Iin, Yli-Iin ja Haukiputaan kunnanrajojen yhtymäkohdasta noin 2,2 km länsiluoteeseen, Liesojan eteläpuolisella kankaalla. Alue on korpien ympäröimää moreenikangasta ja sinne johtaa Riitakorven metsäautotie Asemankylän Mökkiperältä. Kankaan luoteisrinteeltä, kankaalle nousevan metsätien varrella olevista äestysurista, on löydetty asuinpaikan merkkeinä kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä palanutta luuta (KM 31291:1-4).

Myllykangas NE (Maarakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Raasakan patoaltaan luoteispuolella, Myllykankaan koillispuolella ja Hangaskankaan metsäautotien eteläpuolella. Alue on matalaa hiekkakangasta, jonka eteläreunalta on tavattu puolenkymmentä matalaa maakuoppaa, joiden halkaisija on 2 - 3 m ja syvyys 0,2 - 0,3 m. Lisäksi paikalla on havaittu yksi paikalleen jätetty kvartsi-iskos ja palanutta kiveä merkkeinä mahdollisesta asuinpaikasta.

Hangasjärvi W (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Yli-Iin Hangasjärvestä noin 700 m länteen, kunnanrajan mutkan länsipuolella olevalla kankaalla. Kyseessä on kuiva, mäntyä kasvava soiden ympäröimä moreenikangas, jonka korkeimmasta kohdasta on otettu soraa. Soranottopaikasta noin 80 m länsiluoteeseen ja metsätiestä noin 20 m koilliseen, on harjanteen reunalla kaksi matalaa kivilatomusta. Latomusten suunta on koillinen-lounas ja ne sijaitsevat noin metrin välein
pitkittäissuunnassaan. Niiden koko on 1,5 - 2 x 3 m ja korkeus 0,2 - 0,4 m. Soikeiden latomusten rakenne on yhtenäinen ja ne rajautuvat kohtuullisen selvästi. Käytetyt kivet ovat pieniä, suurimmat ihmisen pään kokoisia. Kivikertoja niissä on 2-4.

Välikangas (139010051) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mäntyselän kaakkoispuolella, lähellä Yli-Iin rajaa olevien Palojärvien välisellä moreenikankaalla, kankaan korkeimman kohdan koillispuolella, sorakuopalta länteen. Alueella on ainakin kaksi asumuspainannetta. Pohjoisemman painanteen a) ala on noin 4 x 8 m ja syvyys noin 0,4 m. Eteläisemmän painanteen b) ala on 3 - 4 x 7 - 8 m ja syvyys 0,3 - 0,4 m. Painanteet ovat kankaanreunan suuntaisia.
Myös Välikankaan kohteen peruskoordinaatista noin 70-90 m etelään-lounaaseen on ylemmän törmänreunan noin 10-metrisen tervahaudan alapuolella lounaassa neljä todennäköistä asumuspainannetta. Ne ovat soikeita, pituudeltaan noin 8-9 m ja leveydeltään noin 5 m.

Hankokankaan laki (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Muhojoen ja Viittilammen välisellä kankaalla. Hankokangas on laeltaan kivikkoinen moreeniharjanne, jonka korkeimman kohdan kaakkoispää on ajettu soraksi. Sorakuopan luoteispuolella olevalla kivikkoisella harjanteella on todettu 14 kuoppaa, joiden halkaisija on 1,5 - 3 m ja syvyys 0,2 - 0,4 m. Näistä 400 m luoteeseen olevassa kivikossa on toinen kivikkokuoppakohde (Hakokangas)

Makkarakangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Muhojoen ja Vuornosojan välisen Makkarakankaan itäosassa. Kapean lakiharjanteen itäpäässä on kivistä koottu pitkä röykkiö. Röykkiön pituus on 17 - 18 m, leveys 4 - 5 m ja korkeus 0,6 - 0,8 m. Röykkiön keskellä on tuore, kaivelun tuloksena syntynyt kuoppa. Pitkän röykkiön lisäksi paikalla on kuusi rakkakuoppaa, halk. 1,5 -2,5 m.
Röykkiön itäpuolella havaittiin vuoden 2020 tarkastuksessa mahdollinen pienialainen asumuksen pohja (3 x 4 m).

Mustikkasuo SW (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Muhojoen ja Vuornoslammen puolivälissä olevan kankaan koillisreunalla. Paikalla on luonnonkivikko, jossa on kaksi mahdollista röykkiötä tai latomusta. Näistä toinen röykkiö on kooltaan 2 x 4 - 5 m ja korkeudeltaan 0,1 - 0,2 m, toinen on kooltaan noin 2 x 5 m ja korkeudeltaan 0,5 - 0,6 m. Paikalla on lisäksi noin 10 rakkakuoppaa, halkaisijaltaan 1,5 - 3 m ja syvyydeltään 0,2 - 0,4 m.
Vuoden 2019 inventoinnissa kartoitettiin 4 pitkulaista röykkiötä ja 16 kuoppaa noin 180 x 50 metriä kokoiselta alueelta.

Liskonnoro SW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vuornosojan eteläpuolisella kankaalla, Laviankankaan pohjoispuolella. Ojan varrella on Liskonnoroksi kutsuttu notkelma, jonka eteläpuolisella kankaalla on vanha tukkikämppä, joka on nykyään leirikäytössä. Vuornosojan kaakkoispuolella on muinainen, kuivunut lahdelma, jonka koillisen suun poikki kulkee polku ojan yli. Notkelman ja metsätien välisellä tasaisella kankaalla, polusta länteen, on löytynyt muutamia kvartsi-iskoksia, joita ei ole otettu talteen. Maastoltaan asuinpaikka on sopiva kivikautista asuinpaikkaa ajatellen. Lähellä on Liskonnoron kämppä -niminen kivikautinen asuinpaikka (kohde 55).
Vuoden 2012 inventoinnissa ei tehty uusia havaintoja.

Vuornoskangas voimalinja (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Vuornoskankaan pohjoisreunalla, Konttiojasta noin 250 m etelään. Alueen yli kulkevan voimalinjan alla, ylärinteen terassilla, on kehämäinen röykkiö, jonka halkaisija on noin 6 m ja korkeus 0,2 - 0,4 m. Itäisen linjan alla, edellisestä 70 - 80 m kaakkoon, on vallin ympäröimä rakkakuoppa, jonka halkaisija on noin 3 m ja syvyys noin 0,4 m.
Vuoden 2019 inventoinnissa havaittiin toinen kehämäinen röykkiö, joka sijaitsee noin 30 metriä itään itäiseltä voimalinjalta.

Kumpeleenharju (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Krunnien luonnonsuojelualueella, Maakrunni-saaren länsiosassa, Kumpeleenharjun rakkaisella laella. Kyseessä on 4 - 5 m halkaisijaltaan oleva ja noin 1,5 m korkea kivilatomus, kummeli, joka on palvellut merimerkkinä.

Äijänkumpu (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Krunnien luonnonsuojelualueella, Maakrunni -saaren lounaisosassa Meriläisenlahden eteläpuolella Äijänkumpu -nimisessä kivirakassa. Paikalla on jäkälän peittämä tasapaksu kivi, joka kapenee toiseen päähän. Kivien avulla pystyyn tuetun kiven korkeus on noin 1,4 m, leveys noin 0,8 m ja paksuus noin 0,3 m. Kysymyksessä on vanha kalajumala, jolle kalastajien kerrotaan uhranneen vielä viime aikoina.

Pahkakoski 4 Koskela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pahkakosken voimalaitoksesta noin 0,6 km lounaaseen, Iijoen etelärannalla, Jängänsaaren itäpuolella. Paikalla olleelta pellolta on tavattu asuinpaikka, jota on tutkittu koekaivauksin. Asuinpaikan koordinaatit ovat: x= n. 7251 25, y= n. 3454 95, z= n. 70 m mpy. Tästä noin 0,3-0,5 km lounaaseen olevalta kankaalta on tietoja maakuopista, joiden koordinaatit ovat: x=n. 7250 95, y= n. 3454 60, z= n. 70 m mpy. Paikalta on löytynyt mm. reikäkivi (KM 14987) sekä muita asuinpaikkalöytöjä (KM 15240:1-16).
Koordinaatit korjattu 13.11.-18, ollut siihen asti rekisterissä noin 180 metriä liikaa lännessä.

Hietaharju SW (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iin kirkosta n. 32,5 km itään ja Pahkakosken voimalaitoksesta n. 1,6 m kaakkoon. Iijokeen etelästä laskevan Etelä-Koutuanjoen suusta n. 700 m länteen olevan harjanteen korkeimman kohdan eteläpäässä on kaksi matalaa kivistä koottua röykkiötä. Kohde sijaitsee Iin kunnan enklaavissa Yli-Iin kunnan sisällä.

Jyrynkangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Siiponjoen pohjoisrannalla Jyrynkankaalla, joka on kivikkoinenmäntyä ja kuusta kasvava moreenikangas. Kankaan laen itäreunassa on soikea röykkiö, jonka kaakkoispäässä on matala kuopanne. Röykkiön koko on 5 x 4 m, korkeus 0,4 m. Röykkiö on kasattu päänkokoisista ja sitä pienemmistä mukulakivistä. Röykkiön koillispään yli on tehty aikanaan latu-ura, mutta se ei ole juurikaan vahingoittanut röykkiötä. Noin 5 metriä luoteeseen röykkiöstä maanpinta oli rikkoutunut ja siitä on löydetty tulen rapauttamia kiviä ja kvartsi-iskoksia (KM 27290).

Kourinkalliot (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee soiden ympäröimän Kourinjärven itäpuolella kallion laella. Kehämäinen röykkiö on halkaisijaltaan noin 10 m ja se on koottu keskuskiven ympärille. Kehän leveys on 3–4 m ja korkeus runsas metri. Kehän luoteisosaa on kaiveltu.

Möykkälänkalliot (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Haarainjärven itäpuolella Siiponjoesta 700 m lounaaseen soiden ympäröimän kallion laella. Sammaleen peittämän röykkiön halkaisija on noin 10 m ja korkeus noin 70 cm. Keskellä erottuu kuoppa.

Huhtakangas (208010008) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kalajoesta noin kilometri pohjoiseen, Tyngästä Taluskylään johtavan tien pohjoispuolella kallioisen kankaan lounaisreunassa. Paikalla on kolme röykkiötä noin 100 m:n matkalla. Kalliopohjalle ladotut röykkiöt ovat matalia ja rajat epämääräisiä. Rauhoitustauluista piittaamatta röykkiöitä on kaiveltu.
Vuoden 2015 inventointihavainnot: Paikalla havaittiin peruskartalle merkityistä röykkiöistä kaksi pohjoisinta. Ihan tien vierellä on röykkiömäistä isoistakin kivistä koostuvaa kivikkoa, joiden kohdalle on peruskartalle merkitty muinaisjäännösmerkki, mutta kohdalta ei tunnistettu esihistoriallista röykkiötä ja kolmannesta röykkiöstä ei havaittu merkkejä muualtakaan kallioalueelta. Vuoden 2003 inventointiraportissa ilmoitetut kahden pohjoisimman röykkiöiden GPS-koordinaatit täsmäävät peruskartan muinaisjäännösmerkintöjen kanssa, mutta eteläisin röykkiö sijaitsisi ilmoitettujen koordinaattien mukaan n. 25 m tiestä ja n. 20 m keskimmäisestä röykkiöstä itään.
Pohjoisempi röykkiö 1 koostuu nykymuodossaan n. 1,5 m laajasta ja n. 50 cm syvästä kuopasta, ja sen reunoilla olevasta n. 0,5 m leveästä vallista ja kuopan länsipuolella useiden metrien alueella irtonaisista n. 10-30 cm halkaisijoiltaan olevista kivistä. Alkuperäistä rakennetta on vaikea päätellä. Eteläisempi röykkiö 2 on noin 3 x 1,5 m, koostuu yhdestä hajanaisesta kivikerrasta, kivet n. 10- 30 cm halkaisijoiltaan. Rakennetta on ehkä jossain vaiheessa kaiveltu tai kiviä ainakin liikuteltu, mutta todennäköisesti myös puun juuret (ja routa) ovat siirtäneet kiviä.
Röykkiöiden kohdalla on rahoitustaulut. Kohde on merkitty peruskartalle nimekkeellä ”Muinaishauta”.

Hangasräme Jättiläiskangas (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee soiden ympäröimän kalliokkokankaan itälaidan kaakkoispäässä. Paikalla on kaksi röykkiötä noin 8 metrin päässä toisistaan.
Suuremman, osin kaivellun halkaisija on 12 m ja korkeus 1,2 m. Röykkiön keskellä on kalliopohjaan ulottuva kuoppa. Röykkiö ladottu säännöllisesti noin 20-60 cm kokoisista kivistä. Myös kehävallin lounaisosassa on kaksi noin metrin kokoista ja 0,5 metriä syvää kuoppaa, joiden kuuluminen rakenteeseen on epävarma (syntyneet kaivelun tuloksena?)
Pienempi röykiö on rakenteeltaan keskuskivellinen, halkaisija on noin 5 m ja korkeus 0,4 m (keskuskiven kohdalla matalampi). Kasattu noin 10-30 cm kokoisista kivistä.

Varvaskurunkalliot (Kivirakenteet)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Järvirahka-nimisen suoalueen länsipuolella, Kalajoen kirkolta Taluskylään vievän tien kaakkoispuolella. Paikalla on matala kallioinen kangas, jonka itäreunassa on pyöreä röykkiö, halkaisijaltaan noin 5 m ja korkeudeltaan 0,4 m. Röykkiön pohjoisosassa erottuu kaivelun jälkiä.
Vuoden 2015 inventointitiedot: Röykkiötä on muutettu viime tarkastuksen jälkeen siten, että sen pohjoisreunalle on rakennettu vallia. Ympäristön tarkastuksessa ei havaittu uusia rakenteita tai asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. Alueen kallioilla on useita eri tavoin koottuja rajamerkkejä, jotka kaikki sijaitsevat nykyisillä rajalinjoilla.

Ketunhiedat (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Mökkiperän länsipuolisen Lähdenevan eteläpuolisten hietakaartojen pohjoislaidalla lähellä lääninrajaa. Paikalta on löydetty kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä asbestisekoitteista ns. Pöljän keramiikkaa (KM 26085:1–95). Kysymyksessä on kivikauden lopulle ajoittuva asuinpaikka, joka on aikoinaan sijainnut meren rannalla.
Vuoden 2012 inventoinnissa todettiin, että koekaivauksin tutkitulla asuinpaikan alueella on n. 50 m halkaisijaltaan oleva hiekkakuoppa, jonka leikkauksessa havaittiin kvartseja, kuopan länsireunalla punaista palanutta maata ja pohjoisreunalla palaneita kiviä. Kvartseja esiintyy myös hiekkakuopan pohjoispuolisella metsätiellä, idässä rämeen reunaan asti. Kvartsit jätettiin paikoilleen. Asuinpaikasta länteen jatkuvan metsätien reunoilta avonaisista maanpinnan kohdista tai hiekkakuopan lounais- ja eteläpuolisten alueiden tarkastuksessa ei löydetty maanpinnalla havaittavia merkkejä esihistoriasta. Hiekkakuopasta vajaan 100 metrin etäisyydeltä luoteesta ja 200 metrin etäisyydeltä lännestä on myös tehty havaintoja esihistoriallisesta toiminnasta.

Hietakangas SW (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kalajoesta noin 1,3 km etelään. Peruskartalle kohde on merkitty "muinaishautana". Kysymyksessä on kalliolla oleva luontainen kivikko, jossa erottuu kaksi laajahkoa kuoppaa. Vieressä on kekomainen kivikasa, jonka halkaisija on noin 1 m. Kohde lienee historialliselta ajalta.

Vuorenmaa (208010028) (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Pitkänomainen röykkiö sijaitsee Kalajoen Niskakoskesta noin 2 km eteläkaakkoon, Rouniojan itäpuolella. Paikka on kallioinen mäki, jonka erottaa joesta alava viljelysmaa. Mäen keskimmäisen kallion korkeimman kohdan itäreunalla on koillis–lounais-suuntainen kiviladelma, jonka pituus on noin 10 m ja leveys 2,5 m, korkeutta röykkiöllä on 30–40 cm.
Kohde on ehjä ja edustava. Se kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti 2001).
Vuoden 2015 inventointihavainnot: Kohde on ennallaan. Kohde on merkitty peruskartalle nimikkeellä "Röykkiö".

Puumaa NNE (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kalajoen Niskakoskesta vajaat 2 km pohjoiseen, Isomäen itäpuolella olevan kallioisen kankaan kaakkoispäässä. Kallion reunalla, sen laelta itäkaakkoon on epäsäännöllinen, pyöreähkö ja matala röykkiö, halkaisijaltaan noin 4 m.

Loopinkangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee noin 4 km Kalajoen Käännänkoskesta pohjoisluoteeseen Loopinkankaan lounaislaidalla laajahkon luode-kaakkosuuntaisen niemekkeen luoteispäässä olevalla kalliotasanteella runsaat 5 metriä länsipuolella avautuvaa peltoaukeaa korkeammalla.
Loivasti länteen laskevalla jäkälaisellä ja muutamia petäjiä kasvavalla kalliolla on luode-kaakkosuuntainen useasta kivkerrasta kottu pitkä röykkiö. Sen pituus on noin 15 metriä, leveys 2,5-3 metriä ja korkeus noin 30-50 cm. Noin pääkokoisista tai hieman suuremista kivistä kootun röykkiön luoteispäässä on keskimääräisiä röykkiökiviä suurempi kuutiomainen kivi, joka on tuettu asentoonsa yhdellä sen alevalla liuskamaisella kivellä.

Penttilänkurunkangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kalajoen Niskakoskelta noin 3 km itäkoilliseen, Tyngästä Taluskylään vievän tien ja Kaakkurinevan metsäautotien kulmauksessa. Paikalla on pieni kalliomäki, jonka kaakkoisosassa on pitkänomainen röykkiö, kooltaan noin 7 x 3 m ja korkeudeltaan 0,5 m. Röykkiön molempia päitä on kaiveltu.

Ränkky (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Korteojan itäpuolella, Taluskylästä Mehtäkylään johtavan tien länsipuolella, pienellä kalliomäellä. Sen laella on kahden maakiven välissä pahoin kaiveltu ja muodoltaan epämääräinen röykkiö, jonka halkaisija on noin 5 m ja korkeus noin 0,4 m.
Alavieskan puoleisen Kytölän tuulivoimapuiston inventoinnin yhteydessä tarkastettu kohde oli aiemman inventoinnin (1992) havaintojen mukaisessa tilassa.
Vuoden 2021 inventointihavaintojen mukaan kohde on ennallaan.

Pikkuräme SSW (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Korteojan ja Alavieskan rajan välisen peltoaukean itälaidalla, kalliomäen pohjoispään laella. Pitkänomaisen röykkiön koko on noin 10 x 2 m ja korkeutta sillä on 0,4–0,5 m. Kiveystä on kaiveltu kolmesta eri kohdasta.
Vuoden 2015 inventointihavainnot: röykkiö on ennallaan, metsä on ympäristöstä avohakattu ja kasvaa taimikkoa. Kohde on merkitty peruskartalle nimikkeellä "kiviröykkiö".

Tynnyrikangas (Kivirakenteet)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tyngältä Kärkiseen vievän tien länsipuolella korkealla kallioharjanteella näköalapaikalla laen reunassa. Röykkiö on pyöreä, halkaisijaltaan 9 m ja korkeudeltaan noin 40 cm. Keskuskuoppa on halkaisijaltaan noin 2 m ja se ulottuu kalliopintaan. Röykkiö on sammalen peitossa. Vuoden 2003 inventoinnissa todettiin, että keskuskuopan kiviä on heitelty kallion laelta alarinteeseen kivikasaksi.

Viinamäenkangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee runsas km Siiponjoesta etelään Typpö–Himanka-maantien pohjoispuolella, moreenikumpareen laella, vanhalla hakkuualueella. Lähistöllä on avokalliota. Röykkiö on liki nelikulmainen, kooltaan noin 3,5 x 2 m, korkeus 0,3 m. Röykkiö on ladottu isompien kiintokivien luo ja se on jäkälän, sammalen ja ruohon peitossa.

Jylynkalliot NE (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiö sijaitsee noin 150 m Kalajoen ja Pyhäjoen rajasta lounaaseen, Kauhajärven eteläpuolella laajan kallioalueen pohjoisreunassa. Kallio viettää loivasti pohjoisluoteeseen. Jäkälän peittämä röykkiö on pitkänomainen, laajuudeltaan noin 15 x 2,5 m ja korkeudeltaan 0,2–0,4 m.

Mäki-Erkin möykkäkalliot (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Haarainjärven koillispuolella, Siiponjoesta noin 600 m lounaaseen soiden ympäröimällä kalliolla. Röykkiö on soikeahko ja halkaisijaltaan noin 8 m, kehämäinen, keskeltä kivetön ja kaivelun seurauksena liki tuhoutunut.

Taartinmäki (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pahkamaan itäpuolella Rautiosta Pahkamaahan johtavan tien pohjoispuolella, kallioisen mäen kaakkoisrinteessä. Rinteen yläosassa, luontaisessa kivikossa, erottuu kolme kuoppaa, joiden halkaisija on 1,0–1,5 m.

Rautakoski (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iso-Ojan itäpuolella olevan Kellokankaan itäosassa. Kivikkoisella kumpareella on kaksi kiviröykkiötä, joiden keskellä erottuu syvennys. Toinen röykkiö on pyöreä, toinen soikea. Pyöreän halkaisija on noin 4 m ja korkeus 0,7 m, soikea on kooltaan noin 6 x 4 m ja korkeutta sillä on noin 0,5 m. Molemmat ovat sammalen peitossa.

Niskakangas (208010043) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vääräjoen itärannalla Niskakosken alapuolisen saaren kohdalla. Alueella on tien varressa lounaaseen viettävässä rinteessä pieni viljelysmaapalsta. Paikalta on löydetty muutamia kvartsi-iskoksia (KM 20720). Niskakankaan mailta kerrotaan lisäksi löytyneen kaksi reikäkiveä (KM 3280 ja KM 4510).

Linnakangas (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitseen Ouluun vievän moottoritien itäpuolella, ns. Oulunportin levähdysalueesta noin 250 m itään olevalla Linnakankaan laella. Kohteessa on yksi tutkittu röykkiö, jonka halkaisija on noin 6 m ja korkeus noin 0,6 m. Röykkiö on ajoitettu löytöjen ja rannansiirtymisen perusteella esiroomalaiseen rautakauteen, ajanlaskun alkuun.
Paikalta on löytynyt avonainen pronssisormus, hylkeen kallo, palanutta luuta, piitä ja kvartsia. Röykkiö on ennallistettu tutkimuksen jälkeen.

Parkkila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mulkuanjoen koillispuolella, joen ja Järvikylään johtavan tien välisellä rantapellolla. Parkkilan talon pihapiirin länsipuoliselta jokea kohti viettävältä pellolta on löydetty maanalainen kivistä ladottu tulisija sekä kymmenkunta kiviesinettä: mm. useita alkeellisia kirveitä, tasatalttoja, liuskekärki ja esineiden katkelmia (KM 3671:26–28, 30–32; KM 3855:22–24; KM 3872:1–3; Kajaanin museon kokoelmat). Muualtakin talon lähiympäristöstä kerrotaan löytyneen kiviesineitä, mutta useimmat ovat joutuneet hukkaan. J.Ailion (1909) mukaan tehdyissä koekaivauksissa pii-iskos luunpala sekä hiiltä ja hieman etelämpää on myös suosta löydetty kiviesineen katkelma ja muutamalla harjulla tiiedetään olevan maakuoppia (Aarne Europaeus 1909, Oulun läänin kiinteistä muinaisjäännöksistä, käsikirjoitus).
Parkkilan talo on lähinnä kesäkäytössä.
Nykyään vanhan päärakennuksen paikalta kulkee vastapäiseen Arolan taloon johtava tie. Uusi päärakennus on rakennettu tämän länsipuolelle, jolloin pihapiiri on siirtynyt noin sijansa verran länteen.

Parkkila Ukonlampi (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mulkuanjoen Ukonlammen kohdalla. Kivikkoisen kankaan itäpäässä on kuopanne, jonka halkaisija on 1,5–2,0 m ja syvyys noin 1 m. Kuopan seinämät ovat kiveä. Läheltä kerrotaan löytyneen myös tuuran teräkatkelman (KM 3671:29).

Mankolanaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mulkuanjoen niskan ja Mankolankosken pohjoispuolella joen ja järven rajaaman niemen länsirannalla. Mankolan talon ja joen väliseltä pellolta on tavattu kvartsi-iskoksia. Lisäksi alueelta on tietoja useista kiviesinelöydöistä, mm. liuskekärjestä ja reikäkivestä (KM 3671:35, PPM 6736).

Isokangas (247010008) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen länsirannalla, noin 300 m päässä joesta, itään loivasti viettävällä laajan Isokankaan eteläpään itäreunalla. Isokankaan pellosta on 1890-luvulla löydetty kaksi kiviesinettä (KM 3671:37, KM 3735:12). Nykyisin taloa asuttaa eri suku kuin esineiden löytöaikaan, eikä talon isännällä ollut tietoa paikalta löytyneistä esineistä. 1996 on todettu kvartsia talon pohjoispuoliselta pellolta läheltä pihaa- ja eteläpuoliselta pellolta. Talon paikalla on matala kumpare, jonka reunoilta kvartsit on havaittu. Taloon johtavan tien läheltä löydettiin kaksi laakeaa pyöreää painaumaa (alakohteet 1 ja 3), joissa molemmissa on turpeen alainen huuhtoutumiskerros. 2019 painanteiden (alakohteet 1-2) kooksi ilmoitetaan 2,5 x 3,5 metriä ja syvyydeksi 0,3 metriä. Todennäköisesti alakohteena 1 oleva painanne on vuosien 1996 ja 2019 inventoinnissa havaittu sama painanne. Painannetta 3 ei tarkistettu vuoden 2019 inventoinnin aikana.
Maaperä alueella on hiekkaa ylempänä ja alempana joelle päin se muuttuu savisemmaksi. Isontalon eteläpuoleisesta naapurista on myös löydetty kaksi kiviesinettä. (Ks. kohde 247040016 Kankaanpää).

Koskenkangas (247010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen itäpuolella, runsaat 0,5 km rannasta, Tavastkankaan johtavan tien molemmin puolin. Koskenkankaan talosta 100–200 m kaakkoon olevalta etelään viettävältä pellolta on löydetty kvartsi-iskoksia ja -esineitä sekä kivilajilohelma. Myös tien pohjoispuolisen hiekkakuopan rinteiltä on tavattu kvartsiesineitä ja -iskoksia. Alueelta on aiemmin löydetty tasataltta (KM 3671:40).
Vuonna 2012 sähkölinjan takia tehdyn inventoinnin koekuopissa todettiin asuinpaikan kulttuurikerroksen pellon yläosassa sekoittuneen peltokynnökseen. Kynnöksen alla likamaata todettiin vain hyvin paikallisesti. Tien pohjoispuolella sijaitsevan vanhan hiekkakuopan reunalla todettiin edelleen kvartsiydin ja -iskos. Linjauksen rakentamisella tien koillisreunaan ei todettu olevan vaikutusta muinaisjäännökseen.

Hovi (247010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen kaakkoisrannalla. Hovin talo sijaitsee kaakosta jokea kohti pistävän harjanteen joenpuoleisessa päässä. Alueelta on löydetty kivikirves (KM 3678:19) ja tasataltta (PPM 6738), joiden tarkempi löytöpaikka ei kuitenkaan ole tiedossa. Päärakennuksesta noin 50–75 m etelään olevalta pellolta on löydetty hukkaan joutunut mahdollinen kiviesine. Inventoinnin (1996) yhteydessä paikalta tavattiin pari palaa puhdasta vartsia, jota muutoin ei alueella näyttänyt esiintyvän. Löytöpaikka sijaitsee jokseenkin samalla alueella, mistä kadonnut kiviesine olisi löydetty. Paikka on länteen loivasti laskevalla harjun reunalla pellon yläosassa. Alempana pelto muuttuu savikkoiseksi. Kvartsit jätettiin paikoilleen.
Vuoden 2017 Kestilän kirkonkylän osayleiskaavainventoinnissa Hovin tilan ympärillä pellot olivat nurmella, eikä lisähavaintoja asuinpaikasta näin saatu.

Sammalkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Väyrylänlammen pohjoispuoleisen niemekkeen keskiosassa. Alue on loivasti jokea kohti laskevaa peltoa, joka korkeimmilta kohdiltaan on hiekkamultaa ja alemmilta osiltaan savikkoa. Paikalta on löydetty useita kiviesineitä: mm. kouru- ja tasatalttoja, kirves sekä esineiden katkelmia ja kvartsi-iskoksia.

Päivärinne (247010014) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Uljuan altaan itäpään etelärannalla olevan korkeahkon mäkiniemekkeen eteläsyrjällä Päivärinteen talon etelä- ja lounaispuolella. Kaivauksin tutkitulta asuinpaikalta on löydetty mm. alkeellinen kirves, käyräselkäinen kourutaltta, viistonuolenkärki sekä kvartsi- ja piiesineitä sekä -iskoksia. Myös talon länsipuolelta on tavattu kvartsi-iskoksia.

Näälinkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoesta 200–300 m länteen, Isonkankaan länsireunalla. Kohteen ja joen välissä on Kilkakallion mäki, matkaa joelle on 200–300 metriä. Pellot sijaitsevat talon itäpuolella rannan suuntaisesti. Eteläosan jakaa kahtia kapea metsäkaistale. Alueen läpi kulkee Kilkalaan menevä tie. Pellot ylittää myös sähkölinja, jonka muuntaja sijaitsee tien vieressä, sen eteläpuolella. Näälingän talosta 150 m kaakkoon olevilta pelloilta on löydetty kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä. Alueelta on löydetty myös kaksi tasatalttaa (PPM 6718, PPM 6749).

Alila (247010025) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Heiniojan pohjoispuolella. Nykyisestä Allilan talosta 150–200 m suoraan etelään on peltojen ympäröimä matala saareke, jossa on vanha talonpaikka. Tämän etelä- ja lounaispuoliselta pellolta on tavattu useita kvartsi-iskoksia ja -lohelmia sekä mahdollinen kaavin. Alueelta on löytynyt myös tasataltta.

Toivola NW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen pohjoisrannalla. Toivolan talon luoteispuolella on kapea rantapelto joen ja tien välissä. Pellon korkein kohta on sen pohjoisnurkassa, missä maaperä on hiekkavaa multaa. Paikalta on löydetty kivikirves. Tämän lisäksi alueelta on tavattu runsaasti kvartsi-iskoksia sekä pari epämääräistä kivilaji-iskosta ja palanutta kiveä.

Vahtineva (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Vahtinevan ja Kaunisrimmen välisen soiden ympäröimän saarekkeen länsiluoteisnurkassa. Paikalla on halkaisijaltaan noin 10 m laajuinen kivikehä. Kivistä ladotun vallin korkeus on 20–30 cm ja leveys noin 1 m. Keskiosa on muutamaa suurempaa kiveä lukuun ottamatta kivetön. Lisäksi rakennelman keskellä on 40 cm syvyinen kuopanne. Rakenne on paksun sammalen peitossa.

Maksinmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajosta noin 250 m luoteeseen, koillisesta lähelle jokea pistävän hiekkaharjanteen lounaisrinteellä. Pihkalanrantaan johtavalta tieltä erkanee Maksinharjuun kulkeva tie, joka kulkee harjanteen reunaa niin, että sen lounaispuolelle jää loivasti samaan suuntaan viettävä pelto ja koillispuolelle harjun metsikköinen laki. Vuoden 1996 inventoinnissa pellon yläosasta on löydetty kvartsikaavin, kvartsi-iskoksia ja -lohelmia sekä palanutta kiveä.
Vuoden 2017 Kestilän kirkonkylän osayleiskaavan inventoinnin aikaan alue oli viljapeltona, yläosaan on istutettu tyrnipensaita. Itäpuolella pumppuamon alue on aidattu, sen pohjoispuolella oleva mäki on kivikkoinen ja sillä on runsaasti vanhoja sorakuoppia. Pellon itäpuolella metsikön reunassa tarkastettiin maannosta muutamilla lapionpistoilla. Uusia havaintoja ei tehty lähialueellakaan.

Maksinharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ouluntien ja Pulkkilantien välisen Maksinharjun lounaisrinteellä, Siikajoesta noin 1 km luoteeseen. Maksinharju on laaja luode–kaakkosuuntainen hiekkaharju, jonka korkeimmat kohdat on kaivettu hiekkakuopaksi. Harjun jyrkemmän rinteen alaosassa on tasainen terassimainen vyöhyke, jonka jälkeen maasto laskee loivasti noin 200 metrin päässä lounaassa olevaan suohon. Harjun reunan tasanteella kulkee metsätie ja kuntopolku.
Koordinaattien osoittamalla alueella tavattiin inventoinnissa 1996 maastoon kaivinkoneella pukatun kuntopolun rikkoutuneesta reunasta kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä ja heikkoa likamaata. Kuntopolku noudattelee palstojen 51 ja 32 :99 rajaa, johon löytöalueen kaakkoispäässä yhtyy harjun päältä tuleva vanha metsätie. Näiden yhtymäkohdan luoteispuolella oli halkaisijaltaan 4 -5 m ja 30 - 40 cm syvä painauma. Kvartsien esiintymä alkoi tämän paikan tienoilta ja jatkui vajaan sadan metrin matkan polkua pitkin runsaan sadan metrin etäisyydelle vanhan ampumaradan betonibunkkerista. Tästä noin 400 (600?) m tietä pitkin luoteeseen (kkj. x = 7139 54, y -3463 68, z = 97, 5 - 100) havaittiin metsätiellä kaksi pientä kvartsi-iskosta. Näistä noin 20 m koilliseen oli samanlainen painauma kuin edellä kuvattu. Kolmas painauma sijaitsi tästä vielä noin 150 m koilliseen (x = 7139 64, y = 3463 50) metsätien haarauman kapeassa koillispuoleisessa sektorissa. Kvartsit jätettiin paikoilleen.
Kestilän kirkonkylän osayleiskaavainventoinnissa 2017 koordinaattien osoittamasta kohdasta havaittiin n. 60 m itäkaakkoon n. 4 m halkaisijaltaan ja 30 cm syvä loivareunainen kuoppa (ilmeisesti 1996 havaittu painanne). Sen molemmin puolin kulkevien metsäteiden rikkoutuneiden reunojen maannos vaikutti häiriintymättömältä. Metsäteiden pinta oli havupuiden neulasten peitossa, mikä jonkin verran vaikeutti näkyvyyttä, vuoden 1996 kvartsihavainnot ovat metsätieltä, joka on kunnostettu kuntopoluksi. Eteläpuolella hiekkakuopan leikkauksessa havaittiin punertava homogeeninen huuhtoutumiskerros ja kovaksi rikastunutta maata, jotka eivät välttämättä liity kivikauteen, lisäksi havaittiin joitakin punatiilen kappaleita. Ympäristössä tehtiin muutamia 30 x 30 cm:n kokoisia koepistoja, joissa huuhtoutumiskerros oli myös heikosti punertava. Metsätieltä havaittiin vain yksi kvartsi, noin 500 m luoteeseen aiemmalta kvartsien löytöpaikalta ei nyt havaittu asuinpaikan merkkejä. Lähistöltä ei myöskään havaittu esihistoriallisiksi tulkittavia asumuspainanteita tai muita rakenteita.

Kukkola (247010034) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoesta noin 200 m pohjoiseen, Pihkalantien ja Siikajoen välissä, Kukkolankankaan etelä- ja itälaidalla, Pihkalantien molemmin puolin. Maaperä kankaan yläosissa on jokseenkin hiekkaista kangasmultaa, alempana savea. Maasto laskee loivasti etelään ja länteen. Kyseessä on laeltaan kivikkoinen ja reunamiltaan hiekkamultainen moreeniharjanne. Kukkolan päärakennuksesta noin 40 m etelään, pihamaan ja pellon reunasta pellolle johtavan tilustien itäpuolelta, on löydetty muutama kvartsi-iskos.
Vuoden 2017 Kestilän kirkonkylän osayleiskaavainventoinnissa tilaa ympäröivät pellot olivat laitumena ja heinällä, eikä lisähavaintoja kohteesta saatu.

Rojola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen ja Pihkalantien pohjoispuolella, Kukkolankankaan itälaidalla. Kukkolankangas on päältään kivikkoinen moreeniharjanne, jonka reunamat ovat maaperältään hiekkamultaa. Alempana kankaan itäpuolisessa alangossa maaperä muuttuu savisemmaksi. Rojolan päärakennuksesta noin 30–40 m koilliseen olevasta pellosta löydettiin vuoden 1996 inventoinnissa kvartsi-iskoksia.
Vuoden 2017 Kestilän kirkonkylän osayleiskaava-alueen inventoinnissa tilaa ympäröiviltä alueilta ei tehty lisähavaintoja, pellot olivat hevoslaitumena ja viljalla.

Selänkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Selänkankaan itäpään ylittävän pohjoisemman voimalinjan kohdalla, Pihkalantien ja Piippolantien risteyksestä noin 1,2 km koilliseen. Selänkankaan korkein kohta on kaivettu laajaksi hiekkakuopaksi. Säilyneet reunat, enemmälti kuopan pohjoispuolella, ovat hiekkapohjaisella kankaalla kasvavaa mäntymetsää. Kiviä on vähän. Voimalinjan alapuolelta ja sen molemmin puolin rikotun maan pinnalta ja pintamaakasoista on tavattu paikalleen jätettyjä kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä. Esinelöytöjä maankäytön tuhoamalta alueelta ei ole.
Vuoden 2022 inventoinnissa todettiin että alue on lähes tuhoutunut hiekanotossa ja sähkölinjan rakentamisessa. Asuinpaikkaa on säilyneenä vain hiekkakuoppien reunoilla ja voimajohtolinjan pylväiden lähiympäristössä. Teiden pinnoilla ja hiekkakuoppien leikkauksissa
havaittiin siellä täällä yksittäisiä kvartsi-iskoksia. Merkkejä kulttuurikerroksesta ei havaittu
suunnitellun voimalinjan alla olevalla alueella. Ympäristössä on laajalti ehjää hiekkakangasta joka opn potentiaalista asuinpaikalle. Varmistaminen vaatii kuitenkin tarkempia arkeologisia tutkimuksia.

Pirttikangas (247010038) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoesta noin 300 m länteen, kansakoulusta noin 400 metriä eteläkaakkoon. Alue on loivasti itään, kohti jokea laskevaa hiekkavaa peltoa ja Pirttikankaan talon pihapiiriä. Maaperä alueella on hiekkaa, pellot vähäkivistä hiekkamultaa. Talon eteläpuolelta on löydetty puolenkymmentä kvartsi-iskosta ja -lohelmaa sekä palanutta kiveä. Palaneita kiviä on havaittu myös pelloilla aivan pihan lähellä. Löydöt on jätetty paikoilleen. Alueelta on tietoja myös kadonneista kiviesinelöydöistä.

Haapaniemi (247010039) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Siikajoen eteläpuolella. Haapaniemen talosta noin 500 m eteläkaakkoon olevalla mäntykankaalla, alueen halki johtavan tien eteläpuolella, on ainakin viisi kuopannetta. Niiden halkaisija on 3–5 m ja syvyys 0,3–0,5 m. Kuoppien pohjalla oli huuhtoutumiskerros ja reunalla heikon vallin kohdalla oli havaittavissa kaksoismaannos. Kuoppia on ilmeisesti ollut alunperin useampia, mutta pari on täytetty tavattujen kuoppien eteläpuolella olevan hiekkakuopan länsipuolella. Kvartsia tms. ei alueen ojista ja äestyksistä tavattu. Kyseessä ovat ilmeisesti pyyntikuopat. Alue on maaperältään jokseenkin kivikkoista hiekkaa ja kasvillisuudeltaan mäntyä kasvavaa kangasta, joka kohteen itäpuolisen palstan 4:66 osalta on äestetty. Alueen halki kulkee joen suuntaa pääasiassa noudatteleva Myllyläntie.

Isokangas 1 (247010040) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kuopanteet sijaitsevat Isonkankaan itäreunalla, Siikajoesta noin 1 km länteen. Alue on tasaista mäntyä kasvavaa hiekkakangasta, jonka reuna on vanha jyrkästi laskeva rantatörmä. Törmän alapuolella on Näälingänneva. Kuopanteet alkavat Mertanivaan johtavan tien eteläpuolelta, mistä ne jatkuvat kankaan laidan ja metsätien välissä kohti etelää noin 500 m. Pyöreiden kuoppien halkaisija on 1,5–2,0 m ja syvyys 0,3–0,4 m. Muutamissa oli havaittavissa heikko valli. Alueella on ainakin 13 kuoppaa.
Inventointi 2012:Eteläkaakko-pohjoisluodesuuntainen leveä tasainen harjujakso, kuivaa mäntykangasta; aluskasvillisuus sammalta, jäkälää, kanervaa ja puolukkaa; nuorta kasvatusmetsää. Kohde sijaitsee harjun itälaidalla, noin 2 ha:n alueella on 14 kuoppaa epäsäännöllisin välein; kuopat ovat enimmäkseen neliömäisiä (mitat 1x 1 m - 2,2 x 2,1 m) ja matalia (syvyys 0,2 - 0-5 m). Kairauksissa ei havaittu huuhtoutumiskerrosta.
Tulkinta: Kuoppien tarkoitus on epäselvä, puutuvan huuhtoutumiskerroksen perusteella ne eivät ole esihistoriallisia. Alueen keskivaiheilta löydetty yksittäinen kvartsi-iskos (alakohde).

Hautakangas (247010041) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen itäpuolella, Niemenkankaan länsireunalla, noin 0,3 km päässä joesta. Alue on loivasti länttä kohti viettävää hiekkakangasta. Hautakankaan talon etelänpuoliselta pellolta on tavattu useita kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä pellon itäpuoleisesta laidasta. Löydöt on jätetty paikoilleen. Kohteesta noin 300 m kaakkoon on Koskenkankaan asuinpaikka (kohde 10).
Vuoden 2012 inventoinnin aikana Hautakankaan tilan eteläpuolella sijaitseva pieni peltoala oli kynnettynä. Pellon pinnasta ei havaittu kvartsia tai muuta asuinpaikkamateriaalia. Aiemman löytöpaikan kohdalla pelto kasvoi heinää ja pintahavainnointia ei päästy tekemään.

Ruottalankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen länsirannalla olevan Ruottalankankaan itälaidalla. Ruottalankankaan korkeimman kohdan itäpuolelta kaartavan tien ja joen väli on yläosiltaan kivikkoista hiekkamoreenia, joka on osin raivattu pelloksi ja on osin metsänä. Maasto laskee kohti itää. Alueella ovat Ruottalan ja Tolppapellon tilat. Osa Ruottalasta kuuluu nykyään Tolppapeltoon. Ruottalan talosta noin 200 m pohjoiskoilliseen olevalta pellolta on tavattu paikalleen jätettyjä kvartsi-iskoksia sekä jokunen palaneen kiven kappale.

Tihiänahonkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Eteläjokeen laskevasta kolkanojan suusta vajaat 1,5 km lounaaseen, Kolkanojan länsipuoleisen kankaan itäreunalla, Möykkylänperään johtavan tien varrella. Laeltaan kivikkoisen ja mäntyä kasvavan Tihiänahonkankaan itäreuna on itään alaville pelloille laskevaa hiekkakangasta. Tie kulkee mäntyä kasvavan hiekkakankaan reunaa, jonka länsipuolella maasto laskee alavaksi pelloksi. Tien varrelta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja mahdollisia kvartsiesineitä. Muita löytöjä paikalta ei ole.

Linnasaari (Kiiminki) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee soiden ympäröimällä metsäsaarekkeella Saarisenjärvestä noin 1,5 km länsiluoteeseen, nuorta männikköä kasvavalla Linnasaari-nimisellä moreenikummulla, sen kaakkoispäässä ja korkeimmalla kohdalla. Rakennelma koostuu kivistä ja maasta. Se on suorakaiteen muotoinen ja kooltaan noin 34 x 24 m. Vallin leveys on 5-8 m ja korkeus 0,6-0,9 m. Ulkopuolella erottuu paikoin 2-3 vähäisempää ulkovallia.
Kaivauksissa on löytynyt hiottujen kiviesineiden katkelmia ja kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia (KM 20048:1-19, PPM 8106).

Kalimeenharju (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Korvenkylästä Ylikiiminkiin vievän tien eteläpuolella olevan sorakuopan eteläpäässä, Kalimenlammesta noin 0,7 km luoteeseen. Röykkiö sijaitsee kaakko-luode -suuntaisen harjanteen kaakkoispään laella, itään laskevan rinteen taitteessa. Röykkiö on kooltaan 2 x 3 m ja korkeudeltaan 0,2-0,3 m. Röykkiön lounaisreunaa on kaiveltu.
Röykkiöstä noin 10 metriä luoteeseen sijaitsee epämääräinen kiveys, joka hahmottuu maastossa halkaisijaltaan noin 3-metrisenä kivikehänä. Kyseessä voi olla luontainen kivikko tai hajotettu röykkiö.
Nili: KIIMINKI 3 /1

Kortepalo (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiö, halkaisijaltaan noin 6 m ja korkeudeltaan noin 0,4 m, sijaitsee Jolosjoen ja Sivukankaan välisellä soiden ympäröimällä mäntyvaltaisella moreenikumpareella, sen korkeimman kohdan kaakkoisosassa. Röykkiö on sammalen peitossa, sen keskellä on kuoppa ja itäreunaa on kaiveltu.
Nili: KIIMINKI 10 /1

Kalliomaa (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiö, halkaisijaltaan 6-7 m ja korkeudeltaan noin 1 m, sijaitsee Kiiminkijoen Koitelinkoskesta noin 2 km itään olevan kapean harjanteen laella. Harjanne on kivikkoinen ja kasvaa männikköä. Röykkiön keskiosaa on kaiveltu. Röykkiöstä noin 45 m luoteeseen on soikea ja matala kivikehä, kooltaan noin 9 x 7 m, jonka päissä on syvennykset. Kivikehä on metsä-äestyksessä pahoin vaurioitunut.
Nili: KIIMINKI 11 /1

Karjalainen (255010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiiminkijoen itärannalla, joen ja paikallistien välisellä harjanteella, Iisakan sillasta 0,4 km itään, joensuuntaisen hiekkaharjanteen länsipäässä. Paikalla on Karjalaisen tila, jonka pihalta on tavattu lieden jäänteitä ja ympäröiviltä pelloilta on löydetty kivitaltta ja kvartsiesineitä sekä -iskoksia. Ilmeisesti koko mäen lakiosa on ollut asuinpaikkana. Löydöt: PPM 6654:1-7.

Hannus (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kuusamontien ja Jolosjoen välisellä entisellä viljelysmaalla. Maasto viettää lounaaseen kohti jokea. Alueella on nykyisin utta omakotiasutusta. Maaperä on kivenseksista soraa, jonka päälle on ajettu suomaata. Paikalta on maanmuokkauksen yhteydessä löydetty asuinpaikkaan viittavina kvartsi-iskoksia, kaksi reikäkiveä, kivikirves ja liuskerengas. Löydöt: PPM 6819:1-8.

Iisakinhaudankangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiöryhmä sijaitsee Jolosjoen pohjoispuolisella kankaalla, Kirveslammesta 200 m lounaaseen. Kankaan länsiosan korkein kohta on noin 200 m pitkä ja 50-100 m leveä koillinen-lounas -suuntainen harjanne. Röykkiöt ovat harjanteen koillispäässä. Paikalla kasvaa kuusikkoa ja männikköä. Röykkiöitä on yhdeksän. Röykkiöiden halkaisija on 4-7 m ja korkeus 0,3-0,5 m. Röykkiöistä kuusi on keskuskuopallisia. Yhtä on keskeltä kaiveltu, muut ovat ehjiä. Alueella on lisäksi kaksi rakkakuoppaa.

Laivakangas NE (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Jätinkirkkoa muistuttava kivikehä sijaitsee Kiimingistä Yli-Iihin johtavan tien länsipuolella, laajan suoalueen eteläreunalla olevalla kankaalla. Kivisen kankaan korkeimman kohdan pohjoisreunalla on noin 20 x 14 m kokoinen jätinkirkkoa muistuttava kiveys, jonka keskiosa on ympäröivää maanpintaa alempana. Kehän pohjoispään vallissa on röykkiötä muistuttava kiveys.

Tiurankangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Yksittäinen röykkiö sijaitsee Välikylästä noin 3 km kaakkoon, Oulun ja Kiimingin rajalla olevan kivisen moreeniharjanteen pohjoisreunassa. Röykkiö on kokonaan sammalen peitossa. Röykkiö on halkaisija on 5-6 m ja korkeutta sillä on 0,2-0,4 m. Röykkiön keskellä on kuoppa.

Mieskangas (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kiiminkijoen ja Lylykkäänjärven välisellä harjanteella, lähellä Ylikiimingin rajaa. Kankaan laen kaakkoispäässä on halkaisijaltaan noin 6 m oleva kiveys, jossa on noin 2 m leveä matala vallikehä. Keskellä on noin 2 m kokoinen ja 0,4 m syvä kuoppa. Vieressä erottuu kaksi halkaisijaltaan 3-4 m ja syvyydeltään 0,3-0,4 m olevaa sammalpeitteistä rakkakuoppaa.

Jättiläisvaara (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Jolosjoen ja Kiiminkijoen yhtymäkohdasta noin 3,3 km pohjoiseen olevalla alueen korkeimman harjanteen laella. Paikalla on laajahko kivirakka, jossa on noin 20 rakkakuoppaa. Kuopista viiden kookkaimman halkisija on noin 2,5 m ja ne sijaitsevat rakan laella. Muiden halkaisija on 1,0-1,5 metriä ja ne sijaitsevat rakan lakea kiertävällä alemmalla terassilla. Osa vuonna 2005 inventoinnissa havaituista rakkakuopista oli peitetty roskilla ja myös kivillä. Kuoppien alkuperäiset muodot olivat kuitenkin edelleen näkyvissä.

Koitelinkosken itäranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiiminkijoen Koitelinkosken itärannalla, joesta noin 200 m päässä olevalla harjanteella. Tämä mäntymetsää kasvava kaakko-luode -suuntainen pieni kangas on pohjoispäästään äestetty. Äestetyltä alueelta, lähinnä harjanteen laelta ja joenpuoleiselta syrjältä, on löydetty kvartsi-iskoksia, tulen rapauttamien kivien keskittymiä ja likamaata.
Lisäksi Koitelinkosken perkauksen yhteydessä on vuonna 1950 löydetty kosken koillisuomasta kivinen poikkikirves (kohde Kiiminki 9) PPM 4469.
Inventoinnissa 2012 ei tehty havaintoja, maanpinta oli aluskasvillisuuden peittämä ja puusto n. 35 vuotias.

Syvälamminkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kiiminkijoen Koitelinkoskesta noin 2,5 km etelään olevalla Syvälammen luoteisrannalla. Alue on männikköä kasvavaa hiekkakangasta. Kankaan kaakkoisreunalta, rantatörmän päältä, on löydetty kvartsi-iskoksia ja tulen rapauttamia kiviä. Kvartsit on jätetty inventoinnissa paikoilleen. Maastonsa puolesta paikka on erittäin sovelias asuinpaikaksi. Vuoden 2001 inventoinnissa todettiin, että alue on pahoin vaurioitunut metsätöissä.

Laivakangas (255010030) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiimingistä Yli-Iihin johtavan tien länsipuolella, laajan suoalueen eteläreunalla, hiekkamoreenikankaan pohjoisreunalla, kankaan laen ja suon välissä. Paikka on äestettyä hakkuualuetta, jolta on löydetty kvartsia (KM 28511), tulen rapauttamia kiviä ja likamaata.

Haaraojanselkä (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Haaraojan pohjoispuolisella kankaalla, Mannisenjärvestä noin 2,5 km lounaaseen. Kankaan luoteispään korkein kohta muodostaa pienen harjanteen. Sen laella on halkaisijaltaan noin 3 m oleva ja 20-30 cm korkea kiveys, joka on reunoiltaan metsä-äestyksen vaurioittama. Se lienee ollut alun perin pyöreä, mutta äestys on vaurioittanut sen pohjois- ja eteläreunoja. Kiveys on koottu tasakokoisista kivistä ja rajautuu suhteellisen selvästi.
Harjanteen eteläpuoliselta laelta ja pitkin harjanteen reunaa, lähinnä kohti korkeimman kohdan luoteispäätä, on äestysurista löydetty palanutta kiveä ja kvartsi-iskoksia, jotka inventoinnissa jätettiin paikoilleen. Myös äestämättömille alueille tehdyistä lastanpistoista tavattiin kvartsi-iskoksia.

Rukavaara (255010032) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kohde, kvartsilouhos, sijaitsee Rukavaaran laella Hannusperästä noin 1,5 km etelään kalliolla, jossa erottuu kvartsijuonteita ja niissä lohkomisen jälkiä. Paikalla on irtonaisia, eri kokoisia kvartsikappaleita ja -iskoksia, jotka jätettiin inventoinnissa paikalleen. Lähellä on rakkakuoppakohde (Rukavaaran laki, kohde 33), jonka yhdestä kuopasta kerrotaan löytyneen sittemmin hukkaan joutunut kiviesine.

Rukavaaran laki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hannusperän koulusta noin 1,6 km etelään, Jolosjoen ja Haarajoen välisellä laajalla Rukavaara-nimisellä kallioisella kankaalla, sen laella. Rakassa erottuu ainakin 11 rakkakuoppaa, kooltaan 1,5-4,0 m. Kerrotaan, että lasten leikkien yhteydessä yhdestä kuopasta olisi löydetty kivikirves. Lähellä on mahdollisesti kivikautinen kvartsilouhos (Rukavaara, kohde 32).

Takkisenkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Takkisenkankaalla, joka on noin 1,2 km pitkä ja 0,2 km leveä moreeniharjanne. Harjanteen keskiosassa, sähkölinjan alla, on sorakuoppa, jonka lounaisreunassa on säilynyt pieni osa kivikautista asuinpaikkaa. Kuopan reunoilta on löydetty kvartsi-iskoksia ja -esineitä, mm. kaapimia, ja palaneita kiviä. Samanlaisia löytöjä on myös kuopan pohjoisreunasta. Löydöt on jätetty inventoinnin yhteydessä paikoilleen.

Kalliomaa, itäosa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Huttukylästä noin 1,5 km pohjoiseen, Takkisenkankaalta Kalliomaahan vievän metsätien varressa, Keikonsuon viljelysaukealta noin 350 m etelään. Paikalla erottuu kaksi "asuinpaikkavallia" tien luoteispuolella. Näistä 50 m luoteeseen on lisäksi kaksi asuinpainannetta ja edellisistä 70 m länteen ja luoteeseen lisäksi kahdeksan painannetta. Painanteiden koko on 5-17 m ja syvyys n. 0,5 m. Painanteisiin tehdyissä koekuopissa on havaittu kvartsia.

Kalliomaan itäosa, sähkölinja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Huttukylästä noin 1,5 km pohjoiseen. Kalliomaa on noin 1,5 km pitkä ja 0,5 km leveä pohjoinen-etelä -suuntainen moreeniharjanne. Kankaan luoteisosan ylittää sähkölinja. Sen alla, Ylikylän ja Huttukylän rajalla, on kuusi vallien ympäröimää asuinpaikkavallia peräkkäin sähkölinjan suuntaisena rivinä. Asuinpaikkavallien halkaisija on noin 5 m ja syvyys noin 0,5 m.
2023: Kohteen aluerajausta on muokattu vinovalovarjosteessa selkeästi erottuvien rakenteiden mukaisesti. Kohteen asuinpainanteille myös lisättiin alakohteet lidarin ja vuoden 1996 inventointikarttojen mukaisesti.
Kohteen vinovalotarkastelussa havaittiin aiemmin tuntematon kaakko-luodesuuntainen asuinpaikkavallijono. Se sijaitsee kohteiden Kalliomaan itäosa, sähkölinja ja Kalliomaa, itäosa välisellä alueella siten, että aiemmin tuntemattoman asuinpaikkavallin luoteisosa rajautuu kohteen Kalliomaan itäosa, sähkölinja muinaisjäännösalueen koillisnurkkaan. Kohde vaatii maastotarkastuksen.

Näppärinkangas N (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Jäälinjärven lounaisrannalta noin 1,8 km etelälounaaseen, Kuusamontiestä (VT 20) noin 1 km kaakkoon, Välikylän ja Jäälin välimaastossa olevalla äestetyllä kivikkoisella mäntykankaalla. Lounais-koillinen-suuntainen ja noin 10 x 5 m suuruinen soikea röykkiö (vuoden 2003 inventoinnin mukaan 7-8 x 4-5 m ja 0,6-0,7 m korkea) koostuu pienehköistä kivistä. Sammaloituneen röykkiön koillispäässä on noin 0,5 m syvä, halkaisijaltaan 1 m kokoinen kuoppa. Röykkiön lounaispää on tuhoutunut vuonna 1999 tai 2000 tehdyssä metsä-äestyksessä. Asuinpaikkaan viittavia merkkejä ei havaittu inventoinnissa 2003 äestysurien tarkastuksessa. Röykkiöstä noin 200-400 pohjoiseen on kahdella erillisellä saarekkeella kaksi erillistä Myllykorven röykkiökohdetta.
Vuoden 2020 tarkkuusinventoinnissa kohteen ympäristöön tehtiin koekuoppia, mutta mitään merkkejä muinaisjäännöksestä ei röykkiötä lukuunottamatta havaittu. Kohteelle tehtiin aluerajaus.

Sivukangas (255040019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Saarisenjärven saaresta noin 600 m länsiluoteeseen olevalla Sivukankaalla. Kankaan laella, itään viettävän rinteen partaalla, on kivikkoisesta hiekkamaasta löydetty kvartsi-iskoksia ja tulen rapauttamia kiviä äestetyltä aukealta. Kvartsit on jätetty inventoinnissa paikoilleen.
Kohteen pistekoordinaateista noin 70-90 m eteläkaakkoon on mahdollisia asumuspainanteita (Lidar-aineiston perusteella).

Likoniemi (305010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Poussunjärveen idästä pistävän pitkän niemen luoteispäässä. Talosta n. 100 - 150 m pohjoiseen olevalta pellolta on tavattu asuinpaikkaan viittavia kvartsi-iskoksia. Alueelta on löydetty myös kaksi kiviesinettä, toinen niistä kourutaltta.
2021: Niemen rantametsikköön tehtiin tarkastus myrskytuhojen vuoksi alueelle suunnitellun metsän uudistamisen vuoksi. Niemen rannalla on paikoin havaittavissa terassimaisuutta. Niemen länsiosasta metsiköstä löydettiin neljästä tuulenkaadosta kvartsia, joissa ei ollut juurikaan työstön jälkiä. Tarkastuksen perusteella asuinpaikan ei voida sanoa ulottuneen niemen rantametsikön alueelle.

Lehtoniemi (Laiskala) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Keski-Keron lounaisrannalla, Paasovaaran linkkimastosta n. 3 km länteen. Talosta vajaat 100 m länsilounaaseen olevalta rantapellolta on tavattu asuinpaikan merkkeinä kvartsia.

Kokkoniemi (305010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka/kvartsilouhos(?) sijaitsee Kuusamon kirkosta n. 33 km pohjoisluoteeseen, Ala-Kitkan etelärannan Kotilahden itärannalla. Kokko-niemen länsirannan kallioiden luona on runsaasti lohkottua(?) kvartsia, lisäksi rantavedestä kohti lahden pohjaa on tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartseja. lahdenpohjan niemenpuoleiselta pellolta on löydetty skandinaavinen vasarakirves.
Löydöt: KM 5220 ja 8337 (vasarakirves), 31697:1-3

Aikkila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rukajärven lounaisrannalla olevalla mäellä sijaitsevan Aikkilan tilan maalla, Aikkilanniemellä. Aikkilan talon itäpuolisilta loivasti kaakkoon laskevilta pelloilta on tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartsikappaleita, joita ei ole otettu talteen. Alueelta on löydetty myös kivikautinen tuura (KM 5409:1).

Vänrikinniemi (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde, esihistoriallinen asuin-/löytöpaikka sijaitsee Kuusamojärven luoteisimman lahden pohjoisrannalla Nilonjoen suusta 200 - 300 m itään olevalla niemekkeellä. Alue on vanhaa viljelysmaata, joka sittemmin on suurelta osin rakennettu ja varustettu tiestöllä. Koekaivauksin tutkitulta alueelta on lähinnä rautakautisia löytöjä. Alue vaikuttaa suurimmaksi osasksi tuhoutuneelta.

Leskelä (305010009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkosta n. 3 km luoteeseen, Nilonjärveen laskevan Meskusjoen suun etelä-puolisella kankaalla. Paikalla olleen sahan luota on löydetty ilmeisesti useampia kiviesineitä, joita ei kuitenkaan ole saatu kokoelmiin. Sahajätteet peittävät laajan alueen oletetulla löytöpaikalla.
Löydöt: (kiviesineitä?)
Tark. 1985 K. Laitinen ja P. Kovalainen
Inv. 1999 M. Sarkkinen

Manalanniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde, röykkiö/raunio, painumia/hautoja(?), sijaitsee Kuusamon kirkosta n. 45 km pohjoiseen Ollilanjärven itärannalla Rysäjoen suusta 500 m pohjoiseen. Niemen kärjen mökistä vajaat 100 m itään on kiukaan-raunio, jonka koko on n. 2 x 2,5 m ja korkeus n. 60 cm. Kiukaan ja mökin välillä kulkeva polku ylittää on kaksi painumaa, joiden koko on n. 1 x 2 m ja syvyys n. 10 cm ja joita perinne pitää lappalaisten hautoina.
Inv. 1975 A. Erä-Esko
Inv. 1999 M. Sarkkinen

Jokela (305010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nissinjärven ja sen itäpuolisen Mustalammen välisen puron pohjoispuolella. Tien varrella, kohti puroa laskevalla talon eteläpuolisella rinteellä, entisellä pellolla olevalla asuinpaikalla on tehty kaivaustutkimuksia vuonna 1978. Asuinpaikka-alueelta paikallistettiin ja tutkittiin punamultahauta. Alue on metsittynyt.

Ketola (Taivalharju) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkosta n. 27 km koilliseen, Ala-Vuotungin pohjoisrannalla, Kalliojoen suusta n. 300 m länteen olevalla pienellä mäellä. Talon pihapiiristä sen etelä- ja itäpuoliselta rantapelloilta on tavattu kiviesineitä (mm. piinuolenkärki ja pieni reikäkivi) sekä kvartsiesineitä ja -iskoksia yli 50 m matkalla.
Inv. 1999 M. Sarkkinen

Korpela (305010015) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkosta n. 25 km koilliseen Ala-Vuotungin lounaisrannalla, Välijoen niskasta n. 700 m luoteeseen. Talon ja rannan väliseltä tasaiselta vanhalta rantapellolta on tavattu mm. tasataltta, kivikirves ja kvartsiesineitä sekä -iskoksia. Rannan-suuntaisella asuinpaikalla on pituutta n. 100 m.

Taival (305010016) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijärven länsiosan Maaselänlahden ja Puukkolahden välissä: Talon eteläpuolella on loivasti järveen viettävä pelto. Talosta suoraan etelään liki rantaa pellon alaosassa on havaittu asuinpaikkaan viittavia kvartseja.

Mustaniemi (305010017) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka (?) ja talonpohjia, sijaitsee Kuusamojärven Mustanselän etelärannalla Mustaniemen itäosassa. Palon eteläpuoliselta pellolta on löydetty asuinpaikkaan viittaavia kvartseja. Talojen luota kaakkoon kohti rantaa vievän tilustien varrella olevalla vanhalla hakamaalla on useita matalia maan ja kivensekaisia raunioita, jotka liittynevät historiallisen ajan talonpitoon tai viljelysmaan raivaamiseen.

Laherma (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkosta n. 28 km koilliseen, Kuusinkijoen Myllykosken voimalasta n. 950 m pohjoiskoilliseen, Kuusinkijoen länsirannalla. Talosta n. 40 - 80 m koilliseen olevalta pellolta on löydetty kvartsiesineitä ja -iskoksia. Nykyään pelto kasvamassa umpeen.

Tiermaksen Niemipelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkosta n. 40 km pohjoiseen Kallunki-järven itärannalla, Kallunki- ja Tiermasjärvien välisellä kannaksella, jonka halki kulkee Liikasenvaaraan johtava tie. Taipaleen ja Tiermaksen taloista vajaat 100 m länsiluoteeseen, läheltä pellosta niemen kärkeä on tavattu kvartsi-iskoksia.

Tiermaksen Tervapelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkosta n. 40 km pohjoiseen Kallunki-järven itärannalla, Kallunki- ja Tiermasjärvien välisellä kannaksella, jonka halki kulkee Liikasenvaaraan johtava tie. Taipaleen talosta n. 250 m pohjoiseen on vanhalta pellolta tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartsiesineitä ja -iskoksia.

Käylä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkosta n. 37 km pohjoiseen, kalanviljely-laitoksesta runsaat 100 m itään Kitkajoen etelärannalla. Alue on jokseenkin tasaisella rantakaistalla olevan pellon reunaa. Rannassa olevan saunan luota on tavattu asuinpaikkaan viittaava kvartsiesine.
Löydöt: KM 14060

Pohjaslahti (305010024) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kuusamojärven Pohjaslahden pohjukasta n. 700 m pohjoisluoteeseen hietikkokankaalla. Paikalla olevasta talosta kaakkoon, kankaan reunalta on löydetty kivikirves, esineen katkelmia ja kvartsia.

Somostenperä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, Kivi- ja rautakautinen asuinpaikka sijaitsee Kuusamojärven Somostenperän Perälahden pohjoisrannalla. Suurelta osin tuhoutuneelta asuinpaikalta on löydetty mm. kiviesineitä, keramiikkaa (KA I:1, II:1-2, asb.) ja rautakirves.
Paikalta on KM -numeroitujen löytöjen lisäksi reikäkivi Jyväskylän seminaarin kokoelmissa.

Arola (305010027) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka, maakuoppia. sijaitsee Kuusamon kirkosta n. 39 km pohjoisluoteeseen Räväjärven ja Pikku-Rävän välisellä kannaksella. Talosta koilliseen ja pohjoiseen on tavattu kvartsi-iskoksia ja reikäkivi. Peltojen koillisreunalla törmän päällä olevassa metsikössä on 5 - 6 kuoppaa (halkaisija n. 2,5 - 4 m, syvyys 50 - 80 cm).
Löydöt: KM 18416, Hämeenlinnan museo 3247

Lotvola (Huuhtaniemi) (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkosta n. 19 km pohjoisluoteeseen Kangerjärven ja Sikuanlammen erottavalla itärannan niemellä. Alueelta on löydetty kolme soikeaa tuluskiveä, joista yksi on saatu kokoelmiin. Paikalta on tavattu kaksi kiviröykkiötä. Niiden koko on 3 x 2 ja 3,5 x 3 x 0,3 m.
Vuoden 2010 inventoinnissa Huuhtaniemeltä paikallistettiin nuoresta sekametsästä, noin kymmenen metriä niemellä kulkevan polun pohjoispuolelta röykkiö, joka lienee sama, jonka Mika Sarkkinen paikallisti tarkastuskäynnillään vuonna 1999. Röykkiö on ilmeisesti kookkaampi Oulun yliopiston inventointiryhmän havaitsemista kahdesta röykkiöstä. Röykkiö löytyi parikymmentä metriä muinaisjäännösrekisterissä ilmoitetusta koordinaattipisteestä itään. Röykkiöön käytettyjen kivien läpimitta vaihtelee 10 cm – 30 cm välillä. Erityisesti reunaosiltaan röykkiö todettiin hyvin sammaloituneeksi. Röykkiön lähiympäristöä havainnoitiin noin sadan metrin säteellä, mutta toista röykkiötä ei onnistuttu paikallistamaan.
Löydöt: KM 3141

Hautalampi 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkosta n. 40 km itäkaakkoon, Joukamo-järven ja Kuurnajärven välisellä kannaksella olevan Hautalammen luona on todettu yksittäiset kuopat neljässä erillisessä kohdassa. Hautalammen koillispuolella on pyöreä kuoppa (33a1), jonka halkaisija on n. 4 m ja syvyys 60 - 70 cm. Hautalammen kaakkoispuolella on yksittäinen kookas kuoppa (33a2), jonka halkaisija noin 5 metriä. Lammen lounaispuolella on yksi selvä maakuoppa (33a3), jonka halkaisija on noin 4 metriä ja syvyys 50-60 cm. Tämän läheisyydessä aiemmin mainittua paria epämääräistä kuopannetta ei v. 2018 todettu. Sen sijaan todettiin kuoppa lammen luoteisrannan tuntumassa (kuoppa 33a4), Ks. erilliskohteet. Kohteiden numerointi mukailee vuoden 1999 inventointikertomusta. Aiemmin tähän yhdistetty kohde 33b/1999 on erotettu erillisiksi kohteiksi (hautalampi 2-4).
Inv. 1975 (1971) A. Erä-Esko, Inv. 1999 M. Sarkkinen

Teeriranta, Hautaniemi (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Suomussalmen rajan lähellä, Iijärven Teeriniemellä on kolme läheisesti toisiinsa liittyvää muinaisjäännösaluetta, joista Hautaniemi niemen itärannalla on pohjoisin. Siihen liittyy perimätietoa vanhasta lappalaishautausmaasta, ajalta ennen Kuusamon kirkon rakentamista (1686). Rantaan vyöryneeltä alueelta on kerrottu löytyneen pääkalloja. Alueeseen liittyy myös perinne kesähaudoista, joista myöhäisin olisi vielä 1900-luvun alusta, joka perimätiedon mukaan on enemmän niemen kärjestä (kohde Teeriniemen kärki). Hautaniemen harjanteella, runsas 100 m Teeriniemen Hamppulammen pohjoispuolella on havaittu 5-6 maakuoppaa. Ne poikkeavat ns. kesähautakuopista, ja muistuttavat lähinnä pyyntikuoppia, joista osassa todettiin huuhtoutumiskerrosta. Ne vaihtelevat kooltaan 2-4 x 1-3 m välillä ja ovat syvyydeltään 0,4-0,7 m. Tarkastushavaintojen mukaan ainakaan kaikki havaitut kuopat eivät ole kesähautoja, vaan ennemmin pyynti- tai keittokuoppia. Mahdollisesti yhdestä kuopasta on myös löytynyt kiviesineitä 1960-luvulla. Rantavyöhykkeellä kasvillisuus on rehevää, eikä mahdollisia hautapainanteita ole havaittu. Metsätieltä alueen länsireunasta on havaittu mahdollisesti varhaiseen asuinpaikkaan viittaava palanut kivi (havaintokohdista ks. erilliskohteet).

Autioniemi, Yli-Kuolio (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Yli-Kuoliojärven pohjoisrannalla. Niemen länsiosassa, harjanteen laen päässä on kiuasraunio, alaltaan 2-3 x 2-3 m ja korkeudeltaan 50 cm. Vieressä erottuu pari pientä epämääräisenmuotoista kiveystä. Alueella mainitaa olleen kesähautapaikka, mutta sen sijainti ei ole tiedossa.

Savilahti (305010046) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijärven läntisen Ison Ahvenlahden pohjukan etelärannalla. Varsin jyrkästi nousevan rinteen alapuoliselta kapealta rantahietikkokaistaleelta n. 150 m Karsikkojoen suusta kaakkoon on löydetty kvartsiesineitä ja -iskoksia.

Teeriniemi länsiranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijärven pohjoisrannalla Teeriniemen Takarannalla. Paikalla on havaittu pesäkkeelisesti kvartsia sekä rannalla että törmän päällä. Alueella on kolme kesämökkiä. Löytöalue ulottuu kaakosta kohdasta, jossa Hamppulammen länsipuolitse niemen eteläkärkeen vievä tie leikkaa vanhan rantatörmän, aina keskimmäisen mökin luoteispuolelle, lähes 200 m matkalle. Täältä on eri aikoina havaittu kvartseja sekä palaneita kiviä. Yksittäinen palanut luunpala on lisäksi havaittu v. 2006 enemmän luoteesta tieleikkauksesta, noin 250 m kaakkoisosasta. Luoteisen löytöpaikan ympäristössä harjanteilla on ainakin viisi maakuoppaa, joista yksi on resentti. Niiden koko vaihtelee välillä 2,5 - 3 x 2,5 - 3,5 m ja syvyys 40 - 60 cm. Yksi tervahauta sijaitsee kaakossa mainitulla muinaisella rantatörmällä, niemeen vievän tien itäpuolella (ks. erilliskohteet).

Kiutaköngäs, luonnonpuisto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 45 km pohjoiseen, Oulankajoen Kiutakönkään kaakkoisrannalla. Paikalla ennen olleen retkeilymajan alueelta ja siitä noin 100 m lounaaseen todettiin 1970-luvulla kivikautisen asuinpaikan merkkeinä kvartsi-esineitä ja -iskoksia. Vuoden 2008 kansallispuiston inventoinnissa voitiin todeta, että alue muodostaa lähes yhtenäisen asuinpaikka-alueen ulottuen vielä kauemmas itään. Löytöjä on lähes 300 m matkalla karhunkierroksen polulla. Aiemmin erillisinä pidetyt kohteet kohtet 305010050 ja 305010051 yhdistetty yhdeksi muinaisjäännöskohteeksi.

Kiutaköngäs, luonnonpuisto (305010051) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde (158. KIUTAKÖNGAS 51) yhdistetty kohteen 50 kanssa yhdeksi muinaisjäännösalueeksi, jonka löytöalue on lähes 300 m pituinen.
Kuusamon kirkolta n. 45 km pohjoiseen, Oulankajoen Kiutakönkään kaakkoisrannalla. Paikalla ennen olleen retkeilymajan alueelta (a, Kuusamo 50) ja polulta tästä n. 100 m lounaaseen (b, Kuusamo 51) on tavattu asuinpaikan merkkeinä kvartsi-esineitä ja -iskoksia.

Halosen uuni (Luonnonmuodostumat)
Kivikautinen; Kohde, kallioluola ja kivikautinen löytöpaikka sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 31 km pohjoiseen, Lukkolaisesta n. 900 m etelälounaaseen, Halosenvaaran korkeimmalta kohdalta n. 450 m itään. Luolan suu sijaitsee vaaran kallioisen pohjoisrinteen syvennyksessä, länsiluoteeseen olevan seinämän alaosassa. Paikalla on kolmesta kammiosta koostuva lähes 20 m pitkä luola, josta on löydetty kivitaltta.
Luolaan liittyen on tarinaa, että se olisi ollut Ahma-Halonen nimisen henkilön asuinpaikka.

Juuma, Yli-Juumajärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 35 km pohjoiseen, Yli- ja Ala-Juumajärvien välisen salmen sillasta n. 200 m luoteeseen olevan pienen saaren rannassa on havaittu kvartsi-iskoksia. Saaren ja sen pohjoispuolisen niemen välissä on puinen, ilmeisesti osin tuhoutunut, patorakenne.

Yläjuumajärvi, Kotalampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 36 km pohjoiseen, Juumajärvien välisen salmen sillasta n. 2,2 km luoteeseen, Kotalahden etäpuolisen lahden rannalla. Paikalta on tavattu runsaasti veden hiomia kvartsi-iskoksia, kivilajilohelmia, esineen teelmä? sekä palanutta kiveä. Havainnot ovat lahden rantavedestä n. 200 m matkalta, keskittyen alueen keski- ja itäosaan.
Inv. 1975 (1971) A. Erä-Esko, Inv. 1999 M. Sarkkinen

Ala-Juumajärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 35 km pohjoiseen, Yli- ja Ala-Juumajärvien välisen salmen sillasta n. 400 m itään, Ala-Juumajärven pohjoisrannalla. Vanhan kansakoulun, nykyisen leirikeskuksen koillispuoliselta rannalta sekä myös niemen kärjen länsipuolelta vesirajasta on tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia ja jokunen palanut kivi.

Turula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Teerirannan Turusenjärven kaakkoisrannalla, Turulan päärakennuksesta n. 100 m luoteeseen. Paikalta, Teerirannantien ja järven väliseltä pellolta on tavattu asuinpaikkaan viittavia löytöjä: kvartsia, piitä ja tulen rapauttamia kiviä.

Teeriniemen lampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Teeriniemen Hamppulammen koillispuolisella tasaisella hiekkakankaalla olevalta polulta on tavattu kavartsiesineitä ja -iskoksia: Alueella on lisäksi ainakin puolenkymmentä pohjois - etelä - suuntaista hauta- ym. painaumaa, joiden pituus on 2,5 - 3 m ja leveys n. 50 cm. Syvyyttä painaumilla on 10 - 20 cm. Koekaivauksessa vuonna 2006 yksi painauma tulkittiin 3,5 x 0,6-0,7 m laajuiseksi ja ½ m syväksi tasapohjaiseksi ja kivitäytteiseksi kuoppaliedeksi (keittokuopaksi). Lieden hiilinäyte ajoittui nuorempaan roomalaisaikaan, mutta löytöjen, palaneen luun ja kvartsi-iskosten samanaikaisus sen kanssa ei ole selvä. Yksi samanlainen kuoppaliesi paljastui alueelta pinnan sondeerauksessa. Koekaivauksen yhteydessä tehdyssä alueen tarkastuksessa pesäkkeisen asuinpaikan laajuudeksi arvioitiin noin 100 x 20-30 m.

Mursunniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde, historiallisen ajan palaneista kivistä koostuva ja suureksi osaksi hajoitettu kiuas sijaitsee Ison-Keron pohjoisrannalla, järven laskevan Suujoen itäpuolisen niemen eteläkärjessä. Alun perin pohjaltaan neliön muotoisen kiukaan koko on 2x2 m ja nykyinen korkeus n. 40 cm.

Lehtoniemi (305010073) (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 29 km pohjoisluoteeseen. Yli-Kitkan Lehtoniemen länsipuolisessa Palosaaressa olevan kesämökin pohjoispuolelta on löydetty todennäköisesti 1600-luvun alkuun ajoittuva ruumishautaus. Tämä saamelaisena ns. noidanhautana tunnettu löytö on tutkittu vuonna 1970. Tarkastuksessa 2020 haudan sijaintitietoja tarkennettiin. Paikka on mökistä noin 7 metriä pohjoiseen kapean harjanteen päällä. Harjanteen reunat, samoin kuin koko saari, on kivikkoinen, mutta aivan harjanteen päällä kiviä ei juuri ole. Saari on ollut huomattavasti pienempi ennen Kitkan vedenpinnan laskua. Jokseenkin ylävässä saaren itäosassa on useita nuoria mökkiaikaisia kuopanteita. Hautauksen lisäksi ei saarelta ole todettu muita merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Talliskotakenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde, röykkiö/raunio, kiveyksiä sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 36 km luoteeseen, Yli-Kitkan Kivilahdesta pohjoiseen olevan Talliskotalammen pohjoisrannalla. Paikalla on tavattu kiukaanraunio. Sen alaksi on ilmoitettu n. 4 x 5 m ja korkeudeksi n. 80 cm. Lisäksi on tietoja kahdesta majanpohjasta, jotka sijainnevat rauniosta länteen rannan keskiosassa. Paikalla arvellaan olleen saamelaisten talvikylän.
Inv. 1963 Carpelan, Inv. 1975 A. Erä-Esko,
Tark. 1994 M. Torvinen, Inv. 1999 M. Sarkkinen

Iso-Pöyliö (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 9 km itään, Muovaarasta n. 3 km länteen. Ison-Pöyliölammen keskellä olevasta saaresta on 1920-luvun alussa tavattu 1600-luvulle ajoittuva saamelainen ruumishauta, ns. noidanhauta, josta on löydetty mm. päristimiä, vaskisormuksia, vaskiketjun kappaleita, pronssirenkaita ja -riipuksia, pronssiristi sekä raha 1600-luvulta.
Vuoden 1925 tarkastuksessa löytöjen todettiin liittyvän ruumishautaukseen, joka oli sijainnut aivan saaren itärannassa. Hautauksen viereltä havattiin liesi. Vuoden 2009 Muojärven inventoinnissa paikka tarkastettiin. Saaren korkeimmalla kohdalla havaittin noin 2 x 1 m laajuinen ja 0,6 m syvyinen kuoppa. Muuta muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu. Saari on pääosin hienoa hiekkaa. Inventoinnissa talletettiin noidanhaudan löytämiseen liittyvää muistitietoa 1920-luvulta.

Rytiniemi (305010077) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Suiningin länsipuolisella kankaalla, Rytilammen ja Kurikkajoen välissä, Kenttäsuon itäpuolella olevan harjanteen korkeimman kohdan eteläpäässä. Harjanteen halkaisee korkeimman kohdan yli kaartuva Multasniementie. Maasto on kuivaa mäntykangasta, maaperä kivikkoista hiekkamoreenia. Paikalla on neljä maakuoppaa, joiden halkaisija on 1,6-3,1 m ja syvyys 0,4-0,6 m. Kuopissa on havaittu huuhtoutumiskerros.

Huruniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 33 km itään, Eksymäjärven länsipäässä olevalla niemellä Hurujoen niskan eteläpuolella. Niemen kärjestä, sen kaakkoisrannan vesirajasta, on tavattu kvartsi-iskoksia ja -esineitä n. 50 m matkalta.
Inv. 1975 A. Erä-Esko

Mouruniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 24 km itään, Kiitämän pohjoisrannalla Mourusalmen länsipuolisella niemellä. Paikalla on ainakin neljä pyöreää maakuoppaa, joiden halkaisija on n. 2 - 2,5 m ja syvyys n. 40 - 60 cm. Niemen kärjen törmistä on tavattu muutamia asuinpaikkaan viittaavia iskoksia. Alueella on laaja pesäkkeinen kivikautinen asuinpaikka, jonka kattaa noin 400 m matkan niemen itärantaa ja jossa niemen länsirannalla löytöjä on havaittu paikoitellen noin 250 m matkalla (vrt. kohde Mouruhieta E).
Oulun yliopisto teki koekaivauksen Mouruniemessä sekä Mouruhieta E:ssä vuonna 2009 asuinpaikan laajuuden ja luonteen selvittämiseksi. Koko Mouruniemi näyttää muodostavan yhtenäisen pesäkkeisen asuinpaikan, joka on osittain tuhoutunut soranoton ja järvenrantaeroosion takia.

Penikkajoki (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Muojärven Rahko- ja Piiksiselkien välisen Penikkasalmen pohjoispuolella olevan Kenttäahon itäpäässä. Harjanteen etelärinteen reunalla on kuoppa, joka on kooltaan n. 2,75x3,75 m ja syvyydeltään n. 0,7 m. Kuopan ympärillä on matala, n. 17 cm korkea valli, joka on leveydeltään n. 1,5 m.
Vuoden 2009 Muojärven inventoinnin tarkastuksessa todettiin metsäkoneen ajouran menneen tämän alueella ainoan kuopan halki.

Kirpistö, Kenttäniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kusamon kirkolta n. 19 km itään Kirpistön pohjoisrannan Kenttäahon eteläkärjessä. Niemen kärkeen johtavalta tieltä, laavun ja rannan välisen tasatun alueen reunoilta ja itärantaan johtavan tien reunalta on tavattu kiviesineitä ja kvartsia. Itärannan tien pohjoispuolella harjanteen päässä on kaksi kuoppaa (halkaisija on 2 - 2,5 m, syvyys 60 cm).
Lydöt: KM 19932, 31703:1-8 (mm. hioin, iskukivi)
nv. 1975 A. Erä-Esko, Tark. 1976 A. Erä-Esko

Multikoski, N-ranta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde, talonpaikka ja raunioita, sijatsee Kuusamon kirkolta n. 40 km itäkaakkoon, Vuola-järven ja Multijärven välisessä salmessa olevan Multikosken pohjoisrannalla. Paikalla on yksi talonsija kiukaineen, pieni peltoraivio ja peltokivikasoja. Jäänteet sijaitsevat Multikosken saarten pohjoispuolisella yhteismaalla.
Inv. 1975 A. Erä-Esko

Patolampi, Karhuaho (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde, maa-/pyyntikuoppa siajitsee Joukamojärvestä etelään olevan Patolammen lounaispuolisella kankaalla. Sen laen luoteisosassa on pyöreä kuoppa, halkaisijaltaan n. 4 m ja syvyydeltään 100 - 120 cm.

Keinässaari (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 25 km itäkaakkoon, Koskenkylän koulusta n. 2,5 km luoteeseen, Muojärven etelärannan tuntumassa olevalla saarella. Saaren keskiharjanteen länsipäässä on jokseenkin epämääräisiä maakuoppia, joista ilmeisesti suurin osa tuulenkaatojen aiheuttamia. Vuoden 2009 inventoinnissa paikannettiin yksi maakuoppa (halkaisija on n. 1,5 - 2 m ja syvyys n. 50 cm).

Petäjäsaari (305010093) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde siajitsee Kuusamon kirkolta n. 11 km kaakkoon Kuusamo-järven saarella. Saaren kaakkoispään törmästä (a) on tavattu asuinpaikan merkkeinä kvartsia ja palanutta kiveä. Törmän päällä on useita painanteita (n. 0,5 - 1 x 2 m, syvyys n. 15 - 20 cm) ja jokunen epämääräinen laajempi kuopanne. Saaren koillisrinteellä n. 50 m rannasta on ainakin kolme matalaa kivirauniota (b).

Viitasaari (305010097) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde, maakuoppia ja historiallisen ajan kiuas, sijaitsee Kuusamojärven Viitasaaressa. Saaren keskiosassa on ainakin yksi maakuoppa, kooltaan 2 x 2,5 m ja syvyydeltään 60 - 70 cm. Kuoppaa reunustaa matala valli. Saaren itärannalle johtavan polun eteläpuolella, n. 100 m rannasta on tulen rapauttamista kivistä koostuva kiuasraunio, kooltaan 2,5 x 2,5 m ja korkeudeltaan 60 cm.
Kohde KUUSAMO 98 sisältyy tähän kohteeseen.

Muosalmi länsi (Maarakenteet)
Historiallinen; Muosalmen ja Välijärven Taivallahden pohjoisrannalla sijaitsevan kannaksen kapeimpien kohtien poikki on kaivettu kaksi ojamaista kaivantoa n. 850 m päässä toisistaan (itäisempi, ks. kohde Muosalmi itä). Läntinen on Taivallahden kohdalta etelässä Kylmäjärvelle ulottuva. Sen syvyys on 1 - 1,5 m, poikkileikkaus matalan U:n muotoinen ja leveys 2,5 - 3,5 m, pohjallakin 1 - 1,5 m. Vallissa on havaittu heikko huuhtoutumiskerros, joten se ei liene esihistoriallinen. Taivallahti viittaa venetaipaleeseen, mutta kaivannon sijainti ei J.H.Karvosen mukaan vaikuta kovin tarkoituksenmukaiselta, kun kyse on saman järven noin 1 km niemenkärjen oikomisesta. Karvonen (1900) mainitsee kaivantojen korkean iän ja epäilee niiden tehdyn puolustustarkoitukseen. Saadun muistitiedon mukaan kuitenkin Välijärven ja Kylmäjärven välinen Honkasalmi on ollut aiemmin kannaksena. Salmi olisi puhjennut vasta 1800-luvun lopulla, jolloin erillisen ylemän Kylmäjärven altaan pinta olisi pudonnut 1,8 m Muojärven tasolle. Tämän ja myös muun muistitiedon perusteella kaivannot ovat veneenvetouria. Samalla alueella on myös erillisenä käsitelty kohde Taivallahti, kivikautinen asuinpaikka sekä asumus- ym. painanteita.

Ahvenvaara (305010100) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijärven länsirannan Niskamutkan rannalla.Tasaiselta kankaalta on tavattu kvartsiesineitä ja -iskoksia n. 200 m:n matkalla ja n. 20 - 30 m leveältä vyöhykkeeltä. Paikalla erottuu myös kaksi painannetta.

Kalmaniemi, Välijärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 13 km itäkaakkoon, Välijärven länsirannalla. Korkean rantatörmän päältä tasaisella hiekkakankaalla kulkevalla tiellä, kankaan yli kulkevan sähkölinjan kohdalla ja siitä etelään, on havaittu kvartsi-iskoksia. Vanhojen kertomusten mukaan niemi on vanha saamelaisten hautapaikka.
Vuoden 2009 Muojärven inventoinnissa alueella havaittiin vain yksittäinen kvartsi-iskos sähkölinjan alla tien länsipuolella, muttei enempiä viitteitä muinaisjäännöksestä. Lisäksi todettiin, että kankaan poikki oli kaivettu vesijohtokaivanto Kalmaniemen kärjessä olevalle mökille. Kaivanto oli peitetty ja rikkoutunutta maanpintaa oli varsin runsaasti.

Tynnyriniemi (305010103) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 47 km itäkaakkoon, Tammelan Peurajärven luoteisrannan niemellä. Niemiharjanteen keskiosassa on kooltaan 2 x 3,5 m oleva kuoppa, jonka syvyys on 60 - 80 cm. Sen ympärillä on heikko valli. Lisäksi alueella on neljä pienempää kuoppaa. (halkaisija 1 - 1,5 m, syvyys 20 - 40 cm). Paikalla on tavattu myös asuinpaikkaan viittaavia palaneita kiviä
Inv. 1975 A. Erä-Esko, Inf. 1976 S. Ervasti

Paloniva N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 37 km pohjoiseen, Kitkanjoen ja sen pohjoispuolisen Jukasjärven välisellä kannaksella. Suuri osa kannaksesta on maanoton ym. tuhoamaa. Sorakuopan reunalta on löydetty asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia.
Löydöt: KM 19933
Tark. 1976 A. Erä-Esko

Isosaari (305010109) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 18 km itään Kirpistön Heikkilän Kotilahden Isosaaressa. Saaren länsirannalla olevan mökin eteläpuolella on pieni kallioinen lahdelma, jonka rantavedestä on löydetty keramiikkaa (Ka II:1) ja kvartsi-iskoksia. Löytöpaikka on mökistä n. 5 m etelään.
Tark. 1976 A. Erä-Esko

Einola (305010110) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 18 km itään, Kirpistön Kotilahden ja Pikku-Kiitämän välisellä kannaksella, loivasti etelään viettävällä pellolla. Talon pihamaan länsipuolelta on tavattu kvartsiesineitä ja -iskoksia. Paikalta on löydetty lisäksi yksi reikäkivi.
Löydöt: KM 19939 (reikäkivi), 31705

Pikku-Muojärvi/Tervalampi (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 12 km itään, Tervalammen pohjoispuolisella kankaalla on ainakin yksi maakuoppa. Se sijaitsee n. 50 m lammen rannasta ja 150 m paikalla olevasta mökistä itään. Kuopan halkaisija on n. 4 m ja syvyys n. 60 - 80 cm.
Inf. 1976 S. Ervasti

Arskan mökki (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Arskan mökiksi nimetty varhaismetallikautinen asuinpaikka sijaitsee Iijärven länsirannalla. Suomussalmen rajalla olevan joenniskan pohjoispuolisella harjanteella olevasta mökistä koilliseen. Eroosion vaivaamalta rantatörmälyä ja vesijätöltä on löydetty mm. Sär 2 -keramiikkaa, pronssilevyä, kvartsia ja piitä. Myöskin mökin pihalta on löydetty kvartsia.

Iijärvi W, Teeriranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijärven länsirannalla Paloniemestä 600 - 700 m etelään. Paikalla olevan mökin luota ja siitä n. 200 m pohjoiseen pitkin rantaa n. 30 - 40 m:n leveydeltä on tavattu asuinapiakkamerkkejä: mm. piitä, liusketta ja runsaasti kvartsia. Paikalla erottuu myös kolme maakuoppaa tai -painannetta.

Koskirinne (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Suininki-järven pohjoisrannalla, Variskosken sillasta noin 150 m itään. Alue on loivasti jokea kohti laskevaa hiekkamoreenirinnettä. Talosta n. 50 m länteen olevalta pellolta on tavattu piiveitsi ja asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia. Löytöjä ei ole kokoelmissa.

Taliskotalampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 12 km itään, Taliskotalammen eteläpuolella. Taliskotakankaan pohjoisreunaa kulkevan metsätien vierellä on kiukaanraunio, jonka ala on n. 4 x 4 m ja korkeus 30 - 40 cm. Tästä n. 200 m luoteeseen on maakuoppa (halkaisija 2 - 2,5 m, syvyys 40 - 50 cm, alakohde). Historiallisten lähteiden perusteella aluetta pidetään saamelaisten talvikylän paikkana.
Löydöt: PPM ? raha (v. 1667), puukko, piilukkoaseen iskuri, piitä ja palanutta luuta.
Inf. 1976 S. Ervasti

Myllysaari, Saavanautio (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 27 km koilliseen, Myllykosken voimalasta runsaat 500 m länsiluoteeseen, Kuusinkijoen pohjoispuolisella kankaalla. Paikalla on useita maakuoppia, joista osa ilmeisen nuoria. Lisäksi näistä länteen harjanteen reunalla on ainakin kaksi iältään tuntematonta kuoppaa.

Soivionaho (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Paasovaaran radiomastosta 800 m itään Soivionahon koilliseen viettävän rinteen alaosassa Kotisuon reunalla. Paikalla on kaksi kivirakennetta, kookas röykkiö, n. 5x6 m ja korkeudeltaan 120-140 cm ja tästä noin 20 m luoteeseen on pitkänomainen latomus, kooltaan 2x7 m ja korkeudeltaan 30 cm.

Teerikangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 17 km itään, Heikkilän Onnelasta n. 400 m länsilounaaseen. Pohjoisimpana on selvästi erottuva n. 2 x 3 m yli metrin korkuinen ja toista metriä korkea raunio. Sen vieressä on kuoppa (sysimiilu?), joka on 2,5 - 3 metrinen ja 60 - 80 cm syvä. Näistä 25 m etelään on n. 2 x 2 m oleva alle metrin korkuinen kiukaanraunio. Tämän länsipuolella on useita matalia kiviraunioita, joiden välissä on tavattu peltokerros.

Mouruvaara NW-rinne (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 22 km itään, Mouruvaaran luoteisrinteellä, Vaaralammesta n. 200 m itään. Paikalla on suuri siirtolohkare, jonka kylkeen on kaiverrettu kreikkalaisista kirjaimista koostuva yksinkertaistettu Kristus-monogrammi.
Julk. 1987 K. Julku
Vuoden 2020 tarkastuksessa kohde oli ennallaan.

Pehkola (305010129) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Irnijärven etelärannalla Hietaojan suun koillispuolella kankaan koillispäässä. Talosta itäkoilliseen olevalta pohjoiseen loivasti viettävältä pellolta on löydetty reikäkivi. Talosta itäkaakkoon pellolta on löydetty kvartsia ja "kivikiila".
Löydöt: Reikäkivi ja "kiilakivi" löytöjän hallussa

Palokangas SW (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde, kaksi röykkiötä ja niihin liittyvänä kolme ilmeisen resenttiä kuoppaa sijaitsevat Irnijärveen kaakosta laskevan Hietajoen suusta runsas km itäkaakkoon Palokankaan länsirinteessä ja palstan länsikulmasta n. 300 m kaakkoon. Röykkiöt ovat kooltaan 2 x 5 ja 2 x 3 m, korkeutta molemmilla on n. 70 cm.

Suolampi (305010131) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde, maa-/pyyntikuoppa sijaitsee Livijärven itäosan Pyörreselän lounaisrannan Pirttiperänrimpien itäisimmän suopolvekkeen hietatörmällä Suolammen pohjoispuolella. Paikalla olevan hiekkasaarekkeen pohjoispäässä on maakuoppa, kooltaan 2 x 2,5 m ja syvyydeltään 50 cm. Kuoppa sijaitsee n. 20 m saarekkeen pohjoispäästä.

Lokkilampi (305010132) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde, ainakin seitsemän maa-/Pyyntikuopan muodostama ryhmä siajitsee Yli-Kitkan Vasaralahden eteläpuolisen Lokkilammen pohjois- ja luoteispuolella molemmin puolin tietä. Alueen harjanteilla olevien kuoppien koko on 1,5 - 2.5 x 2 - 3,5 m ja syvyys 40 - 100 cm.

Takkisenharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka ja pyyntikuopparyhmä sijaitsee Haatajan kylänosan Takkisenharhun itäpäässä. Kohteen alapuolella on Hallasuolta Yli-Kitkan Vasaralaheen laskevan puron haara. Asuinpaikkalöytöjä on poimittu 5-6 m korkean törmän (Takkisenharjun) päältä, tasanteelta metsäautotieltä n. 30 m:n matkalla, uudesta Lohirannan tiestä n. 50-60 m itään.
Edellisestä n. 100 m pohjoiseen on kaksi ja n. 50 m lounaaseen yksi maa-/ pyyntikuoppa.
Löydöt KM 28919: 1-2, kvartsikaavin ja -iskoksia 10 kpl

Korkeaniemi, Nissinjärvi (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde, röykkiö ja kuopparyhmä, sijaitsee Nissinjärven itärannalla Korkeaniemellä. Harjanteen länsipäässä on kiviröykkiö, alaltaan 2,5 x 2,5 - 3 m ja korkeudeltaan 60 - 70 cm. Tästä n. 220 m kaakkoon, pienen pienen kumpareen länsireunalla on maakuoppa, jonka halkaisija on 2 - 2,5 m ja syvyys 1 m.
Vuoden 2010 inventoinnissa todettiin, että männikköisellä moreeniharjanteella sijaitseva kiviröykkiö oli pääpiirteissään Sarkkisen laatimaa kohdekuvausta vastaavassa tilassa. Sarkkisen suorittaman inventoinnin jälkeen röykkiön keskelle on kuitenkin ilmeisesti kohotettu pystyasentoon litteä laakakivi, jonka
paksuus on noin 7 cm ja pituus noin 70 cm. Mahdollisesti kivi on pystytetty ”viisarikiveksi”, samaan tapaan kuin monissa vanhoissa rajamerkeissä. Sarkkisen mainitsemat kookkaat reunakivet ovat halkaisijaltaan pienimmilläänkin yli puolimetrisiä, ja mahdollisesti ne ovat paikalla luonnostaan sijainneita maakiviä, joiden sijoittumista on hyödynnetty röykkiötä kasattaessa. Röykkiön läheltä mainittuja maakuoppia ei tarkastuskäynnin yhteydessä lähemmin havainnoitu, koska Sarkkinen oli jo aiemmin todennut ne iältään varsin moderneiksi.

Hevoskorpi (305010138) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 19 km pohjoiskoilliseen Suolavaarojen länsipuolella, Isosta Leppilammesta n. kilometri pohjoiseen. Pienen kumpareen eteläreunalla olevasta rajamerkistä n. 80 m kaakkoon on röykkiö, jonka ala on n. 1,5 x 1,5 m ja korkeus n. 1,5 m. Kekomaisen kasan alimmat kivet ovat varsin isoja (suurin n. 50 x 50 x 80 cm) ja ylimmät nyrkin kokoa.

Teerikankaan SE-harju (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 47 km itään, Heikkilän Onnelasta n. 400 m etelään olevan harjanteen laella. Sen luoteispäässä on kaksi maakuoppaa, joiden väli on n. 30 m. Näistä n. 100 m kaakkoon on kolmas kuoppa. Kuoppien koko on n. 2 - 2,5 x 4 - 4,5 m ja syvyys 60 - 80 cm. Niiden ympärillä on matala valli. Alueella on lisäksi useita pieniä kuoppia, joista enimmät nuoria.
Tark. 1982 P. Purhonen

Käsmä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Irnijärven ja Ison-Keron yhdistävän Heikkisennivan itäpuolisen niemen pohjoisrannalla. Talosta n. 150 m luoteeseen, joivastipohjoiseen viettävällä pellolta on löydetty asuinpaikaan viittaava kvartsikaavin ja tuuran katkelma.

Hannonniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven länsirannalla, Hannonniemen kärjessä, Pyhävaarasta lounaaseen. Niemen kärjessä olleen mökin kohdalta, rantatörmän alta kivikkoisesta vesirajasta, on tavattu kiviesineen teelmä sekä kvartsiesineitä ja -iskoksia. Törmän päältä ei ole asuinpaikan merkkejä tavattu.

Pökkelöniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; ohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 10 km kaakkoon, Kuusamo-järven pohjoispuolisella Kulasrannalla. Pökkelö-salmen pohjoisrannalla on niukkalöytöinen asuinpaikka, jolta on löydetty tasa- ja kynsitaltat, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Kohdetta on tutkittu pienimuotoisin koekaivauksin kesällä 1999. Vanhan päärakennuksen eteläöpuolelta tutkittiin tulisija. Paikalta on sittemmin pellonmuokkauksessa löytynyt kauttaaltaan kuoppaleimoin koristettua keramiikkaa (itäistä kuoppakeramiikkaa), jonka vuoksi Oulun yliopisto toteutti pienen koekaivauksen vuonna 2009. Kaivauksessa löytyi kvartsi-iskos, palanutta luuta sekä resenttejä löytöjä, muttei keramiikkaa. Viljelyn ja rakentamisen muokkaama asuinpaikka vaikuttaa pesäkkeiseltä ja niukkalöytöiseltä.

Taival, Niemi (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde, kuopparyhmä sijaitsee Iijärven Maaselänlahden ja Puukkolahden välissä olevalla kapealla niemellä. Niemellä olevan pellon tasalta kohti niemen kärkeä n. 100 m:n matkalla on ainakin neljä matalaa kuoppaa, joista kolmen halkaisija on 1,5 - 2 m. Yksi kuoppa on kooltaan 1 x 2-2,5 m. Alueella erottuu lisäksi useita epämääräisiä pieniä kuoppia.

Isonhiekanmutka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 33 km luoteeseen, Yli-Kitkan Tolvanselän pohjoisrannalla. Paikalla on n. 400 m pitkä hietikko. Pesäkkeellisesti hietikon koko leveydeltä rantavedestä ja vesirajasta on tavattu kvartsia ja paikoin palanutta kiveä. Ylempää kankaalta ei asuinpaikkaan viittaavia löytöjä tehty.

Äystöjoen niska, N-ranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 40 km pohjoiseen, Kallunkijärven länsirannalta, järvestä länteen laskevan Äystönjoen niskan pohjoispuolella. Rantatörmän alapuolelta vesirajasta on tavattu n. 50 m matkalla veden hiomia kvartsi-iskoksia, kvartsikaavin sekä jokunen palanut kivi.
Löydöt: KM C:1-2

Suopalampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 36 km pohjoiseen, Yli-Juumajärven koillispuolisen Suopalammen pohjois-rannalla. Kahden syvän lahden rajaaman niemekkeen etelärannalta, sen vesirajasta n. 40 m matkalla on havaittu kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä. Ylempää peitteisen rantatörmän päältä ei kuitenkaan tavattu mitään asuinpaikkaan viittaavaa.

Juuman levähdyspaikka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 35 km pohjoiseen, Juumajärvien välisen salmen koillisrannalla Levähdyspaikan luota, veneiden laskupaikasta pohjoiseen olevalta rannalta, vesirajan molemmin puolin n. 40 - 50 m matkalla, on havaittu runsaasti veden hiomia kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä. Rannan yläpuolinen alue on tuhoutunut eriaikaisen rakentamisen seurauksena.

Lukkolainen NE (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitseecKuusamon kirkolta n. 33 km pohjoiseen, Juumaan johtavan tien eteläpuolisen Lukkolaisen koillis-rannalla. Metsäteiden väliin jäävän kumpareen tieleikkauksen törmässä on havaittu runsaasti kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta ja kiveä. Kumpareen laella on 2 - 3 epämääräistä painannetta ja sen reunoilla kolme maakuoppaa.

Mättäisenlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rukajärven pohjoisrannalta pohjoiseen avautuvan Mättäisenlahden ja sen pohjoispuolisen Rokovan välisellä kannaksella, jonka halki kulkee metsätie. Paikalla on ainakin kolme kuoppaa, joiden halkaisija on 2,5 - 3,0 m ja syvyys noin 0,5 m tai hieman vähemmän (ks. erilliskohteet). Kyseessä lienevät pyyntikuopat.
Lisäksi alueella on kolme pienempää ja epämääräistä kuopannetta, yksi kohdassa p= 7342 244, i= 3600 860 ja kaksi lähekkäin kohdassa p= 7342 241, i= 3600 745.

Mourutieva W (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 24 km itään, Kiitämän pohjois-rannalla Mouruniemen länsipuolisen hiekkarannan länsiosassa. Paikalla olevan mökin kohdalta loivan lahdelman rannasta rantatörmän alapuolelta vesirajasta on tavattu kvartsiesine ja useita kvartsi-iskoksia. Rannansuunnassa havainnot rajoittuivat molemmin puolin rantakivikkoon.

Mouruhieta E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 24 km itään, Kiitämän pohjoisrannan Mouruniemen lounaisrannalla. Vesirajasta on tavattu kvartsiesineitä ja -iskoksia. Harjanteen laen sorakuopasta lounaaseen, liki rantaa, on maakuoppa (halkaisija 2 m, syvyys n. 50 cm), tästä kaakkoon (ranta?)kiveys (n. 2 x 12 - 15 m) ja länsilounaaseen asuinpainauma (n. 4 x 4 m, syvyys 10 - 20 cm). Kohde on osa laajempaa pesäkkeistä asuinpaikkaa (vrt. kohde Mouruniemi niemen kärjessä).
Oulun yliopisto teki koekaivauksen Mouruniemessä sekä Mouruhieta E:ssä vuonna 2009 asuinpaikan laajuuden ja luonteen selvittämiseksi. Koko Mouruniemi näyttää muodostavan yhtenäisen pesäkkeisen asuinpaikan, joka on osittain tuhoutunut soranoton ja järvenrantaeroosion takia.

Haaponiemi (305010161) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde siajitsee Ala-Kuoliojärven pohjoisrannalla. Niemen rantakankaaln korkeimmalla kohdalla on maakuoppa, kooltaan 2 x 4 m ja syvyydeltään 60 cm. Kuopan ympärillä on matala valli, jonka leveys noin 1-1,5 metrriä jakorkus noin 20 cm . Tästä n. 50 m länteen liki rantaa on kaksi epämääräistä kuopannetta, joiden koko on n. 1 - 1,5 x 3 - 4 m, leveys n. 1 - 1,5 m ja syvyys alle 50 cm. Toiseen tehty koepisto paljasti kiveyksen, jonka perusteella kyseessä voi olla pitkänomainen keittokuoppa. Alueella oli myös kolmas pitkä kuopanne, joka tulkittiin luontaiseksi.

Luikonperä (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 12 km itäkaakkoon, Välijärven luoteisen Luikonperän lounaisrannalla. Itäkoilliseen terassimaisesti laskevan kankaan tasaisen korkeimman laen reunalla rinteen partaalla on 5 - 6 matalaa painaumaa. Painanteista pohjoisin sijaitsee Sossonniemen tiestä 10 - 15 m itään. Se muodostuu ilmeisesti kahdesta toisissaan kiinni olevasta hieman erisuuntaisesta painanteesta. Tien puoleinen ensimmäinen painanne on kooltaan noin 4 x 5 m. Sen länsipuoleinen on muodoltaan epämääräinen ja alaltaan noin 4 -5 x 6-7 m. Syvyyttä molemmilla on 30-40 cm. Jälkimmäisessä oli hieman likamaata ja punaiseksi palanutta hiekkaa. Näistä noin 10 m kaakkoon olevan painanteen ala on noin 3 x 4 m ja syvyys 30-40 cm. Tästä noin 8 m kaakkoon on neljäs painanne ja viides tästä 4-5 m edelleen kaakkoon. Kuudes painanne on edellisestä edelleen 10 m kaakkoon. Näiden kolmen painanteen halkaisija on noin 3 m ja syvyys 20-40 cm. Viimeiseen tehdyssä koepistossa havaittiin likamaata. Kvartsia tai palanutta kiveä ei havaittu. Painanteiden sijainti, tyyppi ja niistä tehdyt vähäiset havainnot viittaavat siihen, että kyse voi olla kivikautisista asumuspainanteista.
Vuoden 2009 Muojärven inventoinnissa aiemmin havaittuja painanteita pidettiin varsin epämääräisinä ja vaikeasti hahmotettavina ja mahdollisena, että kyse voisi myös olla luontaisista painanteista. Paikalle ei kuitenkaan tehty koepistoja ja paikan luonteen selvittäminen edellyttää joka tapauksessa koekaivausta.

Taivallahti (305010163) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Taivallahden kivikautinen asuinpaikka sekä mahdolliset asumuspainanteet sijaitsevat Välijärven Taivallahden pohjoisrannalla. Kannaksen katkaisevan kaivannon, "Lapin haudan" (kohde Muosalmi länsi 305010099) itäpuolella tasaisella kankaalla on ainakin 3 asumuspainannetta sekä ainakin 6 epämääräisempää mahdollista asumuspainannetta n. 60(100?) m matkalla. Vaatimattomien painanteiden ala on n. 3 x 4 m ja syvyys n. 10- 30 cm. Aivan rantatörmän vieressä on yksi painanne, siitä on tavattu kvartsia ja palanutta luuta. Kaivannon länsipuolella tällaisia painanteita ei ole havaittu, mutta yksi suhteellisen tuore hiiltä sisältävä kuoppa siitä noin 20 m länteen.

Noivionharjut (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde, maa-/pyyntikuoppia sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 28 km pohjoisluoteeseen, Yli-Kitkan itärannan Kesäniemen Noivionharjujen keski-osassa. Harjujen kapeimmalla kohdalla on hajallaan ainakin kahdeksan pyöreää suppilomaista kuoppaa, joiden halkaisija on n. 3 - 4 m ja syvyys 40 - 60 cm. Kuopat sijoittuvat harjujen pohjois- ja eteläpuolella olevien soiden väliselle reilun sadan metrin levyiselle mäntyjä kasvavalle hiekkapohjaiselle kannakselle, harjuilla kulkevan itälänsi-suuntaisen metsätien molemmin puolin.

Pyhälammen niemi (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde, yksittäinen maakuoppa, sijaitsee Puutteenkylän Pyhälammen länsirannalla, Pyhäniemen itäosassa, lammen ja lahden välisellä kannakselta n. 150 m itäkaakkoon. Paikalla on yksittäinen maakuoppa, n. 20 - 30 m:n päässä rannasta. Kuopan koko on 2 x 4 m ja syvyys 60 -70 cm.

Pyhäniemi, N-ranta (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde, asuinpainanteita ja maakuoppia, sijaitsee Pyhäniemen pohjoisrannalla keskimmäisestä kesämökistä 150 m länteen sijaitsevat toisiinsa liittyvät painanteet ja kuoppa ovat n. 5 x 10 m alalla. Alueella on koekuopassa havaittu hiiltä, likamaata sekä kvartsi-iskoksia. Vuonna 2006 tehtiin painanteeseen koekuoppia, joista löytyi mm. kvartsi-iskoksia, palaneita kiviä sekä palaneita luunpaloja. Eläimenluut ajoittuivat (Hela-1305) 3780 +- 55 BP. Mökistä n. 60 m itään on polulla asuinpainanne, kooltaan 4 x 5,5 m ja syvyydeltään 30 cm. Siinä on havaittu voimakasta likamaata ja palaneita kiviä. Tästä 10 m kaakkoon on kuoppa. Kuoppien koko on 1,5 - 2 x 3 - 3,5 m ja syvyys n. 60 cm. Järvenrannan epämääräisten painanteiden perusteella muinaisjäännös voi olla alueeltaan laajempikin.

Mademurto NW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 36 km koilliseen, Vuotungista n. 11 km itään, rajavyöhykkeen länsireunalla Lohilammesta 500 - 600 m itään. Äestetyn kivikkoisen rinteen alaosassa on tavattu muutamia kymmeniä kvartsi-iskoksia.
Inv. 1998 Okkonen, Zubrow, Rajala, Mittchell ja Majoinen

Angerjärvi S (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 38 km itään, Angerjärven ja sen eteläpuolisen Palovaaran välissä, rajavyöhykkeen länsilaidalla. Paikalla on kalliopohjalle koottu itä-länsi-suuntainen soikea röykkiö, jonka ala on n. 4 x 5,5 m ja korkeus n. 50 cm.

Laakkiainen S (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 39 km itään, Koppelonperän Laakkiaisen etelärannalla olevan moreeniharjanteen järveen laskevalla pohjoisrinteellä. Äestetyltä rinteeltä n. 50 m järven rannasta, on tavattu runsaasti palaneita liesikiviä n. 50 x 100 m alalla. Selvästi esihistorialliseen aikaan tai muuten ajoittavia löytöjä ei paikalta ole tehty.
Inv. 1998 Okkonen, Zubrow, Rajala, Mittchell ja Majoinen

Siikaniemi E, Karhuranta (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde siajitsee Kuusamon kirkolta n. 35 km itään, Eksymäjärven ja sen pohjoispuolisen Särkilammen välisellä kallioisella kankaalla. Rajavyöhykkeen reunasta n. 150 m länteen ja n. 50 m järven rannasta on kallion lounaisreunalla matala, halkaisijaltaan n. 20 - 40 cm olevista kivistä koottu rakenne, jonka ala on n. 2,5 x 2,5 m ja korkeus n. 50 cm. Rakenteen keskiosa on kaiveltu ja kivetön.
Inv. 1998 Alakärppä, Daly, Hyttinen ja Kieser

Leiliharju N (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 35 km itäkoilliseen, Suiningin Särkiluomasta n. 3,5 km kaakkoon Leiliharjun pohjoispuolisella pienellä kankaalla. Leilipuron länsipuolella, rajavyöhykkeen reunasta n. 40 m länteen on kaksi mahdollista pyyntikuoppaa, joiden halkaisija on n. 3,5 m ja syvyys n. 80 cm. Kuoppien keskinäinen etäisyys on n. 30 m.
Inv. 1998 Alakärppä, Daly, Hyttinen, Oikarinen, Trella ja Quinn

Singerijärvi S, Niemi (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Singerjärven etelärannalla, Junganjoen ja Kotijoen välillä olevan niemen tyvessä, sen itärannalla. Paikalla on kuoppa, joka on kooltaan n. 1,5x3 m ja syvyydeltään n. 55 cm. Kuoppa sijaitsee n. 10 m etäisyydellä rannasta. Rannalta on löytynyt muutamia palaneita kiviä. Vuoden 2019 inventoinnissa ei havaittu arkeologista materiaalia sortuneessa rantatörmässä tai rantavedessä.

Peuraperä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kantojärven keskiosan luoteisrannalla, etelään avautuvan Peuraperä -nimisen lahden pohjoisrannalla olevan kääntöpaikan kohdalla on ympäröivää aluetta korkeampi maastonkohta, pohjoisesta pistävän harjanteen pää, jonka alueelta asuinpaikkahavainnot ovat. Kääntöpaikan itäpuoliselta rannalta on tavattu joitakin iskoksia läheltä vesirajaa alueelta jossa asuinpaikkakerrokset eivät ole säilyneet. Vastaavia huuhtoutuneeseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä, kvartsi-iskoksia ja -kaavin, on myös Peuraperän kaakkoispuolella olevan saarekkeen koillispuolelta rantavedestä. Asuinpaikan ja venevalkaman kääntöpaikan pohjoispuolella olevan kumpareen järvenpuoleisella sivulla on ajoittamaton maakuoppa.

Paskalampi (305010181) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 11 km luoteeseen, Oivanginjärven lounaisrannalla Paskaniemen ja Murhisalmen puolimaissa, n. 250 m Paskalammesta itään. Paikalla on matala painuma, jonka halkaisija on n. 2,3 m ja syvyys n. 30 cm. Kyseessä on ilmeisesti esihistoriallinen liesi, joka on tyypiltään rautakautinen.
Inv. 1998 Okkonen ja Trella

Paskaniemi E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 11 km luoteeseen, Oivangin-järven lounaisrannalla. Paskaniemen pohjoisrannan itäosasta, n. 120 m niemen koilliskärjestä länteen, on tavattu kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä, jotka viittaavat kivikautiseen asuinpaikkaan. Havainnot on tehty rantavedestä n. 20 cm syvältä.
Inv. 1998 Okkonen, Trella ja Ylimaunu

Autioniemi (305010183) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 11 km luoteeseen, Oivanginjärven ja sen lounaispuolisen Kylmäperän välisen salmen luoteispuolisella niemellä. Alueella on seitsemän joko pyöreätä tai nelikulmaista kuoppaa, joiden ala on 1 - 1,5 x 1,5 - 2 m ja syvyys 30 - 40 cm.
Inv. 1998 Ylimaunu

Autiovaara N (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Oivangin- ja Junganjärvien välisen Autiovaaran pohjoislaidalla lähellä suon reunaa. Paikalla on matala nelikulmainen painuma/kuopanne, jonka pohjalta on tavattu palanutta kiveä ja hiiltä. Mahdollisen keittokuopan ala on 1 x 1,6 m ja syvyys n. 30 cm. Tästä noin 20 metriä luoteeseen on taoinen samantyyppinen kuoppa (alakohde), jonka kairauksessa 2019 on todettu hieman hiiltä. Hiiltä havaittiin myös kohteen pohjois- ja itäpuolella, missä oli kivikkoisesta rinteestä kuorittu turvetta laajalta alueelta.

Junganharju (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitse Kuusamon kirkolta n. 12 km luoteeseen, Junganjärven Ukonlahden ja sen itäpuolisen Kylmäperän välisellä kannaksella. Paikalla on kaksi kuoppaa, joista toisen halkaisija on n. 2 m ja toisen ala n. 2,5 x 3 m. Jälkimmäisen syvyys on n. 50 cm.
Inv. 1998 Ylimaunu
(186)

Taivallahti SW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 19 km luoteeseen Iso-Hyypiön lounaisrannalla. Järven ja sen lounaispuolisen Lampareen välistä harjannetta kulkevalta metsätieltä ja tehdystä koekuopasta on tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia n. 5 m järven rannasta.
Kohteelle vuonna 2010 suoritetun tarkastuskäynnin yhteydessä havaittiin runsaasti hyvälaatuisia kvartsi-iskoksia metsätiellä Iso-Hyypiön ja Lampareen välisen puron eteläpuolella. Lähimpänä puroa tavatut yksittäiset iskokset olivat purosta noin 15 m etäisyydellä. Merkittävin keskittymä havaittiin purosta noin 30 m kaakkoon, jossa tavattiin parin neliömetrin alalta kolmisenkymmentä kvartsi-iskosta. Pienempiä keskittymiä ja yksittäisiä iskoksia havaittiin harvakseltaan Iso-Hyypiön lounaiskulmaan etelälounaan suunnalta johtavan tien tasalle saakka. Tavattuja iskoksia ei kohteesta poimittu talteen.

Koiraharju (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 4 km pohjoiskoilliseen Saapunkijärven länsiosan lounaisrannalla läntisestä Huutoniemestä n. 300 m länsiluoteeseen. Rannasta 40 - 50 m päässä on kaksi maakuoppaa, joista toisen ala on n. 1,5 x 2,5 m ja syvyys n. 50 cm ja toisen ala n. 2 x 2 m ja syvyys n. 60 cm.
Inv. 1998 Decker ja Maijanen

Kivilahti NE (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde, maa-/keittokuoppa sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 35 km luoteeseen , Yli-Kitkan pohjoispuolella olevan Kivilahden pohjoispuolisella kankaalla, n. 100 m rannasta. Paikalla on maakuoppa, jonka ala on n. 2 x 2 m ja syvyys n. 60 cm. Kuopan pohjalta on tavattu palanutta kiveä.
Inv. 1998 Alakärppä ja Okkonen

Kivilahti N (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 35 km luoteeseen, Yli-Kitkan pohjoispuolella olevan Kivilahden pohjoispuolisella kankaalla n. 75 m rannasta. Paikalla on moreenimaahan kaivettu maakuoppa, jonka ala on n. 3 x 3 m ja syvyys n. 40 cm. Kuopasta on tavattu hiiltä.
Inv. 1998 Alakärppä ja Okkonen

Kivilahti W (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde, maa-/pyyntikuoppia sekä piikärjen löytöpaikka sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 35 km luoteeseen Yli-Kitkan pohjoispuolella. Kivilahden länsi- ja eteläpuolisilla kankailla on viisi maakuoppaa (a-e). Paikalta on löydetty myös piistä valmistettu nuolenkärki (f). Kuoppa a sijaitsee Tolvantien eteläpuolella, muut kohteet lähekkäin tien pohjoispuolella Kivilahden länsipäässä.
Kivilahti E -kohteeseen kuuluvaksi on luettu myös kaksi kuoppaa (g-h), jotka havaittiin tarkastuksessa 2009 Kivilammen itäpään kankaan niemekkeessä. Mahdollisesti kyse on pyyntikuopista. Asuinpaikkalöytöjä ei havaittu, eikä kohteen aiempia muita havaintopaikkoja tarkastettu. Kohteiden sijainti, ks. erilliskohteet. Aiempi kuoppa a on noin 300 m itään, muut kohteet vähintään 250 m pohjoiseen. On varsin todennäköistä, että välialueilla on vielä useampia samaan ryhmään kuuluvia kuoppia. Kivilahden pohjoispuolella on myös kaksi erillisenä kohteena pidettyä yksittäistä kuoppakohdetta, Kivilammen länsipäässä ainakin yksi vuonna 2009 havaittu kuoppa (Kivilampi länsi).
Inv. 1998 Alakärppä ja Okkonen

Nilonjärvi N (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 4 km luoteeseen, Nilonjärven Rytiperän länsiosan pohjoispuolisella kankaalla. Rannasta n. 100 m pohjoiseen on maakuoppa, jonka ala on 3,8 x 2,4 m.
Inv. 1998 Alakärppä ja Quinn

Järvenpää (305010196) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 4 km luoteeseen, Nilonjärven luoteispuolisella kankaalla, Matkajoen suusta n. 450 m pohjoisluoteeseen. Paikalla on maakuoppa, johon tehdystä koepistosta on tavattu kvartsi-iskos. Tämän lounaispuolella on toinen hieman pienempi kuoppa.
Inv. 1998 Alakärppä ja Quinn

Sammalniemi (305010197) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 14 km luoteeseen, Singerjärven pohjoisrannan keskiosan pitkän niemen kärjessä. Paikalta on tavattu asuinpaikan merkkeinä kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä.

Kotaniemi E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oivanginjärven pohjoisrannalla Kotaniemen kärjestä n. 500 m suoraan itään. Paikalla erottuu asuinpainanne, kooltaan n. 4 x 7 m ja syvyydeltään n. 70 cm. Painanteesta on koekuopasta löydetty palaneita kiviä ja luuta.
Jatkotutkimuksissa paikalla havaittiin kaksi asuinpainannetta lisää rannalla erottuvalla kahdella terassilla.Koetutkimuksissa löydetty keramiikka ajoittaa asuinpaikan osaltaan tyypillisen kampakeramiikan ajan lopulle, n. 6000 - 5500 cal BP.

Nirkonniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nirkonniemen kärjestä n. 450 m pohjoisluoteeseen. Paikalla on vallin ympäröimä asuinpainanne, jonka kokonaisala on n. 5 x 8 m. Keskuspainanteen ala on n. 3 x 5 ja syvyys n. 50 cm. Painanteen suunta on itäkaakko-länsiluode. Sen luoteispäädyn vallissa on aukko. Koekuopasta on tavattu hiiltä, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Tatanginjoki W (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Tatanginjoen länsipuolella n. 10 m rannasta ja n. 90 m Niskalammesta etelään. Tatanginjoen jyrkän törmän päällä olevalla tasaisella mäntykankaalta löytyi moottorikelkkauraa raivatessa kvartsia, palaneita kiviä ja palanutta luuta sekä saviastian pala. Paikalla tehtiin koekaivaus 2002, jonka tuloksena asuinpaikka todettiin pienialaiseksi ja rakenteettomaksi.

Tölli (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen länsipuolella jokea kohti loivasti viettävän viljelysalueen länsireunassa joesta noin 300 m:n päässä. Asuinpaikka on pienellä terassilla Rannankylään johtavan tien varressa. Paikalta on löydetty useita kiviesineitä: talttoja, reikäkivi, lehdenmuotoinen liuskekärki.

Linnamaa (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Ängeslevän- ja Tyrnävänjoen välisellä metsäaluella ja Tyrnävän (ent. Temmeksen) kunnanrajasta noin 900 m kaakkoon on Linnamaan kaakko-luode -suuntainen moreeniharjanne. Sen korkeimmalla kohdalla on kaakkoispäästään jo vuonna 1961 soranoton tuhoama jätinkirkko. Suorakaiteen muotoisen kivivallin säilyneen osan pituus on noin 26 m ja leveys 21-24 m. Sen alkuperäinen pituus on Appelgrenin arvion mukaan (1891) ollut noin 31 m ja Erä-Eskon kartan mukaan (1961) noin 36-37 m. Vallin leveys on 2-3 m ja korkeus 20-40 cm. Sen luoteispäässä on aukko, jollainen on ollut myös tuhotussa kaakkoispäässä. Vuonna 1997 havaittiin sorakuopan reunassa rakennelman sisälllä palanutta kiveä ja kaksi kvartsi-iskoksta. Alue oli tuolloin havaintoja vaikeuttavaa mäntymetsää. Jätinkirkon vallin koillispuolella on n. 8 m päässä pyöreähkö röykkiö ja sen koillispuolella kaakko-luode -suuntainen asumuspainanne, kooltaan noin 7x10 m, jonka reunoilla on heikot vallit. Siinä on havaittu kulttuurimaata sekä kvartsi-iskos. Arviolta 100 m jätinkirkon pohjoispuolella lähellä suon reunaa havaittiin 1997 inventoinnissa samantyyppinen asumuspainanne, jossa havaittiin likamaata. Jätinkirkosta n. 50-60 m luoteeseen on kiviröykkiö Pirttimaan tilalla. Sen halkaisija on n. 5 m ja korkeus n. 30-40 cm. Se on vanhastaan tunnettu nimellä sakasti ja sen kerrotaan olleen aiemmin nelikulmainen. Syksyllä 2011 Jari Okkonen havaitsi jätinkirkon valleista noin 100 metriä itään sijaitsevan talokuoppa 3:n. Asumuspainanteella on pituutta noin 20 metriä ja leveyttä noin kuusi metriä. Kohde näkyy Lidar-aineistossa.
Vuoden 2012 inventoinnissa kohteen todettiin olevan ennallaan.

Mustosenkangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Niilonkankaan korkeimman kohdan kaakkoispäässä. Paikalla on 15 x 27 m laajuinen suorakaiteen muotoinen jätinkirkko, jonka kaikilla sivuilla on porttimainen aukko. Tästä runsaat 30 m luoteeseen on kaksi matalaa, ehkä n. 20 cm korkeaa pyöreähköä kiveystä, joiden halkaisija on n. 3 m. Röykkiöistä toinen on osin jäänyt soran tarkastuskuopasta nostetun soran alle.

Heikinkangas E (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Temmeksen kirkosta n. 2,8 km itäkaakkoon. Heikinkankaan itä- ja länsiosien korkeimmilla kohdilla on yksittäiset kiviröykkiöt, joista itäinen on kohde Heikinkangas E. Tämän keskuskuopallisen röykkiön halkaisija on n. 5 m ja korkeus 50 cm. Alue on aiempaa Limingan enklaavia. Noin 230-550 m länteen sijaitsee Heikinkankaan nimellä kivikautinen asuinpaikka painanteineen sekä puolikkaana säilynyt röykkiö sorakuopan reunassa.
Inventointi 2012:
Ympäristön kuvaus
Kangassaareke suoalueen keskellä, korkeimmat kohteet ovat kivikkoisia, paikoitellen karkeaa soraa, paikoitellen huuhtoutunutta kivikkoa. Alarinteissä maaperä on enimmäkseen hiekkaa. Kuivaa mäntykangasta, nuorta kasvatusmetsää.
Kohteen kuvaus
Saarekkeen itäpään korkeimmassa kohdassa on kehäröykkiö, läpimitta 5 m ja korkeus 0,5 m, keskellä olevan kuopan mitat ovat 2 x 1,4 m ja syvyys 0,4 m. Kivien koko on 10 - 30 cm. Rakenne on aluskasvillisuuden peittämä.

Heikinkangas (425010008) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Temmeksen kirkosta n. 2,8 km itäkaakkoon, Heikinkankaan länsiosan korkeimmalla kohdalla on sorakuopan kaakkoispäässä kiviröykkiö, joka on puolittain soranotossa tuhoutunut. Sen alkuperäinen halkaisija on ilmeisesti ollut n. 3-4 m ja korkeus on 30-40 cm. Röykkiönpuolikas oli vuoden 1997 inventoinnissa kutakuinkin samassa tilassa, kuin tarkastuksessa 1960. Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee röykkiöstä etelään. Paikalta on metsäpohjan äestysurissa 1993 ja 1997 tavattu kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä. Myös kankaan painaumat voivat liittyä asuinpaikkaan. Näistä lähin on metsätien pohjoispuolelta röykkiöstä lounaaseen ja noin 4 x 10 m laajuinen. Kymmenkunta painannetta sijaitsee noin 150 m länteen röykkiöstä. Ainakin osa lienee kivikautisia asumuspainanteita, joista osasta on likamaata ja palaneita kiviä, muttei artefakteja. Vuoden 2008 tarkastuksen perusteella painanteita on ainakin 13 ja niiden alue ulottuu aiempaa lännemmäs, soiden välisen kannaksen länsipuolelle. Osa on kaksoispainanteita (painanne 4) tai rivejä (painanne 9) ja epävarmoja. Lisäksi havaittiin yksi pienempi kuoppa (ks. erilliskohteet).
Muinaisjäännösalue on kokonaisuudessaan noin 300 m idästä länteen, leveydeltään 50-150 m ja länsiosassa leveimmillään. Heikinkankaan kohde sijaitsee entisellä Limingan enklaavilla.
Inventoinnissa 2012 tarkastettiin vain valtion maalla sijaitsevan osan asuinpaikasta, jossa on viisi asumuspainannetta:
Painanne a: pitkä, melkein suorakulmainen, mitat 12 x 6 m, syvyys 0,4 m, valli.
Painanne b: pyöreä, läpimitta 4 m, syvyys 0,5 m.
Painanne c: soikea, mitat 10 x 5 m, syvyys 0,4 m
Painanne d, soikea, 9 x 5 m, syvyys 0,6 m, valli
Painanne e: kaksoispainanne, jolla on yhteinen valli, toisen painanteen sivulla on kulkuaukko. mitat 12 x 5,5 m, syvyys 0,5 m
Asuinpaikan itäosassa, kankaan korkeimmassa kohdassa sorakuopan reunassa on matala kiviröykkiö, joka on soranotossa osittain tuhoutunut, alkuperäinen halkaisija on ollut n. 4 m ja korkeus 0,4 m. Kivien koko on 10-40 cm. Rakenne on aluskasvillisuuden peittämä.

Linnamaa 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Linnamaan jätinkirkosta n. 700 m kaakkoon. Paikalla on kaksi rajakiveä n. 60 m etäisyydellä toisistaan. Kivet on merkitty risti- ja kruunu-hakkauksin. Peruskartalle (1980) merkityt rajakivet sijaitsevat aivan nykyisen metsäautotien vieressä.

Käyräkangas (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Merkittävä muinaisjäännöskokonaisuus noin 9,5 km kaakkoon Tyrnävän kirkosta. Se on runsaat 800 m Ängeslevänjoen länsipuolella Käyräkankaan luoteisosassa. Alueella on kaksi jätinkirkkoa, kuusi röykkiötä, kivikautinen asuinpaikka sekä lukuisia asumuspainanteita. Röykkiöistä neljä sijaitsee kankaan korkeimmalla kohdalla, jätinkirkot ovat näiden pohjoispuolella. Etelämpänä, noin 100–400 m röykkiöistä kaakkoon, on havaittu kvartsi-iskoksia ja palaneiden kivien keskittymiä merkkinä kivikautisesta asuinpaikasta. Kankaan länsiluoteisella laidalla jätinkirkkojen ja röykkiöiden länsi- ja luoteispuolella olevat painaumat voivat liittyä asuinpaikkaan, mutta niistä ei ole tavattu löytöjä.
Vuoden 2020 tarkastuksessa alueella havaittiin isokokoisia ja näyttäviä asumuspainanteita varsinkin jätinkirkkojen pohjoispuolella, ja yksittäinen painanne myös röykkiöiden ja metsätien välisellä alueella (lähellä tietä). Pohjoisosan asumuspainanteiden alueen metsäharvennus on tehty mallikelpoisesti ja kohdetta vahingoittamatta.

Linnakangas (425010013) (Kivirakenteet)
Kivikautinen; Tyrnävän kirkosta n. 8,5 km kaakkoon Ängeslevänjoen länsipuolella. Paikalla olevan harjanteen kaakkoispäässä on alaltaan n. 14 x 23 metrinen, lähinnä suorakaiteen muotoinen jätinkirkko, jonka valleissa on porttimaiset katkokset muissa paitsi lounaisvallissa. Valleissa porttien kohdalla on myös röykkiömäisiä laajentumia, joiden keskellä on kuoppa (halkaisija 2,5–4 m). Jätinkirkon vierestä kaakkoispuolelta on havaittu matala kehäröykkiö.
Kaivaustutkimuksissa alueelta on löydetty kivikautista asuinpaikkamateriaalia, liusketta ja kvartseja.

Kotakangas (425010014) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Jätinkirkkomainen kivikehä, joka on raivattu suurista lohkareista. Lohkareet muodostavat paikoin selkeän vallin (paikoin kaksinkertaisen), mutta paikoin vallin tilalla on vain muutamia lohkareita. Sisäosa on selkeästi raivattu. Raivatun alueen koko on noin 10 x 22–25 m.
Aiemmissa raporteissa harkanteen eteläpään kuoppa (halkaisija 4 m, syvyys 60 cm) on katsottu sijaitsevan jätinkirkon sisällä. Kyseinen pyöreä painanne on kuitenkin selkeästi raivatun alueen eteläpuolella. Painauman ympärillä on selkeä matala valli, joten tyypiltään se muistuttaa rakkakuoppaa tai matalaa kehäröykkiötä.
Jätinkirkon länsipuolella on kaksi asumuspainannetta alemmalla korkeustasolla. Pohjoisempi (Asumuspainanne 1) on sisäosaltaan 3 x 4 meriä (syvyys 60 cm), eteläisempi 3 x 10 m (syvyys 60–80 cm). Molemmissa on ympärysvalli, ja painanteiden välillä on todennäköinen yhdyskäytävä.
Kankaan luoteiskulmalta, noin 150 m jätinkirkosta luotseeseen, on löydetty kvartsi ja- kvartsiitti- iskoksia ja palanutta kiveä merkkinä kivikautisesta asuinpaikasta (muinaisjäännöskohde 425 01 0023 Kotakangas pohjoinen).
Huom! Europaeus (1914) käyttää Tyrnävä Kotakangas nimeä viereisestä Käyräkankaan kohteesta.

Tuhkasenkangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Rosinjärvestä n. 1,4 km länteen sijaitsevan Tuhkasenkankaan eteläreunalla on kaksi kiviröykkiötä. Toinen on koottu maakiviä hyväksi käyttäen ja sen koko on n. 3,5-4 x 2,5. Toinen on pyöreähkö ja halkaisijaltaan n. 3-3,5 m. Korkeutta niillä on n. 30-40 cm. Röykkiöt sijaitsevat 4 metrin etäisyydellä toisistaan pohjois-eteläsuunnassa. Näiden alapuolella on vielä kolmas mahdollinen kiveys.
2022: Kohde oli ennallaan. Alueella kasvaa nuorta melko tiheää männikköä, maaperä on kivikkoista. Eteläpuolella Heinijärven ympäristössä on sijainnut niittyjä, jotka ovat tätä nykyä metsittyneet. Kohteen jäänteet eivät liene historiallisen ajan viljely- tai muita röykkiöitä, sillä vanhat kartat eivät viittaa siihen. Röykkiöt eivät myöskään sijaitse esim. vanhalla tai nykyisellä rajalinjalla.

Tuomela (Jäärälä) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Temmesjoen ja Keskiläntien välisellä pellolla joen etelärannalla Tuomelan taloa vastapäätä. Alue on matalaa ja tasaista hiekkamultaista jokivarren peltoa. Paikalta on kaksi kivitalttaa, jotka molemman on löydetty Tuomelan pellosta joen eteläpuolelta. Paikalta ei ole löydetty muita asuinpaikkaan viittaavia merkkejä.

Marjokangas (425010018) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kiviröykkiö Temmeksen kirkosta noin 8 km kaakkoon ja Limingan Linnamaan jätinkirkolta noin 3 km kaakkoon Ritonevan pohjoispuolisella kankaalla. Kankaan korkeimman kohdan luoteisosan kivikossa on pyöreä ja noin 70 cm korkea keskuskuopallinen kiviröykkiö, jonka halkaisija on noin 7 m.

Kiviselkä (425010019) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Hyrynkankaan radiomastosta n. 1,5 km kaakkoon, Paavolantien itäpuolisella kankaalla. Kiviselkä on laeltaan kivikkoinen harjanne, jonka kaakkoispään korkeimmalla kohdalla on neljä röykkiötä. Niiden halkaisija on n. 4-5 m ja korkeus 20-50 cm. Kolmea röykkiötä on kaiveltu, näistä yhden keskellä on noin metrin syvyinen kuoppa.
Harjanteen eteläpuolella pääosin ajouran pohjoispuolella on toistakymmentä asumuspainannetta. Tästä alueesta noin 120 metriä länteen on yksittäinen mahdollinen painanne (erillisalue).

Kotakangas pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka noin 9 km Tyrnävän kirkosta kaakkoon, Ängeslevänjoen länsipuolella, Kotakankaan jätinkirkosta noin 150 m luoteeseen. Kankaan luoteiskulmalta on löydetty kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia sekä palanutta luuta. Katso myös kohde Kotakangas (425 01 0014).

Paarmakangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Tyrnävän kirkolta n. 10 km kaakkoon, Ängeslevänjoen itärannalla. Paarmakankaan laella on kaksi epämääräistä kiveystä. Toinen on pyöreähkö, halkaisijaltaan n. 5-6 m ja toinen kaakko-luode- suuntainen n. 9 m pitkä ja 6 m leveä, sen toiseen päähän on kaivettu kuoppa. Tämän kaakkoispuolella on samankokoinen epämääräinen kivikko. Alue on aiemmin kuulunut Limingan kuntaan.

Linnakangas S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tyrnävän kirkosta n. 8,5 km kaakkoon Ängeslevänjoen länsipuolella. Linnakankaan eteläpuoliselta äestetyltä hakkuuaukealta on tavattu pienialainen asuinpaikka. Kohteesta on löydetty pienoistaltta, jonka lisäksi paikalla havaittiin kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä. Alue on aiemmin kuulunut Liminkaan.

Kantoselkä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Liminganjärvestä n. 3 km etelään Yliojan ja Hirvilammenojan välissä Kantoselän keskiosan eteläreunassa. Kaakko-luode suuntaisella harjanteella n. 100 m:n matkalla sijaitsee neljä röykkiötä. Röykkiöiden halkaisija on 3 - 6 m ja korkeutta niillä on 30 - 40 cm. Kantoselkä W, yksittäinen matala röykkiö, sijaitsee noin 400 m länsiluoteeseen.

Kantoselkä W (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde, kiviröykkiö/latomus sijaitsee Liminganjärvestä n. 3 km etelään Yliojan ja Hirvilammenojan välisessä maastossa Kantoselän länsiosan kivikoisella mäntykankaalla. Röykkiön halkaisija on 4 m ja korkeutta sillä on 20 - 30 cm. Röykkiö on sammalen ja jäkälän peitossa, hyvässä kunnossa ja keskuskuopaton.

Pampinkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pampinkankaan kiviröykkiöt sijaitsevat Rosinjärvestä 600 - 700 m etelään. Pampinkangas on kapea hiekkamoreeniharjanne, jonka laki on paikoin varsin kivinen. Harjanteen laella on kaakko - luode -suunnan mukaisessa rivissä ainakin kuusi, ilmeisesti jopa 11 röykkiötä sekä kaksi myöhemmästä asumisesta kertovaa kellaria. Röykkiöt ovat matalia, 1 - 2 kivikerroksesta koostuvia, joten pikemminkin niitä voisi kutsua latomuksiksi. Niiden halkaisijat vaihtelevat noin 2-5 metrin välillä ja ne ovat noin 20-40 cm korkeita. Osassa röykkiöitä on keskuskuoppa.

Linnamaa N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on Limingan Linnamaan jätinkirkosta noin 550 m pohjoiseen soiden saartaman pienen kumpareen korkeimmalla kohdalla Tyrnävänsuon länsiosassa. Paikalla erottuu äestyksen vaurioittama asuinpainanne, kooltaan 12 x 4-5 m. Löytöjä on painanteen välittömästä läheisyydestä, kvartsia, palanutta luuta ja tulen rapauttamia kiviä. Uuden peruskartan mukaan laen länsireunaa leikkaa uusi metsäautotie, joka on saattanut vaurioittaa muinaisjäännöstä.
Vuoden 2009 inventoinnissa havaittiin kvartsi-iskoksia koko kumpareen alalla metsätien itäpuolella, ojassa noin 90 metrin matkalla. Mäen laen kohdalla, levikkeen ja tien itäpuolella on ilmeisesti Sarkkisen mainitsema asuinpainanne. Toinen painanne (Asumuspainanne 2) havaittiin noin 50 metriä etelään ensimmäisestä painanteesta. Sen koko on 9x5 metriä, se on matala ja soikiomainen tai nelisivuinen (p=7172808, i=3439687). Se sijaitsee aivan kumpareen eteläkärjessä, suon reunalla olevassa niemekkeessä.
Vuoden 2012 inventoinnissa alue oli jo melkein tiheän taimikon peitossa; ensimmäinen asumuspainanne harjanteen laella paikallistettiin, se näytti olevan hieman lyhyempi kuin inventoinnissa 1997 ilmoitettu (pituus 9 - 10 m), tieojasta havaittiin palaneita kiviä ja muutama kvartsi v. 2009 inventointiraportissa ilmoitetulta alueelta, toisen painanteen sijainti jäi epävarmaksi, havaintomahdollisuudet olivat puuston takia huonot.
Kohde sijaitsee Linnamaan jätinkirkosta n. 500 m pohjoiseen.

Läättimaa (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Röykkiö sijaitsee Kilpasuon koillispuolella n. 100 m entisen Limingan enklaavin Tyrnävän vastaisesta rajasta. Alue kuuluu vuodesta 2005 Tyrnävään. Läättimaa on soiden ympäröimä kivikkoinen kangassaareke. Kankaan keskiosassa, laesta n. 100 m etelään tasanteen koillisreunalla on keskuskuopallinen röykkiö, kooltaan n. 3,5 x 4,5 m ja korkeudeltaan n. 70 cm. Röykkiön päissä on muita kiviä kookkaammat maakivet.

Kilanperämaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ängäslevänjoen itäpuolella, entisessä Limingan enklaavissa nykyään Tyrnävän alueella. Kilanperämaa on soiden ympäröimä kivikkoinen kangassaareka, jonka kaakkoiskärjessä suon reunassa hiekkamaassa erottuu kaksi asuinpainannetta, halkaisijaltaan n. 7 m ja syvyydeltään n. 40 cm. Painanteet ovat vierekkäin ja molemmissa on havaittu likmaata. Löytöinä paikalta on kvartsia.

Pukansuo W (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde, 2 (?) röykkiötä sijaitsee Linnakankaan jätinkirkosta vajaat 400 m koilliseen alueella, joka eaiemmin oli Limingan kuntaa, mutta joka nykyään kuuluu Tyrnävään. Kohde on Pukansuon länsireunalla olevan pienen moreenikankaan korkeimman kohdan kaakkoispäässä. Paikalla on 5 - 6 m halkaisijaltaan oleva keskuskuopallinen kiveys, joka vaikuttaa jo aikoja sitten hajoitetulta röykkiöltä. Tästä n. 30 m länteen on n. 2,5 - 3 x 3,5 -4 m halkasijaltaan oleva ja n. 30 - 40 cm:n korkuinen matala röykkiö/latomus (alakohde), joka on koottu suhteellisen kookkaista kivistä. Se on hieman epämääräinen mutta selvästi rajautuva. Röykkiö on mahdollisesti Calamniuksen (1868) tarkoittama Pukanmaan röykkiö ja Europaeuksen kuvaama (1914) Pikkupukanmaan Pyöreänkirkon raunio.

Jauholaarinkangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rantakylän koulusta n. 1,2 km etelään Jauholaarinkankaan halki vedetystä sähkölinjasta n. 100 kaakkoon kumpuilevalla männikkökankaalla. Paikalla on vanha hiekkakuoppa. Sen ympärillä erottuu kymmenkunta pyöreää kuopannetta, halkaisijaltaan 1 - 3 m ja syvyyttä niillä on n. 50 cm. Kuoppia on myös keskeisimmästä alueesta pohjoiseen ja itäkaakkoon. Alueelta on myös asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. Kohde ulottuu myös karttalehden 2444 07:n alueelle.
Kohde tarkastettiin vuoden 2021 inventoinnissa vain itäpään osalta 25 metriä voimajohtolinjan molemmin puolin. Nykyisten voimajohtojen kohdalla sijaitsevat kuopat 15 ja 16, kuoppa 17 sijaitsee johtoaukean itäpuolella olevan männikön laidassa, kuopat ovat pari metriä leveitä ja puolisen metriä syviä. Kuoppa 18 sijaitsee vielä noin 30 metriä kuopasta 17 itään. Alueen maaperä on hiekkaa ja kohteen läpi menee pari metriä leveä tieura, joka on kulunut paljaaksi. Noin 50 metriä linjan itäpuolella on melko tuoreen näköinen hiekkakuoppa. Maaperässä näkyy melko paljon hiekkakiven kappaleita.

Korkiakangas (425010044) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hirvinevan seisakkeesta n. 2 km länteen, kaakko-luode- suuntaisella kapealla mäntykankaalla Lumijoen rajasta 100-800 m kaakkoon ja Ruukin (sittemmin Siikajoen) rajasta n. 400-500 m koilliseen. Alue rajautuu Lumijoen kunnanrajan ja lounaasta koilliseen kulkevan sähkölinjan väliin n. 700 m matkalle. Alueella on ainakin 11 vallin ympäröimää asuinpainannetta, joiden ala on n. 2-6 x 4-8 m ja syvyys 30-50 cm. Lisäksi alueen rikkoutuneista maankohdista on tavattu kvartsiesineitä ja- iskoksia, liusketta ja keramiikan(?) muru. Paikalle johtaa metsäautotie koillisesta. Tien rakentaminen on tuhonnut osan kohteesta.
Asumuspainanteiden 2-10 sijaintikoordinaatit saatiin alakohteisiin lidarin ja inventointiraportin 1999 karttapiirroksen avulla. Asumuspainanteiden 1 ja 11 sijainnit tulee tarkastaa maastossa, mutta todennäköistä on, että asumuspainanne 1 on tuhoutunut maankäytössä. Lidarin perusteella asumuspainanteen 9 itäpuolella on mahdollisesti 2-3 ennestään tuntematonta asumuspainannetta.

Nähinmaa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hyrynkankaan radiomastosta n. 1,2 km itään, itä-kaakko - länsi-luode- suuntaisen laeltaan kivikkoisen moreeniharjanteen etelärinteellä ja korkeimman kohdan kaakkoispäässä. Kankaan eteläreunalla on ilmeisesti yhdeksän asuinpainannetta, 2-3 kuoppaa ja 1-2 tervahautaa (alakohteet). Vallillisten painanteiden ulkomitat ovat n. 5 x 8 - 17 m ja syvyys n. 50-100 cm. Yksi painanteista on pyöreä ja halkaisijaltaan n. 7 m. Lisäksi kankaan laidalla lähellä myöhempää tervahautaa on kaksi maakuoppaa. Keskimmäisen painanteen pohjoispuolella kankaan laen kaakkoispäässä on kahden maakiven väliin koottu röykkiö, jonka halkaisija on n. 4 m ja korkeus n. 30 cm (erillisalue).

Hevoskari (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Hevoskari on Himangan ulkopuolella, entisen lääninrajan tuntumassa oleva saari, joka aiemmin kuului Lohtajan Alaviirteen kylään (muutos vuonna 2003). Saaren keskiosassa jatulintarha. Paikka sijaitsee Hevoskarin keskikohdalla etelärannasta (Aumanlahti) n. 155 m ja pohjoisrannasta n. 170 m.
Somerikolla keskellä saarta oleva jatulintarha. Sen läpimitta on noin 9-9,5 metriä. Rakenne on osaksi maatunut ja katajien ja varvukon peittämä.
Jatulintarha. Sijainti:
Huomiot: historiallinen, melko hyvin säilynyt; kivikossa, joka on varpujen ja katajan peitossa. Kivikehät ovat puolukkavarpujen peitossa, niiden välissä on matala kasvillisuus. Yhteensä 11 kivikehää muodostavat labyrintin, jonka lähtökohtana on ristikko (mikä on yleisin jatulintarhan muoto). Kivet ovat 10-20 cm kokoisia ja kivikehien välit 20-40 cm, kokonaismitat ovat n. 9 x 8,3 m. Aukko on lännessä ja ristikko länsi-itä suuntainen.
Tulkinta: jatulintarhojen funktio on edelleen epävarmaa; Pohjanlahden rannikkoalueella niitä on ajoitettu korkeuden (m mpy) perusteella 1500-luvulta 1700-luvulle. Hevoskarin jatulintarha 4 m:n korkeudella, ja voisi näin olla 1700-luvulta.

Metelinkangas (Asuinpaikat)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee Sallisenperältä Raahen tielle johtavan metsäautotien itäpuolella olevan Metelinkankaan kaakkoispäässä sorakuopan koillisreunassa. Kuopan leikkauksessa on havaittu kvartsia ja tulen rapauttamia kiviä. Löytöpaikan koillispuolelle soranotosta säästyneelle alueelle tehtiin koekuoppia. Niissä ei kuitenkaan havaittu varmoja asuinpikan merkkejä. Vuonna 1999 noin 70 m hiekkakuopasta itään (?) hiekanottokaivannmon pohjoisprofiilissa havaittiin asuinpaikkalöytöjä. Tarinan mukaan kankaan etelälaidassa olisi ollut soranotossa jo tuhottuja kivirivejä, joihin on liitetty tieto venäläisten ja suomalaisten taistelupaikkana.
2022: Tien viereisestä vanhan soramontun leikkauksesta löydettiin vuoden 2022 inventoinnissa neljä kvartsi-iskosta ja yksi kvartsiitti-iskos. Löydöt jätettiin paikalleen. Kohde näytti säilyneen ennallaan. Paikka muistuttaa Aunonkankaan kohteita, ja mikäli asuinpaikka on rantasidonnainen, myös sijainti on hyvin samankaltainen. Kohde on ollut pitkänomainen saari hieman irrallaan rannikosta. Korkeudeltaan se on hieman alempana n. 39 m mpy ja ajoittuu todennäköisesti hieman myöhäisemmäksi noin 1500–1400 eaa. (ks. Vuorela et al. 2009: 78). Aiemmin kohde on merkitty muinaisjäännösrekisteriin kivikautiseksi.

Aunonkangas 1 (Kivirakenteet)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sallisenperältä Raahen tielle johtavan metsäautotien itäpuolella Aunonkankaan länsiosassa, kapean harjanteen laella. Paikalla on kaksi röykkiötä, joista läntinen (röykkiö 2) on 6-7 x 4-5 m, korkeus n. 30-40 cm. Tästä 10 m itään on röykkiö (röykkiö 1), jonka halkisija on n. 5 m ja korkeus n. 40-50 cm. Röykkiö on osittain metsäkoneen tms. vaurioittama.
2022: Paikalla on ollut kaksi matalaa röykkiötä. Lännenpuoleinen röykkiö (röykkiö 2) on edelleen paikallaan. Se on muodoltaan pitkänomainen ja varsin matala. Kivet sammalen peittämiä ja röykkiö siksi yleisilmeeltään suhteellisen huomaamaton. Itäisempi röykkiö (röykkiö 1) on nähtävästi osittain tuhoutunut, kun sen läpi on kaivettu sorakuoppa. Todennäköisesti kyseessä on koekuoppa soranottoa varten. Kaivamisesta on jo joitain vuosia. Todennäköisesti kuoppa on kaivettu röykkiön länsireunaan ja maa on kasattu röykkiön päälle. Röykkiön todennäköistä reunaa näkyy nimittäin ainakin sen pohjoispuolella. On mahdollista, että röykkiö on suurelta osin säilynyt maakasan alla.
Korkeutensa puolesta röykkiöt voisivat ajoittua aivan kivikauden loppuun tai todennäköisemmin pronssikaudelle. Myöhempi ajoitus on alueen syrjäisyyden vuoksi epätodennäköisempää.
Vuonna 1999 kankaan itäreunalla, röykkiöistä noin 550 m itäkoilliseen on todettu suuri siirtolohkare, josta lienee lohkottu kvartsia. Tässä aiemmin alakohteena ollut louhospaikka on erotettu omaksi kohteekseen (Aunonkangas 3)

Korkiakangas (436010007) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Miehojärven eteläpuolisen Korkiakankaan lounaisreunalla ja kankaan halki vievän Ukurinperän tien länsipuolella.. Alue on etelään viettävää moreeniharjua, jonka rinne on äestetty. Paikalta poimittiin kvartsia, iskoksia ja esineitä, ja palanutta luuta kolmesta eri kohdasta. Kaikki löytökohdat ovat rinteen hiekkaisilla kohdilla. Palaneita kiviä havaittiin laajemmalla alueella kuin kvartsia.

Mustosenneva luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde on Raaheen vievän tien eteläpuolella olevan sorakuopan eteläreunalla. Kysymyksessä on 3 suurta asumuspainannetta sekä kahden peräkkäisen painanteen muodostama kokonaisuus. Ne ovat kooltaan noin 11x5x0,4 m, 8,5x4x0,4 m, 12-18x5-6x0,4 m (vahingoittunut painanne) sekä paritalomainen painanne, mitoiltaan 12x4x9,4 sekä 11x3,5x0,4 m. Painanteissa on havaittu palaneita kiviä, painanteen 1 lounaispuolelta kvartsi-iskoksia. Lisäksi alueella on ainakin kaksi epämääräisempää painannetta painanteen 1 pohjoispuolella sekä paritalomaisen eteläpuolella. Maaperä on karkeaa soraa ja maaperä on osittain soistunut. Korkeussijaintinsa perusteella asuinpaikka ajoittunee myöhäiskivikauden alkuun. Vuoden 2010 kahden tarkastuksen perusteella painanteita ei pystytty yksiselitteisesti määrittämään maanpinnan vaihteluiden takia, vaikka todennäköiset asumuspainanteet paikannettiin (ks. alakohteet).
Noin 200 m länteen painanteista havaittiin vuoden 2010 tarkastuksen yhteydessä ainakin yksi vallillinen asumuspainanne muinaisen rantavallin päällä. Se on kooltaan noin 13 x 5 m ja noin ½ m syvä. Siihen tehdyssä koepistossa tavattiin pari kvartsi-iskosta sekä rapautunutta/palanutta kiveä ja likamaata. Sen itäpuoleiset painannemaiset notkelmat lienevät luontaisia.
Lisäksi kankaan pohjoislaidalla, noin 300 m pohjoiseen asumuspainanteista, on pienempiä vallien ympäröimiä kuopanteita, kooltaan noin 2,5-5 m. Näiden lähellä on mahdollinen hiilimiilun kumpare.
Kankaan toinen nimi lienee Niilonkangas.
Arkistotutkimus 2024: läntisintä muinaisjäännösaluetta on laajennettu noin 5 metriä pohjoiseen lidar-aineiston perusteella. Samalla kohteelle on tehty neljäs muinaisjäännösalue läntisimmän alueen itäpuolelle - alueiden etäisyys toisistaan noin 23 metriä. Tällä muinaisjäännösalueella on mahdollisesti ainakin yksi asumuspainanne, jonka koko on noin 9 x 4 metriä.
Maastotarkastus 2024: lidar-aineistossa havaittu uusi painanne (alakohde: asumuspainanne) tarkastettiin maastossa ja todettiin kiinteäksi muinaisjäännökseksi. Samalla läntisin ja tämän itäpuolella ollut muinaisjäännösalue yhdistettiin yhdeksi alueeksi. Alueen keskivaiheilta paikannettiin vielä kolmas asumuspainanne ja yksittäinen kuoppa (alakohteet: kuoppa ja asumuspainanne 3). Painanteiden alueella havaittiin kvartsi-iskos sekä hiilistä huuhtoutumis- ja rikastumiskerroksessa.

Isokankaan reuna (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsi löytyessään vuonna 1997 Isokankaan silloisesta hiekanottopaikasta noin 200 m itäkaakkoon, hiekkakankaan reunalla. Paikalla erottui kuopanne, halkaisijaltaan noin 4 - 4,5 m ja syvyydeltään 50-60 cm. Osa kuopanteesta oli äestyksen tuhoama. Välittömästi kuopanteen yläpuolella erotettiin kaksi kivettyä liettä, joiden vierestä löytyi ajoittamaton hioin. Näistä noin 50 ja edelleen 75 m kaakkoon havaittiin kaksi matalampaa ja epämääräisempää painannetta, josta toisen luona oli palaneita kiviä ja hiiltä. Vuonna 2007 kaksi luoteisinta painannetta todettiin hiekanotossa tuhoutuneeksi. Kaakkoisin kolmas painanne oli jäljellä. Siitä 10 m kaakkoon todettiin palaneita liesikiviä kahdessa äestysurassa 3-4 m päässä toisistaan. Hiekkakuopan reuna luoteessa sijaitsi noin 30 m päässä.

Jouhiaro (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Isokankaan koillisreunalla hiekanottopaikasta n. 800 m kaakkoon Jouhiaron lounaispuolisen leveähkön hiekkakaarron koillisreunalla. Paikalla on ainakin 7 - 8 pienehköä painaumaa, joiden halkaisija on 1 - 1,5 m ja syvyys n. 20 - 30 cm. Painanteiden keskinäinen etäisyys vaihtelee.

Mustosenneva etelä (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Oulu-Raahe tien (vt. 8) kaakkoispuolella kaakko - luode -suuntaisella kapealla mäntykankaalla, Limingan rajalta 200-300 m luoteeseen. Edellisistä tieuraa noin 50-60 m kaakkoon on soistunut iso epämääräinen painanne, joka kuitenkin lienee myöhemmän kaivelun jälkiä. Sen kakkoispuolella on ryhmänä lähekkäisiä soikeita allasmaisia vallien ympäröimiä kuopanteita, kooltaan noin 4x2x0,4 m. Näistä edelleen 100-250 m kaakkoon tieuran koillispuolella on peruskartalle merkityn tervahaudan lähellä muutamia pieniä (1-2 m) ja pyöreitä kuopanteita, jotka muistuttavat lähinnä keittokuoppia. Vastaavanlaisia on myös tieuran lounaispuolella, noin 150 m lounaaseen ensimmäisistä asumuspainanteista. Noin 200 m luoteeseen on toinen asumuspainannekohde (Korkiakangas 1-2).

Korkiakangas 5 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Oulu - Raahe tien (mt. 8) kaakkoispuolella kaakko - luode -suuntaisella kapealla mäntyjä kasvavalla soiden ympäröimällä kankaalla, Limingan rajasta n. 1600 m luoteeseen ja Ruukin rajasta n. 300 m koilliseen. Paikalla erottuu ainakin kahdeksan pientä maakuoppaa, joiden halkaisija on n. 1 m ja syvyys n. 30 cm. Kuopat sijaitsevat n. 30 x 30 m:n alalla kankaan lounaisreunassa. Kuopat saattavat olla ns. keittokuoppia.

Ilvessalonmäki (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiö ja siihen liittyvät kivin reunustetut "polut" sijaitsevat Pyhäjoessa olevan Ilvessalon saaren korkeimmalla kohdalla lähes keskellä saarta avokalliopaljastuman itäpäässä tiheän kuusimetsän ympäröimänä. Maasto viettää röykkiöltä jyrkästi etelään, länteen ja pohjoiseen. Röykkiö on 0,45–0,50 metriä korkea ja alaltaan 4,5 – 5 x 3 metriä. Koillis- ja lounaiskulmissa on pystykivet. Ne nostettiin kaivauksessa pystyyn. Röykkiöön liittyvät itäinen ja kaakkoinen polku jätettiin näkyviin.
Ajoittavaa kaivauksissa ei löydetty. Röykkiöstä ja ympäristöstä löydetyt kvartsit viittaavat mahdollisesti kivikauteen. Röykkiössä ei havaittu merkkejä hautauksesta. Polut saattavat viitata uhriröykkiöön. Röykkiön ja siihen liittyvien rakenteiden merkitys ei selvinnyt kaivauksissa.
Löydöt: iskukivi, kvartsikaavin, kvartsi- ja kivilaji-iskoksia
Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti 2001).

Laatokankangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kuivatun Talusjärven lounaispuoliella olevan kankaan kalliokkoisella lounaisreunalla. Paikalla on neljä röykkiökeskittymää, joissa on yhteensä 7 röykkiötä. Kalliopohjalle tehdyt röykkiöt ovat enimmäkseen pitkulaisia ja niiden koko vaihtelee 4 x 5 – 10 x 6 m. Korkeutta niillä on enimmillään noin 50 cm. Joissakin röykkiöissä on vanhoja kaivelun jälkiä.

Konikallio (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee kuivatusta Talusjärvestä 0,5 km kaakkoon. Alue on loivasti länteen laskevaa kangasta, jolla paikoin on pintaan ulottuvaa kalliokkoa. Kohde koostuu kahdesta alakohteesta, joissa on yhteensä kolmesta neljään kivistä koottua röykkiötä. Röykkiöiden pyöreissä osissa keskikohta on liki kivetön, joka voi olla yhtä lailla alkuperäinen tila kuin myöhemmän availun tulosta.

Kahlottimenkallio (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjokeen laskevan Hiito-ojan jyrkän mutkan sisään jäävällä maastoltaan epätasaisella kallioniemellä. Paikalla on ainakin kuusi röykkiötä ja neljä latomusta noin 100 x 50 metrin alalla. Pyöreiden kivistä koottujen röykkiöiden halkaisija vaihtelee 4–8 m ja korkeus 40–70 cm. Latomukset on tehty pieniin kallionotkelmiin. Niiden koko vaihtelee 2,5 x 3 – 1,2 x 2 m. Alakohteiden numerointi noudattaa vuoden 1991 inventointia.

Tynkilä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen Ilvessaaren kohdalla joen pohjoisrannalla. Alueelta on löydetty kaikkiaan viisi tasatalttaa ja kaksi taltan teräosaa. Tehdyissä tarkastuksissa ei alueelta ole löydetty merkkejä asuinpaikasta, vaikka esineiden runsaus ja laatu sellaiseen viittaavat. Kyseessä voikin olla kätkölöytö. Aivan kohteen läheltä on jokea ruopattaessa löydetty suippohamaraisen reikäkirveen teelmä.

Kuoppakangas (Hautapaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Toholanojan länsipuolisen Halmekankaan eteläreunalla. Paikalla on tutkittu kivillä täytetty hauta, jonka pituus oli noin 2 m ja 70 cm leveä. Kiviä siinä oli noin 50 cm vahvuudelta. Haudasta on löydetty kaksi vasarakirvesjäljitelmää. Kallioisessa mäntymetsässä sijaitsevat kaivaustenjälkeiset kuopat ovat yhä näkyvissä. Muita vastaavia hautoja ei Pohjois-Suomesta tunneta.

Pajander (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pajanderin kivikautinen asuinpaikka sijaitsee 1,4 kilometriä luoteeseen Pyhänkosken ylittävältä maantiesillalta, Pyhäjoen pohjoisrannalla Tolpankoskesta noin 500 m itään. Löytöpelto sijaitsee noin 200 metriä Pajanderin talosta kohti Pyhäjokirantaa. Alue on loivasti jokea kohti laskevaa hiekkapohjaista viljelysmaata. Paikalta löydettiin inventoinnin yhteydessä kvartsia, piitä ja palaneita kiviä. Aiemmin paikalta on löydetty reikäkivi sekä mahdolliseti myös kiviesine KM 3764:3. Paikalla on merkkejä myös historiallisen ajan pajatoiminnasta.
Inventointi 2016: kohdetta ei tarkastettu maastossa koska se ei ollut avoinna.

Seppälänkorpi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kalajoki–Oulainen-maantien eteläpuolella olevan laajan kalliokkoisen metsäalueen länsireunalla. Paikalla on viljelysmaan ja kalliomuodostumien ympäröimä vanha hiekanottopaikka, jonka reunoilta on löydetty kvartsia. Lisäksi alueella on palaneiden kivien keskittymiä. Paikalta on aiemmin löydetty tasataltta. Asuinpaikka on osin tuhoutunut hiekanotossa.

Eero Härön Pelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tähkijärveen pistävässä niemessä nykyisen Lahdenlammen pohjoispuolella. Härön tilan hiekkapohjaisesta kotipellosta on löydetty pienoistaltta sekä kvartsi-esineitä ja -iskoksia. Lisäksi paikalla havaittiin inventoinnin yhteydessä kaksi palaneiden kivien keskittymää.

Lisälä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Merijärven ja Alavieskan kunnanrajalla olevasta Kauhanlammesta noin 300 m koilliseen sijaitsevan Lisälän talon kaakkoispuolisilla pelloilla. Asuinpaikka sijaitsee savikkopeltojen ympäröimällä hiekkapohjaisella pellon osalla. Paikalta on löydetty taltan katkelma palanutta luuta ja runsaasti kvartsia. Asuinpaikka on sijainnut suojaisessa lahdenpoukamassa, jota kiintokallioalue on suojannut. Asuinpaikkaan viittaavia merkkejä oli löydettävissä ainoastaan navetan takana olevasta pellosta. Muut pellot talon ympäristössä, vaikka olivat hiekkapohjaisia, vaikuttivat tarkastushetkellä löydöttömiltä. Asuinpaikka-alueen laajuudeksi voitiin arvioida noin 200/250 x 100/150 m. Osa Lisälän asuinpaikasta ulottuu piharakennusten alle ja mahdollisesti osin pihamaalle.
2023: Kohteen todettiin olevan suunnilleen samassa tilassa kuin vuonna 1991. Lisälän pihapiirissä osa rakennuksista on ilmeisesti purettu ja uusia rakennettu tilalle, suunnilleen samoille paikoille sitten vuoden 1991 inventoinnin. Tämä on saattanut vaikuttaa mahdollisesti pihapiiriin ulottuvaan osaan asuinpaikasta – mutta vuoden 1991 inventointiraportin perusteella asuinpaikan jatkuminen pihapiiriin on spekulatiivista, eikä perustu varsinaisiin löytöihin. Peltojen sijainnit vaikuttivat olevan samat kuin vuonna 1991, ml. eteläinen pelto, jolta asuinpaikkaan viittaavat löydyt ovat peräisin. Pellot ovat yhä viljelyssä.
Asuinpaikalle tehtiin alustava aluerajaus pohjaten Mäkivuotin inventointiraporttiinsa sisällyttämään käsin piirrettyyn karttaan, joka asemoitiin vanhaa peruskarttaa apuna käyttäen nykyiselle kartalle. Tästä melko suurpiirteisesti rajattiin alue, jolta Mäkivuoti oli merkinnyt tulleen löytöjä, sekä idässä hieman idemmällekin pohjautuen raportin tekstin huomattavasti laajempaan arvioon alueen koosta. Ehdotettu rajaus on laajimmillaan n. 95 m x 55 m, eli huomattavasti pienempi kuin Mäkivuotin tekstissä mainitut mitat, mutta kuitenkin joka suuntaan vähintään muutaman kymmenen metrejä laajempi, kuin alue, jolta varsinaisia löytöjä on raportoitu – paitsi siellä, missä alue rajoittuu pihapiirin rakennuksiin, jotka on jätetty rajauksen ulkopuolelle.

Tappuravuori (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pyhäjoen Myllysaaresta noin 200 m itään. Kohde on vuoden 1980 peruskartalle merkitty jatulintarhana. Kyseessä on kiveys, joka muodostaa epäsäännöllisiä kehiä. Jäännöksen rakenne on epäselvä. Kyseessä lienee tuhottu röykkiö.

Hautakangas (483010031) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoki–Oulainen-maantien pohjoispuolisen Lampinnevan kaakkoisreunalla olevalla kallioisella mäntykankaalla. Alueella on kaksi röykkiötä, joiden halkaisija on 4–5 m ja korkeus noin 40 cm. Latomus on avokallioiden painumaan tehty kiveys, jonka koko on noin 4 x 2 m. Kaikki kohteen kivistä kootut rakenteet ovat säilyneet hyvässä kunnossa.

Honkala I (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen pohjoispuolella, joen ja Oulainen–Pyhäjoki-maantien välisen kallioisen kankaan pohjoisosassa. Alueella on kaksi röykkiökohdetta. Eteläisemmässä kohteessa on kaksi kivistä koottua röykkiötä ja pohjoisemmassa yksi. Kaksi eteläisempää röykkiötä sijaitsee noin 30 metrin etäisyydellä toisistaan pohjois-eteläsuunnassa. Kolmas röykkiö sijaitsee noin 200 metriä pohjoisemmasta röykkiöstä pohjoiseen. Kaikki röykkiöt ovat pyöreitä. Niiden halkaisija on noin 6 m ja korkeus 40-50 cm. Röykkiöiden mainitaan sijaitsevan kalliopohjalla.

Tykänkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Talusojasta noin 2 km itään pienten soiden ja avokallioiden rikkomalla länteen loivasti laskevalla kankaalla, pienen avokallion päällä. Kivistä kootun kehäröykkiön pituus on noin 5 m, leveys 3,5 m ja korkeus 50 cm. Sammalen ja jäkälän peittämää röykkiötä on kaiveltu eteläosastaan.

Sainsalo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Lahdenlammesta noin 1,5 km kaakkoon. Alueella olevaa osin kallioista kangasta ympäröivät suoperäiset pellot. Tilan eteläpuolisilta ylemmiltä, kynnöksellä olleilta pelloilta saatiin inventoinnin (1991) yhteydessä talteen kvartsi-iskoksia ja -esine sekä havaittiin hiiltä ja palaneita kiviä. Vuoden 1980 vaiheilla on suo-ojaa kaivettaessa löytynyt tasataltta, jonka tarkempi löytöpaikka on epäselvä. Saadun teidon mukaan myös pari muuta kiviesinettä olisi löytynyt talon pelloista.
Myös vajaa 500 m etelälounaaseen Sinsalon talosta on Raatonevan kuivattamiseksi syvennetystä kanavasta v. 1989 löydetty kivitaltta (KM 26906), joka oli tullut suokerrostuman alaisesta hiekkakerroksesta. Raatoneva lienee soistunut entinen hiekkapohjainen järviallas, jok aon osa laajempaa suoaluetta (Jahtavisneva), joka on suurelta osalta turvetuotantoaluetta.

Pahaoja (483010036) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Talusojasta noin 1,5 km itään loivasti länteen laskevalla kankaalla, Tanskanperältä Talusperälle johtavan metsäautotien varrella. Pahaojan kohdalla tie kulkee hiekkaisen kankaan poikki. Idänpuoleisesta ojanpenkasta on löydetty useita kvartseja 175–200 m matkalla. Inventoinnin yhteydessä paikalla havaittiin myös hajonnut liesikiveys.

Pyhänkoski Hautausmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen länsirannalla hautausmaan ja joen välissä. Alueella on vanhoja, osin täytettyjä hiekkakuoppia, joista yhteen on rakennettu viljankuivaamo. Alueen läpi kulkee tie, jonka vierellä on hautausmaan parkkipaikka. Pääosa asuinpaikasta on ilmeisesti tuhoutunut, mutta hiekkakuopan reunoilta on löydetty kvartsia ja palaneita kiviä.

Myllylä (483010038) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen länsipuolella joen ja Merijärvi–Pyhäkoski-tien välissä. Alue on harvennushakattua männikkökangasta, jonka korkeimmalla kohdalla kohde sijaitsee. Kyseessä on avokalliolle kivistä kasattu röykkiö, jonka pituus on noin 5,5 m, leveys 3 m ja korkeus 50 cm. Röykkiö on paksun sammalen ja jäkälän peittämä.

Tappuravuori Kotiranta (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen Myllysaaren pohjoispuolella. Alue on kallioista, pääosin mäntyä kasvavaa kangasta. Kankaan laella on avokalliolla pahoin hajotettu röykkiö. Röykkiö on halkaisijaltaan noin 5,5 x 6 m ja korkeudeltaan noin 30 cm. Röykkiön päällä kasvaa nuoria mäntyjä.

Lakso SE (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Pyhäjoen eteläpuolella, lähellä Merijärven ja Pyhäjoen kunnanrajaa. Paikalla olevan matalahkon kalliomäen ja joen välissä on loivasti laskeva viljelysaukea. Kivistä koottu röykkiö sijaitsee kallion pohjoisreunalla tieleikkauksen kohdalla heti tien eteläpuolella. Sen halkaisija on noin 4 m ja korkeus 40–50 cm. Keskustaa on kaiveltu, jolloin osa kivistä on heitetty röykkiön vierelle.

Myllyoja (483010044) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Merijärven kirkolta noin 7 km itäkaakkoon, Pyhäjoen Myllyojansuvannosta noin 400 itään. Alue on loivasti jokea kohti laskevaa kuusikkokangasta ja viljelysmaata. Paikalla olevassa hiekkapohjaisessa pellossa havaittiin tarkastuksen yhteydessä useita kvartsi-iskoksia ja muutama palanut kivi. Kvartsit jätettiin paikoilleen.

Laivasuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde, käyttötarkoitukseltaan tuntematon hirsilava sijaitsee Pirttijärveen laskevan Pirttiojan suusta n. 1,3 km länsilounaaseen avoimella suolla. Lava on runsaan 20 cm:n syvyydessä, koko on n. 20x16-20 m. Lava on tehty haljaspuolikkaista
Vuoden 2005 tarkastuksen mukaan hirsilava on suunnilleen keskellä Laivasuon läntistä pientä suoaluetta ja itse kohteen päälle on kasvanut nuori männikkö. Tämä johtunee siitä, että hirsilava pitää suon pintaa hiukan ympäristöä korkeammalla johon männyn taimet ovat juurtuneet. Paikalla oli havaittavissa yksi jo lahoamistilassa oleva hirsi, jonka tarkastuksen opas muisti nostetun ylös rakenteesta jo 1960-luvulla. Nostetun hirren sija on edelleen
näkyvissä itä-länsi-suuntaisena kouruna suon pinnassa. Itse lavan muodostavat puut ovat järeän (30-50 cm) mäntytukin haljaspuolikkaita, pituudeltaan ehkä 5-8 metriä. Pistelemällä sondilla suota saatettiin todeta lavan summittaiseksi laajuudeksi inventointikertomuksessa mainittu 16-20 x 20 metriä. Hirsipuolikkaat eivät ole aivan kiinni toisissaan, vaan hirren väleissä on rakoja. Näistä tunnustelemalla vaikutti siltä, että päällimmäisen itä-länsisuuntaisen hirsikerroksen alla oli ristikkäin vielä toinen (harvempi?) hirsikerros. Pienen suon laitaa kiertävät ojat, jotka ovat laskeneet suon pintaa, mutta kun hirsilava ei ole samaa vauhtia laskeutunut, on hirsilava tulossa suosta näkyville. Paikoin hirsiä peitti enää 5-10 sentin turve, kun se oli ollut 1960-luvulla lähes saappaan syvyinen.
Tarkastuksessa otettiin puukolla pieni näyte lavan keskivaiheilla olevan hirren pintapuusta
radiohiiliajoitusta varten (tulos?).
Kokonaisuudessaan rakennelma on erikoinen ja herättää myös kysymyksen Suomen lukuisista Laiva- ja Lavasoiden nimen syystä ja alkuperästä.
Lavan todellinen sijaintipaikka on muinaisjäännöksen karttamerkistä ja koordinaateista
noin sata metriä itäkaakkoon.

Honkala (494010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde siajitsee Oulujoen koillisrannalla Pällin voimalaitoksen pohjoispuolisella viljelysmaalla. Asuinpaikka on tutkimushistoriallisesti merkittävä. Ensimmäiset tutkimukset paikalla tehtiin v. 1900 (Appelgren). Löydöt ovat runsaat: tyypillistä kampakeramiikkaa ja asberstikeramiikkaa, meripihkaa ja runsaasti erilaisia kiviesineitä
Nili: MUHOS 5 /1
Muhos, Pyhänsivu.
Kirj. SMYA IX:28 (117 ja 118), Ailio J.1909 (Die Steinzeitlichen Wohnplatzfund in Finland) ja Huurre M. 1983 (Pohjois-Pohjanmaan ja Lapin esihistoria).
Löydöt:
KAJSEM 1 kourutaltta, tasataltta,
KM 2508 kiviesine, tasataltta,
KM 3045 tasataltta,
KM 3713 kourutaltta, kiviesine, katkelmia,
KM 3735 --,
KM 3871
KM 3999 hioin, katkelma,
KM 9260 keihäänkärki, poikkikirves,
KM 11756
KM 18561
PPM 499
PPM 500
PPM 501
PPM 920 kivikirves,
PPM 933 taltta, kärkikatkelma,
PPM 938 kiviesine,
PPM 986 tasataltta, katkelma,
PELTO 0 kiviesineitä, hukkaantuneet, nuijakivi, hukkaantunut,

Tahvolan Heikkilä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka ja pronssikautinen löytöpaikka sijaitsee Oulujoen pohjoispuolella n. 1,7 km Pällin voimalasta luoteeseen. Alueelta on saatu talteen useita kivikautisia esineitä, mm. talttoja ja tuuria. Paikalta on lisäksi ns. ananjino -kirveen vuolukivinen valinmuotti.
Nili: MUHOS 6 /1
Muhos, Pyhänsivu.
Kirj. SMYA IX:29 (120), Ailio J.1909 (Die Steinzeitlichen Wohnplatzfund in Finland) s. 115-116 ja Huurre M. 1983 (Pohjois-Pohjanmaan ja Lapin esihistoria) sekä Suomenmaa IX,1:292.
Löydöt:
KM 2508:63 tasataltta,
KM 3045:23, 24, 25, 26, 27, 29 tuura, tasataltta, tasataltta, tasataltta,
KM 3045:37 pronssikirveen valinmuotti
KM 3713:2-3 reikäkivi, tasataltta katkelma,
KM 3999:3-5 tuura, katkelma, tasataltta,
KM 5862:1-3
KM 23251 tuura, katkelma,

Kieksi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Oulujoen pohjoispuolella, Pyhäkosken voimalasta n. 1,8 km länteen. Kieksin asuinpaikka sijaitsee Mato-ojan tilalla, saman nimisen purouoman länsipuolella, hiekkapohjaisella lounaaseen viettävällä pellolla. Paikka on noin 450 m länteen Kieksin tilan päärakennuksesta. Asuinpaikalta 1985 löytynyt kaitataltta on tullut alueen halki kulkevan metsätien alapuolelta, mistä maanpinta on sekä tien että viljelyspellon johdosta ollut rikottua. Vuoden 1986 inventoinnin löydöt on poimittu tien alapuoleisen pienen viljelyspellon kohdalta. Löytöinä on saatu mm. kaitataltta, kvartsia ja palanutta luuta. Vuonna 2017 asuinpaikan todettiin olevan ilmeisen pienialainen ja rajautuvan maastollisesti niemekemäiselle alueelle Mato-ojan länsipuolelle, voimalinjan alla todettin yksittäinen iskos. Tien vieri ja sen pohjoispuoli on osin modernin maankäytön muuttamaa. Voimalinjakäytävän länsipuolelta ei tavattu merkkejä asuinpaikasta.
Kieksin toistaiseksi kivikautisena löytöpaikkana pidetty -löytöpaikka sijaitsee nykyisen Oulu - Vaala maantien kohdalla (ks. irtolöytökohde Kieksi 2, kohdetunnus 1000007494). Vuoden 1954 Oulujokivarren inventoinnissa sai Matti Huurre nykyisen maantien kohdalta löytyneen kiviesineen (KM 13607). Saman tilan mailta oli vuonna 1887 A.H. Snellmanin toimesta toimitettu museon kokoelmiin tilan pellosta löytynyt kiviesine (KM 2508:65). Inventointien 1954 ja 1985 yhteydessä ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa tällä alueella. Kuitenkin 1985 saadun tiedon mukaan pellosta oli aikoinaan löytynyt myös kolmas kiviesine, joka nyt on oululaisella lääkärillä.
Löytöjen perusteella voidaan suurella todennäköisyydellä arvioida, että myös Kieksi 2 löytöalueella on kivikautinen asuinpaikka. Paikka on asuinpaikaksi sopivalla kohdalla Kieksin läntisemmän asuinpaikan ja edelleen lännempänä sijaitsevan Pyöreäkankaan asuinpaikan tapaan, joka on muinaisen Oulujoen Pyhäkosken suun pohjoisreunaa.
Vuoden 2019 inventoinnissa todettiin, että alueella oli suoritettu avohakkuu ja laikutus, minkä seurauksena maanpintaa oli auki laajalla alueella. Aiemman rajauksen länsipuolelta löytyi hajonnut liesi, siitä muutaman metrin etäisyydeltä kappale kampakeramiikkaa ja muutamia kvartseja, kohteen rajausta laajennettiin uudelle löytöalueelle. Koillisessa asuinpaikan alue on voimaperäisesti tasoitettua, joten siltä osin kohde on tuhoutunut ja aluerajaus muutettu.

Häikiö (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oulujoen eteläpuolella ja on nykyisin viljelysmaata ja metsää. Paikalta on löydetty vuosien 1887-1930 välillä yht. 7 kiviesinettä. Löytöjä tiedetään tulleen ent. Häikiön päärakennuksen kohdalta, joka on sijainnut noin 20 m nykyisen asuinrakennuksen luoteispuolella. Asuinpaikan laajuus on epäselvä.
Löytöinä on saatu mm. kaksi poikkikirvestä, tasataltta ja tuuran teräkatkelma

Halosentörmä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oulujoesta noin 2 km etelään, Oulun ja Muhoksen kuntien rajalla, rautatien molemmilla puolilla, Hangaskankaalla. Hangaskangas on männikköä kasvava luode-kaakko -suuntainen 6 km pitkä ja 2 km leveää hiekkakangas, jonka eteläosan lounaaseen viettävillä rinteillä asuinpaikka sijaitsee. Paikalta on löytynyt mm. kourutaltta, tasakantaisia nuolenkärkiä, tekstiilikeramiikka, asbestisekotteista keramiikkaa, upokkaan paloja. Alueella on todettu lieden jäännöksiä, sekä rautatien itäpuolen hiekkakuopan reunassa painanteita, joista suurempi ns. lapinhauta, mahdollinen asumuspainanne.
Halosentörmän asuinpaikan laajuus on vuoden 2012 tarkastuksessa arvioitu oleellisesti aiempaa suuremmaksi asuinpaikkamerkken sijoittuessa noin 1,5 km matkalle, lähinnä rinteen alaosaan, osin ylemmäksikin luoteessa, Juurusson tien pohjoispuolella. Kohteella on asumuspainanteita, asuintasanteita, pieniä asuinpaikkakuoppia sekä löytöjä maan pinnalla poluilla, hiekkakuopan reunassa ja vanhan metsä-äestyksen vaoissa. Tarkastuksen yhteydessä löytyi keramiikkaa, liusketta, kvartsiittia ja kvartsia.
On mahdollista, että alueella on varhaisempia asutuskohtia myös ylempänä kankaalla, jota ei 2012 tarkastettu.

Jäkinsalmi (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Oulu-Kajaani -radan länsipuolella n. 1 km Tuohinonjärvestä länteen pienen kumpareen laella. Paikalla on neljä röykkiötä, joista yksi on metsä-äestyksen tuhoama. Röykkiöiden halkaisija on 4-9 m ja korkeus 30-60 cm.
Nili: MUHOS 57 /1
Muhos, Laitasaari.
Kiviröykkiöitä 4 kpl.

Lumiainen (494010061) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee pohjoisesta Oulujokeen laskevan Ketolanojan länsipuolella harjanteella. Alue on mäntyvaltainen kuiva hiekkakangas, jonka kaakkoisosa on hiekanotossa tuhoutunut. Hiekkakuopan reunalta ja kohteen poikki vievältä metsätieltä on löydetty kivilajikappale ja kvartsia.
2020: Tuhoutunut keskeisiltä osin (?) maa-aineksenotossa. Lisäksi kohdetta on muokannut kohteen läpi kulkeva valaistu kuntorata. Alueelta havaittiin kaksi kivilaji-iskosta ja viisi kuumuudessa rapautunutta nk. palanutta kiveä. Löydöt keskittyivät sorakuopan pohjoisreunalle, ja ne jätettiin paikoilleen maastoon.

Laitakangas (494010062) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muhokselta Ylikiiminkiin johtavan tien itäpuolella olevan harjanteen laen kaakkoisosassa, josta on löydetty metsä-äestyksen paljastamana kvartsia.

Sonniotsa (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee voimakkaasti meanderoivan Muhosjoen kaakkoisrannalla kuusimetsässä jyrkästi jokeen laskevalla kankaalla ja siinä erottuvalla alemmalla terassilla. Röykkiön koko on n. 3x4 m ja korkeus 10-20 cm. Kiveys on kokonaan sammalen peitossa ja keskeltä reunoja korkeampi.

Kärnänkangas SE (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Oulu-Kajaani -maantien ja Oulu-Kontiomäki -radan välissä, Kärnänkankaan kivikkoisen harjanteen eteläosassa, kankaan eteläkärjen kaakkoon viettävällä laidalla. Paikalla on halkaisijaltaan noin 4,5 m kokoinen, lähes pyöreä röykkiö, jonka korkeus on noin 0,5 m. Röykkiö on sammalen peitossa. Röykkiön keskellä on kuoppa, jonka syvyys on noin 0,8 m ja halkaisija lähes 2 m.

Karho-Ojankangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Suurimmaksi osaksi soranoton tuhoama kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kylmälän kylään vievän tien itäpuolella, hiekkakuopan Karho-ojansuon vastaisella reunalla, kuopan ja suon välisellä maakaistaleella. Paikalla on havaittu tulen rapauttamia kiviä ja kvartseja. Löytöjä tehtiin noin 50 m2 kokoiselta alueelta.

Saarikoski Hiekkakuoppa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muhosjoen pohjoispuolella, sen ja Tervo-ojan välisellä hiekkakankaalla hiekkakuopan pohjois- ja luoteisreunalla. Paikalla erottuu tulen rapauttamia kiviä ja kvartsia, joita ei poimittu. Asuinpaikka on osittain tuhoutunut maa-ainesta otettaessa.
2019: vuonna 1993 mainittu hiekkakuopan ja aiemman suon välinen leveydeltään 10-20 metrinen kaistale oli pohjoispuolista peltoa tehtäessä kaventunut hyvinkin alle puoleen, paikoin sitä ei käytännössä enää ollut. Koko kaistaleen pellonpuoleinen reuna oli kasvillisuudesta paljasta hiekkaa, eikä reunalla havaittu mitään asuinpaikkaan viittaavaa. Asuinpaikan jälkiä ei löydetty myöskään mainitun kaistaleen säilyneille kohdille tehdyistä koekuopista. Nyt tehtyjen havaintojen perusteella tämä alue todettiin hiekan otossa tuhoutuneeksi. Sen sijaan hiekkakuopan länsipuolelta, hieman hiekkakuopan vanhaa reunaa korkeammalta maastonkohdalta tehtiin nytkin asuinpaikkaan viittavia havaintoja. Tämä jälkimmäinen alue oli parhaiten säilynyttä myös 1993 tietojen mukaan. Kankaan reunaa tarkastettiin myös hiekkakuopan itäpuolella, mutta asuinpaikan tms. jälkiä ei löydetty.

Arola hiekkakuoppa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Muhosjoen pohjoispuolella, sen ja Tervo-ojan suunnalla alempana sijaitsevan kosteikon välisellä kankaalla. Tien eteläpuolella on laaja hiekkakuoppa, jonka pohjoisreunalla on vuoden 1993 inventoinnissa erotettu asuinpaikkamerkkejä, tulen rapauttamia kiviä, kvartsi-iskoksia ja talteen poimittu piikaavin. Hiekkakuopan länsipuolella on mäntyä kasvava palsta (ent. 21:36, sittemmin 21:42), johon hiekanotto on rajoittunut. Löytöjä on havaittu hiekkakuopan reunasta palstan rajalta noin 65 m päähän tien suunnassa, kuopan pohjoisreunassa. Asuinpaikkaa on hiekanoton lisäksi ilmeisesti tuhonnut kohteen läpi vievä metsäautotie, jonka parantamiseksi tielle on tuota maa- ja kiviaineksia.
Metsätien parannushankkeen takia 2014 tehdyssä tarkastuksessa ei kuitenkaan hiekkakuopan leikkausta lukuun ottamatta todettu merkkejä muinaisjäännöksestä. Tien pohjoisreunassa on tämän alueen ylin kohta, dyynimäinen mataa harjanne, jonka pohjoispuolella maasto putoaa pari metriä varsin tasaiselle kankaalle. Sen pohjoispuolella (n. 60 m) on suon reuna, muinainen rantalinja. Todennäköisesti muinaisjäännös jatkuu tien länsipuolelle ja lounaaseen, hiekkakuopan viereisen palstan puolelle. Lienee mahdollista, että asuinpaikkka liittyy tässä suunnassa sijaitsevan muinaisen Muhosjoen fossiloituneeseen meanderiin.

Murtokangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Pyhäkosken voimalasta n. 0,9 km länteen Oulujoen Kieksinkaarteen pohjoisenpuolisella harjanteella. Paikka on männikköä kasvava moreeniharjanne, jonka länsikärjen tuntumassa asuinpaikka sijaitsee.
Paikalta on kvartsia, kiviesineen katkelma ja kivikautista asbestikeramiikkaa.
Vuoden 2005 inventoinnissa paikalta havaittiin halkaisijaltaan noin kaksimetrinen latomus, joka sijaitsee hieman asuinpaikkaa ylempänä hakkuuaukean pohjoisreunalla.
Löydöt:
KM 27776 kiviesine, katkelma, kvartsia, asbestikeramiikkaa

Pyhäkoski 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee hiekkakankaalla Oulujoen pohjoisrannalla, pääosin Vaalaan vievän tien eteläpuolella ja n. 1 km Pyhäkosken voimalasta koilliseen. Alue on loivasti kumpuilevaa mäntyä kasvavaa hiekkakangasta.
Laaja asuinpaikka-alue, jolla erottuu 33 asumuspainannetta ja noin 25 asuinkuopaksi tulkittavaa jäännettä. Alueen länsipäässä on yksi asumuspainanne tien pohjoispuolella, noin 200 m Tiirikkararämeen suuntaan johtavan metsäautotien risteyksestä länteen. Tien eteläpuolinen alue on jokseenkin kokonaan säilynyt ja itäisin asuinpainanne sijaitsee noin 50 m voimalinjasta itään.
Paikalla havaittiin punamultakeskittymä, jota kaivettiin v. 2000, kohde on tulkittu todennäköisimmin hautaukseksi.
Kohteen itäosa tarkastettiin vuoden 2017 inventoinnissa. Uusi voimalinja on suunniteltu nykyisen linjan itäpuolelle. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta, joka muuttuu kohteen pohjoispuolella kosteammaksi, eteläpuolella puolestaan virtaa Oulujoki. Muinaisjäännösalue ulottuu nykyisellä rajauksellaan hieman linjan itäpuolelle. Linjan alla on noin itä-länsi-suuntainen harjanne, joka kapenee länttä kohti ja on leveimmillään rantatörmän tuntumassa. Harjanteen länsipäässä, aivan rantatörmän päällä, havaittiin asumuspainanne, joka on osittain jo sortunut törmän rinteeseen. Painanteen halkaisija on n. 7 m ja syvyys alle puoli metriä. Sen pohjoispuolella n. 10 metrin päässä on epämääräinen painanne, joka voi olla myös luonnonmuodostuma. Muinaisjäännösalueen rajausta laajennettiin hieman itään päin, koska havaittu asumuspainanne jäi sen ulkopuolelle.
Edellä mainitulla hiekkaisella harjanteella on voimalinjan kohdalla kolme kuoppaa, niiden halkaisija on noin 2,5-3 m ja syvyys noin puoli metriä. Kuopat vaikuttaisivat muotonsa ja sijaintinsa puolesta olevan pyyntikuoppia. Mahdollisesti aiemmissa tutkimuksissa mainitut ns. asuinkuopat voivat myös olla pyyntikuoppia.
Vuoden 2020 inventoinnissa Pällintien eteläpuolella suunnitellun linjan ja luonnonsuojelualueen välissä havaittiin rykelmässä viisi uutta kuoppajäännöstä, joista läntisin on muodotaan soikeahko, halkaisijaltaan n. 4,5 m ja syvyydeltään 40 cm. Sen eteläpuolella on neljä halkaisijaltaan 1-1,5 m kokoista ja 40-50 cm syvää kuoppaa. Edellisistä noin 20 m itään on epämääräisempi halkaisijaltaan n. 2,5 m ja 30 cm syvä kuoppa/painanne. Pällintien pohjoispuolella havaittiin matalalla hiekkakankaalla viisi halkaisijaltaan n. 2,5-4 m kokoista ja noin 50-80 cm syvyistä kuoppaa, joissa erottuu osin selvä reunavalli. Ne ovat todennäköisimmin pyyntikuoppia. Muinaisjäännösalueen rajausta laajennettiin hieman pohjoiseen päin.
Vuoden 2020 koekaivauksissa suunniteltujen voimajohtopylväiden paikoilta ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä eikä tehty löytöjä.
2023: Voimajohtolinjan kohdalla oli havaittavissa jokseenkin laajamittaista vaurioitumista sähkölinjan rakennustöissä noin 50 m leveästi. Tämän kohteen kohdalla vauriot eivät kuitenkaan osu alakohteiden päälle. Vaurioituneella alueella ei havaittu löytöjä.

Pyhäkoski 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee hiekkakankaalla Oulujoen kaakkoisrannalla, Pyhäkosken voimalan itäpuolella, lähelle jokirantaa rakennetuista asuintaloista ja voimayhtiön edustusrakennuksista hieman itään. Asuinpaikalla havaitut rakenteet muodostavat lähes 400 metriä pitkän jonon Saarivirrantien itäpuolella ja Hykkyrintien pohjoispuolella.
Kohteessa on kuusi pyöreää, halkaisijaltaan keskimäärin 8 -metristä asuinpainannetta sekä viisi asuinpaikkakuoppaa. Asuinpaikan pohjoisimmat kaksi asumuspainannetta (vuoden 2005 kertomuksessa kuoppa 1 ja asumuspainanne 1) ovat Saarivirrantien ja sen itäpuolisen tieuran välissä. Täällä on myös koepistossa havaintoja kivikautisista löydöistä. Eteläisin asuinpainanne sijaitsee alueen etelässä olevan risteyksen lähellä, Hykkyrintien kaakkoislaidalla olevasta valaisinpylväästä (toinen risteyksestä lukien) pohjoiseen, tien reunasta noin 7-8 metrin päässä. Maaperä on hiekkaa ja kasvillisuustyyppi on kuivaa kangasmetsää.
2019 inventoinnissa varmistettiin, että kohde ei yllä aiemman rajauksen ulkopuolelle sekä merkittiin muodostelmat maastoon. Alueella on asumuspainanteita ja niiden lähistöllä pienempiä kuoppia. Eteläosassa rakenteille saatiin gps-mittauksilla hieman aiemmasta poikkeavat koordinaatit (ei ole päivitetty mjrekisteriin), ihan kaikkia asumuspainanteiden vieressä olevia pieniä kuoppia ei mitattu.

Pyhäkoski 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oulujoen etelärannalla välittömästi joen ylttävän voimalinjan itäpuolella noin 1,5 kilometriä Pyhäkosken voimalasta itäkoilliseen. Maasto on on männiköä kasvavaa kuivaa hiekkakangasta.
Paikalla erottuun Kirkkotien eteläpuolella matalan törmänteen päällä pyöreänsoikea asumuspainanne, mitoiltaan n. 9,8 x 7,7 m ja syvyydeltään n. 65 cm. Sen pohjoispuolella tiellä havaittiin kvartsi-iskos, joka osoittaa painanteen kohtaa laajempaa kivikautaista asuinpaikkaa. Voimalinjojen alla tien molemmin puolin on yhteensä ainakin kaksi painaumaa, joista ei kuitenkaan tavattu kulttuurimerkkejä.
Itäisemmän voimalinjan alla, aivan rinteen partaalla, on yksittäinen, hieman tervahautaa muistuttava, noin 3,5 x 4 metrin kokoinen ja vajaa metrin syvyinen kuoppa, joka maannoksensa perusteella on asuinpaikkaa nuorempi jäännös historialliselta ajalta, mutta jonka ikä kuitenkin on useamman sata vuotta.
Vuoden 2020 inventoinnissa kohteesta noin 160 metriä lounaaseen todettiin maa-/pyyntikuoppa sekä asuinpaikalle lounaasta johtavalla metsätiellä yksittäinen kvartsi-iskos (alakohteet 4 ja 5). Iskoksen löytökohdan ja asuinpaikan välillä ei todettu selvää yhteyttä.
2023: Inventoinnissa kohteen havaittiin vaurioituneen kaavoitetun sähkölinjan rakennustöiden yhteydessä. Muinaisjäännösalueen maastoa oli tasoitettu koneellisesti noin 65 metrin leveydeltä vanhan sähkölinjan reunalta aina muinaisjäännösalueen itäreunaan saakka. Uusille linjatolpille oli rakennettu kiviaineksesta perustukset ja linjan alle oli myös rakennettu kivimurskeesta jonkinlainen huoltotie.
Vanhan sähkölinjan alla oleva osuus muinaisjäännöksestä oli ennallaan. Kuvauksessa mainitun tervahautamaisen kuopan saattoi havaita ja todeta sen olevan ehjä. Sitä vastoin itse muinaisjäännöspisteessä sijaitseva asumuspainanne näytti jääneen osittain lähiympäristöstä otetun täyttömaan alle. Painanteen itä- ja kaakkoispuolella oli vielä havaittavissa alkuperäistä seinävallia, mutta muutoin sen rajoja oli vaikea erottaa. Saattaa olla, että itse asumuspainanne ei ole kokonaan rikkoontunut, vaan siihen pusketun tai kipatun täyttömaan ja kantojen alla voi olla säilyneitä kulttuurikerroksia.
Alueen pohjoisreunaan merkitty alakohde, löytökohta (P: 7192035 I: 455878), ei ole säilynyt, vaan koko sen ympäristö oli puskettu tasaiseksi. Muinaisjäännösaluetta tarkastettiin paljasta maanpintaa havainnoiden, mutta uusia asuinpaikkaan viittaavia löytöjä ei havaittu. Inventointihetkellä maa oli tosin jo jäätynyt ja kuurainen, joten havainto-olosuhteet eivät olleet hyvät. Lisäksi muinaisjäännösalueesta itään maastoa tarkastettiin metallinetsimellä lähistöllä olevan rautakautisen löytöpaikan (Pyhäkoski 9) vuoksi. Mitään ei kuitenkaan löytynyt.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oulujoen pohjoisrannalla Pyhäkosken voimalasta noin 2,2 kilometriä koilliseen ja Kerälän talosta noin 300 metriä kaakkoon ja rajoittuu Oulujoen ja Vaalantien (mt. 8300) väliselle hiekkatörmälle. Maasto on kuivaa hiekkakangasta, jonka puusto hakattu.
Paikalla on kaksi asumuspainannetta. Ensimmäinen painanteista sijaitsee lähellä jyrkän jokitörmän reunaa ja se on kooltaan 5-6 x 9-10 metriä ja syvyydeltään 30-40 senttiä. Toinen asumuspainanne sijaitsee tästä runsaat 20 metriä luoteeseen.
Myöhemmin paikalla havaittiin lisäksi kaksi asuinpaikkakuoppaa, jotka sijaitsevat eteläisemmän painanteen lähellä, toinen tämän lounaispuolella ja toinen tästä itäkoilliseen. Kuoppien halkaisija on noin 2 metriä ja syvyys noin 20-30 senttiä.
Vuonna 2007 tarkastuksessa havaittiin, että annetuista ohjeista huolimatta asuinpaikka painanteiden ulkopuolella oli äestetty ja painanteiden vallit olivat osittain vahingoittuneet.

Hirsikangas 2 (494010078) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee pienessä kivirakassa lähellä luode - kaakko -suuntaisen moreeniharjanteen kaakkoiskärkeä, Hirsikankaan lounaisosassa. Paikalla erottuu kuusi kooltaan ja muodoltaan vaihtelevaa kuoppaa, joiden ajoitus ja funktio on tuntematon.

Hirsikangas 3 (494010079) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee luode - kaakko -suuntaisen moreeniharjanteen luoteislaidalla, laajan Hirsikankaan lounaisosassa. Paikalla on pyöreä, halkaisijaltaan 2,7 m ja korkeudeltaan n. 30 cm oleva kiviröykkiö. Paikalla kasvaa tiheähkö nuori mannikkö, seassa harvakseltaan koivuja.
Kivet ovat nyrkinkokoisista hädin tuskin miehennostannaisia. Röykkiön kaakkoislaita näyttää ladotun suurten maakivien varaan.

Heljänkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Oulujoen länsipuolella, Oulu-Kontiomäki -rautatiestä noin 0,1 km päässä, Heljänkangas -nimisen kivisen moreenikankaan luoteisosassa, välittömästi kankaan laen pohjoispuolella. Paikalla on halkaisijaltaan 2 m ja korkeudeltaan 0,4 m oleva pyöreä kiviröykkiö, jonka ajoitus ja funktio ovat epävarmoja. Röykkiö on koottu ihmisen pään kokoisista ja hieman pienemmistä kivistä. Se on sammalen ja jäkälän peittämä.
Röykkiön synty saattaa liittyä läheisen rautatien syntyhistoriaan, koska Heljänkankaan keskiosassa on edelleen nähtävissä suhteellisen vanhoja merkkejä kiviaineksen ottamisesta. Toisaalta kyseessä saattaa olla esihistoriallinen kiviröykkiö.

Kettukangas (494010081) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, asuinpainanteen, asuinpaikkakuopan ja jätinkirkkoa muistuttavan, 18 x 9 m:n kokoisen painanteen kombinaatio sijaitsee pienellä soiden ympäröimällä metsäsaarekkeella Muhoksen Laitasaaren kylän Kettukankaalla. Kettukangas on moreenikangas, joka sijaitsee 2,5 km Oulujoen ylittävästä Laukan sillasta länteen.

Päivärinne S (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohteessa, joka sijaitsee Oulujoen pohjoisrannalla Päivärinteen eteläosassa entiselle keuhkoparantolalle johtavan tien eteläpuolisessa kangasmetsässä erottuu yhteensä 14 kuoppajäännettä kankaan laen harjanteiden suuntaisesti. Kuopista suurin on mahdollisesti tervahauta, muut tyypiltään määrittelemättömiä esihistoriallisia kuoppajäänteitä.
Vuoden 2010 Päivärinteen osayleiskaava-alueen inventoinnissa havaittiin viisi selkeämpää kuoppaa, halkaisijaltaan 4 - 6 m ja syvyydeltään ½ - 1 m.

Ritokangas (494010083) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Muhoksen kirkosta 3,5 km luoteeseen sijaitsevalla Ritokankaalla erottuu 23 kuoppajäänteen muodostama ketju, joka kuoppien koon ja keskinäisen sijainnin perusteella on hyvin todennäköisesti pyyntikuoppajärjestelmä. Kohteen ajoitus on epäselvä.

Petäjäkangas (494010084) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Petäjäkangas on mäntyjä kasvava kivinen pohjamoreenimuodostuma, joka sijaitsee Oulujoen pohjoispuolella 6 km Muhoksen kirkosta pohjois-luoteeseen. Kankaan etelä-kaakkoon antavan kärjen reunalla välittömästi laen alapuolella erottuu rinteessä kaksi kiviröykkiötä. Toinen on. ns. kehäröykkiö, halakisijaltaan n. 8 m. Toinen on pienempi, soikea, kooltaan n. 4 x 2 m ja sijaitsee edellisestä parikymmentä metriä pohjoiseen.

Salmensuu (535010001) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Erkkisjärven ja Malisjoen välisessä salmessa, Salmensuun sillan pohjois- ja eteläpuolella joen molemmin puolin. Paikalta on löytynyt liistekatiskojen jäännöksiä vuonna 1937 noin 130 m matkalta joen kuivuneesta uomasta. Pohjasavessa pystyssä olleiden liisteiden leveys oli noin 2,5 cm ja paksuus alle 1 cm. Liisteet oli liitetty toisiinsa ohuella, ehkä pajun oksalla vahvistetulla tuohipunoksella. Liisteet muodostivat erilaisia kaarevia ja suoria rivejä. Kohdetta arvellaan kivikautiseksi liistekatiskojen tyypin ja lähistöltä löytyneiden lukuisten kivikautisten jäänteiden perusteella. Inventoinnissa 2005 löytöalueen havaittiin jatkuvan etelään kohti kuivatetun Vähäjärven suuta, yhteensä noin 900 m pituiselta matkalta. Paikalta löytyy vielä jäänteitä ehjistä liisteriveistä ja niitä yhdistävistä tuohipunoksista.

Hemminkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Töllinperällä, Somerontien ja Hemmiläntie välisellä metsäisellä mäellä, Hituran kaivoksesta noin 1,5 km etelään. Mäen lounaisreunalla sijaitsee neljä maakumpua. Paikalla on myös muutamia kuoppia ja vanha tervahauta. Kohde on merkitty peruskartalle maakumpuina.

Ojalehto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Erkkisjärven länsirannalla, Erkkilän koulun pohjoispuolella. Alue on loivasti järveä kohti laskevaa hiesupohjaista viljelysmaata. Ojalehdon talon ja järven puolivälistä on löytynyt kivikautisia asuinpaikkalöytöjä.

Pihlajaniemi (535010026) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pihlajaperällä, Mutalammesta Malisjokeen laskevan Mutaojan pohjoisrannalla. Alue on piha- ja viljelysmaata. Paikalta on löytynyt kaksi kivitalttaa. Maastollisesti ja löytöjen perusteella kyseessä on asuinpaikka.

Keskikotila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kotilassa, Nivalan kirkosta noin 4,5 km eteläkaakkoon, Pidisjärven kaakkoisrannalla, Kalajoen suun itäpuolella. Alue on piha- ja viljelysmaata, jonka pohjoispuolella on kallio. Alueelta on löytynyt kiviesineen katkelma, kvartsi-iskos ja palaneita kiviä. Vuoden 2009 tarkastuksen perusteella asuinpaikka on varsin pienialainen ja suurelta osin tuhoutunut peltoviljelyn yhteydessä.

Palola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Paloperällä, Nivalan kirkosta noin 4,2 km luoteeseen, Kalajoesta noin 2 km koilliseen, Paloperäntien eteläpuolella. Alue on Paloperän eteläpuoleisen jokeen ulottuvan viljelysmaa-alueen pohjoisreunalla. Paikalla olevalta pellolta on löytynyt kaksi tasatalttaa ja kvartsia. Todennäköisesti asuinpaikka on pääosin tuhoutunut peltoviljelyksessä.

Onnela (535010043) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Erkkisjärven lounaisrannalla, Erkkilän koulun eteläpuolella. Alue on loivasti järveä kohti viettävää peltorinnettä. Paikalta on löytynyt kivikautisia asuinpaikkalöytöjä.

Anttila (535010044) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Erkkisjärven itärannalla. Alue on loivasti järveä kohti viettävää peltorinnettä. Paikalta on löytynyt lukuisia kiviesineitä rantaniityn pellonraivauksen yhteydessä.

Junttikangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Välikylässä, Kalajoen koillispuolella, noin 500 m joesta. Alue on loivasti jokeen päin viettävää peltorinnettä, jonka pohjoispuolella on Junttikankaan kyläasutus. Aivan peltojen koillispäästä, asutuksen läheltä, on löytynyt kivinen keihäänkärki ja tuuran kärkiosa. Paikalta on tietoja lieden jäännöksistä. Maaston ja löytöjen perusteella kyseessä on kivikautinen asuinpaikka. Alueelta on löytynyt myös rautainen keihäänkärki (KM 22384), mutta sen tarkkaa löytöpaikkaa ei tunneta.

Hallakorpi (535010057) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Maliskylässä, Pidisjärveen laskevan Malisjoen luoteispuolella. Alue on joenvarren laajaa tasaista peltoaukeaa, joka laskee hyvin loivasti kohti jokea. Paikalta on löytynyt kivitaltta ja reiällisen kiviesineen katkelma (Nivalan museo N:o 16 ja n:o 1480).

Sirviönsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Konttipuolella, Pidisjärven eteläpuolella, Kalajoen suusta länteen. Paikalla on pieni viljelysmaiden ympäröimä metsäsaareke. Saarekkeen eteläpuolen rinteen pienestä pellosta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Herrala (563010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjoen sivuhaaran varrella, sen niskasta runsas kilometri alaspäin. Alue on maatalon pihapiiriä ja viljelysmaata. Paikalta on löydetty useita kiviesineitä (8 tasatalttaa; KM 3169:2-9). Osa löydöistä on ilmeisesti peräisin vastarannalta Salon tilan mailta. Kohteesta noin 500 m kaakkoon olevan Jylhänkosken itärannalta on löydetty lehdenmuotoisen piinuolenkärjen katkelma.
Vuoden 2014 inventoinnissa n. 200 metriä Herralan talosta kaakkoon löytyi hioimen katkelma ja sen läheisyydestä palaneita kiviä. Koepistoissa ja kairauksissa ei havaittu merkkejä kulttuurikerroksesta eikä kohteen rajausta ei voitu tehdä. Hioimen löytöpaikan koordinaatit 7122489, 405647, 77,50 m.

Rautio (563010019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Piipsjärven länsirannasta noin 300 m länteen. Alue on järveä kohti laskevaa hiekkamultaista viljelysmaata. Alueelta on löydetty kivikautinen kiviesine (KM 3512:6), jota sittemmin on käytetty kovasimena. Esineen sanotaan löytyneen Raution pellosta. Vanhimman Raution talon paikan on kerrottu sijainneen nykyisen päärakennuksen itäpuolella, nykyisellä pihalla. Vanhan kartan mukaan talon ensimmäiset pellot ovat sijainneet aivan talon läheisyydessä.
Vuoden 1995 Oulaisten perusinventoinnin yhteydessä Raution talon päärakennuksen länsipuoleisesta peruna- ja kasvimaasta tavattiin puolenkymmestä kvartsi-iskosta, jotka jätettiin paikoilleen. Talon isännän mukaan valkoista ukonkiveä on lähipelloilla enemmänkin, mutta inventoinnin aikaan alkukesästä pellot olivat heinällä, eikä alueita voitu tarkemmin havainnoida. Alueelta kivikautiset löydöt sekä tiedot kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavista löytöhavainnoista ja alueen topografia viittaavat alueella sijaitsevaan laajempaan kivikautiseen asuinpaikkaan. Muinaisjäännöksen selvittäminen edellyttää tarkempia arkeologisia selvityksiä, erityisesti koekaivausta.
Vuonna 2013 tehtiin Raution talon länsipuoleisen viljelysmaan länsipuolella uuden tielinjauksen takia paikalle tarkastus ja koekuopitus, jossa ei todettu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Äijänaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Piipsjärvestä Pyhäjokeen laskevaan Piipsanjoen länsirannalla noin 1 km joen niskasta etelään. Alue on loivasti koilliseen laskevaa viljelysmaata, jonka yläosassa ovat Äijänahon ja Eskolan talot. Alueelta on löydetty tasataltta (KM 3512:7). Inventoinnin yhteydessä löydettiin kvartsi-iskoksia kahdesta eri kohdasta.

Ala-Kastari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjoen pohjoisrannalla, noin 100 m joesta olevan pitkän joensuuntaisen harjanteen kaakkoispäässä. Alue on jokea kohti laskevaa hiekkapohjaista viljelysmaata. Alakastarin talon länsipuoliselta pellolta on löydetty yksi kouruja kaksi tasatalttaa. Inventoinnin yhteydessä paikalla havaittiin kvartsia.

Koskela (563010031) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjoen länsirannalla, Haaramäen pohjoispuolella. Alue on loivasti jokeen viettävää viljelysmaata. Maaperä muuttuu hiekkaiseksi talon pihapiirin tasalla. Pihapiirin luoteispuolella havaittiin inventoinnissa kvartsi-iskoksia. Aikaisemmin paikalta on löydetty tasataltta.
Vuoden 2014 inventoinnissa havaittin ettei em. asuintalo on purettu ja alue on tasattu piharakennusten keskellä. Inventoinnissa ei tehty uusia havaintoja muinaisjäännöksestä.

Mäyrä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjokeen kaakosta laskevan Mäyränojan varrella, noin 1,2 km Mäyräojan suusta. Alue on tasaista ojan lounaisrannan hiekkapohjaista viljelysmaata. Paikalta on löydetty useita kiviesineitä, mm. kolme tasatalttaa, mutta inventoinnin yhteydessä ei nurmella olleelta pellolta muita enempiä asuinpaikkaan viittaavia löytöjä.

Irvankoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjoen pohjoisrannalla, Irvankosken alapuolella, Häkkiojan suun pohjoispuolella. Alue on viljelysmaata, jota halkoo Oulaisten keskustasta Laulumaanperälle johtava tie. Alueen eri peltolohkoilta on löydetty kvartsin lisäksi useita kiviesineitä, mm. talttoja, reikäkiviä, talttoja (kaita- ja pienoistalttoja) sekä alapellolta kynsitaltta ja välipelloilta piinuolenkärki. Suurin osa löydöistä keskittyy tien ja joen väliselle pellolle, asuinpaikan eteläosaan alapellolle. Pohjoisempana olevan uuden (1995) navetan takaa on mainittu löydetyn kiviesineen, mutta tältä alueelta tai heti navetan eteläpuoliselta pellolta ei inventoinnissa todettu jälkiä asuinpaikasta. Asuinpaikka on todennäköisesti nyt tunnettua laajempi etenkin lännen suuntaan. sekä irvantien etelä- että pohjoispuolella.

Hautamäki (563010044) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjoen Irvansuvannon koillisrannasta runsaat 250 m koilliseen. Alueen ja joen välissä on kallioinen kankaansyrjä. Kallioiden länsipuolella on pohjoiseen viettävä rinne, jonka partaalla olevan Hautamäen talon kaakkoispuolisesta pellosta on löydetty kaksi tasatalttaa ja kvartsia.

Laulumaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjoen itärannalla, lähellä Merijärven rajaa. Alueella on kapea niemeke, jonka eteläreunalla asuinpaikka sijaitsee. Paikalta on löydetty kivinen keihäänkärki. Inventoinnin yhteydessä paikalla havaittiin kvartsi-iskoksia. Asuinpaikan laajuutta ei voitu tarkemmin määritellä, mutta mm. mainitusta löytöpaikasta noin 100 m kaakkoon löydettiin kvartsi-iskos.

Honkimaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Piipsjärven itärannalla, järveen laskevan Myllyojan eteläpuolella. Alue on koilliseen laskevaa hiekkapohjaista viljelysmaata, jonka läpi kulkee tie. Paikalta on löydetty kivitaltta. Inventoinnin yhteydessä alueella havaittiin kvartsi-iskoksia, jotka jätettiin paikalleen.

Niemi (563010055) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Piipsjärveen pohjoisesta pistävän laajan Martikkalanniemen eteläkärjessä. Niemen kärki on matala saareke, jota Haikosaaresta erottaa alavampi peltoalue. Saarekkeen eteläosasta on löydetty kiviesineitä (mm. tasataltta) ja runsaasti kvartsi-iskoksia. Alueella on myös palanutta kiveä.
Kohde tarkastettiin vuonna 2012, jolloin pellot olivat mullalla ja alkavalla oraalla, joten tarkastusolosuhteet olivat erinomaiset. Tarkastuksen aikana asuinpaikan todettiin keskittyvän niemen kärjessä olevalle kumpareelle ja sen läheisyyteen. Myös viereistä aluetta tarkastettiin varsin laajasti keskittyen asuinpaikan lähialueille ja rantaan viettäville maastollisesti sellaisille alueille, jotka katsottiin potentiaalisiksi asuinpaikkaa ajatellen. Näiltä alueilta ei kuitenkaan tavattu mitään asuinpaikkaan viittaavaa.

Kotirinne (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjoen pohjoisrannalla. Alue on hiekkapohjaista jokeen loivasti viettävää rinnettä. Alueelta on löydetty useita kiviesineitä, mm. kaksi tasatalttaa, omakotitaloa rakennettaessa. Tuolloin paikalla havaittiin myös kvartsia ja lieden jäänteet. Asuinpaikka on nykyisin pihamaan ja osin viereisen kirkkotarhan alla.

Kirkkala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Piipsjärven Likolahden itärannalla, noin 150 m rannasta. Alue on rantaa kohti viettävää entistä peltomaata. Paikalla olevan uuden omakotitalon ja tien väliseltä alueelta on löytynyt useita kiviesineitä (mm. kirves, kaksoistaltta). Inventoinnin yhteydessä ei nurmella olleelta pellolta löydetty muita asuinpaikan merkkejä.

Pölläys (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjoen Irvansuvannon luoteispuolisella rannalla noin 150 m joesta. Alue on loivasti jokea kohti viettävää havumetsän ympäröimää peltoa. Pellon halki kulkee hiekkainen vyöhyke. Paikalla havaittiin inventoinnin yhteydessä runsaasti kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä. Lisäksi asuinpaikan ja joen väliseltä pellolta on löydetty rombimainen reikäase.

Hiidenlinko (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Pyhäjoen pohjoispuolella olevan kalliokkoisen, soiden rikkoman ja rajaaman kankaan koillislaidalla, Irvanojan peltoalueen luoteispuolella. Kivistä koottu röykkiö on pienen kallionyppylän korkeimmalla kohdalla. Röykkiön halkaisija on noin 6 m ja korkeus 40–50 cm. Sitä on joskus kaiveltu, mutta nykyään se on sammalen ja jäkälän peittämä.

Suvanto (563010070) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Pyhäjoen etelärannalla Haapavedentien varrella olevan mäen etelärinteellä. Alueelta on löydetty tasataltta ja taltan katkelma. Nurmelta olleelta pellolta ei inventoinnin yhteydessä löydetty enempiä asuinpaikan merkkejä, vaikka maastollisesti paikka sopii asuinpaikaksi. Lisäksi lähialueelta on löydetty tasataltat Koivulan ja Pokelan tiloilta.
Vuoden 2014 inventoinnissa alueelta ei havaittu uusia merkkejä muinaisjäännöksestä. Esinelöydöt 700 metrin matkalta voivat indikoida kivikautista asuinpaikkaa tai -paikkoja alueella, joilla nyt sijaitsee asutusta. Muinaiset rakenteet voivat siten olla osittain asutuksen alla.

Lintukangas (563010078) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitse Matkanivan Ohukaisenperältä noin 2,5 km länteen olevan hiekkakankaan kaakkoispäässä. Kankaan itäpuolella on suopelto. Alueella olevien hiekkakuoppien reunoilta löydettiin inventoinnin yhteydessä palanutta kiveä ja kvartsia, jotka jätettiin paikoilleen. Aiemmin paikalta on löydetty kivikirveen teelmä. Asuinpaikka on pahoin tuhoutunut hiekanotossa.

Höylä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Piipsjärven pohjoisimman lahden itärannalla, Piipsanjoen suusta noin 300 m eteläkaakkoon. Alue on hiekkapohjaista pihapiiriä, lähinnä entistä viljelysmaata. Paikalla olleesta pienestä perunamaasta löydettiin inventoinnin yhteydessä kvartsi-iskoksia, jotka jätettiin paikoilleen.

Turula (563010083) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Piipsjärven pohjoisimman lahden pohjoisrannalla, Piipsanjoen suun länsipuolella. Alue on kaakkoon viettävää viljelysmaata. Paikalta löydettiin inventoinnin yhteydessä muutamia kvartsi-iskoksia, jotka jätettiin paikalleen. Aiemmin paikalta on löydetty kiviesineitä, mm. reikäkivi.

Koskikangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Piipsjärveen laskevan Piipsanjoen etelärannalla, Autionkoskesta noin 500 m itään. Alueella on mäntyvaltaiseen hiekkakankaaseen tehty laaja hiekkakuoppa, jonka pohjoispuolisella säilyneellä kankaalla kohde sijaitsee. Joen ja asuinpaikan välissä on alava suo. Alueelta löydettiin palanutta kiveä ja kvartsia, joka jätettiin paikoilleen.

Rahkakallio (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Piipsjärven Hurnaslahden rannasta 1,4 km pohjoiseen, Ouluun johtavan tien pohjoispuolella. Rahkakallion itärinteen partaalla on yksi kivistä koottu röykkiö, jonka halkaisija on noin 2,5 m ja korkeus noin 40 cm. Röykkiön pohjois- ja eteläpuolella on yhteensä kolme luonnonkivikkoon tehtyä pyöreää kuopannetta. Niiden halkaisija vaihtelee 3–4 m.

Haisukallio E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Piipsjärveen luoteesta laskevan Hurnasojan ja Haisukallion välissä Ahonperään johtavan tien itäpuolella. Alue on hiekkakangasta, jonka alava suoalue erottaa ojasta. Paikalla on laaja hiekkakuoppa, jonka reunoilta löydettiin inventoinnin yhteydessä kvartsi- ja kivilaji-iskoksia. Alueella tavattiin myös palanutta kiveä. Ilmeisesti suurin osa asuinpaikasta on tuhoutunut hiekanotossa.

Hattuvuori (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Oulaisten keskustan pohjoispuolisen laajan kalliokkoisen metsäalueen pohjoisosassa, Yritysperästä noin 2 km etelälounaaseen. Hattuvuori on alueen korkein kallio, jonka jyrkähkön itärinteen partaalla on luonnonkivikko. Kivikkoon on tehty puolenkymmentä kuopannetta, joiden halkaisija vaihtelee 1,5–3 m.

Kiviniemi Kiviharju 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rautatien eteläpuolisessa rakassa on yksi kuoppa. Tästä vajaat 300 metriä länsiluoteeseen on radan eteläpuolella kivilatomus, joka todennäköisesti on tehty ratatöiden aikana. Latomuksesta on kaksi paikkatietoa noin 80 metrin päässä toisistaan.

Ala-Korkiakangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pilpasuon ja Kehäsuon välisellä Ala-Korkiakankaan laajalla metsäsaarekkeella, n. kilometrin Pilpajärven rannasta länteen. Maaperä alueella on kivirakkaa ja paikalla kasvaa havumetsää. Aluskasvillisuutena on sammalta, jäkälää ja puolukkavaltaista varvikkoa. Itse rakkakivikko on monin paikoin paljasta.
Röykkiöt ovat olleet tunnettuja jo 1800-luvun lopulta lähtien. Kivirakennekokonaisuus koostuu kuudesta röykkiöstä, yhdestä suuresta ja seitsemästä pienemmästä rakkakivikkoon tehdystä kuopasta. Kohde on varustettu opastauluin. Lisätiedot kivirakenteista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Lehtikangas (564010007) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pilpajärven rannasta n. 4,7 km etelään, kivisen kankaan laella, Vaalantieltä nro 8300 Törmälän risteyksestä n. 1 km koilliseen. Kankaan koillisosassa on kaksi rakkakivikkoa, joilla kasvaa kuivaa kangasmetsää. Aluskasvillisuutena on sammalta, jäkälää, kanervaa, puolukkaa ja variksenmarjaa.
Alueella on seitsemän kivikkokuoppaa kahdessa ryhmässä (alakohteet A ja B). Pohjoisella alueella A on kaksi kuoppaa, joista kookkaampi matalan vallin reunustama on alaltaan noin 5,5 x 6 m. Heti tämän kaakkoispuolella on halkaisijaltaan noin 1,0 metriä oleva kuoppa. Tästä vajaat 60 metriä etelään kiinteistön rajan tuntumassa olevassa kivikossa (alue B) on viisi erikokoista kivikkoon kaivettua kuoppaa, joista suurimman ala on noin 7 x 7,7 metriä ja syvyys noin 80 cm. Muut kuopat ovat pienempiä ja sijaitsevat tämän koillis-kaakkoispuolella.
Kivikoissa on yhteensä kuusi erikokoista, soikeaa rakkakuoppaa. Kohde on mainittu jo A. H. Snellmanin matkakertomuksessa vuodelta 1887.

Turkansaari (Kirkkorakenteet)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Oulujoen saaressa n. 1,5 km ylävirtaan kohdasta, missä Sanginjoki laskee Oulujokeen. Kauppapaikka saarelle syntyi viimeistään Pohjanmaan voudin määräyksestä vuonna 1489, jolloin karjalaisten kanssa käytävä kauppa määrättiin käytäväksi saarella. Saaressa on toiminut myös kirkko 1600-luvun lopulta lähtien; vanha vuonna 1814 varastoksi pois siirretty kirkkorakennus on palautettu entiselle paikalleen vanhan kivijalan päälle v. 1922. Saaressa on tehty arkeologisia tutkimuksia, mutta keskiaikaista esineistöä ei ole löydetty; vanhimmat löydöt ovat 1600-luvulta. Nykyisin saarella toimii Turkansaaren ulkomuseo.
Vuosina 2009 ja 2010 vanhan kirkonpaikan ympäristössä tehtiin koekaivauksia tiedon lisäämiseksi markkina- ja kirkonpaikasta. Vuonna 2009 todettiin mahdollisesti kirkon kivijalkaan liittyviä rakenteita. 1600-1700-luvuille ajoittuvia löytöjä oli niukalti. Ne koostuivat enimmäkseen lasista, liitupiipun paloista nauloista ja keramiikasta, minkä lisäksi oli muutamia rahoja 1600-1700-luvuila.
2010 jatkettiin edellisvuoden tutkimuksia kirkon kohdalla, löytöinä mm. muutamia rahoja 1700-luuvlta. Kirkonpaikasta 30m pohjoiseen tutkittiin harjua, josta saatu raha on v:lta 1629. Tällä paikalla todettiin kiuasrakenne sekä palo- ja likamaa-alue.
Myös kirkon sisäosassa tehtiin arkeologiset kaivaukset vuonna 2010. Kulttuurikerros oli paksuudeltaan 20 cm, mutta merkkejä hautauksista ei todettu. Löydöt koostuivat pääosin ikkunalasista, nauloista ja rahoista, joista vanhin v:lta 1592; nuorimmat 1760-luvulta.

Sadinselkä, Korkeuspiste (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sanginjoen pohjoispuolella Sanginsuusta Sanginkylään johtavan tien varressa ja eteläpuolella Sadinselän itäosassa. Kohteessa erottuu neljä kivirakennelmaa. Suurimman halkaisija on 8 m ja korkeus n. 50 cm. Muiden kiveysten läpimitta on 3-5 m. Kohteesta n. 270 m itään on löydetty punaliuskeesta valmistettu keihäänkärki KM 19900.
Vuoden 2006 tarkastuksen aikana paikalta tavattiin röykkiöiden lisäksi kivikautinen asuinpaikka. Asuinpaikasta kertovaa esineistöä löydettiin röykkiön 1 läheisyydestä.
Nili: OULU 19 /1
Oulu, Sanginjoki.
Kiviröykkiöitä 3 kpl.
2022:
Ympäristön kuvaus
Alue on harvaa mäntymetsää ja aluskasvillisuus koostuu varvuista ja sammalista. Edellisen inventoinnin aikaan noin 48 m koilliseen röykkiöstä 1 oli vanha muuntamo, josta on nykyään jäljellä betoninen jalka. Alue on harvaa mäntymetsää, jossa kasvaa myös kuusia. Vain muutama kymmenen metriä muinaisjäännöksistä länteen on myrskytuhoalue.
Kuvaus
Parhaiten kohteessa erottuvat röykkiöt 1 ja 3, mutta röykkiö 2 ja erityisesti aiemmin inventoitu epämääräinen röykkiö 4 ovat heikommin erotettavissa. Nyt paikallistetut kohteet ovat todennäköisesti aiemmin inventoituja. Ks. alakohteet.

Rokkapalo (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Oulujoen pohjoispuolella Rokkapalo -nimisellä kankaalla. Röykkiö on pyöreä, halkaisijaltaan 5, 5 m ja n. 1 m korkea. Keskellä on 20 - 30 cm syvyinen painanne, halkaisijaltaan n. 1 m. Paikka on n. 100 m: n päässä Oulu/Oulunsalo -kunnanrajasta oleva moreeniharjanne.
Rokkapalon röykkiö löytyi uusintakartoituksen yhteydessä 1977. H. Taskinen tarkasti kohteen 1985 ja totesi inv. raportissaan (Oulu 21), että kyseessä ei ole muinaisjäännös. Oulun yliopiston inv. kurssin tarkastuksessa 22. 5. 2001 kohde tulkittiin uudelleen kiinteäksi muinaisjäännökseksi, keskuskuopalliseksi kiviröykkiöksi. Vuoden 2001 kertomuksessa olevan kohdepiirroksen mukaan röykkiöstä noin 10 metriä itään olisi mahdollisnen rajakivi. Siitä ei kuitenkaan ole kuvuasta

Tahkokangas (564010023) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee valtatie 4:n ja Tahkokankaan keskuslaitoksen itäpuolella olevalla harjanteella laen länsipäässä rakassa. Paikalla erottuu neljä matalaa kiveystä, joiden halkaisija on 3-5 m ja joiden keskustassa on kuopanne. Näiden kaakkoispuolella on muutamia epämääräisiä kivirakennelmia.
Vuoden 2010 kartoituksen ja koekaivausten perusteella alueella todettiin kaikkiaan 12 kivilatomusta, jotka voivat olla rautakauteen ajoittuvia hautarakenteita. Asuinpaikkaan viittaavia merkkejä ei todettu.
Kaivaukset toteutettiin vuonna 2011. Tutkimuksessa hautaröykkiöiden lukumääräksi todettiin 9, joista kuusi tutkittiin kaivauksin. Kaikki hautaröykkiöt dokumentoitiin piirtämällä ja osasta kalmistoa tehtiin laserkeilaus. Rakennelmista ei löytynyt esihistoriallisia metallilöytöjä, vaan kaikki aiemmat metallisignaalit johtuivat joko resentistä metalliromusta tai malmikivien signaaleista. Kaivauksen ainoa esihistoriallinen löytö oli piiesineen fragmentti latomuksesta 2. Tutkimusten aikana rakennelmien pohjista sekä niiden ympäristöstä otettiin myös analysoitavia maaperänäytteitä.
Huolimatta kivirakennelmien lähes täydellistä löydöttömyydestä ovat kaikki kohteen
latomukset rakenteellisia ja jokseenkin selväpiirteisiä, haudoiksi luonnehdittavia ihmisen
tekemiä rakennelmia. Tutkimusten jälkeenkin Tahkokankaan kohdetta on latomusten korkeussijainnin sekä niiden latomusten ulkoisten piirteiden perusteella pidettävä varhaiselle rautakaudelle ajoittuvana kalmistona.
Kohde on näyttävä esimerkki varhaisen metallikauden hautapaikasta, jonka kulttuuriperinnöllistä arvoa lisää sen sijoittuminen vilkkaan ulkoilureitin varrelle.

Kummunkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pilpajärvestä n. 1,5 km länsilounaaseen, Pilpasuon ympäröimän metsäsaarekkeen pohjoisosassa. Maaperä alueella on hyvin kivistä. Kankaan laella on n. 30-40 m laaja rakkakivikko. Paikalla kasvaa havumetsää. Aluskasvillisuutena on sammalta, mustikkaa ja puolukkaa.
Paikalla on neljä röykkiötä, jotka sijaitsevat kankaan laella itä-länsi -suuntaisessa jonossa. Röykkiöistä n. 5 m pohjoiseen on muutamia epämääräisiä kuopanteita. Tiedot kohteista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Kalikkakangas (564010027) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kalimenojan länsipuolella kankaalla, sen laen itäpuolella rakasta etelään. Röykkiön koko on n. 3 x 5 m ja korkeus n. 40 cm. Keskellä on n. 30 cm syvä painauma. Röykkiö on osittain sammalen peitossa. Rakassa on lisäksi mahdollisia rakkakuoppia.
Paikalla on lisäksi ainakin viisi keittokuoppaa kolmessa eri kohdassa. Ne sijaitsevat paljaan lakikivikon kaakkois-, pohjois- ja luoteispuolella, keskenään jokseenkin samalla korkeudella lakea kiertävällä tasaisella terassilla.
2023: Kohteesta löydettiin inventoinnissa röykkiö (röykkiö 2), viisi rakkakuoppaa (kuoppa 6-9 ja 11) sekä yksi mahdollinen rakkakuoppa (kuoppa 10) ja yksi painanne. Rakkakuopat olivat kooltaan 0,7–5 m ja syvyydeltään 20–70 cm. Aiemmin havaituista keittokuopista ei onnistuttu paikantamaan kuin yksi painanne, joka on mahdollisesti keittokuoppa. Röykkiö on sammaleen peitossa ja sen keskellä on matala painanne. Röykkiön kuntoa ei voitu todeta kajoamatta siihen. Röykkiön koilliskulmassa oli lisäksi pienempi, kooltaan 2 x 2,5 x 0,3–0, 4 m kokoinen mahdollinen röykkiö. Kohteet ovat päällisin puolin suhteellisen hyvässä kunnossa, mutta voimakkaasti sammaloituneita.

Järvikangas 1 (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Sanginjoen pohjoispuolella Isonkankaanjärvestä koilliseen sekametsää kasvavalla kankaalla, sen itäosassa. Röykkiö on sammalen peitossa ja kooltaan n. 4x6 m. Keskellä on 3 x 1,5 metrin kokoinen kuoppa, joka on noin 60 cm syvä.
Nili: OULU 28 /1
2022: Kohdetta etsittiin kolmeen eri otteeseen yhteensä useamman tunnin ajan. Käytössä oli edellisen inventoinnin sijaintikartta, sanallinen kuvaus sekä raportissa olevat kaksi valokuvaa, josta mahdollista sijaintipaikkaa yritettiin haarukoida, mutta siitä huolimatta röykkiötä ei saatu paikallistettua. Röykkiö on saattanut tuhoutua tai sitä ei tunnistettu maastosta.

Hirvikangas (564010035) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee n. 1 km pohjoiseen Sanginjoesta, joen ja Kalimenlammen välisen Hirvikankaan laella. Laen rakassa erottuu useita kuopanteita ja pieniä kivirakennelmia. Rakan länsipäässä on kaksi suurinta rakennelmaa, joiden halkaisija on 4-6 m ja kuopanneosan syvyys n. 60 cm.
2022: Alueelta dokumentoitiin rakenteita 15 pisteestä: vallillisia ja vallittomia kuoppia, mahdollisia keskiosastaan kaivettuja röykkiöitä sekä kivivalleja. Kuoppien syvyydet on mitattu keskeltä vallin tasalle (ks. alakohteet). Rajautuu pääasiassa retkeilypolun itä- ja kaakkoispuolelle. Rakenteita on sekä korkeimmalla kohdalla että hieman alempana rinteessä korkeimman kohdan kaakkoispuolella. Vallimaiset rakenteet ovat korkeimman kohdan reunalla tai päällä ja muodostavat yhdessä, katkonaisesti tosin, yhden pitemmän kivisten vallien linjan. Jotkut vallit, kuten pisteessä 10, muistuttavat pieniä saaliin väijytyspaikkoja.

Teerikangas (564010036) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Oulujoen pohjoispuolella, jokeen laskevan Hepo-ojan suusta n. 2,4 km pohjoiskoilliseen olevan Teerikankaan laen pohjoisosassa kivirakassa. Maaperä alueella on moreenia ja osittain hiekkaa. Paikalla kasvaa mäntymetsää, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa, mustikkaa, kanervaa ja jäkälää.
Kankaan pohjoisosan korkeimmalla kohdalla, n. 60 x 20 m laajassa rakkakivikossa on yhteensä viisi kuoppaa:
Kuoppa 1. suurin, kohteen keskellä sijaitseva kuoppa on Y-kirjaimen muotoinen ja sen keskuskuopanteen laajuus on n. 3,2 x 2,2 m ja syvyys n. 60 cm. Sen koillispäässä on tuoreemman kaivamisen merkkejä.
Kuoppa 2. sijaitsee edellisestä n. 2 m luoteeseen ja on halkaisijaltaan n. 2 m ja syvyydeltään n. 70 cm.
Kuoppa 3. sijaitsee edellisestä n. 2 m luoteeseen ja on halkaisijaltaan n. 2 m ja syvyydeltään n. 40 cm.
Kuoppa 4. sijaitsee kuopan 1. kaakkoispuolella ja on halkaisijaltaan n. 1,8 m ja syvyydeltään n. 50 cm.
Kuoppa 5. sijaitsee kuopasta 1. etelään ja on halkaisijaltaan n. 1,5 m ja syvyydeltään n. 40 cm.
Edellisten lisäksi kivikon reunoilla on havaittu epämääräisempiä kuoppia.

Metsokangas (564010039) (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Metsokangas -nimisen hiekkamoreeniharjun kaakkoisosassa. Maaperä alueella on paikoin kivistä hiekkamoreenia. Paikalla kasvaa mäntymetsää, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa, variksenmarjaa, sammalta ja jäkälää.
Kankaan kaakkoisreunalla, itään viettävän rinteen juurella, sijaitsee pyöreä kuoppa, joka on halkaisijaltaan n. 4,6 m ja syvyydeltään n. 80 cm. Sen reunoja kiertää n. metrin leveä ja n. 10 cm korkea valli. Kuoppaa on tutkittu koepistoin ja kaivauksin, joissa löytyi ehjä podsolimaannos, hiiltä, kvartsiesineiden katkelmia ja palaneita kiviä. Kuoppa on tulkittu keittokuopaksi ja se on ajoitettu radiohiilimenetelmällä sekä Oulun seudun rannasiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikautiseksi.
Tarkastus vuonna 2011: Keittokuoppa sijaitsee uuden Metsokankaan asuinalueen eteläreunalla, Palstatien ja Pukkuritien välisessä metsikössä, noin 50 metrin päässä Palstatien taloista. Kuoppa on selvästikin talojen “takamaata” ja metsikön reunaan, myös kuoppaan, oli heitelty roskia. Kuoppaan oli esimerkiksi valutettu betonia.
2023: Kohde kunnossa.

Tuohinonsaari (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pikkaralasta Juurussuolle menevän tien pohjoispuolella, Oulun ja Muhoksen rajalla, Oulujoesta n. 3,5 km lounaaseen. Paikalla sijaitsee halkaisijaltaan n. 100 m laaja Tuohinonsaaren metsäsaareke, joka nousee pari metriä ympäröiviä peltoja korkeammalle. Maaperä alueella on kivistä hiekkamoreenia. Paikalla kasvaa sekametsää, aluskasvillisuutena on mustikkaa, sammalta ja jäkälää. Aivan saarekkeen laella kasvaa myös heinää.
Tuohinonsaaren röykkiö mainitaan jo A. H. Snellmanin matkakertomuksessa vuodelta 1887. Muodoltaan säännöllisen pyöreän, tasalakisen röykkiön halkaisija on n. 11 m ja korkeus n. 60 cm. Röykkiön päällä kasvaa muutama suurehko puu. Kohde on tarkastettu 1986 ja 2002 inventoinneissa. Röykkiöltä avautuu komeat maisemat ympäröiville pelloille.

Pieni Jättisaari (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Pieni Jättisaari sijaitsee n. 3 km Oulujoesta lounaaseen, Pikkaralasta Juurussuolle kulkevan tien eteläpuolella. Oulun ja Muhoksen kuntaraja tekee paikalla etelään työntyvän piikin. Metsäsaareke kohoaa vajaan metrin ympäröiviä peltoja korkeammalle. Paikalla kasvaa kuusivaltaista sekametsää, jonka aluskasvillisuutena on varpuja, sammalta ja heinää.
A. H. Snellman manitsee Pienellä Jättisaarella sijaitsevan kaksi kiviröikkiötä vuonna 1887, joista toisen manitaan olleen jo silloin hajallaan. Helena Taskisen 1986 inventoinnissa saarekkeelta löytyi vain yksi, n. 3,5 x 2,5 m laaja ja n. 20-30 cm korkea röykkiö. 2002 inventoinnissa paikalla havaittiin yksi epämääräinen kiveys, joka vaikutti viljelyrauniolta. Metsäsaarekkeella havaittiin myös muutama nuorelta vaikuttava kuoppa. Saarekkeen itälaidalta löytyi metsäkoneen ajouran paljastamalla alueella muutamia kiviä kasassa, jotka saattavat olla peräisin Snellmanin vuonna 1887 mainitsemasta toisesta röykkiöstä. Jos kyseessä on hautaröykkiökohde, se on pahasti tuhoutunut.

Iso Jättisaari (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Iso Jättisaari on halkaisijaltaan n. 100 m laaja metsäkumpare n. 400 m Pikkaralasta Juurussuolle kulkevan tien eteläpuolella. Oulun ja Muhoksen kuntaraja muodostaa alueella etelään työntyvän piikin. Kumpare nousee muutamia metrejä ympäröiviä peltoja korkeammalle. Maaperä saarekkeella on hyvin kivistä. Paikalla kasvaa kuusivaltaista metsää ja aluskasvillisuutena on mustikkaa ja sammalta.
Hjalmar Appelgrenin vuonna 1888 tutkima röykkiö sijaitsee saarekkeen laella, sen korkeimmalla kohdalla. Alkuperäinen röykkiö oli halkaisijaltaan n. 7 m ja se oli löydötön. Röykkiötä ei ajan tavan mukaisesti ennallistettu, vaan kivet jätettiin hajalleen kankaan laelle. 2002 inventoinnissa paikalla rekisteröitiin n. 7 m pitkä sammalpeitteinen kivikko, joka osoittaa todennäköisesti tutkitun röykkiön paikkaa.
Kohde on ensimmäinen Pohjois-Pohjanmaalla tutkittu röykkiö ja samalla myös ensimmäinen arkeologisesti tutkittu kiinteä muinaisjäännös Pohjois-Suomessa.

Oulunsuu Kastelli (Puolustusvarustukset)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Oulujoen etelärannalla kummulla Kastellin omakotialueella. Paikalla on sijainnut Oulun vanhin linna viimeistään 1370-luvulla. Lähinnä historian- ja nimistötutkimuksen, myös topografian ja löytöjen perusteella on linnan tarkka sijainti kyetty määrittämään. Alueen aikaisemmat löydöt ovat tuhoutuneet Pohjois-Pohjanmaan museon paloissa 1920- ja 1930-luvuilla. 1970-luvulla linnan alueelta on saatu talteen 1300 -luvulle ajoittuva rautaveitsi. Kastellin kummun luonne ei kuitenkaan ole selvä. Nykyisin linnan kummulla on omakotitalo.

Peurasuo (564010048) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Peurasuo -nimisen pellon luoteis- ja länsipuolella, n. 1 km pohjoiseen Vaalantien Oulun ja Muhoksen kuntarajasta. Paikalla on kuiva mäntykangas, joka jää Metelinmäen harjun ja Peurasuota kiertävän vanhan rantavallin väliin. Maaperä alueella on hienoa hiekkaa, joka on muodostanut alueelle loivasti kumpuilevia, matalia dyynejä. Paikalla kasvaa mäntymetsää ja aluskasvillisuutena on puolukkaa, jäkälää, sammalta ja suopursua.
Kohde löytyi 1994, kun paikalla havaittiin kaksi suurta asumuspainannetta ja viisi kuoppaa. Asumuspainanteen Peurasuo N kaivausten yhteydessä vuosina 1997-1999 painanteen viereltä kartoitettiin 16 kuoppaa. Vuoden 2002 inventoinnissa esitetettiin, että osa painanteen N alueella olevista kuopista olisi luontaisia. Loput kuopat sijoittuvat painanteiden väliselle kankaalle painateen W läheisyyteen. Tiedot asumuspainanteista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle. Painanteen W lähellä olevat kuopat alakohteina. Painanteen N lähellä olevat kuopat ks. karttapiirros 1997-1999 raportissa.

Metelinmäki SW (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Oulujoen pohjoispuolella olevan Metelinmäen lounaisrinteen terassilla, n. kilometrin etäisyydellä Oulun ja Muhoksen kuntarajasta. Maaperä alueella on hienoa hiekkaa, jossa paikoin on kivisempiä alueita. Paikalla kasvaa nuorta mäntytaimikkoa ja 1990-luvun äestysurat ovat kasvaneet umpeen sammalta, jäkälää ja heinää. Kohde on muinoin sijainnut Oulujoen suistossa.
Asuinpaikka löytyi 1994, kun äestetyltä alueelta löytyi kvartsiesineitä, -iskoksia ja palaneita kiviä. Löydöt jätettiin kuitenkin paikoilleen ja kohteen laajuudeksi määritettiin n. 40 x 40 m. 2002 inventoinnissa kohdetta tutkittiin koepistoin ja sen sijainti tarkastettiin GPS-mittauksella. Paikalla ei kuitenkaan havaittu löytöaineistoa. Asuinpaikka ajoittuu Oulun seudun rannansiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen.

Hangaskangas (564010051) (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee Hangaksentien ja Oulusta Kontiomäelle johtavan junaradan risteyksen pohjoiskulmauksessa. Paikalla sijaitsee Hangaskankaan laaja hiekka-alue, jonka yli kulkee hevosten tallaama ura. Maaperä alueella on hienoa hiekkaa. Paikalla kasvaa mäntyjä, aluskasvillisuutena on jäkälää ja puolukkaa. Paikka on muinoin ollut suuri saari Oulujoen suistossa.
Kohde löytyi 1997, kun ratsupolulta paljastui palaneita luita. 1998 kaivauksissa kumpumaiselta dyyniltä löytyi merkkejä n. 80 x 50 cm laajasta hautauksesta, josta löytyi palaneita ihmisen ja eläinten luita, luu- ja kiviesineistöä sekä kappaleita pronssitikarista. Luuanalyysin perusteella paikalle oli haudattu 30-40-vuotias mies. Hautauksen läheisyydestä ei ole löytynyt merkkejä muista hautauksista tai löydöistä. Kohteen lähialueita on tutkittu 1998 ja 2002 inventoinneissa koepistoin. Kohteesta n. 200 m kaakkoon on löytynyt ojankaivun yhteydessä kivikirves (KM 32527). Hautaus ajoittuu varhaiselle pronssikaudelle.

Mikonkangas SE (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Oulujoen pohjoispuolella, Mikonkangas -nimisen hiekkamoreenikankaan kaakkoislaidalla, Vaalantien eteläreunalla. Maaperä alueella on kivistä hiekkamoreenia. Paikalla kasvaa mäntymetsää ja aluskasvillisuutena on puolukkaa, sammalta ja jäkälää.
Kohde löytyi vuonna 2000, kun Vaalantien eteläpuoleiselta metsäkaistaleeta löytyi yhteensä 440 m pitkältä vyöhykkeeltä 26 kuoppaa. Valtaosa hiekkamaahan kaivetuista kuopista on muodoltaan pyöreitä, halkaisijaltaan n. 3 m ja syvyydeltään n. 40 cm vallittomia kaivantoja. Järjestelmän itäreunalla on kaksi hieman suurempaa ja syvempää kuoppaa, joiden funktio saattaa olla muista kuopista poikkeava. Kuoppia on tutkittu koepistoin ja maaperäkairalla inventoinnissa 2002 ja niissä kaikissa havaittiin vahva huuhtoutumiskerros. Useimmissa havaittiin lisäksi hiilta ja/tai palaneita kiviä, jonka perusteella kuopat on tulkittu keittokuopiksi. Muutamat kuopat ovat kivettömiä, joten on mahdollista, että osa niistä on pyyntikuoppia. Jos kohde on rantasidonnainen, se ajoittuisi varhaismetallikauteen, n. 700 eKr. Järjestelmä on oletettavasti ollut nykyistä laajempi ennen Vaalantien rakentamista. Kuoppien sijaintitiedot on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.
Kohde on tarkastettu uudelleen syksyllä 2013, kun Vaalantien eteläreunaan suunniteltiin kevyenliikenteen väylää. Suunnitelman vaikutusten ei arvioitu ulottuvan todettuihin kuoppiin saakka, joista lähimmäs, noin 12-19 m suunnitellusta k-l väylästä sijoittuvat merkittiin suunnitemlan toteuttamista varten. Tarkastuksessa todettiin kaksi aiemmin havaitsematonta kuoppaa sekä alueen länsipäässä suon reunassa muutamia palaneita kiviä.

Oulunsuu Kiviharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee luode-kaakko -suuntaisen moreeniharjanteen päällä, sen metsä-äestyksen tuhoamalla laella. Harjanteen poikki kulkee metsäautotie Sanginjoen maantieltä vanhalle Vaalantielle. Maaperä alueella on paikoin kivikkoista, karkeaa moreenihiekkaa. Paikalla kasvaa nuorta mäntytaimikkoa, jonka aluskasvillisuutena on kanervaa, sammalta ja jäkälää.
Paikalla erottuu ainakin kahdeksan keittokuopaksi tulkittua jäännöstä, jotka ovat osittain metsä-äestyksen tuhoamia. Kuopista ja niiden läheisyydestä on löytynyt palaneita kiviä. Kuopat 1.-7. sijaitsevat omana ryhmänään, jonka jonka länsipuolella yksittäinen rakkakuoppa (10). Näiden alueesta noin 85 metriä itään maanoton tuhoaman kohdan itäpuolella on yksittäinen maakuoppa 8 (erillisalue). Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle. Edellisten lisäksi alueella on 5-10 epämääräisempää kuoppaa, joiden tulkitseminen edellyttäisi lisätutkimuksia. Myös muinaisjäännöksen laajuuden arvioihti perustuu vain näkyviin rakenteisiin. Kohde ajoittuu Oulun seudun rannansiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen.
Sama kohde on aiemmin vuoden 2000 tarkastuksen perusteella ollut rekisterissä nimellä Kiviniemi N (564010078).

Vesankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Vesankangas -nimisen moreeniharjanteen juuressa n. kilometrin Oulujoesta pohjoiseen. Maaperä alueella on paikoin kivikkoista moreenihiekkaa. Paikalla kasvaa mäntymetsää, jonka aluskasvillisuutena on sammalta ja jäkälää.
Vesankankaan luoteisosassa, tasaiselta hiekkakankaalta nousevan moreeniharjanteen juurella on yhteensä yhdeksän kuoppaa, yhteensä n. 30 x 40 m laajalla alueella. Kuoppia on tutkittu koekuopin ja maaperäkairalla. Kuopat on tulkittu keittokuopiksi niistä löytyneiden palaneiden kivien perusteella. Kohde ajoittuu Oulun seudun rannansiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.
2023: Kuopat olivat säilyneet suhteellisen hyvässä kunnossa. Kolme kuopista tosin oli metsäkoneen yliajamia ja metsäkoneen ajouralla, josta oli muotoutunut polku. Päällisin puolin tästä ei kuitenkaan ollut aiheutunut suuria näkyviä vaurioita.

Hirsikangas (564010056) (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Oulujoesta n. 1,4 km itäkoilliseen, Vaalantieltä Valkeisjärvelle johtavalta tieltä n. 90 m etelään. Maaperä alueella on moreenihiekkaa. Paikalla kasvaa mäntymetsää, jonka aluskasvillisuutena on varvikkoa, sammalta ja jäkälää.
Rämeet ympäröivät Hirsikangasta, jonka itäisemmän harjanteen länsirinteessä on yksi keittokuopaksi tulkittu kuoppa. Kuoppaa on tutkittu maaperäkairalla ja siinä havaittiin paksun huuhtoutumiskerroksen alapuolella palaneita kiviä, tummaa likamaata ja hiiliä. Kuoppa on halkaisijaltaan n. 2 m ja syvyydeltään n. 0,3-0,4 m. Keittokuoppa ajoittuu Oulun seudun rannansiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen.
Keittokuopan pohjoispuolella on kaksi muuta kuoppaa, joita on arveltu mahdollisiksi asuinpaikkakuopiksi. Kuopat ovat halkaisijaltaan 1-2 m ja syvyydeltään 0,2-0,5 m ja kairatessa niissä havaittiin paksu huuhtoutumiskerros. Metsätien molemmin puolin on lisäksi useita Puolustusvoimain harjoituspoteroita.
Alue tarkastettiin uudelleen vuonna 2010, eikä aikaisempiin huomioihin todettu varsinaisia muutoksia. Kuitenkin aivan keittokuopan ja sen länsipuoleisen kuopan viereen tehdyssä koekuopassa oli palaneen kiven sirpaleita sekä hiiltä osoittamassa muinaista toimintaa alueella. Kohteen laajuuden arviointi perustuu näkyviin rakenteisiin eikä kohde rajaudu maastollisesti, mutta 2010 tarkastuksen arvion mukaan muinaisjäännös rajautunee mainittujen kuoppien lähialueelle. Kohteen laajuuden arviointi edellyttää kuitenkin varsinaisia koekaivauksia.
2023: Kohteelle johtavalta polulta ja sen ympäristöstä havaittiin iskoksia n. 11 metrin säteellä sekä eteläisimmästä iskoksesta n. 15 m etelään kaksi palaneen luun kappaletta polulta. Löydöt kuvattiin ja jätettiin paikoilleen. Aluetta laajennettiin havaintojen perusteella hieman kaakkoon.

Valkiaisjärvi W (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Valkiaisjärven länsirannalla, n. 50 m kaupungin yleisestä uimarannasta etelään. Alue on karua ja kuivaa männikkö- ja koivukangasta. Maaperä alueella on hiekkaa.
Järven hiekkarannalla havaittiin n. 10 x 10 m:n kokoisella alueella kvartsi-iskoksia. Löytöjä ei otettu talteen. Kohde on voimakkaan eroosion kuluttama. Kohde on pikaisesti tuhoutumisuhan alainen mm. uimarannan laajennussuunnitelmien takia.
2022: Todettiin, että uimarantaa on jatkettu muinaisjäännösalueen rajalle saakka. Kohde vaikuttaa olevan muuten ennallaan. Joitain kvartsi-iskoksia oli näkyvillä leveämmällä polulla kaakkoispuoliskolla. Noin 0,7 metriä korkean rantavallin kummaltakin puolelta kulkee rannan mukaisesti polut, joista noin 2,5 metriä leveä on lounaispuolella, noin 0,8 metriä leveä koillispuolella.
2023: Kohteelle johtavalta polulta ja sen ympäristöstä havaittiin iskoksia n. 11 m säteellä
sekä eteläisimmästä iskoksesta n. 15 m etelään kaksi palaneen luun kappaletta polulta. Löydöt kuvattiin ja jätettiin paikoilleen. Muinaisjäännösalueen rajausta laajennettiin hieman etelään.

Vehkakangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Oulujoen eteläpuolella, kivisen moreenikankaan laella, Kajaanintieltä n. 250 m etelään. Paikalla kasvaa sekametsää, aluskasvillisuutena on puolukkaa ja sammalta. Ympäristössä on siellä täällä näkyvillä irtokiviä ja todennäköisesti myöhemmästä maankäytöstä aiheutuneita kuoppia.
Röykkiö löytyi inventoinnissa 2000. Paikalla on soikeahko, kooltaan n. 3,7 x 2,4 m laaja röykkiö. Sen keskellä on n. 1 x 0,8 m laaja, n. 20 cm syvä vajoama. Röykkiö on kasattu osittain sen eteläpuolella sijaitsevan suuren maakiven varaan.

Jylkynkangas (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Alakyläntien länsipuolella, Oulun ja Haukiputaan kunnarajan eteläpuolella olevan Jylkynkankaan itälaidalla. Maaperä alueella on moreenihiekkaa. Paikalla kasvaa nuorta männikköä, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa, mustikkaa ja jäkälää.
Alakyläntieltä kankaalle johtavan metsäpolkujen risteyksestä pohjoiseen on löytynyt kvartsiesine ja -iskoksia. Aluetta on tutkittu koekuopin, jotka olivat kuitenkin löydöttömiä. Oulun seudun rannasiirtymiskronologian perusteella mahdollinen asuinpaikkaa ajoittuu varhaismetallikauteen.
Vuoden 2023 inventoinnissa ja tarkastuksessa ei tehty asuinpaikkaan viittaavia pintahavaintoja poluilla ja polkujen reunoilla olevilta paljaana olleitlta maastonkohdilta. Vuoden 2001 jälkeen havaintokohdan pohjoispuolelle on tehty kuntopolku, jolle etelästä Karmikujan pistää yhdyspolku/kuntopolku. Vanha kaakosta tuleva polku erottuu yhä maastossa. lisäksi aivan vastikään on tehty sorattu kävyle- tms. polku havaintokloohdan itäpuolelle. Vaikka ympäristö on polkujen syntymisen myöstä muuttunut, on alkuperäistä kangasmaastoa itä-länsisuuntaisen harjanteen kohdalla säilynyt.

Mustikkakangas N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pilpajärven lounaisrannalla, Mustikkakankaan moreenimuodostuman pohjoispäässä. Paikalla kasvaa mäntymetsää, aluskasvillisuutena on puolukkaa, kanervaa, sammalta ja jäkälää.
Kohde löytyi 1988, jolloin paikalla rekisteröitiin viisi asumuspainannetta ja kiviröykkiö. 2001 inventoinnissa paikalla havaittiin yhteensä 13 asumuspainannetta, kolme mahdollista asuinpaikkakuoppaa, kivilatomus ja mahdollinen merkkikivi. Jäännökset sijaitsevat Mustikkakankaan pohjoisosassa kahdessa ryhmässä. Aluetta on tutkittu 2001 inventoinnissa maaperäkairalla. Tiedot kohteessa olevista rakenteista on liitetty rekisterin alakohteet -välilehdelle (rakenteille vuonna 2001 gps-mitattuja sijainteja voidaan pitää ainakin osin ohjeellisina).

Mustikkakangas E (564010064) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pilpajärven eteläpuolella sijaitsevan Mustikkakankaan itäreunalla. Maaperä alueella on hienoa hiekkaa. Paikalla kasvaa hoidettua mäntymetsää, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa, mustikkaa ja sammalta.
Kohde löytyi 2001 inventoinnissa. Paikalta löytyi osin Karttiontien leikkaama, pyöreähkö asumuspainanne, jonka alkuperäinen muoto ei ole enää pääteltävissä. Asumuspainanteen säilyneen osan suurin halkaisija on n. 6 m ja syvyys n. 50 cm. Painanteen keskelle tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia ja suurempi kvartsinkappale. Löytöjä ei otettu talteen. Kohteesta n. 50 m etelään löytyi toinen painanne, johon tehty koekuoppa oli löydötön.

Mustikkakangas S (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Oulujoen pohjoispuolella, Mustikkakankaan eteläosassa loivassa länsirinteessä. Maasto alueella on kuivaa mäntykangasta, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa, variksenmarjaa, sammalta ja jäkälää. Maaperä alueella on hienoa hiekkaa.
Paikalla sijaitsee kolme, mahdollisesti neljä kuoppaa yhteensä n. 100 x 10 m laajalla, koillis-lounaissuuntaisella vyöhykkeellä. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Karjosuo N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Heikinsuon ja Karjosuon välisen kankaan loivalla koillisrinteellä, joka on 2000-luvun alussa äestetty. Soiden ympäröimällä kankaalla kasvaa mäntymetsää, äestysurissa pientä taimikkoa. Maaperä rinteen yläosassa on hienoa hiekkaa; alempana rinteessä maalaji muuttuu kivisemmäksi.
Paikalta on löytynyt äestysurista kvartsi-iskoksia, kivilajiraaka-ainekappaleita sekä palaneita kiviä. Löydöt keskittyvät rinteen yläosaan. Löytöjä ei ilmeisesti otettu talteen.

Matkalamminaho (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Matkalamminaho -nimisen kankaan pohjoisreunalla, loivan rinteen alaosassa n. 10 m etäisyydellä suosta. Maaperä kankaalla on kivistä moreenia ja siellä kasvaa nuorta mäntymetsää. Aluskasvillisuutena on puolukkaa ja variksenmarjaa.
Kuopat sijaitsevat kankaan alaosassa suon reunalla soistuvassa maastossa. Kuopat vaikuttavat koskemattomilta ja molemmissa havaittiin inventoinnissa 2001 kairattaessa selkeä huuhtoutumiskerros. Kuopat saattavat olla pyyntikuoppia. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Karjosuo W (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Heikinsuon ja Karjosuon välisen kankaan etelärinteessä sijaitsevassa rakkakivikossa. Ympäröivillä alueilla maaperä on kivistä hiekkamoreenia, jossa kasvaa mäntymetsää ja aluskasvillisuutena on varpukasveja ja sammalta.
Kankaan etelärinteen koillis-lounaissuuntaisessa kivirakassa on viisi kuoppaa rivissä. Kuopat ovat sammalen ja jäkälän peitossa. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Korkiakangas (564010069) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Korkiakangas -nimisen mäen muinaisella rantavallilla. Maaperä alueella on kivistä moreenia ja kohteesta n. 100 m pohjoiskoilliseen on laaja soranottopaikka, joka oli vielä 2000-luvun alkupuolella aktiivisessa käytössä. Paikalla kasvaa mäntymetsää, aluskasvillisuutena on varvikkoa, sammalta ja jäkälää.
Paikalla sijaitsee kaksi kivikkoon tehtyä kuoppaa. Toinen kuopista sijaitsee harjanteen laella ja toinen rinteessä. Kuopat ovat muodoltaan pyöreitä. Kuoppien läheisyydessä on muutamia epämääräisiä kuoppia, jotka saattavat liittyä muinaisjäännökseen. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Lapinkangas (564010070) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee laajan Lapinkangas -nimisen mäen eteläosassa, Tervaojan tilasta n. 300 m koilliseen. Paikalla on hakkuuaukea kahden koillis-lounais -suuntaisen harjanteen välissä. Maaperä alueella on hienoa hiekkamoreenia. 2000-luvun alussa äestetyllä hakkuuaukealla kasvaa puolukkaa, sammalta ja maitohorsmaa.
Ajopolun pinnasta löytyi 2001 inventoinnissa n. 50 m pitkällä vyöhykkeellä kvartsi-iskoksia. Löytöjä ei otettu talteen. Asuinpaikka on ajoitettu korkeutensa perusteella varhaismetallikautiseksi.

Merisuo E (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Merisuon itäreunaa rajaavan luode-kaakko -suuntaisen männikköisen moreeniharjanteen kaakkoispäässä lähellä kankaan lounaisreunaa. Maaperä alueella on moreenihiekkaa. Paikalla kasvaa mäntymetsää, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa, variksenmarjaa, sammalta ja jäkälää.
Kankaan kaakkoisosassa sijaitseva kuoppa on halkaisijaltaan n. 1,5 m ja syvyydeltään n. 35 cm. Muodoltaan epämääräistä kuoppaa on tutkittu koepistoin ja siinä havaittiin ehjä podsolimaannos ja jonkin verran hiiltä. Kuopasta ei löytynyt palaneita kiviä, joten kyseessä ei ilmeisesti ole keittokuoppa.
2023: Kohde on suhteellisen hyvässä kunnossa, tosin se on alkanut metsittyä.

Vasikkaniitty SW (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vasikkaniityn lounaispuolella olevan mäntyvaltaisen moreeniharjanteen laella. Maaperä alueella on paikoin runsaskivistä hiekkamoreenia. Paikalla kasvaa vaihtelevankokoista mäntymetsää, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa, kanervaa ja sammalta.
Kankaan laen koillislaidalla sijaitsee suuren maakiven varaan kasattu kivilatomus. Se on keskuskuopallinen ja halkaisijaltaan n. 2 m ja korkeudeltaan n. 40 cm. Latomusta on tutkittu kaivauksin 2003. Latomus on osin tuhoutunut, sillä sitä on käytetty nuotiopaikkana.
Alempana harjanteella on viisi kuoppaa. Kuoppia on tutkittu koepistoin, joissa havaittiin ehjä podsolimaannos. Latomuksen ja kuoppien funktio tai ajoitus eivät ole selvinneet tutkimuksissa. Tiedot jäännöksistä on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.
2023: Tarkennettu kolmen kuopan sijaintia (kuopat 1, 3 ja 4) ja inventoinnissa havaittiin kaksi uutta kuoppaa (kuopat 6 ja 7). Pohjoisinta kuoppaa 5 ei havaittu. Alueelta tavattiin myös kaksi kvartsi-iskosta, tiedot niistä on alakohteissa. Aluerajausta laajennettiin kuopan 7 alueelle.

Savikorpi (564010073) (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Savikorpi -nimisen peltoalueen luoteispuolella kohoavan hiekkamoreeniharjanteen pohjoisella laella. Paikalla kasvaa paikoin harvennettua männikköä, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa, variksenmarjaa, suopursua, horsmaa ja sammalta.
Paikalla sijaitsee yhteensä neljä kuoppaa, joiden keskimääräinen halkaisija on n. 3 m ja syvyys n. 60 cm. Kuoppia on tutkittu koepistoin ja niissä havaittiin ehjä podsolimaannos sekä palaneita kiviä. Keittokuopiksi tulkitut kuopat ajoittuvat Oulun seudun rannasiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.
2023: Neljän kuopan lisäksi alueelta löytyi yksi epämääräinen, mahdollinen keittokuoppa, sekä pienempi, halkaisijaltaan 1,5 m, kuoppa, joka voi olla osin pyörätien alle jääneen/osittain täytetyn kuopan jatkoa. Isomman ja pienen kuopan välissä kulkee polku.
Kuoppien pohjalla on kerääntynyt melko paljon roskia, mutta muuten ne ovat hyväkuntoisia. Alakohteina olevien kuoppien sijainnit ja koot mukailevat vuoden 2023 inventointiraportin tietoja.

Navettakangas (564010074) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Navettakangas -nimisen luode-kaakko -suuntaisen moreeniharjanteen laen hakatulla ja äestetyllä eteläreunalla. Maaperä alueella on kivistä hiekkamoreenia. Paikalla kasvaa paikoin avohakattua taimikkoa ja sekametsää, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa, horsmaa ja sammalta.
Metsä-äestetyn alueen keskivaiheilta on löytynyt kivilajihioin, kvartsi-iskoksia sekä palaneita kiviä. Kohdetta on tutkittu koekuopittamalla, joista löytyi kvartsiesineitä ja -iskoksia. Kohde ajoittuu Oulun seudun rannasiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen.
2023: Kohde on säilynyt ennallaan.

Mökinmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Mökinmaa -nimisen moreeniharjanteen kaakkoislaidalla. Maaperä alueella on hiekkaa. Paikalla kasvaa tiheää kuusikkoa, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa, mustikkaa ja sammalta.
Lähellä kankaan harjanteen kaakkoislaitaa sijaitsee kuoppa, joka on halkaisijaltaan n. 1,5 m ja syvyydeltään 80 cm. Sijaintikorkeuden, koepistossa havaitun podsolimaannoksen ja esiin tulleiden palaneiden kivien perusteella kyseessä on keittokuoppa. Kohde ajoittuu Oulun seudun rannansiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen.
2023: Kohde ennallaan.

Majakangas (564010076) (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Sääskensuo -nimisen pellon eteläreunalla kohoavalla Majakankaalla. Maaperä alueella on hiekkamoreenia. Paikalla kasvaa mäntymetsää, jonka aluskasvillisuutena on mustikkaa, puolukkaa, variksenmarjaa, sammalta ja jäkälää.
Kankaan korkeimman laen itäreunalla sijaitsee yhteensä 20:n kuopan rykelmä. Koepistoissa havaittu podsolimaannos, hiilet ja palaneet kivet sekä kohteen sijainti osoittavat, että kysymyksessä on todennäköisesti keittokuopparyhmä. Kohde ajoittuu Oulun seudun rannansiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen.
2023: Alueelta tavattiin 20 kuoppajäännöstä, joista kolme oli hieman epämääräisiä. Pääosin havaitut kuopat olivat pyöreitä, mutta seassa oli myös jonkin verran soikeita tai suppilomaisia kuoppia. Kuopat ovat säilyneet hyvin. Alakohteet vastaavat vuoden 2023 koordinaatteja ja kokoja. Eteläisisimmän kuopan 21 tiedot ovat vuoden 2001 inventoinnista.

Sääskensuo SE (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Sääskensuon kaakkoislaidalla kohoavalla moreeniharjanteella. Maaperä alueella on runsaskivistä hiekkamoreenia. Paikalla kasvaa hoitamatonta metsää, jonka aluskasvillisuutena on horsmaa, variksenmarjaa, puolukkaa, heinää, sammalta ja jäkälää.
Kankaan laen eteläpuolella, n. 15 m Sääskensuontiestä länteen, on kaksi kuoppaa. Kuoppia on tutkittu koepistoin, joissa havaittiin podsolimaannos sekä useita palaneita kiviä. Kyseessä on keittokuoppakohde, joka ajoittuu Oulun seudun rannansiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.
2023: Kohde ennallaan.

Matokangas NE (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde, 6 kuoppajäännöstä sijaitsee Matokankaan tasannemaisella koillislaidalla. Halkaisijaltaan 3 -metriset kuopat sijaitsevat etäällä toisistaan, n. 50 - 100 m. Kairattaessa kaikissa kuopissa tavattiin podsolimaannos, yhdestä lisäksi koepistossa tuli esiin hiiliä ja tulen rapauttamia kiviä. Näin ollen kuopat voitaneen tulkita keittokuopiksi.

Matokangas E (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde, kaikkiaan 28 kuoppajäännettä sijaitsee Matokangas -harjun pohjoispuolella liki harjun itäreunaa ja n. 200 m ns: Kiekon majasta pohjoiseen.Kuopparyhma rajoittuu idässä sorakuoppaan, jonka länsipuolella on yhteensa 22 suurehkoa kuoppaa, suurimmat halkaisijaltaan 5 m ja syvyydeltään 1 m. Jäänteet muodostavat kolme rinteen suuntaista nauhaa ja rinteen vastaisia kolmen kuopan jonoja.Kuoppien esihistoriallisuus varmistettiin kairaamalla ja koepistoin, kaikissa esiintyi podsolimaannos ja tulen rapauttamia kiviä, jolloin kuopat voidaan tulkita keittokuopiksi. Tulkinta voidaan ulottaa koskemaan myöskin harjanteen eteläpuolella sijaitsevaa kuutta kuoppajäännettä. Keittokuoppakohteeksi Matokangas E on erittäin näyttävä.

Mikonkangas X (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde, 19 keittokuopan ja 4 muun kuopan ryhmä, sijaitsee laajan Mikonkankaan korkeimmalla harjanteella osin laen yli vedetyn voimalinjan alla. Suurimmat kuopat ovat halkaisijaltaan 4 -metrisiä ja syvyydeltään 50 - 70 cm. Kuoppien esihistoriallisuus on varmistettu kairaamalla.
2022: Muinaisjäännösalueen pohjoisreunalta löydettiin yksi aiemmin tuntematon keittokuoppa. Kuoppaa 17 ei löydetty.

Mikonkangas N (Asuinpaikat)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee Mikonkankaan pohjoisreunalla laakealla hiekkatasanteella. Alueella on valaistu pururata ja pieneläinten hautausmaa. Maaperä alueella on hiekkaa. Paikalla kasvaa mäntymetsää, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa ja jäkälää.
Paikalla kulkevalta metsäautotieltä on löytynyt kvartseja ja vuolukivisekoitteista keramiikkaa yhteensä n. 50 - 100 m pitkällä vöhykkeellä. Kohdetta on tutkittu koepistoin sekä koekaivauksin. Kaivauksissa paikalta löytyi kvartsi-iskoksia, -esineitä ja palanutta luuta. On mahdollista, että metsäautotien raivaus on tuhonnut suurimman osan asuinpaikasta. Kohde ajoittuu Oulun seudun rannansiirtymiskronologian perusteella pronssikauteen.

Mikonkangas E (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde, 19 kuoppajäännettä käsittävä kuoppajäännöskohde sijaitsee Mikonkankaan itäreunan hiekkaisella rinteellä. Keskeinen osa kuopista sijaitsee suuren hiekkakuopan itäpuolisessa metsikössä, jokka kuopat sijaitsevat n. 400 m:n matkalla kankaan laitaa noudattaen. Kaikissa kuopissa havaittiin koepistoissa podsolimaannos, osassa on myös runsaasti kiviä. Järjestelmä on ilmeisesti muodostanut kokonaisuuden kohteen Mikonkangas SE:n kanssa (Oulu 52) kunnes Vaalantien rakentaminen katkaisi yhteyden.

Sanginkangas E (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee pääosin Sanginkankaan Orion Oyj:n tehdasalueen itäpuolen muinaisilla rantaterasseilla. Maaperä alueella vaihtelee hiekasta kiviseen moreeniin. Paikalla kasvaa mäntymetsää, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa, jäkälää ja sammalta.
Alueella on yhteensä 29 keittokuoppaa käsittävä kokonaisuus sekä varhaismetallikautinen asuinpaikka. Kuopat eivät muodosta yhdessä selkeää järjestelmää, vaan niitä sijaitsee hajallaan eri rantaterasseilla. Suurin osa kuopista sijaitsee tehdasalueen itäpuolella, kolme sen pohjoispuolella ja kaksi kankaan etelärinteellä tehdasalueen sisäpuolella. Kuoppia on varmaankin tuhoutunut tehtaan rakentamisen yhteydessä.
Yksi kaapelikaivannon puolittama kuoppa tutkittiin 1999, jossa se todettiin keittokuopaksi. Inventoinnissa 2002 osaa kuopista tutkittiin maakairalla ja kaikissa niissä havaittiin selvä huuhtoutumiskerros, osassa myös hiiltä ja kivimurskaa. Kuopat ovat muodoltaan pyöreähköjä ja suppilomaisiksi maatuneita. Ne ovat halkaisijaltaan n. 1,75-3,5 m ja syvyydeltään n. 30-80 cm.
Varhaismetallikautinen asuinpaikka löytyi sorakuopan laidalta inventoinnissa 2002. Paikalta löytyi kvartsi-iskoksia ja -esine. Asuinpaikka on ilmeisesti lähes tuhoutunut soranotossa, koska sen ympäristöön tehdyistä koepistoista ei löytynyt mitään asuinpaikkaan viittaavaa. Asuinpaikka ajoittuu korkeutensa perusteella varhaismetallikauteen.
2023: Alueella tehtiin koekaivaus, jonka yhteydessä selvitettiin muinaisjäännökseen kuuluvien rakenteiden ja kulttuurikerrosten sijoittumista alueelle sekä kartoitettiin alueen kuoppajäännökset. Tutkimusten aikana alueelta paikannettiin 35 kuoppajäännöstä, joista seitsemän tulkittiin keittokuopaksi ja 17 hiilihaudaksi. Kuoppajäännöksistä 11 jäi tarkemmin tunnistamattomaksi. Tiedot kohteista on lisätty alakohteisiin. Alakohteet mukailevat vuoden 2023 raportin tietoja. Alakohteiden numerointi ei vastaa raportin kuoppanumerointia, sillä muinaisjäännösrekisteriin ei ole viety raportin kuoppajäännösluettelossa olevaa mahdollista tuulenkaatoa ja modernia kaivantoa.
Kuoppajäännöksistä on tehty kolme ajoitusta (kaksi vuoden 2023 tutkimusten aikana ja yksi vuoden 1999 tutkimuksista), joiden perusteella ne ajoittuvat varhaismetallikaudelta rautakauden loppupuolelle.
Alueelle tehdyistä 68 koekuopasta löydettiin muutamia kvartsi-iskoksia, mutta ei merkkejä kulttuurikerroksista. Tutkimustulosten perusteella alue on ollut enemmän esihistoriallinen työ- ja valmistuspaikkakäytössä kuin varsinainen asuinpaikka-alue.

Marttilankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Marttilankangas -nimisen mäen laella, sekä sen itä- ja lounaislaidalla. Maaperä alueella on kivistä moreenia, kankaan lounaisreunalla hiekkaa. Alueella kasvaa sekametsää, lounaisreunalla maasto on mäntykangasta. Aluskasvillisuutena on pääosin mustikkaa ja sammalta.
Alueelta on löytynyt yhteensä 20 kuoppaa, jotka on tulkittu keittokuopiksi. Muutamia kuopista on tutkittu koepistoin ja maaperäkairalla. Tutkittujen kuoppien huuhtoutumiskerroksessa on havaittu hiiliä ja palaneita kiviä. Kuopat ovat pyöreähköjä ja halkaisijaltaan n. 3-4 m ja syvyydeltään n. 50 cm. Ne eivät muodosta yhdessä selkeää järjestelmää. Jos kyseessä on rantasidonnainen muinaisjäännös, se ajoittuu korkeutensa perusteella varhaismetallikauteen.
Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.
2024: Alueella on ainakin 45 kuoppaa ja kuoppia voi olla vielä enemmän. Lisäksi ennestään tunnettujen kuoppien sijainteja on tarkennettu. Aluerajausta on pienennetty etelästä ja laajennettu pohjoisesta.

Särkikangas (564010086) (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee laajahkon Särkikangas -nimisen mäen laen itä- ja länsilaidalla. Maaperä alueella on kivistä hiekkamoreenia. Paikalla kasvaa mänty- ja sekametsää ja aluskasvillisuutena on varpuja, sammalta ja jäkälää. Kankaan laella on omakotitaloasutusta ja sen lävistää Madekoskelta Juurussuolle kulkeva tie.
Mäen laen korkeimmalla kohdalla on yhteensä kahdeksan kuoppaa omakotitalojen jakamana kahteen ryppääseen. Osa kuopista on mahdollisesti tuhoutunut taloja rakentaessa 1980-luvulla. Kuoppia on tutkittu inventoinnissa 2001 maaperäkairalla ja niissä havaittiin huuhtoutumiskerros ja palaneita kiviä. Kuopat ovat mahdollisesti keittokuoppia. Jos kuopat ovat rantasidonnaisia, ne ajoittuvat Oulun seudun rannasiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Särkilampi NE (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Särkilampi -nimisen suon koillis- ja itäpuolella olevalla kankaalla. Maaperä alueella on hiekkaa. Paikalla kasvaa mäntymetsää, aluskasvillisuutena on kanervaa, puolukkaa, sammalta ja jäkälää. Kankaan kaakkoisosassa on soranottokuoppa n. 10 m etäisyydellä muinaisjäännöksestä.
Alueella on yhteensä kahdeksan keittokuopaksi tulkittua kuoppaa. Kuoppia on tutkittu koepistoin ja niissä on havaittu huuhtoutumiskerros ja palaneita kiviä. Kuopat ovat muodoltaan pyöreitä ja suppilomaisia. Ne ovat halkaisijaltaan 2,5-3 m ja syvyydeltään 50-70 cm. Jos keittokuopat ovat rantasidonnaisia, ne ajoittuvat Oulun seudun rannasiirtymiskäyrän perusteella varhaismetallikauteen. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Särkilampi NW (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Särkilampi -nimisen suon luoteispuolella olevalla harjanteella. Maaperä alueella on hiekkaa. Paikalla kasvaa mäntymetsää, aluskasvillisuutena on puolukkaa, sammalta ja jäkälää.
Alueella sijaitsee toistaiseksi laajin Oulujokilaaksossa tunnettu keittokuoppakohde. Paikalla on yhteensä 46 keittokuopaksi tulkittua jäännöstä n. 170 x 140 m laajalla alueella. Kuoppajono alkaa harjanteen etelärinteeltä ja jatkuu sen itäreunaa pitkin hieman koilliskärjen yli. Osa niistä sijaitsee lähellä harjanteen lakea, osa lähellä kankaan kaakkoisreunaa kulkevaa metsäautotietä.
Kuoppia on tutkittu koepistoin ja maaperäkairalla ja niissä on havaittu huuhtoutumiskerros sekä palaneita kiviä ja hiiltä. Kuopat ovat muodoltaan pyöreitä ja suppilomaisia. Ne ovat halkaisijaltaan n. 1,5-4 m ja suurimmat ovat jopa yli metrin syvyisiä. Jos kohde on rantasidonnainen, se on ajoitettu Oulun seudun rannasiirtymiskäyrän perusteella varhaismetallikautiseksi. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Ruunakangas SE (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee laajan Ruunakangas -nimisen mäen laella olevan kivirakan eteläpuolella. Maaperä alueella on moreenihiekkaa, eteläreunalla kivikkoa. Paikalla kasvaa harvennettua mäntymetsää ja aluskasvillisuutena on puolukkaa, sammalta ja jäkälää.
Kankaan kaakkoisreunan kivirakan eteläpuolella on kaksi kuoppaa. Kuoppia on tutkittu koepistoin ja niissä on havaittu paksuhko huuhtoutumiskerros ja palaneita kiviä. Koepistohavaintojen lisäksi kuoppien sijainti kankaan reunalla ja kivirakan läheisyydessä tukee niiden tulkintaa keittokuopiksi. Jos kohde on rantasidonnainen, se ajoittuu Oulun seudun rannasiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Ruunakangas X (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Ruunakangas -nimisen mäen keskiosan korkeimmalla kohdalla olevan kivirakan etelä- ja lounaispuolella. Maaperä alueella on moreenihiekkaa ja kivikkoa. Paikalla kasvaa mäntyjä ja aluskasvillisuutena on variksenmarjaa, puolukkaa, sammalta ja jäkälää.
Kankaan laen kivirakan etelä- ja lounaispuolella on yhteensä kuusi keittokuopaksi tulkittua kuoppaa. Ne ovat halkaisijaltaan varsin suuria, lähes 4 m, ja syvyydeltään n. 50-70 cm. Osa kuopista on kaivettu varsin kiviseen moreeniin ja niitä peittää maksu sammal- ja varpukasvillisuus.
Kuoppia on tutkittu koepistoin ja niissä on havaittu podsolimaannos sekä palaneita kiviä. Osa kuopista on muodoltaan suppilomaisia ja loivapiirteisiä. On kuitenkin mahdollista, että joku niistä on voinut syntyä kiviaineksen oton seurauksena. Jos kohde oletetaan rantasidonnaiseksi, se ajoittuu Oulun seudun rannansiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Kudelmakangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiöryhmä sijaitsee Sanginjoen eteläpuolella. Sankilammesta n. 1,8 km länsiluoteeseen männikköä kasvavan harjanteen laella. Röykkiöt ovat halkaisijaltaan 4-10 m ja korkeutta niillä on 30-100 cm. Seitsemän keskellä erottuu vajoama. Röykkiöt ovat osittain sammalen peittämiä. Maastollisesti kohde on näyttävä.

Sorvari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen löytöpaikka sijaitsee Sanginjoen pohjoisrannalla Jylhänkylän ja Lamminkylän välisellä Oulunsaloon kuuluvalla maakaistalla.Alueelta on löydetty skandinaavinen käyrä liuskeveitsi, joka ajoittunee kampakeraamista aikaa nuoremmaksi sekä tasataltta. Nykyisin paikka on viljelysmaana.
Löydöt: PPM 543 ja 544

Oulunsalon uhrikirkko (Kirkkorakenteet)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Oulunsalon kirkon kirkkomaalla, sen kaakkoiskulmassa. Uhrikirkko on rakennettu vuonna 1665 ja poistettu käytöstä 1855. Paikka on merkitty muistokivellä. Kirkolla oli uhrikirkon maine Pohjanmaalla ja Lapissa, myös Etelä-Suomessa ja Ruotsin Länsipohjassa. Uhraamista tapahtui vielä 1700 -luvulla. Kirkon maine uhrikirkkona, uhraamisen ajankohdat - Olavin ja Tapanin päivinä - sekä kirjallinen tieto viittaavat siihen, että Oulunsalossa olisi ollut kappeli keskiajalla ennen Oulun kirkon perustamista v. 1608. Kaivaustutkimuksia paikalla ei ole tehty.
Mittaustutkimukset Ahti Paulaharju 1957.
2022: Kohde sijaitsee nykyisellä hautuumaalla sen kaakkoisosassa. Paikalla sijaitsee muistokivi, jossa lukee ”TÄLLÄ PAIKALLA ON SEISSYT V:STA 1665 UHRIKIRKKONA KUULU OULUNSALON I:NEN KIRKKO, JOKA YNNÄ ERILLINEN TAPULI PURETTIIN V. 1870 JA PUUTAVA KÄYTETTIIN PAPPILAN KORJAUKSEEN. KIRKKOA KORISTIVAT LARS GALLENIUKSEN V. 1689 SEINÄMAALAUKSET. MAA JA TAIVAS KATOAVAT, UTTA HERRAN SANA PYSYY IANKAIKKISESTA IANKAIKKISEEN.”
Hautausmaalla muistokiven kohdalla sekä siitä kaakkoon erottuu maastosta kaksi korkeampaa kohtaa, joiden toisen kohdalla kirkko on voinut sijaita. Alueella on paljon hautoja, joista vanhimmat ovat ilmeisesti 1800-luvun loppupuolelta. Kirkko sekä kellotapuli on merkitty vuoden 1764/1788 isojakokarttaan. Karttatarkastelun perusteella kirkko on sijannut vanhan hautausmaan koillisosassa, kutakuinkin muistomerkin kohdalla ja kellotapuli on sijainnut nykyisen hautausmaan ulkopuolella (ks. alakohteet).

Kudelmakangas NE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oulujoen pohjoispuolella Pilpajärvestä 3,4 km itäkoilliseen ja koostuu asuinpaikkapinnan ja kahden asuinkuopan muodostamasta kokonaisuudesta. Alue on äestetty hakkuuaukea, jota ympäröi suo. Metsäautotien halkoman asuinpaikan laajuus on n. 26 x 21 m. Tästä 55 m lounaaseen on kuoppajäännös, halkaisijaltaan 1,8 m ja syvyydeltään 0,3 m. Toinen kuoppajäännös sijaitsee edellisestä 30 m eteläkaakkoon. Kuoppa on kooltaan 5 x 6 m ja syvyydeltään0,6 m. Kuoppa on pahoin tuhoutunut äestettäessä.

Karttiokangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka ja ainakin 13 asumuspainannetta sekä 10 muuta kuoppaa tai painannetta. Ne sijaitsevat Miehonsuon itäreunalla turvetuotantoalueelle johtavan pistotien ja Karttiontien välissä olevalla hakkuuaukealla sekä myös Karttiontien koillispuolella. Alueen laajuus on ainakin 110 x 90 m. Maasto on kuivaa kangasta. Inventoinnissa 2007 havaittiin vielä yksi ilmeisesti ennestään tuntematon asumuspainanne, jonka kooksi mitattiin 9,1 x 5,9 m.

Karttio N (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijiatsee Oulujoen pohjoispuolella hiekkamoreenisen Karttiokankaan pohjoisosassa äestetyllä metsäpalstalla. Paikalla on havaittu tulen rapauttamia kiviä ja kvartsia. Kohde on osittain pahoin äestyksen tuhoama.

Pohjoishaara E (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde, 10:n pyöreähkön halkaisijaltaan keskimäärin 1,5 m:n kokoisen kuopan ryhmä sijaitsee Oulujoen pohjoispuolella Miehonsuon turvetuotantoalueelta n. 800 m kaakkoon. Ensimmäinen kuoppa on kankaan laella, muut noudattelevat harjanteen lakea n. 150 m: matkalla. Pohjoishaara on moreeniharjanne, valtapuuna mänty ja aluskasvillisuutena varvikko.

Kastelli Linnakangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kastellinperän Linnakankaan laen kaakkoisreunalla. Kivikkoisen kankaan laella on jätinkirkko, suurin maassamme, kooltaan noin 36 x 62 metriä. Vallin korkeus on enimmillään lähes 2 metriä ja siinä erottuu kuusi porttiaukkoa (kohde Pattijoki 1). Kaivauksissa vallin sisäpuolelta ja ulkopuolelta on löydetty kivikautisia asuinpaikkalöytöjä, joista erityisesti liuske-esineet ajottavat jätinkirkon myöhäiskivikautiseksi. Harjanteella kirkon ulkopuolella on kolmisenkymmentä röykkiötä ja useita erilaisia painanteita. Kankaan laella ja kaakkoisreunassa hiekkakuopan ja metsätien välissä on kivikautinen (kvartsi-)asuinpaikka. Kauimpana harjun laen koillispäässä erottuu pyyntikuopalta vaikuttavia kuoppia (Kohde Pattijoki 6).
Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti 2001). Kohde on merkitty karttaan ja paikalla on opastaulu (MV 1994).
Päätös Pattijoen Linnakankaan Kastellinlinnan muinaisjäännöksen ja sen suoja-alueen rajojen vahvistamisesta 24.3.1998 Pohjois-Pohjanmaan ympäristökeskus

Pomminkangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Raahesta Vihantiin johtavan tien pohjoispuolisella kankaalla. Kankaan laen kivikossa on 15–20 rakkakuoppaa, joiden halkaisija on 1–4 m ja syvyys enimmillään noin 0,5 metriä. Osa kuopista on hyvin epämääräisiä. Rakan eteläreunassa, 10–15 m lounaaseen on keskuskuopallinen röykkiö, jonka halkaisija on 4–5 m ja korkeus noin 30 cm. Röykkiöstä noin 10 m luoteeseen on epämääräinen kuopanne.

Korvenkangas (582010008) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kastellinlinnasta vajaat kilometri lounaaseen sijaitsevan Korvenkankaan röykkiön halkaisija on noin 6 m ja korkeus 80–100 cm. Kookkaista kivistä kootun röykkiön päällys on hieman notkolla. Kivien halkaisija vaihtelee pääosin 30–60 cm. Röykkiö on sammalen peittämä. Röykkiön läheisyydestä ei tavattu asuinpaikkaan tms. viittaavia merkkejä.

Kissakangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kissakangas on mäntyä kasvava moreenikangas, jonka eteläosan korkeimman kohdan reunalla kohde sijaitsee. Paikalla on useita toisistaan eroavia rakenteita ja kivikautinen asuinpaikka. Kissakankaan eteläreunalla olevan viiden röykkiön halkaisijat vaihtelevat 4–7 m ja korkeudet 30–80 cm. Röykkiöiden lisäksi alueella on yksi matala kivilatomus. Lisäksi alueella on havaittu ainakin kolme asumuspainannetta, joiden koko vaihtelee 6–7 x 5 metriä.
2022: Alueelta tavattiin 3 maastosta sammaloituneena kumpuna erottuvaa latomusta, jotka olivat vaurioituneet metsäaurauksessa. Lisäksi alueella sijaitsee 6 röykkiötä, joista ainakin kolme on keskuskuopallisia. Tällä tarkastuskäynnillä havaittiin vain yksi asumuspainanne.

Myllysaari (582010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kastellinperällä Latvaojan pohjoispuolella, Myllysaaren talosta noin 200 metriä koilliseen ja Kastellin linnasta noin 650 metriä kaakkoon, Kissakankaan eteläpuolella kankaan ohitse kulkevan metsätien alueella. Kohteen eteläpuolella on peltoa ja näiden takana Latvaoja.
Paikalta on löydetty useita kvartsi-iskoksia. Kohde liittyy heti sen pohjoispuolella olevaan Kissakankaan röykkiö- ja asuinpaikka-alueeseen.
2022: Metsätielle on ajettu sepeliä joitakin vuosia sitten, tietä on ilmeisesti vahvistettu metsätyökoneiden kulkua varten.

Jylhänharju N (Kivirakenteet)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Raahesta Vihantiin johtavasta tiestä noin 250 m lounaaseen, Jylhänharjun koilliskärjessä. Paikalla on ainakin viisi kiviröykkiötä, joiden halkaisija on 3–7 m ja korkeus 30–50 cm. Röykkiöistä kolme on pyöreätä, yksi lähinnä suunnikas ja yksi osin tuhottu. Lisäksi paikalla on pari epämääräistä kiven ja maansekaista kumparetta, mahdollisia röykkiöitä.
2022: Kohde oli ennallaan. Alueella kasvaa harvaa mäntymetsää, koillis- eteläpuolella taimikkoa hakkuiden jäljiltä. Paikalla havaittiin seitsemän röykkiötä ks. alakohteet. Kankaalla on lisäksi joitakin epämääräisiä pieniä kivikasoja ja kuoppia, joiden esihistoriallisuus on epäselvää.

Pihlajakangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ylipään koulusta noin 700 m etelään. Pihlajakankaan korkeimman kohdan reunalla on halkaisijaltaan 4–4,5 m:n laajuinen pyöreähkö keskuskuopallinen röykkiö, jonka korkeus on 60–70 cm. Jäkälän ja sammalen peittämän röykkiön vallissa kasvaa pari petäjää.

Kehäkangas (582010017) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kastellin linnasta noin 1,5 km etelään. Kehäkangas on Yhteisenkankaan länsipuolella sijaitseva kosteikkojen ympäröimä pieni kangassaareke, jonka korkeimmalla kohdalla on kaksi röykkiötä. Niiden halkaisija on 3–5 m ja korkeus noin 30–40 cm. Lisäksi alueella on pyöreähkö maansekainen valli, jonka ala on 20 x 21 m. Kyseessä on mahdollinen jätinkirkko.

Pikku Liekokangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kastellin linnasta noin 1,3 km koilliseen olevan kankaan itäosassa, sen korkeimmalla kohdalla. Paikalla on suorakaiteen muotoinen jätinkirkko, jonka ala on 13 x 18 m. Vieressä on myös toinen epämääräinen vallikehä. Lisäksi alueella on yhteensä kuusi röykkiötä, joiden halkaisija on 4–8 m. Alueen tutkimuksissa on löytynyt mm. kvartsia, piitä, kiviesineitä ja niiden katkelmia sekä Pöljän keramiikkaa.

Piittakangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Ylipään itäpuolisella metsäalueella Kastellin linnasta 1,9 km itään. Kohde sijaitsee Piittakankaan pohjoisimman laen itäosassa, sen korkeimmalla kohdalla rinteen reunalla. Paikalla on röykkiö, jonka halkaisija on 5–5,5 m ja korkeus 30–40 cm. Jäkälän ja sammalen peittämän röykkiön keskellä on pieni kuopanne.
Vuonna 2011 todettiin, että kankaalla oli tehty metsäpohjan laikutusta. Mahdollisen asuinpaikan paikantamiseksi alueen korkeimman kohdan kaakkoispuoleisella rinteellä tarkastettiin muokattua aluetta, mutta merkkejä muinaisjäännöksestä ei havaittu.

Kiviojankangas (582010024) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kastellin linnasta vajaa kilometri lounaaseen. Kiviojankankaalla on viisi röykkiötä, joiden halkaisija on 5–6 m ja korkeus 30–60 cm. Lisäksi alueella on kolmen rakkakuoppamaisen rakenteen muodostama noin 10 m pitkä ja 3–4 m leveä rakenne sekä isoja maakiviä ympäröivä kivikehä, jonka koko on 4–6 x 7–10 m.
Alueella on myös pieni kuopanne (1 x 1,5 m, syvyys 40-50 cm) ja maakiven kupeessa pieni kivikasa.
Katso myös Korvenkangas (582010008).

Alatalo (582010025) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kopsan koulusta noin 800 m luoteeseen ja Pattijoesta noin 50 m itään. Loivasti jokea kohti viettävältä pellolta on löydetty kivikirves ja epämääräisiä asuinpaikan merkkejä, mm. pii-iskoksia, jotka voivat olla historialliseltakin ajalta.

Poltemaankangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Tuohinnonperältä 2,5 km pohjoisluoteeseen olevan Poltemaankankaan korkeimmalla kohdalla. Paikalla on kaksi röykkiötä. Pohjoisemman (röykkiö 1) ala on 3 x 8 m ja korkeus 50 cm. Tästä 30 m etelään olevan röykkiön 2 koko on 3,5 x 10 m ja korkeus 40–50 cm. Sen pohjoispäässä on kaksi kuoppaa kaivelun jäljiltä.

Jylhänharju 2 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pattijoelta Vihantiin johtavan tien lounaispuolella, Raahen rajan tuntumassa, Jylhänharjun korkeimmalla kohdalla. Paikalla on kaksi kiviröykkiötä. Läntisemmän halkaisija on noin 5 m ja korkeus on noin 50 cm. Itäisemmän, keskeltä kuoppamaisen röykkiön halkaisija on noin 2,5 m ja korkeus on noin 10 cm.

Mäntyselkä SW (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Raahesta Vihantiin johtavasta tiestä noin 200 m, tien lounaispuolella olevan hiekkakuopan eteläpuolella, Mäntyselän eteläosan korkeimman kohdan eteläpäässä. Paikalla on kolme rakkaan tehtyä pientä kuoppaa, joista suurimmassa on heikkoa vallia.

Miilukangas (582010033) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka, jolla erottuu noin 50 asumuspainannetta, sijaitsee Siikajoen ja Raahen kuntien (ent. Pattijoen, Siikajoen ja Ruukin kuntien) alueella Relletin seisakkeesta noin 2,3 kilometriä pohjoisluoteeseen molemmin puolin Tuomiojan tietä. Asumuspainanteista noin kymmenkunta on Raahen puolella. Kohde Siikajoki Miilukangas (vanha mjreknro 748010012) on yhdistetty tähän kohteeseen 3.5.2021.
Alue on tasaista männikkökangasta, jossa vanhat rantadyynit erottuvat loivina harjanteina. Painanteet ovat pääasiassa pyöreitä, mutta joukossa on myös suorakaiteen muotoisia. Koepistoissa painanteissa tavattiin selvää likamaata. Alueelta on löydetty kvartsia ja palanutta luuta. Myös tulen rapauttamia kiviä havaittiin paikalla. Valtaosa kohteesta sijaitsee Siikajoen puolella.
Kansallismuseon kokoelmissa olevat löydöt (KM 30700, kvartsia ja palanutta luuta) ovat asuinpaikan Siikajoen alueella olevasta osasta.
Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti 2001).

Someronkangas SE (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Jokelanperältä Tuohinonperälle vievän tien ja rautatien välissä Someronkankaan eteläosassa olevan sorakuopan itäpuolisella kivikkoisella mäntykankaalla. Paikalla on kaksi kaksoisröykkiötä, jotka sijaitsevat alueen korkeimmalla kohdalla. Eteläisempi on 9 x 4–5 m ja molemmissa puoliskoissa on keskuskuopanne. Pohjoisempi röykkiö vastaa rakenteeltaan edellistä, mutta on noin 1 m pitempi. Kohde on kärsinyt maaainesoton seurauksena.
Harjanteen eteläreunalla on lisäksi mahdollinen latomus, jonka halkaisija on noin 3 m. Röykkiöistä pohjoiseen on edelleen laakea painanne, halkaisijaltaan noin 3 m ja tästä edelleen pohjoiseen on palstan rajan molemmin puolin kaksi pientä rakkakuoppaa.
Vuonna 2005 tehdyssä tarkastuksessa röykkiöiden itäpuolisen rinteen yläosasta löydettiin merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta, yksi kvartsiesine kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia ja palanutta luuta. Asuinpaikka on tuhoutunut maa-ainesotossa.

Someronkangas N (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Jokelanperältä Tuohinonperälle johtavan tien ja rautatien välissä Someronkankaan pohjoisosassa vasta hakatulla metsäpalstalla kankaan kivikkoisella luoteisrinteellä. Kts. myös kohteet Pattijoki 18 ja 34. Paikalla erottuu useita muinaisen rannan suuntaisia (jäiden muovaamia) kivivalleja. Erääseen niistä on koottu noin 2,5 m halkaisijaltaan oleva pyöreä röykkiö, jossa erottuu keskuskuoppa. Samassa vallissa 15 m:n päässä edellisestä on mahdollisesti toinenkin röykkiö.

Kitinsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vähä-Lamujärven eteläosassa, ylipäänlahden pohjoispuolella olevassa saaressa, sen eteläpään korkeimmalla kohdalla. Paikalta on löydetty useita kiviesineitä, mm. talttoja, alkeellinen kirves ja kivilaji-iskoksia.

Majakangas (603010008) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Oulaistenojan pohjoispuolella, Leivoperälle johtavan metsäautotien kaakkoispuolella. Alue on etelään kohti suota ja Oulaistenojaan laskevaa laeltaan kivikkoisen moreenikankaan hiekkavaa reunaa. Paikalta on löydetty useita kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä. Lisäksi alueelta on myös kivitalttoja ja reikäkivi.

Piippo (Kultti- ja tarinapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Vähän Lamujärven etelärannalla rannan korkeimmalla mäellä harjumaisen niemekkeen pohjoispäässä. Piipon talon koillispuolella lähellä rantaa sijaitsee matalassa rantakalliossa, jonka ala on noin 5 x 6 m, ainakin kuusi ihmisen tekemää kuoppaa. Talon kaakkoispuolisessa maakivessä on yksi kuoppa.

Piippo Kiviniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiö sijaitsee Vähän Lamujärven etelärannalla, Piipon päärakennuksesta noin 300 m itäkoilliseen. Paikalla on halkaisijaltaan noin 8 m oleva pyöreähkö, vajaat puoli metriä korkea kivistä koottu röykkiö rantakoivikon katveessa.
Vuoden 1996 inventoinnin yhteydessä kohteen rakenteen todettiin poikkeavan alueen rantakivikoista. Raunio sijaitsee jyrkimmän rantatörmän alapuolella. Törmän partaalla olevan rantakivikon päälle on kasattu kiviä törmän yläpuolisesta pellosta. Nämä kiveykset poikkeavat selvästi kuvatusta alempana olevasta rauniosta. Raunion keskellä olleen kuopan pohjalla oli hiekkainen entinen järvenpohja, joka vaikutti puhtaalta niiltä osin kun voitiin havaita. Osa raunion keskusosan kivistä oli selvästi palaneita ja poikkesivat näin pintakivistä.
Raunion muistuttaa kehäröykkiöitä. Lähinnä kohteen sijainnin perusteella voidaan kohdetta arvailla paremminkin joksikin historiallisen ajan jäänteeksi.
Muut vuoden 1979 tarkastuskertomuksessa Vähä Lamujärvi b mainitut
kohteet ovat selvästi luonnonkivikoita tai viljelysraunioita.

Alanko (603010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vähästä Lamujärvestä noin 650 m etelään, Ylipäänojan länsipuolella, tilan päärakennuksesta 70–80 m pohjoiseen. Paikalta on löydetty liuskeinen kärki ja taltta, joita ei ole saatu kokoelmiin. Näiden löytöpaikasta noin 100 m itäkoilliseen peltojen halki kulkevan kanavan reunalta on löydetty reikäkivi.

Myllylä (603010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lamujoesta 70–80 m luoteeseen. Myllylän päärakennuksesta 60–70 m itäkoilliseen on löydetty kourutaltta, mahdollisia kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Lähialueelta on kolme löytöä. Kosken kourutaltta on löydetty Myllylästä noin 100 m luoteeseen ja Alikosken tasataltta 250 m länsilounaaseen. Vesalan kaksoistaltan löytökohtaa ei ole paikannettu.

Murtosaari (603010013) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ouluntien itäpuolella, Majanperälle johtavan tien eteläpuolella, matalan kankaan pohjoispäässä. Murtosaaren päärakennuksen koillipuoliselta pellolta on löydetty tasataltta, jonka lisäksi päärakennuksesta etelään olevan hiekkavan pellon pohjoispuolelta on löydetty kvartsi-iskoksia.

Köllölä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhännälle johtavan tien eteläpuolella Kortteisen tekojärven luoteisrannalla. Alue on loivaa hiekkapohjaista järveä kohti loivasti laskevaa peltoa. Paikalta on löydetty kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä. Paikalleen jätetyt löydöt keskittyvät pellon itäpäähän.
2020: Pellon länsiosa oli tarkastuksen aikana viljelemätön ja peitteinen, joten pintahavainnointimahdollisuudet olivat huonot. Pellon itäpäässä oli paikoin avointa maanpintaa, missä havaittiin pellon yläreunassa joitakin palaneita kiviä. Maasto kohoaa kohteesta loivasti koilliseen Kortteisentielle, jonka ympäristössä alue vaikuttaa hiekkaa olevan maaperänsä ja topografian perusteella otolliselta kivikautisen asuinpaikan sijainnille, pintatarkastelussa siellä ei kuitenkaan havaittu ainakaan avoimista tien reunamista kivikautista materiaalia. Tien varrella sijaitsee myös omakotitaloja. Kohteesta itään kasvoi tiheää sekametsää ja maapohja muuttuu kosteammaksi, se alue ei vaikuta niinkään otolliselta asuinpaikan sijainnille. Kohteelle tehtiin rajaus, joka perustuu vuoden 1996 inventointihavaintoihin, nyt tehtyihin havaintoihin ja paikan topografiaan.

Rytikorpi W (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ouluntien ja Rytikorven välisillä hiekkakankailla. Vanhan maantien koillispuolelta kahden hiekkaharjanteen välisessä notkelmassa on noin 200 m matkalla ainakin yhdeksän matalaa painannetta. Niiden keskinäinen etäisyys vaihtelee. Pyöreiden halkaisija on 3–5 m ja syvyys 30–40 cm.
2020: Kohde oli ennallaan. Yksi uusi pyyntikuoppa löytyi aiemman rajauksen luoteispuolelta, joten kohderajausta laajennettiin 35 m luoteeseen. Kohteen länsipuolella hiekkainen rinne oli laajasti aurattu, ja se käytiin tarkasti pintahavainnoimalla läpi, mutta mitään esihistoriaan viittaavaa ei havaittu.

Pajumäki (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Viitaojan ja Mehtojan välisen Pajumäen hiekkaisella länsireunalla. Paikalle johtavan metsätien pään kohdalle on kaivettu Mehto-ojaan laskeva oja. Sen reunalla on tavattu turpeen alainen palaneen kiven keskittymä 10–15 m tiestä. Paikalla on myös likamaata. Vaikka kohteesta ei ole tavattu esineitä, viittaavat havainnot asuinpaikkaan.
Vuoden 2022 inventointi: Maasto tällä alueella on vanhaa metsää kasvavaa paksuturpeista, mutta kuivapohjaista loivaa rinnettä, joka sopii hyvin asuinpaikaksi. Mitään pinnalle näkyviä asuinpaikkaan viittaavia piirteitä (painanteita, kuoppia tai luontaisia rantamuodostumia) paikalla ei kuitenkaan havaittu. Inventoinnissa ei saatu uusia havaintoja asuinpaikasta. Toisaalta alueen topografian ja maaperän perusteella on hyvin mahdollista, että vuoden 1996 havainnot tosiaan liittyvät esihistorialliseen asuinpaikkaan. Mikäli paikalla on asuinpaikka, se on todennäköisesti säilynyt hyvin metsäautotien, kääntöpaikan ja lännessä olevan soistuneen tasamaan välisellä ehjällä metsäalueella. Koska paikalla on niukasti asuinpaikkaa rajaavia topografisia piirteitä, sen luotettava rajaaminen edellyttäisi laajaa koekuopitusta. Tähänastisten havaintojen perusteella ehdotettu rajaus kattaa ehjänä säilyneen metsäalueen vuoden 1996 löytökohtien ympäristössä.

Varisnokka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Varisnokan asuinpaikka, jossa erottuu myös painanteita sijaitsee Puolangan ja Kuusmon tien risteyksestä 3 km eteläkaakkoon
Puolangantien pohjois- ja Hirvasjoen itäpuolisella kankaalla, joesta n. 100 m itään. alue on hiekkaista mäntykangasta, joka kauempana etelässä kohoaa Hirvasvaaraksi. Kysymyksessä on esikeraaminen asuinpaikka, joka on osittain tuhoutunut hiekanotossa.
Painanteet ovat pyöreitä, n. 2-3 m halkaisijaltaan ja vajaat 50 cm syviä. Niistä kaksi on tutkittu, ja niistä saatu ajoitus ikää kuopat varhaismetallikautisiksi.
Nili: PUDASJÄRVI 1 /1
Pudasjärvi, Hirvaskoski.
Kirj. SMYA IX:10 (40).
Vrt. kohteet Pudasjärvi 56 ja 57.
KM 242 tasataltta,
KM 8845 katkelmia, tasataltta,

Korento (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korentojärven pohjoisrannalla Kuusamontien ja järven välisellä rantapellolla Ollilan talosta 100-200 m etelään. Maaperä on hiekkamultaa.
Nili: PUDASJÄRVI 2 /1
Pudasjärvi, Korentojärvi.
Kirj. SMYA IX:11 (45-46). Snellman kertoo paikalta löytyneen useampiakin esineitä, ainakin 9 kpl.
Vrt. kohteet Pudasjärvi 58 ja 63.
KM 2266:17-18 tasatalttoja,
KM 21793 , hiotun kiviesineen sirpale
KM 31292:1-2, pienoistaltta, kvartsia
PPM 66:1-2, reikäkiviä
PPM 134 tasataltta, tuhoutunut
PPM 135 reikäkivi, tuhoutunut

Kantola (Repola) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 14,5 km länsilounaaseen, Naisjärven ja Iijoen välisen niemen länsirannalla. Inventoinnin yhteydessä asuinpaikkaan viittaavia havaintoja tehtiin kahdelta alueelta: Kantolan rakennusryhmän itäpuoliselta (a, liuskelohelma, kvartsi-iskos) ja luoteispuoliselta pellolta (b, kvartsi-iskoksia). Alueelta on aiemmin löydetty kourutaltta.

Ihme (Niemelä) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sarajärven etelärannalla, Pudasjärven kirkolle johtavasta tiestä n. 300 m länteen. Alue on matalaa järvenrantaa, Niemelän talon ja järven välissä talon pohjoispuolella. Paikalta on useita sittemmin hävinneitä kiviesineitä. Asuinpaikalla havaittiin useita kvartsi-iskoksia, jotka jätettiin paikalleen.
Löydöt: KM 3282:15, hioin, KM 6609:1, oikokirves, KM 6609:2, kehdonjalaskuokan ja karjalaisen kirveen välimuoto

Ahokoski (615010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 29 km kaakkoon, Jongunjärven Likoperästä n. 4,5 km Jaalankajoen länsirannalla. Talon viereisistä pelloista on löydetty mm. kivikirves ja kiviesineiden katkelmia, jotka viittaavat asuinpaikkaan. Inventoinnin yhteydessä esineiden löytökohtaa ei kuitenkaan voitu tarkemmin paikantaa.

Veteläinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 32 km itäkaakkoon, Iijokeen idästä laskevan Haukiojan ja Iijoen välisellä niemellä, Kurjenlammen yläpuolisen suvannon itärannalla. Paikalta on löydetty asuinpaikkaan viittaavat kivikirves ja tasataltta, mutta tarkastusten yhteydessä asuinpaikkaa ei ole varmuudella todettu.
Löydöt: KM 9137 (kirves) ja 9267:1 (taltta)
Inv. 1982 M. Torvinen

Isosaari (615010015) (Hautapaikat)
Historiallinen; Lappalaiskalmisto sijaitsee Ruottisenjärven soisella länsirannalla nykyisin niemenä olevalla saarella. Tästä Ruottisenjärven l. Ala-Mainuan Isostasaaresta l. Kallosaaresta on tietoja, että saaressa on lappalaislkalmisto, josta on löydetty luita.
Nili: PUDASJÄRVI 15 /1
Pudasjärvi, Ala-Mainuanjärvi (eli Ruottisenjärvi).

Petäjäniemi (Kaatamo) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Petäjäniemen kivikautinen asuinpaikka, jolla erottuu myös kuopanteita, "lappalaisten hautoja" on Hetekylään vievän tien länsipuolella Kuusamontieltä n. 5,5 km kohti Hetekylää. Petäjäniemi on kuivatun Vähävuormajärven pohjoispuolinen kangas, jonka eteläosassa on vanha Kaatamon l. Petäjäniemen talo. Hiekkamultaiset pellot laskevat loivasti länteen ja etelään.
Paikalta on löydetty useita kiviesineitä, mutta niiden löytöpaikkoja ei tarkkaan tiedetä. Pelloista on ainakin kivikirves (PPM 64 = PPM 132), rombinmuotoinen reikäkivi (Hetekylän koululla) ja hioin KM 31294).
Pellon pohjoiskulmalla erottuu kodanpohjaa muistuttava painanne, kooltaan 4x5 m ja syvyyttä 40-50 cm (x = 7237 42, y = 3484 32). Koekuopassa erottui harmaa huuhtoutumiskerros. Tästä itään ja kaakkoon erottui ainakin kolme kuopannetta.

Harju (615010023) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 33 km itäkoilliseen, Iinattijärvestä n. 2 km itään. Naamanganjoen pohjoispuolisen Hampuslammen pohjoisrannalla. Talon luota on tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia. Harjun mailta on aiemmin löydetty kourutaltta.
Löydöt: PPM 6129

Heikkilä (615010024) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 15,5 km lounaaseen, Iijoen länsipuolella. Alue on Vuormankosken talojen ympäröimää loivasti kumpuilevaa viljelysmaata. Alueelta on tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia kahdelta eri alueelta. Vuoden 1961 tietojen mukaan pohjoiselta alueelta on löydetty hukkaantunut tuura, lisäksi alueella on mainittu olevan kvartsi-iskoksia pellossa. Eteläisellä alueella (alakohde) on mainittu olevan kvartsia pellossa. Vuonna 1998 on kirjattu kuultu tieto, jonka mukaan alueelta löydetty kivikärki on muurattu saunan perustuksiin.
Tark. 1961 P. Sarvas

Parsiaismaa (Maarakenteet)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 33,5 km länteen, Säynäjäjärven pohjoisrannalla. Mäntylän talosta n. 100 m länteen olevalla kankaalla on yksi pitkänomainen kuopanne ja puolentusinaa pyöreähköä kuopannetta, joiden halkaisija on n. 1,5 m ja syvyys alle 50 cm. Alueelta on tavattu rautakauden lopulle ajoittuva esinesikermä: kirves, keihäänkärki, veitsi, hela. Paikalla on tehty vuonna 2016 kaivaus, jossa yhdestä kuopanteesta on saatu ristiretki- tai keskiaikainen ajoitus.
2024: Aluerajaus perustuu painanteiden levintään.
Tark. 1979 A. Erä-Esko, Inv. 1998 M. Sarkkinen

Marjosaarenpudas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 16 km lounaaseen, Kollajanniemeltä n. 4 km Iijokea alas etelään olevan saaren pohjoispään ja joen itärannan välissä. Paikalla on vedenalainen kivipato, jonka pituus on n. 20 m ja leveys hieman yli metrin. Padossa on yksi aukkopaikka.
Paikalla käytiin vuoden 2011 inventoinnissa, mutta Iijoen pinta oli niin korkealla, ettei rakennetta näkynyt.

Kattilaniva (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 2,5 - 3 km länsilounaaseen, Livonsaaren kaakkoisrannalla Iijoen ja Härmänjoen haaran ja Yli-Siikalammen välissä. Paikalla on kivipato, jonka pituus on n. 70 m ja jossa on kaksi aukkoa. Tästä n. 1,5 -2 km länteen, Siikalampien välisessä Siikanivassa (kohde Pudasjärvi 35) on toinen pato, jonka pituus on n. 55 m ja jossa on yksi aukko. Siikanivan padon paikkaa ei tarkemmin tunneta.
Vuoden 2011 inventoinnissa paikalla käytiin, mutta Iijoen pinta ole niin korkealla ettei padosta näkynyt mitään. Padon olemassaoloa ei siis voitu vahvistaa.

Alatalo (615010040) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen Kurjenlammen länsipuolella Iijoen pohjoisrannalla.Alatalon pihapiiristä n. 200 m lounaaseen olevalla etelään viettävällä viljelysmaalla. Paikka on Takalammen ja joen välisen mäen etelärinteessä. Inventoinnissa kynnöksellä olleelta hiekkamultapellolta löydettiin useita kvartsi-iskoksia, joista osa otettiin talteen.
Talosta on aikaisemmin saatu kokoelmiin reikäkivi, joka lienee löydetty samasta paikasta kuin em. kvartsit.

Annala (615010042) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpijoen pohjoisrannalla loivasti kohti jokea laskevalla pellolla Annalan talon eteläpuolella viljelysmaassa. Kohteen itäpuolella on kesämökki, jonka pihalta on aikaisemmin löydetty reikökivi. Löytöpaikasta 20-30 m länteen on perunamaa, jossa havaittiin inventoinnissa puolenkymmentä kvartsi-iskosta. Ne jätettiin paikoilleen.

Lapinsaari (615010044) (Hautapaikat)
Historiallinen; Perimätiedon mukainen "lappalaiskalmisto" sijaitsee Saunajärven kaakkoisosassa olevalla saarella. Se kasvaa vankkaa havumetsää ja on kooltaan n. 100 x 150 m. Aiemman tarkastuksen yhteydessä saarella on todettu puolentusinaa suurehkoa kuoppaa, joiden uskotaan olleen jälkiä hautauksista. Saarella on myös kesämökkejä.
Kohdetta ei päästy tarkastamaan vuoden 1998 inventoinnissa.

Aho (Hakala), Rinnepelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee vanhan Ranuantien ja Siuruanjoen välissä, joesta n. 200 m kaakkoon. Paikka on jokeen viettävällä rinnepellolla Kokon asuinrakennuksesta itäkoilliseen. Maaperä on vähäkivistä hiekkamultaa. Inventoinnissa havaittiin kvartsia pellon yläosassa, ei kuitenkaan aivan reunassa. Löytöala on n. 30 x 80 m. Asuinpaikan kokonaislaajutta ei inventoinnissa voitu määrittää.
Aikaisempana löytönä paikalta on reikäkiven teelmä KM 21239 = Pud M 3913.

Tuulijärvi, itäranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tuulijärven itärannan Pirttiniemen koillispuolisella hiekkarannalla, joka on uimarantana. Asuinpaikka vaikuttaa jonkin verran huuhtoutuneelta. Pääosa asuinpaikasta on rantaan johtavan tien eteläpuolella n. 10 m:n levyisenä vyöhykkeenä, joka rajoittuu vesirajaan. Etelässä asuinpaikka rajoittuu selvästi erottuvan rantakivikon tienoolle.
Löytöinä asuinpaikalta on kvartsia ja kivilaji-iskoksia ja v:n 1998 inventointilöytönä lähes vesirajasta poimittu tasataltta.

Seuraintalon tontti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 6 km itäkaakkoon, Iijoen Ylilammen koillisrannalla. Seurantalon pihamaan lounaiskulmalta ja niemen länsirannalta on tehty asuinpaikkaan viittaavia löytöjä (kvartsi- ja kivilaji-iskoksia, palanutta luuta). Asuinpaikka on suurelta osin tuhoutunut myöhemmän rakentamisen ja pihan tasoittamisen yhteydessä.
Inv. 1982 M. Torvinen, Inv. 1998 M. Sarkkinen

Kivarijärvi S-Ranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kivarijärven etelärannalla olevan niemen luoteisrannalla. Matalan veden aikana paikalla on kaistale hiekkarantaa, jolla asuinpaikka sijaitsee.
Niemen kärjestä on löydetty alkeellinen poikkikirves (KM 21810). Paikalla ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksesta. Tästä 100 - 150 m etelään kapealla rantavyöhykkeellä havaittiin vuonna 1982 muutamia kvartseja (KM 21784:1-2, samoin vuoden 1998 inventoinnissa. Viimeksi mainitut kvartsit jätettiin paikoilleen.
KM 21784 kivilaji-iskoksia, kvartsia,

Karvalampi (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 2,5 km itään, Pudasjärven koilliskulmassa olevien lampien lampien väliin jäävällä niemekkeellä, jyrkän rantatörmän päällä. Alue on männikkökangasta. Niemen halki johtaa vanha kirkkotie. Karvalammen etelärannalla on n. 50 x 50 m alalla puolentusinaa muodoltaan vaihtelevaa kuoppaa, joiden halkaisija tai ala on n. 3 - 4 x 3 - 5 m ja syvyys n. 50 cm. Näistä n. 200 m länteen kankaan itäreunalla on pari epämääräistä (nuorempaa) kuopannetta.

Koskenniemi Vähkyrä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iijoen pohjoisrannalla Kipinänkosken maantiesillasta noin 200 m länteen sijaitseva kivikautinen asuinpaikka. Vähkyrän talon pihamaalta ja sen lönsi- ja luoteispuoleiselta pellolta on löytynyt useita kvartsi-iskoksia. Arkistotietojen mukaan paikalta on 1800-luvulla löytynyt useita kiviesineitä, jotka sittemmin ovat joutuneet hukkaan.

Riekinkangas E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven pohjoisrannalla Karvalammesta n. 300 m lounaaseen.
hiekkaisella mäntykankaalla n. 1 m:n korkuisen rantatörmän päällä. Paikalla on uimaranta. Asuinpaikasta kertovia löytöjä voi havaita törmän päällä ja veden kuluttamassa törmässä pesäkkeinä n. 150 m:n matkalla. Uloimmillaan kvartsia havaittiin törmän taitteesta n. 30 m:m matkalla rannasta (pohjoiseen).
KM 28427 uurrin,

Ent. leirialue (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 1,6 km itään, Karvalammesta n. 1 km länsilounaaseen, Pudasjärven pohjoisrannalla. Entisen leirintäalueen rannassa olevan laavun kohdalta, umpeenkasvavalta rantahiekalta on tavattu asuinpaikkaan viittaavina löytöinä kvartsiesineitä ja iskoksia, kivilaji-iskoksia ja palanutta luuta.
Inv. 1982 M. Torvinen

Riekki (Helmiranta) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta noin 170 metriä etelälounaaseen, tapulin kohdalta Pudasjärven rantaan johtavan tien länsipuolella, noin 230 metriä Riekin asuinrakennuksesta kaakkoon. Invnetoinnissa 1982 veden vaivaamalta hietikolta paikannettiin kivikautisia asuinpaikkalöytöjä: retusoidun piiesineen katkelma, kvartsikaavin, piilastu, kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta. Löydöt poimittiin n. 10 x 5 m:n alalta. Piiesineen katkelman löytöpaikan luona näkyi hietikolla kasa palaneita liesi-(?)kiviä. Paikalla kasvaa pensaikkoa ja
heinää.
Sittemmin (1984) löytöalueen tontille on enemmän sisämaahan rakennettu kevytperustainen loma-asunto, mutta tontti on ollut pitkälle luonnontilainen.
Kohteen laajuuden selvittäminen edellyttää koetutkimuksia.

Leililahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 450 m länsilounaaseen, Pudasjärven länsiosan pohjoisrannalla, Leililahdesta n. 400 m koilliseen ja Päivärannan tilan päärakennuksesta noin 70 metriä etelään . Alue on peltojen ja järven väliin jäävää petäjikköistä rantatörmää ja hietikkoa. Kohteen länsiosan yläpuoli on laitumena, itäpäässä on uudehko vuokramaalla oleva mökki. Alue on petäjikköistä rantatörmää ja rantahietikkoa. Paikalta on tavattu pesäkkeellisesti kvartsi- ja kivilaji-iskoksia vajaat 200 m pitkältä rannanmyötäiseltä vyöhykkeeltä rantatörmän alapuolella. Asuinpaikan ulottuminen törmälle on ilmeistä mutta selvittämättä.

Varisnokka 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 20,5 km itään, Hirvasjoen ylittävästä sillasta n. 70 metriä itäkaakkoon. Alue on joen itäpuolista mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Paikalla olevan tieleikkauksen pohjoisreunasta on tavattu kivikautisia asuinpaikkalöytöjä: kvartsi- ja kivilaji-iskoksia sekä palanutta luuta.
Löydöt: KM 21791:1
Inv. 1982 M. Torvinen

Varisnokka 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 20,5 km itään, Hirvasjoen ylittävästä sillasta n. 70 m itäkaakkoon, joen itäpuolisella kankaalla. Puolangalle johtavan tien eteläpuolelta on tavattu kvartsikaavin ja -iskoksia.

Korentojärvi, W -ranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 20,5 km itään, Korentojärveen pohjoisesta laskevan Iinattijoen suusta n. 400 m lounaaseen järven luoteisrannalla. Jyrkähkön rannan alapuolisesta vesirajasta on tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia pesäkkeellisesti n. 200 m matkalta.

Lapinniemi (615010060) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 18 km itäkaakkoon, Jongunjärven pohjoisrannan Lapinniemessä. Niemessä olevan niityn kaakkoispuolisessa metsikössä on epämääräisiä kivikasoja ja kuoppia. Maaperä on kivikkoista soraa. Kohdetta on joskus epäilty ns. "lappalaisasuinpaikaksi".
Lapinniemi on Iijoen uoman ja Jongunjärven välillä olevan matalan Jongunniemen etelään pistävä korkeampi niemi. Pohjoispuoleista Iijoen mutkaa nimitetään Ruumismutkaksi. Muistitiedon mukaan joenmutkan eteläpuolella on tilapaishautoja, joiden painanteet ovat olleet näkyvissä vielä 1970-luvulla.

Huopaja (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta 19 km itään, Hirvaslammesta n. 500 m länteen. Hirvasjoen pohjoispuolisen kankaan lounaisosassa (a) on 8 - 10 osin epämääräistä maakuoppaa. Selvimpien koko on 3 - 4 x 1,5 - 3 m ja syvyys n. 50 cm. Talon pohjoispuolella (b) on ainakin kolme pyöreää kuoppaa, joiden halkaisija on n. 2,5 - 3 m ja syvyys hieman alle metrin.
Vuoden 2011 inventoinnissa kohde tarkastettiin, mutta yhtään selkeästi ihmisen tekemää kuoppaa ei havaittu. Mäki on hyvin kivistä ja epätasaista ja täynnä erimuotoisia ja kokoisia painanteita ja monttuja, jotka kuitenkin kaikki olivat luontaisia. Mäellä on juuri tehty puuston harvennusta, mikä on myös vaikuttanut maapohjaan niin että mahdollisia kuoppia on entistä vaikeampi havaita. Mainitut kuopat tien pohjoispuolella liittyvät todennäköisesti tien tekoon. Lisäksi tien pohjoispuolinen alue on hyvin kosteaa.

Siikalampi (615010064) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 32,5 km itäkoilliseen, Iinattijärvestä kilometrin itään olevan Siikalammen luoteisrannalla. Kankaiden välisessä notkelmassa olevalta esikeraamiselta asuinpaikalta on löydetty runsaasti kvartsi-esineitä ja -iskoksia, palanutta luuta, joitakin liuskeiskoksia, liuske-esineiden katkelmia sekä kaksi talttaa. Paikalta on myös alkeellinen kirves.
Kaiv. 1986 T. Wallenius, Inv. 1998 M. Sarkkinen

Täperä (615010065) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 20,5 km itään, Hirvasjärven itärannan puolimaissa. Ranta laskee suhteellisen jyrkästi. Kapeahkolta pohjoiseen levenevältä ranta-tasanteelta on pesäkkeellisesti kivikautisia asuinpaikkahavaintoja n. 100 m matkalla kolmesta kohdasta. Paikalta on kiviesineitä ja kvartsi-iskoksia.
Tark. 1986 T. Wallenius

Lahtela (615010066) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde siajitsee Pudasjärven kirkosta n. 21,5 km itään, Korentojärven pohjoisrannalla, Iinattijoen suusta 800 m itäkoilliseen. Talosta n. 60 m kaakkoon olevalta loivasti rantaan viettavältä pellolta on löydetty kiviesineitä ja iskoksia.
Tark. 1986 T. Wallenius

Hätälänvirta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 26 km kaakkoon, Jongunjärveen idästä laskevan Korpijoen lounaisrannalla. Paikalta olevan mökin kohdalta on löydetty kiviesineitä. Tämän löytöpaikalta ja tästä kaakkoon tien eteläpuoliselta kankaalta on tavattu myös kvartsi-iskoksia. Kohteen kaakkoispuolella on Takakankaan asuinpaikka, jonka kanssa Hätälänvirran asuinpaikka voi muodostaa varsin yhtenäisen kivikautisen asuinpaikka-alueen.

Paukkerinvaara (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 26 km kaakkoon, Korpijoen eteläpuolisen Paukkerinvaaran itäosassa. Vaaran korkeimmalta kohdalta itään ulottuvan itää kohti madaltuvan kapean harjanteen laella on vuoden 1988 tarkastuksessa erotettu ainakin 17 erisuuruista, selvää tai epämääräisempää kuoppaa noin 360 m matkalla. Alueelle johtaa idästä, Paukkerinharjun suunnasta metsäautotie, jonka varrella, osin myös tien ylittämänä on myös osa kuopista. Kuopat ovat pyöreitä tai pyöreähköjä, pääosin halkaisijaltaan 1,5 - 3 m ja matalia, noin 30 - 80/100 cm. Tien pohjoisreunassa oleva yksi kuoppa on soikea. Kuopat ovat jonomaisesti harjanteen päällä janiiden välimatka vaihtelee muutamasta metristä aina useisiin kymmeniin metreihin saakka.
Kohteesta ilmoittanut paikallinen oli tehnyt joihinkin koekuoppia ja löytänyt hiiliä. Tarkastuksen 1988 yhteydessä tehtiin kolmeen kuoppaan koepistot, joissa oli huuhtoutumiskerros, kahdessa myös hiiltä. Useissa todettiin myös kiviä pohjalla. Vuoden 1988 tarkastuksessa kuopat arvioitiin niiden sijainnin ja muodon perusteella pyyntikuopiksi.
Kaakossa sijiatseva suurin kuopista on kokoonsa nähden laakea. Sen lähistöllä on pari epämääräisempää pienempää kuopannetta ja myöhemmin, vuoden 1998 inventoinnissa, tienmutkan vaiheilta tavattiin kvartseja (kvartsilöytöpaikka 1). Mahdollisesti kyse on asumuspainanteesta ja kivikautisesta asuinpaikasta. Kivikautiseen asuinpaikkaan viitannevat myös edelleen noin 125 m Paukkeriin päin tieltä löytyneet kvartsit (kvartsilöytöpaikka 2).
Kvartsilöytöpaikka 1:n läheisyydestä kiinteälle muinaisjäännösalueelle erehtynyt metallinetsijä on löytänyt poikkiteräisen rautanuolenkärjen 6 - 7 cm syvyydestä kuntan ja hiekan välistä (ks. alakohde, ilppari ILM22943).
2023: Aluerajausta laajennettu pienialaisesti etelään lidarissa näkyvien kuoppien vuoksi.

Pieni-Haukijärvi (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde, maakuoppia, kivikautinen löytöpaikka siajitsee Pudasjärven kirkosta n. 38,5 km itään, Puhosjärvestä länteen olevan Pienen-Haukijärven länsiosassa. Pitkälahden Lapinniemellä on ainakin neljä kuoppaa. Lounaisranunalla olevasta kuopasta (2 x 1 m, syvyys n. 50 cm) on tavattu palanutta kiveä. Pyöreiden kuoppien halkaisija on 1,5 - 2. Niemen länsipuolisesta lahdesta on löydetty kivikautinen hioinlaaka.
Tark. 1991 J. Turpeinen, Tark. 1992 M. Torvinen

Kivikirkko (615010074) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 23 km etelälounaaseen, Hetekylän Kotisuon länsipuolisen kankaan laki-kivikossa. Paikalla on kolme kuoppaa, joiden koot ovat 4 x 6 m (syvyys 60 - 100/120 cm). 4 x 5 m (syv. n. 50 cm) ja n. 2 x 3 m (syvyys 50 cm). Kuoppien ympärillä on 1 - 2 m leveä valli. Näistä n. 10 m etelään on epäselvä kiveys, jonka läpimitta on n. 4 m. Peruskartalle kankaan laella on myös merkittävä luontokohde.

Aurala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 2 km länteen, Iijoesta eroavan Härmänjoen koillisrannalla Auralankankaan etelä-reunalla. Asuinpaikan käyttöaika on ollut pitkä, paikalta on ajoitukset kivi- ja varhaismetallikauteen. Löytöinä on mm. kvartsia, palanutta luuta ja asbesti- ja kiillesekoitteista keramiikkaa.
Tark. 1993 M. Mäkivuoti ja M. Torvinen
Kaiv. 1993 M. Mäkivuoti, Kaiv. 1994 E. Viitanen

Kipinä-Riepula (Lahdenperä) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 21 km länsilounaaseen, Iijoen Kipinänkoskesta n. 2,3 km luoteeseen. Iijoen lounaisrannalla jyrkähkön rinteen alla on kapea tasainen rantaterassi. Paikalla olevan mökin kaakkoispuolisesta pellosta on löydetty kaksi kiviesinettä mm. taltan teelmä sekä kvartsilohelmia (KM 28129:1-2).
Vuoden 2011 inventoinnissa kohteella käytiin, mutta uusia havaintoja ei tehty. Kohteelle ei tehty koepistoja koska alue on pihapiiriä ja nurmella.

Puolakkavaara (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde siajitsee Pudasjärven kirkosta n. 35 km länsiluoteeseen ja Siuruanjoesta n. 4 km pohjoiseen sijaitsevan Puolakkavaaran itäisellä laella. Paikalla on muinaisten rantavallien reunustama 20 - 30 m leveä pitkänomainen tasanne, jonka lounaispäässä on kivistä koottu röykkiö. Sen koko on n. 2 x 2,5 m ja korkeus n. 30 - 40 cm.

Riekinkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 1,8 km itään, Pudasjärven pohjoisrannalla, Karvalammesta n. 750 m länsilounaaseen. Alavan rantahietikon yläpuolella on runsaan metrin korkuinen jyrkkä rantatörmä. Törmän leikkauksesta on tavattu kivetty liesi ja sen yhteydestä kvartsiesine sekä palanutta luuta. Törmän päällä on myös havaittu kolme pyöreää painannetta, jotka saattavat olla asumuspainanteita.
Tark. 1994 P. Pesonen

Ruunaharju (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 20,5 km etelälounaaseen, kuivatun Vähävuormajärven pohjoispuolisen kankaan keskiosassa. Ruunaharjun lounaispäässä Petäjäniemen talosta n. 200 m pohjoiskoilliseen on muutamia maakuoppia. Aluetta on tutkittu kaivauksin. Paikalta on varhaismetallikautinen hiiliajoitus

Naiskangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 16,5 km lounaaseen, Iijoen itäpuolisen Naiskankaan (peruskartalla Niskakangas) keskiosan korkeimmalla kohdalla. Luontaisen kivikon pohjoisreunalla on vallin ympäröimä laakea kuoppa, jonka ala on n. 4 x 5 m, ja syvyys n. 50 cm. Tästä n. 25 m kaakkoon, on kuopanne ( 2 x 1,5 m, syvyys 20 - 30 cm). Tämän eteläpuolella on kivistä koottu kiveys/latomus.

Kangas (615010087) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpainanteet sijaitsevat Saunajärven ja Venkaantien välisellä kankaalla. Alue on männikkökankaan pohjoista reunaa järveen laskevaa Saunaojaa ympäröivän suon eteläpuolella. Painanteet ovat halkasijaltaan 3-5 m ja syvyyttä niillä on 10-40 cm. Koepistossa eräästä painanteesta löytyi kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia. Asumuspainanteista noin 280 metriä etelään, hiekkatien pinnalla on havaittu liuskeiskos ja palanutta kiveä.

Säynäjäkangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka ja asuinpainanteet, puolentusinaa kpl, sijaitsevat Säynäjäjärven etelärannalla, Säynäjäkankaan pohjoisreunassa tasaisella männikkökankaalla. Rannassa on vanha mökki. N. 50 m mökistä on sille johtavalla tiellä kvartsia, samoin mökin luona. Tästä n. 100 m länteen kankaan reunassa on n. 6 kpl kookasta 7 - 8 m laajaa painannetta. Ne sijaitsevat n. 150 m:n matkalla rannan suunnassa. Niiden yhteydessä erottuu muutamia, n. 1,5 m halkaisijaltaan olevia kuopanteita. Yhdessä painanteista havaittiin likamaata ja kvartsia. Kaikki kvartsit jätettiin paikalleen.
Vuoden 2011 inventoinnissa painanteita havaittiin neljä ja lisäksi kaksi kuopparakennetta. Painanteiden ympärille, 2-8 metrin etäisyydelle, tehtiin kairauksia ja havaittiin likamaata ja palaneen maan kerroksia. Vuoden 2020 tarkastuksessa alueen rajauksen sisällä olevan hiekkakuopan reunassa ja tiellä havaittiin kvartsi-iskoksia. Niitä ei otettu talteen. Läntisemmän alueen asumuspainanteiden ympärille oli jätetty edellisessä hakkuussa pitkät kannot, joten ne erottuvat maastossa hyvin. Asumuspainanteita havaittiin neljä kappaletta.

Kangastalo (615010089) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Maakuopat ja epämääräinen maansekainen kiveys sijaitsevat Iijoen kiertävän Revonniemen pohjoiskärjestä n. 1,3 km länsilounaaseen, Iijoesta 550 m länteen olevan korkean moreeniharjanteen itäpäässä. Harjanteen länsipäässä on laaja sorakuoppa. Sen itäpuolelta n. 4-5 m:n päässä kankaan laella on halkaisijaltaan n. 3-4 m:n kokoinen ja n. 60 cm syvä kuoppa. Tästä 20 m on kankaan laella toinen, edellistä pienempi kuoppa. Tästä edelleen itään n. 25 m on kankaan kaakkoisreunassa 2 m halkaisijaltaan oleva epämääräinrn maansekainen raunio. Tästä vielä 7-8 m kaakkoon on läpimitaltaan n. 2 m oleva kuoppa.
Paikalta ei ole löytöjä.

Vanhala (615010090) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Aittojärven koulusta n. 350 m kaakkoon, Aittojärven pohjoisrannalla, rannasta n. 50 m. Kohde on Pirien asuinrakennuksen järvenpuoleista pihapiiriä, joka laskee loivasti kohti järveä. Paikalta on löydetty sädekiliuskeinen kaarevateräinen n. 20 cm pitkä pohjalaistyyppinen kirves viemärikaivannosta. Esine on tiettävästi Matti Pirin hallussa. Löytökohdan länsipuolisessa pellossa havaittiin inventoinnissa kvartsi - iskoksia, jotka jätettiin paikalleen.

Hetteenlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Aittolärven läntisimmän lahden Hetteenlahden pohjois- ja länsirannalla, Venkaantien ja siitä Kääpäsuolle erkanevan tien risteyksen ja järven välillä. Alue on tasaista, hiekkapohjaista männikkökangasta. Tiellä ja tien päässä rannassa havaittiin kvartsia ja tulen rapauttamia kiviä. Venkaantien ja rannan välissä on ainakin kuusi asumuspainannetta joiden halkaisija on 3-12 m. Yhdestä painanteesta on löytynyt koepistossa kvartsia.

Poropellonsaaret 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde, kivikehä, sijaitsee Aittojärven läntisimmästä lahdesta n. 650 m lounaaseen olevan Poropellonsaaret -kankaan korkeimmalla kohdalla ja Kääpäsuolle vievän metsäautotien länsipuolella. Kysymyksessä on pieni moreenikankaan kumpare, jolla kasvaa nuorta männikköä.
Kivikehän halkaisija on n. 6 m. Sisustassa erottuu n. 3 m halkaisijaltaan oleva kuopanne. Sen ympärillä on 10-20 cm:n kokoisista kivistä kasattu 1-1,5 m leveä ja 20-40 cm korkea valli.
Paikalta on vuonna 2003 löytynyt rautaveitsi.

Välitalonkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Aittojärven läntisimmästä lahdesta n. 650 m luoteeseen, Kankainen -nimisestä lammesta n. 1 km kaakkoon olevan kankaan korkeimmalla kohdalla. Siinä on rakka, jonka alueella erottuu useita erilaisia kivirakenteita: röykkiömäinen kivikehä, halkaisjaltaan n. 7 m, keskuskuopallinen röykkiö, halkaisija 4-5 m sekä kivi- ja rakkakuoppia.
Paikalta ei ole löytöjä.

Rauhanranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jongunjärvestä 3,5 km itään Korpijoen lounaisrannalla, Paukkerin koulusta n. 500 m länteen. Alue on hiekkakangasta. Asuinpaikkamerkkejä, kvartsia havaittiin mäkkitiellä n. 60 m:n matkalla. Kvartsit jätettiin paikoilleen lukuunottamatta yhtä kvartsikaavinta.

Pesälän pelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jongunjärven itärannalla. Alue on vanhaa viljelysmaata ja viettää loivasti kohti järveä. Tilan asuinrakennuksen järvenpuolella olevalla kasvimaalla ja sen eteläpuoleisella kynnöspellolla havaittiin kohtalaisen runsaasti eri laatuista olevaa kvartsia n. 30 m:n levyisellä vyöhykkeellä rannasta lukien. Kvartsit jätettiin paikalleen.
Asuinpaikan rannansuuntaista pituutta ei voitu määritellä, koska sekä Harjun että Piiraan pellot olivat heinällä inventoinnissa 1998.
Paikalta on myös pohjoisen puoleisen naapuritilan Piiraan (Piiralan) talon perustuksia kaivettaessa löydetty rautakautinen hevosenkenkäsolki KM 23803 (kohde Pudasjärvi 69)

Sotka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sotkajärven länsirannalla n. 560 m Iijoen niskalla olevasta sillasta kaakkoon Jonkuun johtavan tien ja rannan välissä kohti järveä viettävällä pellolla. Perunannoston jäljiltä pellolta löydettiin runsaasti kvartsia, jotka jätettiin paikoilleen.

Haanela (Eeteni) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee tien 18776 Kurenalus-Jonku tien eteläpuolella, Iijoen rannassa. Haanelan talon kasvimaasta on löydetty poikkikirves ja ta-sataltta, joita säilytetään Pudasjärven kotiseutumuseossa. Mika Sarkkinen oli vuoden 1998 inventoinnissa löytänyt myös kvartsi-iskoksia. Vuoden 2011 inventoinnissa kohde käytiin tarkastamassa, mutta uusia havaintoja ei tehty. Sen sijaan talon isäntä näytti pihapiirissä olevan rakennuksen pohjan, jonka hän arveli kuuluvan talon perustamisvaiheeseen. Isännän mukaan Haanela on alun perin sotilastorppa. Lisäksi isäntä näytti viereisessä metsässä olevan kivikellarin, joka isännän mukaan on ollut käytössä vielä 1900-luvun alussa. Kellari on kooltaan 4x4 metriä ja sen syvyys on arviolta 1,5-2 metriä. Kellari on kivistä ladottu ja se eristetty tuohella. Kellarin sisäänkäynti on tapahtunut yläkautta. Aivan kellarin vieressä on lisäksi rakennuksen pohja, jossa on kuulemma asuttu vielä 1930-luvulla. Perustus on kuitenkin hyvin maatunut ja vain ulkonäkönsä perusteella sitä olisi vaikea ajoittaa.

Penttilä (615010107) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 20 km itään, Hirvasjärven itärannalla. Alue on loivasti länteen kohti järveä laskevaa kangasmaata. Talon luoteispuolisen ranta-pellon kaakkoiskulman yläosassa on tavattu puolenkymmentä asuinpaikkaan viittaavaa kvartsi-iskosta.

Hirvasvaara, W-rinne (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 20,5 km itään, Hirvasjärven itärannasta n. 350 m itään. Vaaran rinteen kallio-törmän alapuolella, kalliosta n 50 - 100 m päässä, on kolme kuoppaa. Näistä kaksi on toisistaan noin 10 metrin etäisyydellä pohjois-eteläsuunnassa ja kolmas näistä 15 - 20 metriä itään. Läntisten kuoppien halkaisija on noin 3 metriä ja syvyys noin 1 metri. Itäisin kuoppa on pohjois-eteläsuuntainen, alaltaan noin 3 x 1,5 metriä ja syvyydeltään puolisen metriä
.

Jaakkola (615010109) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iinattijoen Yli-Karhukosken etelärannalla. Alue on Keskitalon tilan Jaakolaksi kutsutun pellon itäreunaa. Pelto viettää hiekkaiselta mäntyjä kasvavalta Korentokankaalta loivasti kohti jokea. Paikalla erottuu matala hiekkakumpare, jonka alueelta löydettiin kvartsi-iskoksia ja -kaavin. Asuinpaikka vaikuttaa pienialaiselta. Havaintomahdollisuudet olivat inventoinnissa hyvät.
Paikalta on aikaisemmin löydetty 1950 - luvulla ensimmäistä kertaa tehdyn koneellisen kynnön jälkeen alkeellinen kirves, kaksi tuuraa ja kaksi raaka-ainekappaletta, joista toista on käytetty hioimena.

Muikkula Partasensaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 46,5 km itään, Puhosjärven länsiosassa sijaitsevan Partasensaaren pohjoispään kaakkoisrannalla. Alueella on kapeahko mäntyä ja kuusta kasvava kuiva harjanne rannan tuntumassa Paikalla olevan mökin pohjois- luoteispuolelta on tavattu asuinpaikkaan viittaavat reikäkivi ja kvartsilohelmia. Lisäksi perunamaan raivauksessa oli turpeen alla todettu hiiltä ja ja palanutta maata/kiveä. Mahdollisesti paikalla on kivikautinen asuinpaikka, johon kuitenkaan inventoinnissa 1998 ei saatu vahvistusta.

Kolkkoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Puhosjärven pohjoistannalla Reinikankaan eteläreunassa kapealla ja tasaisella terassilla. Maasto on hiekkaista mäntykangasta. Paikalla on kesämökki, jonka kaakkoispuolella rannassa olevasta kasvi- ja perunamaasta on löydetty lehdenmuotoinen liuskekärki ja alkeellinen kirves. Esineet ovat Pudasjärven kotiseutumuseossa. Siinä on havaittu myös tulenpidon jälkiä. Aiempien esineiden löytöpaikalta on sittemmin löytynyt kivikirves, kvartsikaavin ja mahdollinen iskukivi, jotka saatiin vuoden 2003 inventoinnisa Kansallismuseon kokoelmiin. Myös läntisen naapurimökin luota, n. 300 m edellisestä länteen, havaittiin kvartsia, samoin mökkejä yhdistävältä polulta ja tämän mökkitontin länsirajalta. Samoin koillisen puolella olevan kesämökin pihamaan koillisreunalla olevan vajan luota löytyi kvartsia. Tämän jälkeen maasto idässä laskee, mikä merkinnee asuinpaikan itäpäätä. Asuinpaikka-alueen kokonaispituus on näiden havaintojen perusteella noin 500 m.

Uusi-Ihme (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sarajärven itärannalla Ihmelammen ja järven välissä olevan kannaksen eteläisessä tyvessä, uuden Ihmeen asuinrakennuksesta n. 100 m länsiluoteeseen. Paikka on vanhaa viljelysmaata. Siinä on n. 6x4 m:n kokoinen perunamaa, jossa havaittiin kvartsikaavin ja -iskoksia.

Navettakangas Rasvamäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Uljuan altaan pohjoisrannalla Rasvamäen kaakkoisrinteen alapuolella olevalla tasanteella. Kohteesta on löytynyt kvartsisäle ja -iskoksia.

Kolankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lamujoen itärannalla, Mutkalantien ja Lamujoen välisen hiekkakuopan reunoilla Kolanojan varrella. Hiekkakuoppien reunamilta on löydetty kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Alueella sijaitseva asuinpaikka on suurimmaksi osaksi tuhoutunut hiekanotossa.

Hietala (617010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee entisestä Oulaistenojan suusta n. 300 m länsilounaaseen hiekkaisen rantatörmän päällä kohdassa, missä Lamujoki tekee jyrkän mutkan länteen. Paikalta on löydetty hioimen kappale, kvartsiesineitä ja -iskoksia, kvartsiitti-iskos ja palanutta luuta. Hiekkakuopan kaakkoispuolinen alue on osittain säilynyt, mutta pääosa asuinpaikasta on tuhoutunut.

Orava (617010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Suurimmaksi osaksi tuhoutunut asuinpaikka sijaitsee Lamujoen itärannalla loivasti luoteeseen viettävällä vanhalla viljelymaalla. Nykyisin alueella on kaksi rivitaloa, joista toinen suoraan koordinaattien osoittaman löytöpaikan päällä. Talojen asvaltoitujen pihojen lisäksi alue on viheriönä. Alueelta on löytynyt tasataltta, hioinkivi ja hioimen puolikas (KM 15158:4-6) laajalta alueelta. On mahdollista, että asuinpaikasta on säilynyt osia nykyisen rakennuskannan lomassa.

Kytölä (617010016) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lamujoen länsirannalla olevan mäen eteläsyrjällä. Mäen laella sijaitsee Kytölän talo piharakennuksineen. Talon päärakennuksen etelä- ja Lusikkaperälle johtavan tien itäpuoliselta jokea kohti viettävältä pellolta on löydetty kvartsi- ja kivilaji-iskoksia. Alueelta on aikaisemmin löytynyt kaksi kivitalttaa.

Pulkkilan tappelupaikka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pulkkilan keskustassa Seurakuntatalon eteläpuolella Suomen sodan muistomerkin luona. Keskustan rakentaminen on peittänyt alueen osittain, mutta muistomerkin vieressä on suhteellisen paljon rakentamatonta aluetta, jossa asuinpaikka-aluetta voi olla jäljellä. Paikalta on löydetty useita tasatalttoja ja kiviesineen teelmä ja epämääräinen kiviesine (KM 15158:7–8).

Seppä (Lampela) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lamujoesta noin 1,5 km länteen Pulkankankaan länsireunalla. Sepän vanhan päärakennuksen eteläpuoliselta kuivattua Lusikkalampea kohti laskevalta pellolta löytyi pari paikoilleen jätettyä kvartsilohelmaa ja iskos. Alueelta on löytynyt taltta.

Kaijankoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Terskanperällä Siikajoen ylittävästä sillasta vajaat 2,5 km itäkaakkoon Siikajoen itärannasta. Kaijankosken talosta noin 300 m kaakkoon olevalta pellolta on löytynyt kiviesineen katkelma.

Leinosen pelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lamujokeen laskevan Haaraojan suusta runsaat 1,1 km lounaaseen, Leinosen talosta runsaat 100 m eteläkaakkoon voimalinjan alla olevalla pellolla, pääosin tien länsipuolella. Paikalta on löydetty taltta, liuskekärki, kvartsi- ja kivilaji-iskoksia ja kvartsilohelmia.

Sillankorva (617010028) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lamujoen luoteisrannalla Laakkolan koulun kaakkoispuolella koulun ja joen välissä. Kohde sijaitsee pitkän hiekkaharjun kaakkoispäässä jokea kohti viettävällä rinteellä. Paikalta on löydetty kaksi tasatalttaa.

Ruostekorpi SW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Piippolaan johtavan tien länsipuolella Savonojasta noin kilometri lounaaseen. Ruostekorven peltoalueelle johtavan tilustien pohjoispuolelle jää teiden ja pellon rajaama ala, jonka koillisreunalla on pieni hiekkakuoppa. Tämän reunamilta on tavattu palaneita kiviä ja paikalleen jätettyjä kvartsi-iskoksia.
Myöhemmässä tarkastuksessa (2011) tavattiin kvartsi-iskoksia, palaneita luunpaloja sekä kulttuurimaata pellolle johtavalta tilustieltä. Tien löydökset sijoittuvat aiemmin ilmoitetusta löytökohdasta 30-50 m etelään ja 2-3 m ylemmälle korkeustasolle. On ilmeistä, että alueella on aiemmin arvioitua laajempi myöhäismesoliittinen asuinpaikka, jonka pääosa sijoittuu metsämaastoon ja jonka laajuuden arviointi edellyttää koekaivauksia.

Urheilumaja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Piippolaan johtavan tien länsipuolella Ouluun vievän tien ja Piippolan tien risteyksestä 1,7 km kaakkoon urheilumajasta 60 m itään hiekkakuopan pohjoispäässä. Urheilumajan eteläpuolisen metsätien/latupohjan ja hiekkakuopan väliseltä alueelta on löytynyt likamaata, palaneita kiviä, kvartsi-iskoksia ja kvartsisäle.

Käpylä pumppaamo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Piippolaan ja Ouluun johtavien teitten risteyksestä 700 m kaakkoon Piippolan tien itäpuolella suuren hiekkakuopan luoteiskulmalla. Paikalla on pumppaamo, jonka itäpuolelta on tavattu palaneita kiviä ja paikalleen jätettyjä kvartsi-iskoksia. Suurin osa kohteesta lienee tuhoutunut.

Önkkyrinkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Piippolaan johtavan tien itäpuolella Önkkyrinkankaalla noin 2 km kaakkoon Piippolan ja Ouluntien risteyksestä ja 300 m tiestä itään. Paikalle johtavalta metsätieltä ja tien päästä on löydetty kvartsi-iskoksia ja -ytimiä useasta eri kohdasta.

Jylhänniska (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lamujoen länsirannalla Jylhän talosta noin 500 m etelälounaaseen, noin 400 m joesta länteen olevalla matalalla peltokumpareella, jonka ala on noin 60 x 80 metriä. Paikalta on löytynyt kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia ja kivitaltta. Kohteesta noin 400 m itään jokivarsipellolta on löytynyt kivitaltta.

Mattila (617010039) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen eteläpuolella Vornan sillasta noin 750 m kaakkoon. Mattilan talo sijaitsee noin 500 m pitkän harjanteen luoteisosassa, harjanteen läpi kulkevan Uljuantien pohjoispuolella. Mattilan talon ja tien väliseltä pellolta on löydetty mm. kvartsiesineitä, pienoistaltta ja saviastian reunapala (Sär 1).

Lahnasmäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakkakuopat sijaitsevat Pulkkilan ja Rantsilan rajalla olevasta Kivijärvestä noin 1,5 km lounaaseen. Lahnasmäki on kivikkoinen harjanne Lahnasjärvestä noin 300 m pohjoisluoteeseen. Mäen korkeimman kohdan kaakkoispäässä olevassa luonnonkivikossa on ainakin kaksi tai kolme pienehköä rakkakuoppaa.

Varekangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiöalue sijaitsee Pyhäjoesta 4,5 km länteen, kuivatusta Viirretjärvestä vajaa kilometri kaakkoon. Varekankaan laen eteläreunan kallioilla on kolme kivistä kasattua röykkiötä, joiden halkaisijat ovat 7, 4 ja 6 m ja korkeudet 20–50 cm. Keskellä oleva rakenne on keskuskuopallinen, läntisin matala latomus ja itäisin osin hajotettu.

Elävisluoto (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Luotometsän eteläreunalla olevan yhteispalstan pohjoispuolella. Alue on mäntyä kasvavaa rantakalliota. Paikalla on alaltaan noin 4 x 4 m kokoinen suorakaiteen muotoinen pääilmansuuntien mukainen, pääosin alle 0,5 m korkea kiveys, jonka reunakiviä matalammalla oleva keskus on kivetty. Tulisijaa tai palaneita kiviä ei rakenteessa ole havaittu. Kyseessä lienee kalamajan tai vastaavan pohja.

Huhtakangas (625010009) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen etelärantaa Oulaisiin johtavasta tiestä noin 800 m etelään, Ristivuoresta 1,3 km länsiluoteeseen olevalla kuusikkokankaalla. Paikalla on kaksiosainen poikkeuksellisen suurista kivistä koottu röykkiö, jonka pituus on noin 12 m, suurin korkeus noin 1,5 m ja leveys 6–7 m. Röykkiön molemmissa päissä on kraaterimainen syvennys.

Hautalankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Keskikylän koulusta noin 750 m länsiluoteeseen ja Liminkaojasta noin 400 m lounaaseen. Paikalla tehdyn tieoikaisun jälkeen käytöstä jääneen tienmutkan eteläpuolella on asuinpainanne, jonka sisäosan ala on noin 10 x 4,5 m ja syvyys noin 30–40 cm. Painanteesta on löydetty likamaata ja kvartsi-iskoksia.
Kohteesta on löydetty punaliuskeinen eläimenpäätikari (KM 13438), jonka takia paikka on tarkastettu 1953. Aivan todennäköisen löytöpaikan vierestä tavattiin Pyhäjoen perusinventoinnin yhteydessä sammalen peittämä suorakaiteen muotoinen matala painanne. Se sijaitsi aivan vanhan tien eteläpuolella niin, että painauman pohjoiskoillinen pää on tieojaa kaivettaessa tuhoutunut tai ainakin osin peittynyt ojavallin alle. Näkyvissä olleen rakenteen, asumuspainanteen sisäosan ala on noin 10 x 4,5 metriä ja syvyys noin 30 - 40 cm. Painauman ympärillä oli heikko matala valli, jonka leveyttä oli vaikea tarkasti määritellä. Painaumaan tehty lapionpisto ei paljastanut palaneen kiven lisäksi selvää likamaata, mutta lastalla tehdystä koekuopasta löydettiin kaksi pientä kvartsilastua, likamaata ja noin vaaksan syvyydessä tavattiin hiiltä.
Kankaalla on myös muutamia muita epämääräisiä painanteita. Asumuspainanteen länsipuolelta tieltä etelään lähtevän polun viereisiin kuopanteisiin tehtiin koepistoja, mutta asuinpaikkamerkkejä ei tavattu. Myöskään painanteen lounaispuolella olleista vanhoista lapiolla kaivetuista ja umpeen kasvaneista pienistä hiekanottokuopista ei etsittäessä tavattu mitään asuinpaikkaan viittaavaa.

Rytikorvenkallio (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Merijärven Pyhänkoskesta 3,6 km itäkoilliseen. Salmenkankaan metsäautotiestä noin 400 m pohjoiseen. Paikalla on kolme röykkiötä. Kaksi pohjoisinta sijaitsee pienellä kalliokohoumalla noin 10 metrin päässä toisistaan. Pohjoisemman röykkiön 1 ala on noin 3 x 4 m ja korkeus 30–40 cm, Röykkiö 2 on pengottu ja hieman laajempi. Nämä sijaitsevat molemmat pienillä vierekkäisillä kallionyppylöillä. Näistä noin 100 m etelään oleva röykkiö rakentuu pientä keskusröykkiötä ympäröivästä kivikehästä, jonka halkaisija on noin 4 m.

Salmenkangas (625010015) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pyhänkoskesta noin 3 km itään olevan laajan Salmenkankaan länsilaidalla yksittäisellä kalliolla Salmenkankaan metsäautotiestä noin 25 m etelään. Paikalla on lähestulkoon pyöreä, matala ja keskuskuopaton röykkiö, jonka ala on 3 x 4 m ja korkeus noin 30 cm.

Korkiakangas SE (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Umpilammen ja Majavajärven välisen kallioisen kankaan eteläosassa lähellä Merijärven rajaa. Paikalla on osin tuhottu pieni röykkiö. Eteläkaakko–pohjoisluodesuuntaisen kiveyksen ala on 6–7 x 2–3 m. Röykkiön kaakkoispäässä on kiinteä, 2–3 kivikerroksesta koostuva pyöreähkö kiveys, jonka luoteispuolella kiveys jatkuu matalampana.

Kirkkokallio (625010018) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pirttikosken koulusta noin 1,6 km koilliseen olevan Järvikankaan Kirkkokallion eteläpuolella. Paikalla on yhteensä kuusi kivirakennetta, jotka osin ovat röykkiöiden ja rakkakuoppien välimuotoa. Röykkiöiden halkaisija on 4–5 m ja kuoppaa ympäröivän vallin korkeus 20–40 cm. Kolme röykkiöistä on keskeltä kaivettu. Kohteesta noin 1 km kaakkoon on löydetty kaksi reikäkiveä.

Juntinkalliot (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Pyhäjoesta 125–350 m etelään olevilla kallioilla on 5-6 röykkiötä. Eteläisin on kallion länsireunan korkeimmalla kohdalla oleva röykkiö 1/2017(=1/1993) on alaltaan noin 3 x 6 m ja korkeudeltaan noin 30 cm. Tästä noin 100 m koilliseen oleva röykkiö 5 (2), on kooltaan 4,5 x 7,5 m. Korkeutta sillä on noin 50 cm. Tästä 200 m koilliseen on 3–7 x 10 m:n kokoinen ja noin 40 cm korkuinen röykkiö 6 (3). Kahden ensiksimainitun välissä erottuu epämääräisiä kivivalleja, jotka vuonna 2017 on todettu olevan pitkiä röykkiöitä, röykkiöt 2-3. Näiden länsipuolella on röykkiömäistä kiveystä 4. Kohde ulottuu myös karttalehden 243205 Pirttikoski alueelle.

Hopiokallio (625010020) (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoesta noin 1 km itään Pirttikoskelta Pyhäkoskelle vievän tien pohjoispuolella kalliolla, sen kaakkoispäässä, korkeimmalla kohdalla. Röykkiö on nelikulmainen, noin 4 x 5 m. Reunakiveys on kookkaammista kivistä, korkeus noin 40 cm, keskiosan kivet ovat pieniä, noin nyrkin kokoisia. Hyvin säilynyt röykkiö on jäkälän peittämä.

Sydännevansaaret (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Yppärinjoesta runsaat 2 km itään, Kauhajärvestä noin 1 km luoteeseen ja noin 800 m Kalajoen rajasta koilliseen. Paikka on nevojen saartama kallioinen kangassaareke. Röykkiö on kalliopohjalla, kooltaan noin 6,5 x 8,5 m ja 80–60 cm korkea. Röykkiön keskustaa on kaiveltu. Kaivelusta huolimatta röykkiö on hyvässä kunnossa ja melkoisen näyttävä.

Lähdekangas E (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Yppärinjoesta noin 650 metriä itään, Lähdekankaan läpi kulkevan uuden metsäautotien eteläpuolella olevalla kalliolla. Uusi tie noudattelee jokseenkin vanhan polun paikkaa, joka kulkee kankaan länsireunan kallioiden halki kallioiden välisestä matalammasta kohdasta. Kiveys sijaitsee tielle näkyvällä kallion korkeimmalla jäkäläisellä harjanteella.
Kyseessä on epämääräisen muotoinen yhtenäinen kalliolle tehty kiveys, jonka halkaisija on 5–6 metriä. Kiveyksessä on yksi kivikerta ja sitä voi paremmin luonnehtia latomukseksi kuin röykkiöksi. Kivien koko on melko pieni, päätä suurempia ei juuri ole. Epämääräisyydestään huolimatta kyseessä on selvästikin koottu latomus.

Rullavuori (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pyhäjoen itäisimmässä perukassa, Pyhäjoen, Pattijoen ja Vihannin rajojen yhtymäkohdasta noin 50 m lounaaseen. Rullavuori on soiden ympäröimä kallioinen mäki, jonka laki on rakkaa. Sen yläosassa on puolenkymmentä rakkaan kaivettua kuoppaa, halkaisijaltaan 2–3 m. Kuopat ovat hyvässä kunnossa. Mitään asuinpaikkaan viittaavaa ei paikalla havaittu.

Rajahoikka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven läntisimmässä osassa Haapajärven rajalla olevan Iso-Kotajärven kaakkoisrannalla. Alue viettää järveä kohti, maaperä paikoin kivikkoista rinnettä. Paikalta on löydetty runsaasti erilaisia kiviesineitä, mm. tasa- ja kourutalttoja, keihäänkärkiä ja pallonuijia, katkelmia ja kvartsia. Ajoitus on esikeraaminen. Nykyisin alue on metsitettyä entistä viljelysmaata.
Vuonna 2011 saadun palautteen mukaan viljely alueella on päättynyt vuoden 1969 vaiheilla. On mahdollista, että osa alueelta löytyneistä kiviesineistä, joita säilytettiin Rajahoikan talossa, on jäänyt palossa jo aiemmin tuhoutuneen rakennuksen raunioihin.
2022: Pelto heinittynyt umpeen - korkeaa heinäkasvillisuutta ja pusikkoa.
Vanhaan peltoon on rinteen suuntaisesti kaivettu rinnakkain kaksi syvää ja leveää
ojaa (olivat kuivia) jotka kulkevat jokseenkin Torvisen antamien koordinaattien molemmin puolin. Ojissa maaperä on hienoaineksista maata, hietaa, melkein hiesua
sekä vähäkivistä moreenia. Ojien seinämissä ei ollut mitään viitteitä esihistoriasta.
Vanhan pellon etelä- ja erityisesti pohjoispuolella maaperä on hyvin kivikkoinen.
Samoin tien itäpuolella. Asuinpaikan on siis täytynyt sijaita vanhassa pellossa, joka
on ilmeisesti raivattu tarkoin vähäkiviseen maastoon. Asuinpaikan toteaminen sekä
rajaaminen oli nykyisissä olosuhteissa mahdotonta. On mahdollista, että asuin-
paikka on kokonaan tuhoutunut viljelyssä ja pintamullassa on aikoinaan ollut vain
löytöjä jäljellä.
Koordinaattipiste osoittaa kohtaa mikä on Torvisen 1986 raportissa viiden kvartsi-
iskoksen ja kahden palaneen luun palan löytökohta, tuolloin ilmoitettuna 10 m tarkkuudella.

Orava (626010021) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka, sijaitsee Kätkytniemen etelätyvessä Kivilahden rannasta noin 750 m pohjoiseen. Alue on loivasti viettävää hiekkapohjaista viljelysmaata. Rinteen yläreunassa olevien lähteiden pohjoispuoliselta pellolta löydettiin inventoinnissa kvartsia, jota ei poimittu; aikaisemmin alueelta on löytynyt kourutaltta.

Pieni Luokkimäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde, soikea kivikehä, kooltaan noin 2 x 1,5 m sijaitsee Ison Karsikkonevan luoteispuolisen Pienen Luokkimäen kaakkoispäässä nevan reunassa mäntykankaalla. Kehä on koottu suurehkoista tasaisista kivistä, joita on paikoin kaksikin päällekkäin. Keskellä on päällekkäin kaksi laattamaista kiveä.
Tämän kehän ympärillä on rakennuksen kivijalkaa muistuttavaa kiveystä, joka ei ole yhtenäinen, mutta varsinkin itäosassa melko selvä. Kivet ovat suurempia kuin soikeassa
kehässä. Etelästä nämä kivet puuttuvat, länness on vain pari kiveä. Tämä "kivijalka" on lähes suorakulmien muotoinen, itä-länsisuunnassa n. 4,5 m pitkä, pohjoisesta etelään n. 3 m. Sen lounaiskulmassa, vajaan metrin päässä soikeasta kehästä on pyöreä n. 1 m läpimittainen ja n. 60 sm korkea kivikasa, jonka kivet ovat palaneita, siis ilmeisesti kiukaan pohja. Luoteiskulmassa taas, "kivijalan" ulkopuolella, on epämääräinen kuoppa.
Opas kertoi, että läheisiltä nevoilta on aikoinaan tehty heinää ja arveli kivikehän pöytäkivineen olleen ruokailupaikkana.
Mistään niittymajasta tai muusta rakennuksesta ei ole minkäänlaista perimätietoa, vaikka kiukaan jäännös sellaiseen viitannee.
2013 saadun palautteen mukaan kivikehä olisi noin 750 m eteläkaakkoon Pienelle Luokkimäelle johtavan tien mutkasta, Pienen Luokkimäen päässä niemessä moreenikankareella, vajaat 100 m suojelualueen kaakkorajasta nevalta.
Paikan tarkastuksessa vuonna 2017 muinaisjäännöskohteen todettiin sijaitsevan aiemmin merkitystä noin 210 m etelään, eteläisemmällä matalalla mäennyppylällä. Kohde todettiin hyväkuntoiseksi, mutta kiviröykkiön (kiukaan) päällä kasvava melko suurikokoinen mänty on uhka kiukaan säilymiselle ehjänä

Tikkalankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, korkeudestaan päättäen varhaismesoliittinen asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven koilliskolkassa Pyhännän rajalta puoli km länteen ja kolmisen kilometeriä Kiuruveden rajalta pohjoiseen Sammakkolammen ja Iso-Murtomäen välissä olevalla hiekkaisella soiden ympäröimällä saarekkeella.
Paikalla erottuu muinaisranta. Itäpuolella on pieni Saimaaseen virtaava puro, joka saa alkunsa pari kilometriä pohjoisempana olevasta Nuottilammesta. Lampi on vedenjakajalla, 146,3 km korkeudella. 1,5 km lammesta itään alavan Kärppinevan takana on 142,2 m:n korkeudella Pieni-Kärsämäenjärvi, joka laskee Kärsämäenjokea myöten Pyhäjokeen ja edelleen Pohjanlahteen. Näiden lampien välillä on muinaisen Saimaan ja Ancylusjärven välinen kynnys noin 146,5 m:n korkeudella.
Paikalla erottui kvartseja tieleikkauksessa. Kvartseja ei poimittu.

Makkola (630010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhännän kirkosta noin 10 km pohjoiskoilliseen, Siikajoen pohjoispuolisella harjanteella, jonka pohjoispuolella idästä Siikajokeen laskeva Makkolanjärvi. Makkolan pellosta on löydetty useita kiviesineitä. Makkolan alueella on nykyisin useita tiloja.
Palokankaantien mutkan kaakkoiskulmalla sijainneen Makkolan (Makkonen) eteläpuoliset rinnepellot olivat vuoden 1996 inventoinnin aikaan viljansängellä, eikä niistä onnistuttu löytämään kivikautisen asutuksen merkkejä. Nykyisen Makkosen ja Mikkolan välinen pelto oli myöhemmin kynnetty ja tältä alueelta tavattiin jokunen kvartsilohelma, nekin epämääräisiä. Suhteessa löydettyjen kiviesineiden määrään kvartsia oli kuitenkin vähän. Asuinpaikkaa ei onnistuttu varmuudella paikantamaan.
Vuoden 2012 vesijohtolinjauksen inventoinnissa kohteen todettiin olevan ennallaan. Alueen pellot olivat pääosin muokkaamatta; vain Makkosen tilalle johtavan tien eteläpuolinen ja Palokankaantien välinen pelto oli kynnöksellä, ja se tarkistettiin. Pellon pinnassa havaittiin muutamia karkealaatuisia kvartseja 107,5 m:n korkeuskäyrän yläpuolelta n. 30-50 m:n etäisyydeltä Palokankaantiestä. Kappaleissa ei voinut tunnistaa iskuja tai muita työstämisen jälkiä. Palokankaantien länsipuolelle tehtiin johtolinjaukselle lapionpistoja peltokerroksen läpi ja todettiin alla puhdas hiesu. Myöskään idemmäksi pohjoiseen laskevalle peltorinteelle tehdyissä lapionpistoissa ei tullut esiin esihistorialliseen toimintaan viittaavaa eikä myöskään tällä puolella tietä sijaitsevien tilarakennusten välistä, missä maanpintaa oli auki. Tien toiselta puolelta löytyi kaksi kvartsi-iskosta harjanteen korkeimmalta kohdalta tilarakennusten väliseltä alueelta. Muita havaintoja tien itäpuolelta ei saatu. Vuoden 1996 inventoinnin ja nyt saadut havainnot asuinpaikkaindikaattoreista ovat vähäisiä. Potentiaalisin alue esihistorialliselle toiminnalle on ehkä mäen korkeimman kohdan lounais-länsipuoli Mikkolan tilan alueella.
On huomattava, että Mäntylän asuinpaikka, kohde 35, on rekisterinumeronsa perusteella vanhoja Makkolan maita, samoin Laitala 21.
2022: Alueen pellot olivat peitteisiä ja osin laitumena, uusia havaintoja ei tehty. Kohteelle ei tehty rajausta, koska esineiden löytöpaikat eivät ole tiedossa ja maastossa tehdyt löydöt eivät ole riittäviä.

Myllylä (630010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen pohjois- ja Törmäsenjoen länsipuolella Myllylän talosta noin 180 m pohjoiseen ja luoteeseen. Tilan pelloilta on löytynyt useita kiviesineitä, joista osa on muualta kuin asuinpaikoilta. Löytöpaikat on voitu paikantaa jokseenkin hyvin. Asuinpaikan merkkejä on kahdessa kohtaa: päärakennuksesta noin 180 m pohjoiseen pellon yläreunassa ja päärakennuksesta noin 180 m luoteeseen Myllyläntien eteläpuolisilla pelloilla. Kohteista on löytynyt palanutta kiveä ja kvartsi-iskoksia. Löytöalue on kumpuilevaa peltoa Siikajoen ja Törmäsenjoen pohjoispuolella, peltojen pohjoispuolella on kivikkoinen Tervolankangas.
2022: Löytöalueiden pellot olivat peitteisiä, Myllyläntien eteläpuolisella pellolla kasvillisuutta oli vielä vähän ja pintahavainnointimahdollisuudet kohtuulliset, pelto on yltänyt aiemmin pohjoisnurkastaan Myllyläntien reunaan. Aiemmalta löytöpaikalta havaittiin pellon pinnalla joitakin palaneita kiviä, kvartseja ei havaittu. Törmä oli rehevän kasvillisuuskerroksen peitossa, alueelle tehtiin muutamia lapionpistoja, mutta merkkejä esihistoriasta ei saatu. Pohjoisempi havaintopaikka Myllyläntien pohjoispuolella oli peitteinen pelto ja havaintoja asuinpaikasta ei siellä tehty. Vuoden 1996 pohjoisemman kvartsien ja palaneiden kivien koordinaatit on nyt lisätty alakohteeksi.
Kohteen rajaaminen vaatii tarkkuusinventoinnin tai koekaivauksen.

Kurkela (630010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhännän kirkosta noin 9 km koilliseen, Pyhännänjoen ja sen itäpuolella olevan Kurkelanjärven välissä, järven lounaisrannalla. Paikalla on niemekemäinen harjanne, jonka järvenpuoleisilla rinteillä on kaksi peltoa. Pienempi pelto on jokseenkin tasaisella rannalla ja suurempi pelto järventörmän yläpuolella viettävällä rinteellä. Maaperä hiekkamultaa.
Löytötietojen perusteella kahden tasataltan (KM 3855:14 ja KM 3671:46) löytöpaikka on paikannettavissa kyseisiin peltoihin, jotka ovat Kurkelan kantatalon ainoat järven eteläpuoliset pellot. Vuoden 1996 inventoinnin yhteydessä alueelta ei onnistuttu löytämään kivikautisen asuinpaikan merkkejä, vaikka kaksi esinettä ja maaston yleinen topografia asuinpaikkaan viittaavatkin.
2022: Alueen pellot olivat rehevän kasvillisuuden peitossa, läntisemmän pellon eteläreunassa oli n. 80 m pitkä ja n. 0,5 m syvyinen kynnetty ura, missä pellon pinta oli avointa, urasta havaittiin joitakin mahdollisia palaneita kiviä, mutta ei kvartsia tai muuta, minkä perusteella asuinpaikka olisi voitu rajata. Itäisemmälle n. 96-100 m mpy olevalle pellolle tehtiin muutama lapionpisto. Löytöluettelossa tasataltan mainitaan löytyneen Kurkelan talon uutispellosta Kurkelanlammin eteläpuolelta, n. 2 syltä rannasta, törmältä, ja toisen samasta pellosta niittotöissä. Löytöluettelon tieto viittaa korkeuteen n. 100 m mpy. Kohteen topografia sopii hyvin kivikautiselle asuinpaikalle. Asuinpaikkalöytöjen puuttuessa kohdetta ei voitu rajata. Kohteen rajaaminen olisi ehkä mahdollista tarkemmalla tutkimuksella, kuten tarkkuusinventoinnilla tai pienimuotoisella koekaivauksella.

Rämälehto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärvestä 1,5 km itään Rämälehdon talosta noin 300 m koilliseen taloon johtavan tien itäpuolella ja siltä erkanevan tilustien varrella ja pohjoispuolella, Piippolantien eteläpuolella. Paikalta on löydetty kvartsikaavin, kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä. Löydöt tehtiin pienen kangasniemekkeen pohjoispuolisten nurmella olleiden peltojen reunalta ja kankaan reunassa olevan pienen hiekkakuopan laitamilta. Toistakymmentä iskosta tavattiin pieneltä alueelta pohjoispuolisen pellon kaakkoiskulmasta pellon vierestä, missä pintamaata oli pukittu koneella pois.
Hiekkakuopan kohdalla heti tilustien eteläpuolella todettiin halkaisijaltaan noin 4 metrinen laakea painauma, jolla syvyyttä noin 20 - 30cm. Toinen hieman pienempi painauma oli tästä länsiluoteeseen tien pohjoispuolella. Kyse voi olla asumuspainanteista. Lisäksi viimeksi mainitun pohjoispuolella oli muutamia muitakin painaumia/kuopanteita, jotka kuitenkin poikkesivat edellä kuvatuista.
Kyseessä on mäntyä kasvava hiekkakangas, joka idässä rajoittuu suohon, luoteessa korkeampi kivikkokangas. Yleensäkin alue on hiekkavaa, mutta muualla lähinnä tilan peltojen alueella tehty tarkastus ei tuottanut tulosta.
Talosta on myös aiemmin saatu reikäkivi (KM 3671:58), jonka talon entinen omistaja oli kuitenkin saanut eräästä huutokaupasta. Esine ei siis ole Rämälehdon mailta löydetty.

Vanhatalo hautausmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhännänjärven Kirkkoniemen etelärannalla kirkkomaan eteläisen aidan ja rannan välisellä entisellä peltokaistaleella. Alue on vanhaa peltoa, joka kasvaa tiheää nuorta mäntyä. Vuoden 1967 tarkastuksessa todettiin kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä runsaan 100 metrin matkalla, hautausmaan itäisen puolen pituisella alueella. Pellossa ei ollut multakerrosta, vaan hiekka ulottui alueella aivan maanpintaan saakka. Kohteesta on löydetty kiviesineen katkelma, kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä palanutta luuta.
Vuoden 1996 kunnan perusinventoinnin aikaan aiempi pelto kasvoi jo tiheää nuorta mäntyä, eikä alueella todettu arkeologisia löytöjä. Vanhatalo on sama kuin kirkosta 350 metriä kaakkoon oleva Marjomaa, jonka pelloista, tosin toisaalta Kirkonkylän alueelta, on
muitakin löytöjä (ks. löytöpaikkakohde Pyhäntä 25 Marjomaa, 630040012).
On myös mahdollista, että Periojan reikäkivilöytö voi olla peräisin jostakin lähialueelta, Kirkkoniemeltä.
Vuoden 2017 Pyhännän keskustan yleiskaavainventoinnissa kohde tarkastettiin yleispiirteisesti ja sen todettiin olevan ennallaan.

Kyllönen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhännänjärven Joensuunlahden pohjoisrannalla, Pyhännänjoen niskasta noin 200 m länteen. Paikalla on metsittynyttä mäntyä kasvavaa peltoa, joiden ojat erottuvat maastossa sekä rakennuksen jäänteitä. Alueelta on löydetty kivitaltta, tuura ja mahdollisia kvartsi-iskoksia.
Vuoden 2017 inventoinnissa alue todettiin metsäauratuksi ja kasvavan tiheää mäntytaimikkoa. Vanhojen ojien lisäksi kankaalle on viime aikoina kaivettu myös uusia metsäojia, joiden avoimena olleet leikkaukset tarkastettiin, mutta merkkejä asuinpaikasta ei havaittu. Ainakin asuinpaikan pintakerrokset lienevät tuhoutuneet metsänaurauksessa. Tarkastushetkellä järven pinta oli tyyni, vesi kirkasta ja näkyvyys erinomainen, vesialuetta tarkastettiin n. 2-10 metrin leveydeltä kahlaamalla.

Junno (630010016) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen koillis- ja Törmäsenjoen eteläpuolella, Siikajokeen laskevan Törmäsenjoen suusta noin 700 m itään. Junnon pellosta on löydetty liuskekärjen katkelma, talttamainen kiviesine ja kivikirves. Kirveen löytöpaikka on koordinaattien kohdalla, muiden esineiden löytöpaikkoja ei tarkemmin tiedetä.
2022: Junnon tilarakennuksia ympäröivät lähipellot olivat peitteisiä. Alue tarkastettiin pintahavainnoimalla, itään laskevalle peltorinteellä tarkastettiin maannosta lapionpistoin. Havaintoja kivikautisesta asuinpaikasta ei saatu. Viereisen Anttomin tilan alueelta on myös kivikautinen reikäkivilöytö, useat löydöt viittaavat kivikautiseen asuinpaikkaan tai asuinpaikkoihin jossakin tilojen läheisyydessä tai niiden kohdalla.

Leiviskä Tavastkenkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen pohjoisrannalla, Valkeisen talon ja joen välissä olevalla mäellä. Leiviskän talon mailta on löydetty kaksi tasatalttaa, joiden tarkempaa löytöpaikkaa ei tunneta. Näiden lisäksi Leiviskän talon pohjoispuoliselta länsiluoteeseen viettävältä pellolta on löydetty kaksi mahdollista kvartsiesinettä, muutama kvartsilohelma ja kvartsi-iskoksia.
2022: Aiempien kivikautisten esinelöytöjen määrän perusteella paikalla on jakson asuinpaikka. Alueen pellot olivat osin puinnin jäljeltä, osin peitteisiä, pintahavainnointi oli paikoin mahdollista. Punaperäntien pohjoispuoliselle pellolle tehtiin viisi lapionpistoa, mutta niistä ei havaittu kulttuurimaata tai kivikautista materiaalia. Asuinpaikka voisi olla paikannettavissa peltojen ollessa kynnöksellä.

Lohipuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Noin 100 pyyntikuoppaa 2,6 kilometrin matkalla ainakin kolmessa jaksossa käsittänyt järjestelmä. Pyyntikuopat sijaitsevat Ison Lohilammen ja Heinälammen välisellä alueella Lohipuron itäpuolisen kankaan puronpuoleisella reunalla. Ilmeisesti kuoppia on myös jaksojen välissä äestetyllä kankaalla. Kuoppien halkaisija on pääosin 4–5 metriä ja syvyys noin metrin. Osassa kuopista on valli.
Muinaisjäännösalueen pohjoisimmassa osassa on tarkastuksessa 1994 todettu 11 kookasta (4-5 m) kuoppaa. Tämä osin kapealla harjanteella melko tiheässä metsämaastossa sijaitseva alue todettiin tarkastuksessa 2011 koskemattomana säilyneeksi.
Muinaisjäännöksen keskimmäisen jakson pohjoisosa (14 kuoppaa todettu) Lohipuron länsipuolelta itään johtavan metsätien pohjoispuolella on pääosiltaan ollut äestettynä jo 1990-luvulla, kun alue ensimmäisen kerran tarkastettiin. Kuitenkin näiden pohjoisimmat kuopat todettiin 2011 tarkastuksessa koskemattomiksi. Sen sijaan metsätien eteläpuoleinen alue todettiin vuoden 2010 tarkastuksessa kokonaisuudessaan metsä-äestyksen tuhoamaksi. Vuoden 2011 tarkastuksessa tällä alueella vain rinteen alareunassa sijaitsevan tervahaudan todettiin säästyneen äestyskoneelta. Tällä alueella oli vuoden 1996 inventoinnissa laskettu kaikkiaan 37 pyyntikuoppaa, halkaisijaltaan 4-5 m.
Vuoden 1996 inventoinnin mukaan kolmas kuoppajakso sijoittuu Heinälamminkankaan reunalle etelässä, mutta myös keskimmäisen ja eteläisimmän ryhmän välillä lienee joitakin kuoppia. Saadun tiedon mukaan kuopat jatkuvat edelleen jaksottaisesti puronvarressa Vieremän puolella asti. Koepistojen perusteella on ilmeistä, että kuopat ovat eri-ikäisiä.
Eteläisimmän osan aluerajaus muutettu lidar-aineiston perusteella 10.12.2018. Aluetta laajennettu itään suuntautuvalla ulokkeella, jossa näkyy selkeästi toistakymmentä pyyntikuoppaa, mahdollisesti kahdessa eri jonossa. Tarkastettava maastossa.
2023: Pohjoisimman muinaisjäännösalueen ja sen eteläpuoleisen alueen pohjoisosan pyyntikuoppien koordinaattien mittaaminen ja merkitseminen maastoon hakkuita varten. Kohteet ovat alakohteina 50-76. Pohjoisimman muinaisjäännösalueen rajausta pienennettiin pohjoisesta ja laajennettiin etelästä kattamaan kaikki tarkastuksen aikana havaitut kuopat.

Nokela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Palokankaan läpi virtaavan Kuuranjoen rannasta noin 150 m itäkoilliseen lounaaseen viettävän kankaan reunalla. Nokelan talosta noin 200 m lounaaseen on kaksi pientä hiekkamultaista peltoa, joista alempaa ns. Kuoppapeltoa reunustavat hieman kivikkoisemmat muinaiset rantatörmät ja kumpareet niin, että pelto rajautuu luonnollisesti. Nimi selittyy läheisen rinteen törmässä olevista historiallisen ajan kellareista tms.
Kohteesta on löydetty kivikirves, kivilaji-iskos, kvartsiesine ja kvartsilohelma. Paikalla jäi vaikutelma, että asuinpaikka rajautuisi maastossa jokseenkin samoin kuin paikalle aikoinaan raivattu pelto.

Välilä (630010031) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kurkelanjärvestä noin 600 m kaakkoon Tavastkengän koulun lounaispuolella. Välilän pellosta on löydetty korvakenuija (PPM 3790). Vuoden 1996 inventoinnissa talosta saatiin esineen toinen puolikas. Talosta noin 50 m lounaaseen on tavattu kvartsilohelmia, jotka yhdessä esinelöydön kanssa viittaavat mahdolliseen asuinpaikkaan.
2022: Alueen pellot olivat laitumena; kohdetta ei inventoitu.

Mäntylä ja Järvenpää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoesta noin 250 m pohjoiseen Makkolanjärven ja Mäntyjärven puolimaissa jokilaakson etelään viettävällä rinteellä. Pellon yläosassa maaperä on hiekkaa, alempana karkeampaa ja turvemaista, löytöalueesta länteen olevalla pellolla maaperä on karkeampaa. Paikalta on löydetty kourutaltta, kvartsi-iskoksia ja -esineitä. Järvenpään ja Mäntylän eteläpuoliselta pellolta on havaittu vuoden 1996 inventoinnissa runsaasti kvartseja, myös palaneita kiviä havaittiin. Aiemmin löytyneen kourutaltan löytökohta ei ole tiedossa (kokoelmassa PPM 6750).
2022: Aiempi löytöalue oli inventoinnin aikana peitteinen eikä pintatarkastelussa ja muutamissa lapionpistoissa havaittu kuin kaksi kvartsia kohdekoordinaateista n. 25 m lounaaseen. Alempana maaperä muuttuu turvemaiseksi, ja se alue katsottiin yleispiirteisimmin. Löytöalueen länsipuolella maastokartalle merkittyjen ajoteiden länsipuolelle on raivattu uusi pelto, joka on merkitty nykyiselle maastokartalle hakatuksi metsäksi. Pelto oli muokattuna ja kasvillisuutta vain vähän, joten olosuhteet olivat erinomaiset pintahavainnoinnille ja pintapoiminnalle – lähinnä käytiin läpi pellon ylä- ja keskiosaa. Maaperä on hieman kivisempää kuin itäisellä löytöalueella. Pintakerroksesta havaittiin joitakin luontaisia kvartseja, arkeologista materiaalia ei havaittu. Asuinpaikalle tehtiin summittainen rajaus vuoden 1996 ja nyt tehtyjen havaintojen perusteella.

Myllykoski N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sekä painanne sijaitsevat Siikajoen pohjoisrannalla, Sainijärvestä vajaat 500 metriä kaakkoon, Perukantien itäpuolella, lähellä Koistilaa (kohde 8). Alue on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Perukantieltä Koistilaan johtavan jokivartta kulkevan metsätien mutkasta, missä siihen yhtyy lännestä tuleva metsätie, löydettiin inventoinnin aikana runsaasti kvartsi-iskoksia, jotka jätettiin paikoilleen.
Löytöpaikka sijaitsee siis Koistilan läntisimpien peltojen luoteispuolisessa metsäteiden risteyksessä, rajalinjaa kulkevan sähkölinjan itäpuolella. Risteyksen lounaispuolella on alava soinen notkelma, muinainen lahdelma, jonka lounaispuolella on laeltaan kivikkoinen mäki. Notkelman pohjoispuoli on tasaista hiekkakangasta. Kvartsien lisäksi, niistä noin 100 metriä länteen, metsätien eteläpuolelta ja jokseenkin notkelman länsipään tasalta tavattiin laakea
pyöreä painauma, jonka halkaisija oli noin 4 - 5 metriä ja syvyys noin 30 cm. Painauman eteläreunalta tavattiin huuhtoumiskerroksen alta likamaata. Kyseessä lienee asumusnpainanne.
Vrt. myös kohde Myllykoski W.

Myllykoski W (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoesta noin 200 m pohjoiseen ja Sainijärven itäpäästä noin 450 m etelään Perukantien itäpuolella. Perukantieltä Koistilaan johtavan metsätien ja sen kanssa Palokankaan halki kulkevan metsätien ristyksessä. Alue on kumpuilevaa mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Risteyksen kaakkoispuolella on soistunut vanha joenpoukama tai muinainen kuroutunut joenmutka.
Vuoden 1996 Pyhännän perusinventoinnin yhteydessä tavattiin poukaman pohjoispuoliselta metsätieltä muutama kvartsi-iskos, jotka jätettiin paikoilleen. Metsätien ja poukaman väliin lähelle tietä ristyksestä itään tavattiin kvartsi-iskos, palanut kivi ja likamaata. Ristyksestä noin 50 metriä koilliseen, pienen notkelman eteläpuoliselta matalalta harjanteelta tavattiin pyöreä laakea painauma, jonka halkaisija oli noin 4 - 5 metriä ja syvyys noin 30 cm. Painuman eteläpuolelta aivan painauman reunalta tavattiin huuhtoutumiskerroksen alta erittäin voimakasta likamaata, joten kyseessä lienee asuinpainanne.
Toinen painanne sijaitsee mainitun alanteen itäpäässä aivan tien vieressä, myös siinä tavattiin paksu huuhtoumiskerros. Tämä painanne on mitoiltaan jokseenkin samanlainen kuin edellä kuvattu. Alueelta on löytynyt kvartsi-iskoksia, jotka on jätetty paikoilleen. Risteyksestä noin 50 m koilliseen on painauma, jonka halkaisija on 4–5 m ja syvyys noin 30 cm. Tästä n. 50 m länteen on toinen vastaavankokoinen painanne.

Perukan kansakoulu NW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoesta 400–500 m koilliseen, Sainijärven luoteispäästä noin 1 km luoteeseen Perukantien pohjoispuolella. Palokankaan reunaa kulkevalta metsätieltä ja sen varrelta on löytynyt kvartsi-iskoksia, palanutta kiveä ja likamaata. Näistä noin 100 m länsiluoteeseen on halkaisijaltaan 4–5 m ja syvyydeltään 40–50 cm oleva kuopanne.
Vuoden 1996, 2006 sekä 2014 tarkastusten havaintojen perustella arvioitiin noin kaakko-luode -suuntaisella hiekkaisella muinaisella rantamuodostumalla sijaitsevan asuinpaikan pituudeksi noin 60 m ja leveydeksi 25 m. Alue oli hyvin säilynyt ja muokkamaton.
Vuonna 2018 tilan pohjoisreunaa pitkin kulkevaksi suunnitellun sähkönsiirron voimajohtolinjauksen inventoinnissa alueen maaperä todettiin metsänkäsittelyssä muokatuksi laikuttamalla. Tarkastuksen yhteydessä kaksi mahdollista kuoppa-/asumuspainanne jäännöstä havaittiin aiemman löytöalueen vaiheilla ja löytöjä havaittiiin laikutusalueella myös aiemmista havainnoista luoteeseen. Sen sijaan aiemmin todetusta kuopparakenteesta 2 pohjoisempana tilanrajalla ei ole mainintaa. Edelleen pohjoisempana on kaksi tervahautaa (erillinen kohde Palokangas).
Voimalinjainventoinnissa havaitun muokkauksen takia alueella oli katselmus lokakuussa 2018. Siinä todelliset vauriot todettiin vähäisiksi (kevyt pintalaikutus). Havaittujen löytökohtien perusteella tehtiin aluerajaus (ks. myös alakohteet). Vuoden 2018 painannehavainnot 2 ja 3 on arvioitu maannosprofiilin perusteella myöhäisiksi ilmiöiksi. Myös pohjoisessa tilanajalla sijaitseva painanne 2 (2006 ja 2014) lienee melko myöhäinen.

Lamujoen niska (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lamujärven rannalla Lamujoen niskan itäpuolella, Niskalammen ja Lamujärven välisen niemen etelärannalla. Kyseessä on hiekkainen niemeke, jonka itäpuolella on alava suo. Itse niemeke on kuivaa maata. Niemekkeen vesirajasta on löydetty liuskekärjen katkelma ja kvartsi-iskoksia.

Madetojan ranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lamujärven rannalla Lamujoen niskasta 300–650 metriä itäkaakkoon. Alue on soisesta rannasta poikkeavaa korkeampaa ja kuivempaa hiekkakangasta. Rantapellosta ja rantatörmän alapuolelta vesirajasta on löydetty tasataltta, kivilaji-iskos ja kvartsi-iskoksia.
Paikka tunnetaan myös nimellä Madeojan ranta.

Soidinkangas, itäreuna (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kokkolantien ja Tölppääntien risteyksestä 400 m etelään Lamujärven luoteispuolella Ruijannevan länsipuolella. Kahden sorakuopan välisellä kapealla mäntyä kasvavan kankaan reunalla on kaksi pyöreää kuoppaa, joiden halkaisija on noin 4 m, syvyys 60–80 cm ja keskinäinen etäisyys 15 m.
2024: Kohde tarkastettiin tien varteen tehdyn kaapeloinnin jälkeen. Molempien kuoppien tien puoleiset reunat ovat vaurioituneet kaapeloinnin aikana. Eteläisemmän kuopan vauriot kohdistuvat sen vallirakenteeseen ja pohjoisemman kuopan osalta myös kuopan länsireuna on pienialaisesti vaurioitunut. Pohjoisempaa kuoppaa on myös täytetty soralla.
Kuopille mitattiin koordinaatit. Kohteeseen liittyy myös tien toisella puolella olevat kaksi kuoppaa, joiden tarkemmat tiedot on merkitty alakohteisiin. Kohteen aluerajausta on supistettu tarkastuksen jälkeen sen pohjois- ja eteläpäädystä. Myös kohteen sijaintikoordinaattia on muutettu, nyt se vastaa kuopan 1 sijaintia.

Suksikangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Suksikankaan talosta 1,3 km itäkaakkoon Suksikankaan itäreunalla, kankaan kapeimman kohdan pohjoispuolella suon reunan ja metsätien välissä metsätien lähellä. Alue on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Kankaan tasaisella päällyställä, tien itäpuolella olevasta tervahaudasta pohjoiseen, todettiin vuoden 1996 inventoinnissa puolenkymmentä mahdollista pyyntikuoppia. Kuoppien halkaisija on noin 4 m ja syvyys noin 50 cm.
Metsätien leventämissuunnitelman takia vuonna 2011 tehdyssä tarkastuksessa alueella todettiin 15 kuoppaa, joista ainakin pääosaa voi pitää pyyntikuoppina. Lisäksi peruskarttaan merkityillä alueilla todettiin kolme tervahautaa sekä joitakin selvästi myöhäisiä kaivantoja tai kuoppia. Kuopat sijoittuvat noin 1,5 km matkalle, kun myös eteläisimmät tervahaudat huomioidaan.
2022: Inventoinnissa havaittiin yksi uusi pyyntikuoppa, alakohde Kuoppa 20. Lisäksi mj-rekisterissä alakohteena Tervahauta (9) ollut rakenne kairattiin, eikä siitä havaittu hiiltä tai muita merkkejä tervanpoltosta – tämän johdosta sekä sen pienen koon ja kellarimaisen muodon perusteella sen tulkitaan olevan kellari eikä tervahauta (nyt alakohde Kellari). Hankealueen ulkopuolisia alakohteita (Kuoppa 14, Tervahauta (15) sekä Kuopat 16–19) ei tarkastettu inventoinnin aikana.

Selkämaankangas (630010053) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kivessä oleva punavärillä tehty merkintä sijaitsee Kurkelanjärvestä noin 1 km etelälounaaseen, Selkämaankankaan korkeimman kohdan koillisreunalla. Alueella on kolme isoa maakiveä. Itäisimmän kiven noin 1 m korkean ja 1,6 m leveän kiven sileään pystysuoraan ja tasaiseen pintaan on tehty punavärillä (punamullalla) merkintöjä. Merkintöjen korkeus on noin 45 cm ja leveys 60 cm ja siinä on neljä riviä. Päällimmäisenä on risti. Toisen rivin vasen laita on epäselvä, oikeassa laidassa erottuu mahdollisia kirjaimia ja lopuksi numeroita (yhteensä ehkä seitsemästä merkistä kolme viimeistä ovat ehkä VI 8). Kolmas rivi on jälleen lyhyempi, ilmeisesti kolme merkkiä ( X VI) . Alin eli neljäs rivi on pisin. Siinä erottuu seuraavaa, epävarma tulkinta suluissa: S 1 7 (8?) (9?) + (=risti) 1 (8?) (0?) 9.
Kiveä pitää jollakin tavalla kuolemaan liittyvänä mahdollisine syntymä- ja kuolinaikoineen. Mahdollisesti on kyse karsikosta, joskin tunnetut kivikarsikot ovat yleensä nuorempia ja kiveen hakattuja.
2022: Kohdekoordinaattien kohdalta ei löytynyt kuvailtua kiveä, kivi kuitenkin sijainnee jossakin ilmoitettujen koordinaattien lähellä. Kivestä on kuva vuonna 2011 julkaistussa paikallishistoriassa. Perimätiedon mukaan kiven merkinnät on tehty isonvihan aikaan kaatuneen sotapäällikön muistoksi (ks. Leiviskä Matti, Tavastkenkä: tietoa ja tarinoita Pyhännän kunnan Tavaskengän kylästä kivikaudelta 2000-luvulle. 2011. S. 149). Alueella kasvoi harvennettua mänty-kuusimetsää, edellä mainitun valokuvan perusteella paikalla on tehty hakkuita kuvan ottamisen jälkeen. Kohteen pohjois-luoteispuolella n. 60-80 metrin etäisyydellä kulkevan tilarajan ja talvitien tuntumassa on laajahko puutavaran lastauspaikka, jossa on raivattuja kiviä.

Sotasaaret (Taide)
Historiallinen; Hakkaukset sijaitsevat Iisalmentien varrella Kajaanintien risteyksestä 4,7 km kaakkoon tietä myöten. Paikalla on kaksi soiden ympäröimää saareketta, joista läntisemmässä olevaan maakiveen on hakattu merkintä 1808–09. Hakkaus on kiven eteläsyrjällä, kiven alla olevan onkalon yläpuolella. Sotasaarella kerrotaan olleen Sandelsin joukkojen asemat suomen sodan aikana.
Kohteen muinaisjäännösalueen rajaus lisätty rekisteriin 30.6.2023 lidarin perusteella.

Pirttivaara (678010001) (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Jätinkirkon päävallin pohjoispuolella reunavalli jatkuu kahdella eri korkeudella pitkien sivujen suuntaisena: ensin 6–9 metriä, ja vielä alemmalla tasolla 10–12 metriä. Alempien vallien rajaamien osien sisäosat ovat kivikkoisia.
Jätinkirkosta pohjoiseen lakialueen rakassa on kehäröykkiöitä, luontainen massiivinen rantavalli ja asumuspainanteita. Osa laen asumuspainanteista on tiiviinä ryhmänä, ja niitä ympäröi painanteita rakennettaessa syntynyt yhdeltä sivulta avoin valli. Yksittäisiä asumuspainanteita on myös kauempana pohjoisessa.
Asumuspainanteita on havaittu myös alemmalta korkeustasolta Jätinkirkon länsipuolen rinteestä. Lännen puoleisesta rinteestä on löydetty myös rakkakuoppia. Kohde on laaja ja rakan alueelta on varmasti löydettävissä lisää vielä tuntemattomia rakenteita.

Laivavaara 1 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Laivavaaran itäpuolitse kulkevasta tiestä noin 500 m länteen Laivavaaran pohjoisrinteellä.
Paikalla on ainakin viisi kivirakennetta, mahdollisia asuinpaikkavalleja tai kuoppia tai ns. röykkiöitä sekä useita pieniä rakkakuoppia. Ne sijaitsevat peruskartalle merkityn rakenteen tuntumassa. Kartalle merkityn rakenteen koko on halkaisija on noin 4,5 metriä ja vallien korkeus noin 30 cm. Tämän luoteispuolella on kaksi rakennetta. Noin 25 metrin päässä on 5 x 6 metriä oleva suorakaiteen muotoinen kivivalli ja tästä noin 40–50 metrin päässä on toinen samanlainen rakenne. Ensin mainitusta rakenteesta lounaaseen on halkaisijaltaan 6,5 metrinen rakkaan tehty pyöreä kuopanne. Viides rakenne sijaitsee ensimmäisestä satakunta metriä itäkaakkoon. Se on pyöreä, halkaisijaltaan noin 6 metriä oleva vallien ympäröimä kuopanne. Kahden viimeksi mainitun rakenteen välisessä rakassa on useita pieniä kivikkoon tehtyjä kuoppia.
2022: Kohteen alakohteiden koordinaattitiedot päivitettiin.

Kiesuksenkangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kopsan koulusta 3,4 km länteen Kiesuksenkankaan laella ja reunoilla. Alueella on röykkiöitä ja kuopanteita sekä mahdollinen asuinpaikka röykkiöistä noin 80 m etelään. Keskuskuopallisen röykkiön halkaisija on noin 6 m ja korkeus noin 50 cm. Kekomaisen röykkiön halkaisija on 4,5 m ja korkeus noin 40 cm.

Poikainvaarat Ylihaankangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ylihaankankaan korkeimmalla kohdalla. Alueella on röykkiöitä kahdessa kohdassa. Eteläisemmässä kohdassa on kaksi röykkiötä (alakohde 2-3). Toinen on kooltaan noin 4 x 4,5 metriä ja 20 cm korkea keskuskuopallinen pyöreähkö röykkiö. Toisen halkaisija on noin 3 metriä ja korkeus noin 20 cm. Sen pohjoisreunaa on hieman pengottu. Paikalta on näkymä etelässä olevalle Pikku Hattulammelle.
Edellisistä 100 metriä koilliseen on halkaisijaltaan 6 metrin kokoinen röykkiö. Keskuskuopallisen röykkiön korkeus on noin 60 cm (alakohde röykkiö 1).

Korpelan Takalokangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Leinoperän ja Ketunperän puolimaissa, Poikajoesta noin 400 m etelään. Takalonkankaan kivikkoisen laen kaakkoisreunalla on 3 pyöreää, matalaa röykkiötä. Niiden halkaisija on 2,5–3 m ja korkeus 15–20 cm. Röykkiöistä yksi on keskuskuopallinen (röykkiö 3). Niiden pohjoispuolella on rakkaan tehty kuopanne, jonka halkaisija valleineen on noin 7 m ja syvyys noin 80 cm.
2022: Kohteen aluerajaus päivitettiin havaintojen mukaisesti. Pienten röykkiöiden länsipuolella vaikuttaa olevan kivirakkaan muotoiltu matala, kaareva "kiviaita" tai osittainen kivikehä.
Noin 30 metriä rakkaan tehdystä kuopanteesta luoteeseen on kivirakassa pari pientä kuoppaa, kooltaan noin 50 x50 x 20 cm. Edelleen noin 117 metriä rakkaan tehdystä kuopanteesta luoteeseen on kahden ison kiven välistä siirretty pienempiä kiviä pois, siten että kivien väliin on muodostunut syvänne. Reunat vaikuttavat ladotuilta.

Kettukangas (678010014) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä Kopsaan johtava Mattilanperäntien eteläpuolella. Paikalla on laaja asuinpaikka, jonka alueella on useita eri muinaisjäännöstyyppejä: osittain soranotossa tuhoutunut jätinkirkko, noin 45 erilaista röykkiötä tai palaneen kiven kasaa ja noin 30 asumuspainannetta. Lisäksi alueella on useita erilaisia kuoppia. Kaivauksissa on löydetty kivikautista asuinpaikkamateriaalia.

Viitajärvenkangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Vihannintien pohjoispuolisen Viitajärvenkankaan pohjoisrinteellä, Kaskelan talosta noin 350 m luoteeseen, sorakuopan reunalla. Paikalla on kolme koillinen-lounas -suuntaista röykkiötä tai latomusta, joiden koko on 1–2-x 4 m ja korkeus 30–40 cm. Niiden reunakivet ovat keskuskiviä suuremmat.

Tervakangas (678010017) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Leinonperältä Ketunperälle johtavan tien eteläpuolella. Paikalla on useita röykkiöitä ja kivirakenteita. Tutkimuksissa kohde osoittautui rautakautiseksi (noin 200–400 jKr.) kalmistoksi. Alueella on merkkejä myös mahdollisesta asuinpaikasta. Paikalta on löydetty mm. keramiikkaa, pronssi- ja rautaesineitä sekä hioimia ja kvartsiesineitä.
Muinaisjäännöksen rajoja ei ole selvitetty kattavasti, ks. lisätiedot.

Pirttihaudankangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä runsaat 5 km etelään. Jätinkirkon ala on noin 35 x 50 m. Sen luona on kaksi röykkiötä. Tästä noin 100 m eteläkaakkoon on kolme röykkiötä, joiden halkaisija on 2,5–3 m ja korkeus 30–40 cm. Vuoden 2006 inventoinnissa ei röykkiöitä löydetty.
Pirttihaudankangas sijaitsee nykyisellä Laivavaaran kaivosalueella. Sen eteläpuoleisen muinaisjäännöksen (Pirttihaudankangas 3, asuinpaikka) tuhoutui maa-aineksen otossa 2010. Samassa yhteydessä myös jätinkirkon etelä- ja itäreunaan muodostui 2-3-metrinen maaleikkaus kohteen suoja-alueen rajalle.
2021: Muinaisjäännösalueen etelä- ja itäreunan rajausta muutettiin vuoden 2021 tarkastuksen perusteella. Rajaus noudattelee nyt kohteen itäpuoliskolla muokkaamattoman maaston reunaa. Aiemmin muinaisjäännösalueen reuna kulki 4-20 metriä etelämmässä ja itäreuna noin 8 metriä idemmässä. Nyt kyseisillä alueilla on puhdasta irtonaista hiekkaa, joka on joko läjitysaluetta ja/tai siinä on ajettu työkoneilla. Jätinkirkon lounaisnurkassa on maan läjityskasa, jonka reuna on erittäin lähellä jätinkirkon ulointa kehää. Muinaisjäännösalue kattaa edelleen läjityskasan alueen, sillä ei ole tiedossa, onko maanpintaa kuorittu ennen maan läjittämistä vai ei.

Kauniinmetsänkangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä vajaat 6 km etelälounaaseen, Kauniinmetsänniityn eteläpuolisella kapealla kankaalla. Kankaan pohjoisreunalla on äestyksen jonkin verran vaurioittama röykkiö, jonka halkaisija on 4,5–5 m ja korkeus noin 60 cm.
2021: Kohde ennallaan.

Juusolan Pirttikangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä 5,5 km etelään, Siljanevan etelänpuolisella kankaalla. Kankaan laella on isoista kivistä koostuva kivikko, jonka kaakkoispäässä, laen korkeimmalla kohdalla on pienikiviseen rakkaan tehty keskuskuopallinen röykkiö. Sen halkaisija on noin 6 m ja korkeus 20–50 cm.

Uudenhaudankangas (678010022) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä noin 1,5 km lounaaseen. Uudenhaudankankaan kaakkoisreunan halki kulkee metsätie. Röykkiöt sijaitsevat tämän koillispuolella, kankaan korkeimman kohdan tuntumassa, kaakkoon viettävässä rinteessä tien varrella olevan kämpän molemmin puolin. Paikalla on ainakin yksi kookas kiviröykkiö (noin 4 x 7 m, korkeus 60 cm, koordinaatit), kämpän koillispuolella on kolme neljä selvästi erottuvaa vallien ympäröimää kivikkokuoppaa (alakohde 1), joiden kuoppien halkaisija vaihtelee 2 - 3,5 metrin välillä. Näiden lisäksi paikalla on ehkä muutamia aluskasvillisuuden peittämiä kiveyksiä. Suurimman röykkiön vierellä, tämän ja muiden kivirakenteiden välillä sekä mökin pohjois- ja länsipuolella on kaikkiaan kymmenkunta kuoppaa, joiden halkaisija on noin 1,5 - 2 metriä ja syvyys noin 20-40 cm.
Erillisenä alakohteena on vuonna 2018 todettu metsätien eteläpuolella olevan kapean muinaisrantamuodostelman päällä yksittäinen pienehköistä palamattomista kivistä koottu kokonaan sammalen peittämä röykkiö (alakohde 2), jonka halkaisija on noin 4 metriä ja korkeus noin 40-50 cm. Alueelta ei ole tehty asuinpaikkaan viittavia havaintoja.

Halkosaari (678010023) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä 1,5 km etelään Halkosaaren laella, joka on soiden ympäröimä kumpu. Paikka sijaitsee Popikajoen yläjuoksusta noin 600 metriä koilliseen. Halkosaaren laella on kaksi röykkiötä, maasto laskee jyrkästi niiden itäpuolelta. Röykkiöiden lisäksi kankaalla on maa-aineksesta koostuva vallimuodostelma.
Röykkiön 1 koko on noin 8 x 10 m ja korkeus noin 40 cm. Röykkiön muoto on soikea ja se keskellä on kuoppa, jonka halkaisija on noin 2 metriä ja syvyys noin 30 cm. Röykkiö koostuu sekalaisen kokoisista kivistä.
Röykkiön 2 sijaitsee edellisestä muutamia metrejä kaakkoon. Pyöreähkön röykkiön halkaisija on noin 4 m ja korkeus noin 30 cm. Länsi- ja pohjoisreuna on lähes kokonaan tuhoutunut metsäkoneella päältä ajamisen seurauksena
Näistä 50 m itään on sijiatsee maa-aineksesta koostuva pyöreä, noin 10 metriä halkaisijaltaan oleva vallimuodostelma.

Halkosaari SW (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä noin 2 km etelään, Laivavaaralle johtavasta tiestä 350 metriä länteen olevan nimettömän pienen kankaan kivikkoisessa länsipäässä.
Paikalla on yksi kivistä koottu keskuskuopallinen röykkiö, jonka ala on 6 x 2,5–3 metriä ja korkeus noin 40 cm. Rakenteen keskellä olevan kuopan ala on noin 1,5 x 1 metriä. Pohjoispää rajoittuu suureen maakiveen. Rakenteen kivet ovat poikkeuksellisen kookkaita.

Nuutinkangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä noin 3 kilometriä etelään, Laivavaaran itäpuolitse kulkevasta tiestä noin 700 metriä kaakkoon ja Vaarainjärvestä noin 700 metriä koilliseen Nuutinkankaan koillisosassa.
Alueen korkeimman kohdan länsipäässä on yksi kivistä koottu hieman epämääräinen, soikeahko keskuskuopallinen jäkälän peittämä kiviröykkiö. Sen ala on noin 7,5 x 4,5 metriä ja korkeus noin 60 cm. Röykkiön lähellä on hyvin epämääräinen kiveys, joka voi olla toinen röykkiö tai latomus.

Kiili (678010026) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Saloisten kirkosta 1,1 km itään, asutusalueiden väliin jäävällä kankaalla. Paikalla on kaksi kuusikossa olevaa röykkiötä, joista toinen on neliömäinen. Lisäksi alueella on useita pieniä aluskasvillisuuden peittämiä kiveyksiä. Kyseessä lienevät historiallisen ajan talonpoikaiset jäänteet.

Isokangas (678010027) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Haapajärven tekoaltaan eteläisen lahden itäpuolisella kankaalla, Isokankaan ja Isosaaren välissä. Paikalla on ainakin yksi, mahdollisesti kaksi röykkiötä. Näistä eteläisin on halkaisijaltaan 3,5 m:n kokoinen keskuskuopallinen kehäröykkiö, jonka korkeus on 20–30 cm.

Aaltokangas (678010029) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Raahen keskustasta 15,5 km eteläkaakkoon, Mattilanperältä noin 3 km etelälounaaseen, Laivavaaran itäpuolitse kulkevasta tiestä noin 1 km länteen, Laivavaaran pohjoispuolisella kankaalla.
Kankaan korkeimman kohdan eteläreunalla on neljä vallin ympäröimää kuopallista kivikehää. Niiden halkaisija vaihtelee 1,5 ja 3 metrin välillä ja syvyys 25 ja 35 cm välillä. Vallien leveys ja korkeus vaihtelee myös, mutta pääosin ne ovat matalia, noin 10 cm korkeita. Kaikki paikalla olevat rakenteet ovat sammalen ja muun aluskasvillisuuden peittämiä.

Kiimakaara (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Piehinginjoen ja Ispinänojan välisellä alueella olevalla kankaalla, 1,4 km Härköpirtistä kaakkoon.
Kivikkoisen mäntyä kasvavan harjanteen korkeimmalla kohdalla on pyöreä röykkiö, jonka halkaisija on noin 4 metriä. Jäkälän peittämä röykkiö on koottu halkaisijaltaan 20–30 cm kokoisista kivistä ja sen korkeus on noin 40 cm. Röykkiön päällä on nuotionpaikka, mutta muutoin se on hyvin säilynyt.

Hautakangas (678010032) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä Kopsaan johtavan tien etelänpuolisella kankaalla. Paikalla on kolme keskuskuopallista röykkiötä. Kahden suurimman halkaisija on 10–11 m ja korkeus 70–80 cm. Lisäksi alueella on pienempiä, osin epämääräisiä kiveyksiä ja kuopanteita.
Alue on harvapuustoinen ja hoidettu sekä edustava ja monumentaalinen muinaisjäännös (2012 havainto).

Korkiakangas E (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä Kopsaan johtavan tien eteläpuolisella kankaalla. Paikalla on yksi keskuskuopallinen lapinraunio, jonka halkaisija on 4,5–6 m ja korkeus noin 50 cm. Röykkiö ja sen lähiympäristö todettiin hyväkuntoiseksi ja rakenteen kaakkoispuolella todettiin kivistä raivattu pieni ala, johon tehdystä koekuopasta todettiin kavrtsi-iskos.
Sen vieressä on laaja kivikautinen asuinpaikka, ks. kohde Korkiakangas 2.

Hautakangas SW (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä Kopsaan johtavan tien eteläpuolisella kankaalla. Paikalla on viisi röykkiötä, joiden halkaisija on 3–6 m ja korkeus 30–70 cm.

Korkiakangas S (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä Kopsaan johtavan tien eteläpuoleisella kankaalla. Paikalla on kaksi röykkiötä, joiden ala on 4–5 m ja korkeus 30–50 cm.

Ressaperkkiö (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Romuperän Ressalasta noin 350 m länsilounaaseen olevan kankaan korkeimmalla kohdalla ja etelärinteellä. Alueen yläosassa on kolmeröykkiötä, joiden ala on 2,5–5 x 4–5 m ja korkeus 30–70 cm, sekä halkaisijaltaan noin 6,5 m kivikehä, johon liittyy röykkiömäinen kiveys. Rinteen alla on 30–40 m pitkä kivivalli, jonka päät taittuvat ylärinteeseen. Länsirajan lähellä olevan taitoksen pituus on noin 10 metriä. Itäosassa valli nouseen ylärinteseen noin 15 metriä, minkä jälkeen se taittuu kohti röykkiötä 1. Vallin täässä on pyöreä kehämäinen kiveys, jonka halkaisija on noin 3,5 metriä ja korkeus noin 40 cm. Tilan länsirajalla on käytössä oleva rajakivilatomus, joka mainittu alakohteissa, mutta ei ole liitettävissä muihin rakenteisiin. Kohteen länsipuolella mäen korkeimmalla kohdalla heti tilanrajan toisella puolen on pyöreä painannemainen kehä, joka 2017 tarkastuksessa todettiin luontaiseksi. Lisäksi aivan rajan tuntumassa on moderni jyrkkäreunainen maakuoppa, jonka halkaisija noin metri.

Pitkäkangas (678010037) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Romuperän Ressalasta 900 m luoteeseen olevalla kankaalla. Kankaan laen pohjoisosassa on kaksi keskuskuopallista röykkiötä, joiden halkaisija on 4–5 m ja korkeus noin 20 cm, sekä alaltaan 2,5 x 5 m kokoinen painanne, jonka luoteispäässä on halkaisijaltaan 2–3 m:n kokoinen kumpu. Lisäksi alueella on kolme kuopannetta.

Pikku Jakenaro (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä Kopsaan johtavan tien pohjoispuolisella kankaalla. Paikalla on suorakaiteenomainen kehävalli, jätinkirkko, jonka ulkomitat ovat noin 16 x 30 m ja korkeus 30–80 cm. Kaivauksissa on löydetty mm. liuske-esineiden kappaleita ja kvartsiesineitä. Jätinkirkosta 130–140 m etelään on röykkiö, jonka halkaisija on noin 4,5 m ja korkeus noin 20 cm.
Tammikuussa 2001 jätinkirkon läpi kulki telakaivuri, jonka jälkeen uraa vielä tasattiin traktorilla. Jätinkirkon etelävallia tuhoutui 4 metrin leveydeltä ja itäisen vallin sisäosaan syntyi vaurioita. Pohjoisvalli on lähes tuhoutunut.

Kiesuksenkangas 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kopsan koulusta 3,4 km länteen Kiesuksenkankaan laella ja reunoilla. Kiesuksenkankaan röykkiökohteesta (678 01 0003) 70–90 metriä etelään–kaakkoon olevalta kankaanreunalta on tavattu asuinpaikkaan viittaavia merkkejä, mm. kvartsia. Kohteen länsipuolelta, röykkiöistä noin 50 metriä lounaaseen on mahdollisia asumuspainanteita, jotka voivat liittyä asuinpaikkahavaintoihin.

Kivirakankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ketunperän Koivikon talosta noin 400 m etelälounaaseen olevalla kankaalla, sen pohjoisreunalla olevan notkelman ja kankaanreunan välissä. Alueella on kolmisenkymmentä hiekkamaahan kaivettua pyynti- tai keittokuoppaa, joista suurimpien halkaisija on noin 3 m ja syvyys noin 50 cm.
Vuoden 2012 inventinnissa kaikkia edellä mainittuja kuoppia ei havaittu - osa ehkä epäselviä tai tulkinnan varaisia. Nyt havaitut kuopat sijaitsevati itään kaartuvan metsätien eteläpuolella, sen ja pienen suon välisellä alueella, matalalla harjanteella. Idempänä maasto laskee märkään korpisuohon, lännessä, tien risteyksen alueella ja etelään menevän metsätien länsipuolella maasto muuttuu hyvin kiviseksi eikä siellä havaittu mitään pyyntikuoppiin viittaavaa. Havaintomahdollisuudet olivat hyvät, joskin em. tien länsipuolella joskus aurattua nuorehkoa metsää. Esitetty rajaus käsittää ne kuopat jotka havaittiin.
Tarkastus 2022: Aiemmin tunnettujen kuoppien lisäksi tarkastuksessa havaittiin seitsemän kuoppajäännöstä aluerajauksen kaakkoispuolelta sekä yksi kuoppajäännös pohjoispuolelta. Aluerajausta laajennettiin sen mukaisesti. Kuoppien ryhmittelyn perusteella arvellaan, että kyseessä voi olla keittokuoppakohde. Tarkastuksessa kuoppien maannosta ei tarkastettu. Kuopat sijaitsevat pääosin rykelmissä. Muinaisjäännösalueen pohjoisosassa, metsätien ja muinaisjäännösalueen väliseltä alueelta on tuhoutunut kuoppia maanotossa. Kuopat on merkitty vuoden 1993 tarkastuskertomuksen karttaan. Niistä neljä ei ole enää havaittavissa.
2022: Voimajohtoinventoinnissa havaittiin 6-7 kuoppaa. Muodoltaan pyöreähköt tai soikeahkot kuopat ovat n. 1,5- 2,5 m halkaisijoiltaan ja n. 0,3-0,5 m syviä, niiden pintaa peittää aluskasvillisuus. Ainakin joidenkin kuoppien pohjalla havaittiin 1990-luvulla palaneita kiviä, mistä ne voitiin tunnistaa keittokuopiksi. Kankaan pohjoisosassa on runsaasti maanottokuoppia. Näyttää, että kohde on ilmeisesti suurelta osin tuhoutunut maanotossa, ehkä myös metsätöissä. Alueella kasvaa mänty-kuusimetsää, pohjoisessa maanottokuoppien läheisyydessä myös nuorta tiheää männikköä.

Laivakangas S (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä noin 4 km etelälounaaseen olevan Laivakankaan lounaiskärjessä. Paikalla on pitkä röykkiö, jonka pituus on noin 14,5 m, leveys 3,5 m ja korkeus noin 60 cm.
Röykkiön läheisyydessä on kaksi kuopannetta, joista ensimmäinen sijaitsee noin 10 metriä röykkiöstä koilliseen ja toinen hieman alempana rinteessä röykkiön kaakkoispuolella noin 10 metrin etäisyydellä. Koillispuolella sijaitseva kuoppa on halkaisijaltaan noin 1,5 metriä ja syvyydeltään noin 50 cm ja kaakkoispuolella oleva kuoppa on halkaisijaltaan 2 metriä ja syvyydeltään noin 20 cm. Lisäksi röykkiöstä vajaat 100 m lounaaseen on kaksi kuopannetta, jotka ovat halkaisijaltaan noin 2 m ja syvyydeltään n. 20-50 cm.

Pirttihaka (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä vajaat 2,5 km etelään olevalla kankaalla. Kankaan korkeimman kohdan kaakkoispäässä on keskuskuopallinen röykkiö, jonka ala on noin 4 x 6 m ja korkeus 30–40 cm. Röykkiön länsireunassa olevaa maavallia on käytetty rakenteessa hyväksi.

Laivavaara 4 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Raahen keskustasta noin 16 km eteläkaakkoon, Mattilanperältä noin 4 km etelään, Laivavaaran itäpuolitse johtavalta tieltä noin kilometri länteen olevalla Laivavaaran länsirinteellä.
Paikalla on halkaisijaltaan noin 4,5 metrinen ja 25 cm korkea vallimainen kivikehä. Tästä noin 50 metriä luoteeseen on rakkaan tehty kuoppa, jonka halkaisija on nelisen metriä ja syvyys 70 cm. Vuoden 2006 inventoinnissa ei rakenteita löydetty.
2022: Molemmat kohteet havaittiin tarkastuksessa. Koordinaatteja ja aluerajausta muutettiin vastaamaan tarkastushavaintoja ja alakohteet lisättiin.

Laivavaara 2 (678010046) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Raahen keskustasta noin 16 km eteläkaakkoon, Mattilanperältä vajaat 4 km etelään, Laivavaaran itäpuolitse kulkevalta tieltä noin 600–700 metriä länteen, Laivavaaran korkeimman kohdan tuntumassa.
Kohteessa on kaksi kivirakkaan kaivettua pyöreähköä röykkiötä. Ne sijaitsevat tasaisella paikalla kankaan korkeimman kohdan reunalla. Maasto laskee jyrkästi heti muodostelmien itäpuoleiseen maastoon. Kohteiden ympäristössä on siirtolohkareita ja rakkaa. Noin 70 metriä pohjoiseen on pienen rakan alueella kuoppia sekä kehämäinen suorakaiteen muotoinen muodostelma.
2022: Kohteen perustiedot ovat sekoittuneet vuoden 1994 inventoinnin kohteeseen nro 22 Laivavaara 1 (mj-rekisterin kohteet Laivavaara 4 ja 5). Kohdetta ei ole havaittu kahdessa edellisessä inventoinnissa. Varsinainen kohde sijaitsee tiedossa olleesta koordinaattipisteestä noin 90 metriä pohjoiseen. Kyseessä on vuoden 1994 inventoinnin kohde nro 43 ja sen alakohteet muodostelmat 4 ja 5. Kohteen perustiedot päivitettiin, koordinaatit ja aluerajaus muutettiin vastaamaan tarkastuksen havaintoja.

Jylhänkallio (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä noin 2 km koilliseen, Jylhänharjun Jylhänkallion eteläpuolella. Paikalla on kaksi kivirakennetta. Kivikossa olevan kivivallin koko on 5,5 x 8 m. Vallin leveys on noin 1 m ja korkeus noin 50 cm. Sen luoteispuolella on soikeahko kivikehä, jonka ala on noin 5 x 7,5 m ja korkeus noin 25 cm. Lisäksi kivikossa on epämääräisiä kuoppia.

Laivavaara 3 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä vajaat 4 km etelään, Laivavaaran itäpuolitse kulkevalta tieltä vajaat 100 metriä länteen olevalla itä-länsisuuntaisella harjanteella, jonka kohdalla tie tekee mutkan itään.
Harjanteen laella olevassa rakassa, sen itäpäässä, muutaman kymmenen metrin päässä tiestä, on pyöreä asuinpaikkavalli, jonka halkaisija on 8,5 metriä. Vallin korkeus on noin 35 cm ja leveys 1–1,5 metriä.
Asuinpaikkavallista noin 60 metriä länteen koordinaattien osoittamassa kohdassa on kivistä koottu röykkiö, jonka halkaisija on noin 7 metriä ja korkeus 30 cm. Valtaosaltaan röykkiö on sammalen ja jäkälän peittämän. Röykkiö on tehty kivikkoiseen moreenimaahan.
Röykkiön länsipuolella on iso rakkakuoppa.
2022: alakohteiden koordinaatit lisättiin.

Ukkovaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ukkovaaran laen länsipuolisessa kivikossa on rakkakuoppia neljässä eri kohdassa (ks. erilliskohteet).

Huitunen SE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä Kopsaan vievän Mattilanperäntien varressa. Alue on tasaista mäntykangasta. Paikalla erottuu ainakin 12-13 asumuspainannetta tien molemmin puolin ja yksi kuoppa. Painanteet ovat kooltaan 8–15 x 4–6 m. Osassa erottuu valli, jolloin ulkomitta on 18–20 x 7–8 m.

Jouttikangas (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Haapajärven altaasta noin 400 m itään, Raahe–Vihanti-tien ja sen alittavan kanavan leikkauksesta 600 m lounaaseen. Jouttikangas on suhteellisen korkea kivikkoinen moreenikangas, jonka laella on rakkaa.
Kankaan laella rakassa on kaksi röykkiötä ja ainakin neljä rakkakuoppaa (ks. alakohteet). Lisäksi paikalla erottuu muutamia epämääräisiä kuopanteita.

Lamunkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Haapajärven altaan eteläkärjestä 2,4 km länteen ja Haapajoesta 450 m pohjoiseen Lamunkankaalla. Kankaan laen kaakkoisreunassa on kivikko. Sen eteläreunalla on pyöreä kuopanne. Sen halkaisija on mataline valleineen noin 3 m ja syvyyttä kuopalla on noin 20 cm. Tästä luoteeseen on 5–6 m halkaisijaltaan oleva kuoppa, joka vähäsammalisena vaikuttaa edellistä nuoremmalta.

Korkiakangas (678010057) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mattilanperältä Kopsaan kulkevalta tieltä 0,4 km etelään. Röykkiöt ovat kivikkoisen Korkiakankaan laella. Itäisempi röykkiö on matalahko, noin 30 cm korkea ja halkaisijaltaan 1,2 m, läntisempi on korkeampi, noin 40 cm ja halkaisijaltaan noin 1,5 m. Molemmat röykkiöt ovat aluskasvillisuuden peitossa.

Kalmusaari (682010001) (Hautapaikat)
Historiallinen; Mankilanjärven etelärannalla olevalla niemellä, entisellä pienellä saarella on perimätiedon mukaan hautapaikkoja. Tarinan mukaan Kalmusaarelle on haudattu isonvihan aikaan kaatuneita vihollisia tai saarta on käytetty kesähautapaikkana (Paavolan Ylipäästä ja Temmekseltä). Kalmusaari on korkeahko kumpare, jonka laki kasvaa mäntyä ja alavammat rannat lehtipuuta. Paikalla olevan mökin luoteispuolella on epämääräisiä, pitkänomaisia ja matalia painaumia.

Nivankangas (682010002) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Siikajoen lounaisrannalla Mankilaan johtavan tien varrella on Nivankangas, joka on korkea peltojen ympäröimä mäki, jolla on useita tilojen talouskeskuksia. Koskinivan talosta noin 100 m länteen, rinteessä, louhikon alareunassa on kivirakenne, joka on noin 3 m pitkä. Rakenne on ladottu kookkaista kivistä, ja se saattaa olla seinän perusta.
Aarne Europaeuksen 1909 kirjaamaa kertomusta suljetusta kivitarhasta ei myöhemmin ole voitu varmentaa tai paikallistaa. Mikäli kyseessä on ollut jätinkirkko, voidaan sen ajatella tuhoutuneen. Viimeistään tämä on voinut tapahtua rakennettaessa tie mäen läpi, jolloin maata on siirretty varsin runsaasti mäen korkeimman kohdan tuntumasta. Inventoinnin aikana 1997 ei alueella enää ollut tietoa mahdollisesta jätinkirkosta.
Koskinivan talosta noin 100 metriä länteen osoitettiin kankaan reunalla oleva kivirakenne kohdassa x -7159 16, y = 3433 38, z = 55 - 57,5. Kyseessä on rinteen louhikon alareunassa oleva noin 3 metrin pätkä kookkaista kivistä ladottua mahdollista seinän perustaa, joka muodosti suorakulmaisen nurkkauksen. Korkeutta sillä oli kaksi kivikertaa. Rakenteen rinteen puolella hahmottui jokseenkin suorakulmainen pieni raivio. Esihistoriallisesta muinaisjäännöksestä ei ole kyse. Paremminkin on ajateltavissa, että kyse on varhaiseen talonpoikaiseen rakennukseen liittyvästä jäännöksestä. Tosin tämäkin tulkinta jää epävarmaksi.
Voi vain arvailla, olisiko tämä Nivankankaalaisia kummastuttanut jäänne Europaeuksen kirjaaman kiviaidan takana.
Vuonna 2017 saadun palautteen mukaan kiviaidan vaiheilla on kerrottu aikoinaan sijainneen pajarakennus. Koskinivan talon korjausten yhteydessä 2010-luvulla havaittiin kivipaasi sekä ilmeisesti vanhan tulisijan pohja-antura, jotka liittynevät paikalla olleeseen aiempaan rakennukseen.

Keljunkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee n. 1,5 km länteen Kurranjärven etelärannasta, Keljunnevan koillisreunalla. Paikalla on laaja hiekkakangas, joka on suurelta osin tuhoutunut hiekanotossa.
Keljunkankaalla on pyyntikuoppia kahdessa ryhmässä. Paikallisten asukkaiden mukaan alueella on ollut useampia kuoppia, jotka ovat kuitenkin tuhoutuneet hiekanotossa. Tiedot pyyntikuoppa-alueista on liitetty rekisterin alakohteet-välilehdelle

Tervo (682010013) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Savalojan eteläpuolella, Savalojan koulusta noin 700 m etelään. Paikalla sijaitsee loivasti ojaa kohti laskeva hiekkainen rinne, joka on osin peltona. Maaperä alueella on hiekkaista peltomultaa, joka alempana muuttuu suopelloksi. Paikalta on löytynyt 1898 tasataltta peltotöissä.
Asuinpaikka sijaitsee noin 100 m lounaaseen Tervon päärakennuksesta, loivasti länteen ja luoteeseen laskevan peltorinteen reunalla ja osin sen yläosassa. Inventoinnissa 1997 paikalta löytyi kvartsi-iskoksia, jotka jätettiin paikalleen.

Nivala (682010016) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siikajoen Hyttikoskesta noin 500 m etelään, joen länsirannalla. Nivalan rakennusryhmä sijaitsee hiekkaisella mäenkumpareella.
Paikalta on löytynyt 1800-luvun lopulla kourutaltta sekä rombimainen reikäkivi. Talon asukkaiden mukaan pihapiirin joenpuoleiselta itäreunalta olisi joskus löytynyt kvartsi-iskoksia ja mahdollinen kvartsiraaka-ainekappale. Löydöt ovat kuitenkin kadonneet. Inventoinnissa 1997 Ali-Nivalan vanhasta päärakennuksesta n. 20 m pohjoiseen sijaitsevalta pellolta löytyi hiotun kivilajiesineen katkelma. Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee todennäköisesti Nivalan mäen korkeimmalla kohdalla.

Näsälä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Savalojan itärannalla, ojan ylittävän Karhukankaantien sillan itäpuolella. Näsälän talon pellot sijaitsevat Savalojan ja tämän itäpuolella sijaitsevan kankaan välissä. Melko tasaisen peltorinteen maaperä on paikoin hiekansekaista.
Näsälän talon pellosta on löytynyt tasataltta ja mahdollinen iskukivi sekä talon kohdalta Savalojan rantapenkereeltä tasataltta ja hioinkivi. Jälkimmäinen löytökohta on osittain tuhoutunut Karhunkankaan tietä ja siltaa rakennettaessa. Inventoinnissa 1997 Näsälän talosta noin 250 m kaakkoon, peltojen itälaidalta, muuta peltoaluetta hieman korkeammalta hiekkaiselta kohdalta, löytyi muutamia kvartsi-iskoksia. Löytöjä ei otettu talteen.

Turula (Lehto) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Isokylästä n. 2,5 km etelään Savalojan itärannalla. Lehdon talon matalalle kankaalle tehdyt pellot ovat maaperältään vähäkivistä hiekkaa.
Talon pellosta on löytynyt reikäkivi. Inventoinnissa 1997 pellon lounaisreunasta, alavasta karjan tallaamasta, multaisesta jokivarren haasta, löytyi useita kvartsi-iskoksia. Löytöjen yläpuolelle, hiekkaiseen peltorinteeseen tehdyistä koepistoista ei löytynyt mitään normaalista peltokerroksesta poikkeavaa. Kvartsi-iskoksia ei otettu talteen.

Saarelankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Paasonjärven eteläpäästä n. 1100 m länteen ja Mankilantieltä n. 100 m itään, Nenänkankaan loivasti laskevan etelärinteen yläosassa Hätälän ja Mattilan rajan molemmin puolin sijaitsevalla peltorinteellä. Paikalta on aiemmin löytynyt rombimainen reikäkivi ja 1997 inventoinnissa mahdolliseen kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia merkkejä, kvartsi-iskoksia ja muutamia palaneita kiviä. Löydöt jätettiin paikoilleen.

Ryky (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kurranjärven pohjoisen Valkiaisperän länsirannalla. Rykyn raunioituva talo sijaitsee korkean harjanteen suojassa, sen pellot kasvavat monivuotista kulokkoa ja ojat koivua. Maaperä alueella on hiekkamoreenia, paikoin hiekkaa.
Talon pelloista on löytynyt kaksi Pohjois-Pphjanmaan museon kokoelmiin saatua kiviesinettä. Pellot ovat maastollisesti asuinpaikaksi soveltuvia ja n. 100 m talosta länsiluoteeseen havaittiin inventoinnissa 1997 peltokerroksen alla heikkoa likamaata. Löytöjä ei paikalta saatu.

Syrjä-Partanen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Männistönkankaan länsipuolella olevan kankaan äestetyllä itäreunalla. Maaperä alueella on moreenihiekkaa ja siellä on kolme pientä umpeenkasvanutta soranottopaikkaa.
Syrjä-Partasesta on löytynyt 1918 soraa otettaessa kauttaaltaan hiottu reiällinen kiviesine. Esine on kuitenkin myöhemmin kadonnut. Inventoinnissa 1997 paikalta löytyi kvartsi-iskoksia, kivilajiesineen katkelma ja palaneita kiviä. Pääosa havainnoista tehtiin Sunninkankaalle johtavan metsäautotien pohjoispuolelta, tien ja umpeenkasvaneiden sorakuoppien välistä.

Välitalo (682010038) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylijärvestä noin kilometri pohjoiseen, kivikkoisen matalan kankaan pohjoispään reunalla. Paikalla on kaksi neliömäistä, suurempien maakivien väliin ladottua vallimaista rakennetta. Rakenteista koillisempi on kooltaan noin 5 x 5 m ja sen oviaukko osoittaa pohjois-luoteeseen. Tästä kaakkoon olevan rakenteen koko on noin 6 x 6 m ja sen oviaukko osoittaa kaakkoon. Vallit ovat leveydeltään ja korkeudeltaan n. metrin. Inventoinnissa 1997 paikalla ei havaittu löytöjä, palaneita kiviä, tulisijoja tai muita rakenteita.

Lamminsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mankilanjärven lounaisesta Torikanlahdesta n. 250 m lounaaseen ja Siikajoesta noin 500 m itään. Lamminsaari on alavien peltojen ympäröimä, läpimitaltaan vajaat 100 m oleva korkeahko, suhteellisen jyrkkärinteinen mäki. Maaperä alueella on moreenihiekkaa.
Mäen laen länsireunalla olevasta pellosta on löytynyt tasataltta ja kvartsi-iskoksia. Talon koillispuolella, avoimessa vesijohtokaivannossa havaittiin inventoinnissa 1997 palaneita kiviä ja punaiseksi palanutta hiekkaa.

Paavonpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siikajoen Nivankoskesta 500-600 m länsiluoteeseen Siikajoen etelärannalla. Asuinpaikka sijaitsee heti Pasontien lounaispuolella olevan metsäsaarekkeen laella ja sen kaakkoislaidalla. Alueelta on useita kiviesinelöytöjä, mm. kaksi hiomalaakaa, kivikirves, reikäkivi sekä kvartsi- ja kivilaji-iskoksia.
Inventoinnissa 1997 paikalla havaittiin tuulenkaadoissa kvartsi-iskoksia, palaneita kiviä ja likamaata. Yksi hiomalaaka on maanomistajan hallussa.
Asuinpaikkaharjanteen keskellä on ilmalaserkeilausaineistossakin hyvin näkyvä pitkänomainen painanne, joka on tulkittavissa 9-10 metriä leveäksi ja 50 metriä pitkäksi pitkä-/rivitaloksi.

Mattila (682010045) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nenänkankaan loivasti laskevan etelärinteen yläosassa, Hätälään johtavan tien eteläpuolella, pellon ja kankaan rajalla Hätälän ja Mattilan tilojen rajan molemmin puolin. Maaperä alueella on vähäkivistä hiekkaa.
Inventoinnissa 1997 paikalla havaittiin muutamia palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia, joita ei otettu talteen.

Jänessaaret (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee Mankilanjärveen kaakosta laskevan Yliojan suusta 700 m kaakkoon metsittyneiden nevojen ympäröimien Jänessaarten luoteisimmalla saarekkeella. Paikka on nevasta suhteellisen jyrkästi nouseva 150 x 50 m:n kokoinen kangas.
Kankaan länsiosassa, sen korkeimmalla kohdalla sijaitsee neljän röykkiön muodostama ryhmä. Röykkiökivet ovat melko suurikokoisia, kuitenkin ihmisen liikuteltavia. Röykkiöistä läntisintä on pengottu ja tuhottu melko perusteellisesti. Muut ovat ehjiä ja keskuskuopattomia.
Kysymyksessä näyttää olevan Siikajokivarren kauimpana sisämaassa olevat metallikautiset hautaröykkiöryhmät. Kohde on ollut pitkään paikallisten asukkaiden ja kartoittajien tiedossa, mutta sitä ei ollut ennen 1997 inventointia tarkastettu arkeologien toimesta. Kohde on merkitty 1980 peruskartalle muinaisjäännösmerkillä. Lisätietoja röykkiöistä, ks. alakohteet.

Rukkinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rukkisen talon pihapiirissä, Siikajokeen idästä laskevan Myllyojan suusta noin 1,8 km itään, Jyväskylään johtavasta tiestä noin 300 m länteen. Maaperä alueella on moreenihiekkaa ja peltomultaa.
Paikalta on löytynyt kivikirves ja toisen kylkikatkelma sekä kvartsi-iskoksia. Löytöpaikka oli 1997 inventointiajankohtana maanviljelyskoneiden säilytyskenttänä. Asuinpaikka lienee osittain tuhoutunut. Inventoinnissa alueelta löytyi vain yksi kvartsi-iskos, jota ei otettu talteen.

Kurikka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Nivankoskesta noin 800 m kaakkoon Siikajoen koillisrannalla. Alue on loivasti kohti jokea laskevaa peltorinnettä Kurikan talon ja joen välissä. Maaperä alueella on osin hiekan- ja savensekaista peltomultaa.
Paikalta on löytynyt ojankaivussa, 50 cm syvyydestä tasataltta. Inventoinnissa 1997 läheltä joenrantaa, matalalta kumpareelta löytyi kvartsi-iskoksia saven- ja hiekansekaisesta peltomullasta. Kvartseja on saatu talteen myös peltokerroksen alapuoleisesta hiekkakerroksesta. Asuinpaikka lienee peittynyt Siikajoen tulvakerroksilla.

Jaakonniva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Nivakoskesta noin 200 m etelään, joen lounaisrannalla Jaakonnivan tilan pihapiirin tuntumassa. Maaperä alueella on hiekansekaista peltomultaa.
Inventoinnissa 1997 talon etelä- ja itäpuolisilta pelloilta, aivan talon pihapiirin tuntumasta löytyi kvartsikaavin, muutamia kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä. Vuoden 2011 tarkastuksen aikana pellot olivat laajemmin mullalla ja havaintomahdollisuudet näin paremmat. Asuinpaikan voitiin nyt todeta aiempaa havaittua pohjoisemmaksi aivan tilanrajan tuntumaan (p = 7159080, i = 3433635). Tilan pohjoispuolisen mökin piha oli peitteinen, eikä aluetta tarkastettu. Ranta kuitenkin jyrkkenee pohjoiseen mentäessä, joten maastollisesti asuinpaikka tuskin jatkuu kovin kauas pohjoisemmaksi. Talon itä- ja eteläpuolella pellot olivat nyt osittain nurmella, talon eteläpuolista perunapeltoa lukuun ottamatta. Kaikkinensa asuinpaikalla on pituutta pohjois-eteläsuunnassa runsaat 200 metriä.
Vuoden 2011 ilmoituksen antajat olivat löytäneet pelloista useita löytöjä: kaksi reikäkiveä, tasataltan, kookkaan kvartsikaapimen ja kivilajilohelmia. Iso reikäkivi on löytynyt vuonna 2006 pihan itälaidalla olevan puojin päästä pellon yläreunalta. Pienempi reikäkivi ja taltta ovat löytyneet vuonna 2008 talon eteläpuoliselta pellolta perunaa nostettaessa. Tarkastuksen yhteydessä poimittiin pellosta muutama kvartsi.

Pitkänjärven Itärannat (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde, kolme röykkiötä sijaitsee Pitkäjärven koillisrannalla Toraniemen itäpuolisella soiden saartamalla kangassaarekkeella. Kankaan kaakkoisreunalla on kolme pitkulaista kiviröykkiötä, joiden halkaisija on 3–3,5 m ja korkeus 40–50 cm. Alue on haavikkovaltaista lehtimetsää. Röykkiöt ovat paksun sammalen peitossa. Ville Luho on tutkinut yhden raunioista.
2013: Mäen eteläisellä alarinteellä kapealla tasanteella on 15 m:n matkalla 3 muodoltaan
epäsäännöllistä kiviröykkiötä:
1: mitat 2,1 x 2 m, korkeus 0,3 m
2: edellisestä 10 m lounaaseen, mitat1,5 x 1,3 m, korkeus 0,3 m
3: edellisestä 3 m lounaaseen, mitat2,2 x 1,8 m, korkeus 0,3 m
Rakenteet ovat aluskasvillisuuden peittämiä, kivien koko on n. 10 - 30 cm, palaneita kiviä
ei havaittu. Röykkiöiden funktio on epäselvä, vallitseva puusto viittaa vanhaan kaskialueeseen, kyseessä voi olla kaskiröykkiöt.

Hietala (691010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee, Reisjärven lounaisrannalla, keskellä kirkonkylää. Alue on suurimmaksi osaksi tuhoutunut hiekanotossa ja rakennustoiminnan seurauksena. Asuinpaikasta on
kuitenkin jäljellä jonkin verran reuna-alueita. Paikalta on löydetty useita kiviesineitä (tasatalttoja, kirves, verkonpaino) ja kaivauksissa paikalta löydettiin keramiikkaa (KA II:1) ja palanutta luuta.
Löydöt: KM 2218 tasataltta, KM 3559 tasataltta, tuura, katkelma, KM 5415

Lehtola (691010023) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kangaspäänjärven lounaisrannalla. Alue on paikallistien ja järven rannan väliin jäävää viljelysmaata. Kohde sijaitsee jyrkähkön rantatörmän päällä olevalla niemekemäisellä tasanteella. Paikalta on löydetty kaksi tasatalttaa ja kourutaltta, mutta inventoinnin yhteydessä paikalla ei voitu varmuudella todeta asuinpaikkaa. Lisäksi paikalta on aikaisemmin löydetty kaksi sittemmin kadonnutta tasatalttaa, joiden löytöpaikalla oli havaittu kvartsia, hiiltä sekä palaneita kiviä. Maastollisesti alue on asuinpaikaksi otollinen.
Asuinpaikkaa osoittava koordinaattipiste osoittaaa Lehtolan taloa, mutta asuinpaikka lienee tietojen mukaan ja maastollisestikin Kangaspäänjärven länsipuolta kulkevan maantien ja järvenrannan välillä.
Löytöihin liittyvässä kysymyslehdessä on maininta mahdollisista pyyntikuopista, jotka sijaitsevat hiekkakankaalla 0,5 km etelään Lehtolan talosta. Näillä olisi syvyyttä
lähes kaksi metriä. Kysymys ei olisi tervahaudoista. Suunniteltua asuinpaikan sekä kuoppien tarkastusta ei liene toteutettu 1992 (ks. seuranta).

Iso-Räisälä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Räisälänmäellä, Saarisenjärven länsirannalla, 100 m järven rannasta. Löytötiedoissa mainitaan löydöt tehdyn Iso-Räisälän pelloilta. Varsinaisen Iso-Räisälän
talonpaikalla sijaitsee nykyään Reisjärven kristillinen kansanopisto, ja kansanopiston ympäristö on täysin myllätty rakennustöiden yhteydessä. Iso-Räisälän läheisyydessä on Pieni-Räisälä, jonka talon pelloista on tehty esinelöytöjä. Vanhimpien löytöjen aikana Pieni- ja Iso-Räisälä ovat olleet samaa tilaa, joten kysymyksessä voi olla sama kohde.
Iso-Räisälästä tiedetään (muinaiskalupäiväkirjan tiedot) löytyneen ainakin tasataltta KM 2477:43 sekä Räisälästä tasataltta ja kiviesineen katkelma (KM 3849:23-24).
Reisjärven keskuskoululla olevista esineistä kirves on löydetty Keskikylästä kansanopistolle johtavan tien luoteispuolisesta perunapellosta, jossa inventoinnissa 1991 havaittiin palaneita kiviä ja muutamia kvartseja. Pelto muodostaa terassimaisen tasanteen ja on ilmeinen kivikautinen asuinpaikka.
Toinen Pieni-Räisälän esinelöydöistä, Reisjärven keskus koulun kokoelmissa oleva käyräselkäinen kourutaltta, on peräisin savenottopaikasta noin 370 m lounaaseen päärakennuksesta, PieniRäisälä. Savenottopaikka on välittömästi Keskikylästä Kansanopistolle johtavan tien kaakkoispuolella. Tässä on kysymyksessä selvä irtolöytöpaikka.
Kansanopiston tonttialueen lounaispäähän suunnitellun paikoitusalueen takia tehdyssä tarkastuksessa keväällä 2017 Räisälänmäentien eteläpuolella Virtaniementein vaiheilla ei koekuopissa havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä. Aluetta oli myös aiemmin muokattu tilapäispaikoitusta varten. Muinaisjäännösalueen rajausta pienennettiin itäreunastaan. alueen

Vedenpää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee kuivatun Kalajanjärven entisen Levonperänlahden koillisrannalla olevalla pienellä mäellä. Alue on Vedenpää tilan pihapiiriä ja lähipeltoa. Päärakennuksen takaisesta perunapellosta on tehty esinelöytöjä (mm. kaksi kirvestä, tasa- ja kourutalttoja). Inventoinnin yhteydessä paikalta löydettiin jonkin verran kvartsia, mutta asuinpaikan laajuutta ei kyetty tarkemmin määrittelemään.

Luomala (691010033) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Reisjärven pohjoisrannalla, järveen laskevan Siiponpuron ja järven välisellä niemellä. Alue on osin viljelysmaata ja osin istutettua metsää. Paikalta on löydetty kuusi kivitalttaa ja kvartsia. Maaperä alueella on hiekkaa, jossa talonväki on siellä täällä havainnut palaneita kiviä. Kohteen laajuutta ei inventoinnin aikana voitu tarkemmin määrittää. Asuinpaikan eteläpuolelta vesijättömaalta on löydetty pronssikaudelle ajoittuva kivinen rombikirves.
2022: Rautohaantien kaakkoispuolella olevan metsäsaarekkeen lounaispuoliskolla ja sen kaakkoispuolella pienellä alueella peltoaluetta tehtiin koekuoppia kohteen aluerajauksen selvittämiseksi. Koekuopista ei tavattu mitään kivikauteen viittaavaa.
2023: Inventoinnin aikana Rautohaantien pohjois-koillispuolisen metsäsaarekkeen pohjoispuolella pelto oli kynnöksellä ja pelto kuivahko, joten pintahavainnointimahdollisuuden olivat hyvät. Johtoreitin alueelta ei tunnistettu arkeologista materiaalia. Rautohaantien ja johtolinjan välisessä metsikössä maaperä on kivikkoisempaa ja kasvaa eri-ikäistä, paikoin tiheää metsää, tätä aluetta katsottiin pintapuolisesti. Kohdekoordinaattien kohtaa ei inventoitu, koska se sijaitsee n. 160 m johtoreitistä ja sen tuntumassa on edellisenä vuonna koekuopitettu.

Alatalo (691010036) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saarisenjärven itäpuolella, järven ja siitä laskevan Ahveroisenojan välissä. Paikalla on ympäröivää aluetta hieman korkeampi mäki, jonka itäpuoliselta pellolta löydettiin inventoinnin yhteydessä palanutta kiveä ja kvartsi-iskoksia. Alueelta on aiemmin löydetty useita kiviesineitä, mm. kaksoistaltta, keihäänkärjen kantaosa ja 2 tasatalttaa.

Iisakkila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Köyhänjärven itärannalla, heti Reisjärveltä Pihtiputaalle johtavan tien länsipuolella. Paikalla on matala laaja saareke, jonka järvenpuoleisella länsisyrjällä asuinpaikka sijaitsee. Inventoinnin yhteydessä tilan pihapiirin länsipuolisilta hiekkapohjaisilta pelloilta löydettiin kvartsi-iskoksia ja -esineitä. Aiemmin alueelta on löydetty ainakin kaksi tasataltaksi kuvattua kiviesinettä sekä hioinlaaka, joita ei 1991 inventoinnin yhteydessä löytynyt talosta.
Taltat on löydetty nykyistä navettaa rakennettaessa ja hioinlaaka talon takaa hiekkaisesta perunapellosta, jossa 1991 oli löydettävissä muutamia kvartseja. Navetan takaa ei ollut mahdollista tehdä havaintoja, tuorerehu aumojen ja lantalan vuoksi.
Vuoden 1991 jälkeen ilmeisesti vanha pohjoisempi asuinrakennus on purettu ja tilakeskuksen eteläosaan on rakennettu uusia ulkorakennuksia.
Ilmeisesti myös viereisestä Köyhän (Partalan) talosta löytyneeksi sanotut esineet voivat olla peräisin Iisakkilian asuinpoaikalta, sillä löytäjä on aaikoinaan asunut juuri Iisakkilassa (Ks. kohde REISJÄRVI 38.

Maliniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saarisenjärvestä 1,5 km itään Ahveroisenojan itäpuolella. Alueella on pieni matala mäki, joka on suurimmaksi osaksi raivattu viljelysmaaksi. Maliniemestä on A. Europaeuksen talteen saama tasataltta (KM 5415:16), jonka Maliniemen talonpoika oli löytänyt 1908 talon pellosta tallin takaa. Vuoden 1991 inventoinnin aikaaan talon vanhaisäntä piti todennäköisenä, että löytö on ns. Niemipellosta, josta hän on löytänyt tasataltan, naskalin, kvartseja ja palanutta kiveä. Inventoinnin yhteydessä osa Niemipeliosta oli kynnöksellä, ja siitä oli löydettävissä kvartseja, katkelmallinen taltta ja palaneita kiviä lähes koko kynnöksellä olevan pellon alueella. Isännän mukaan myös muualta pellon alueelta on löydettävissä kvartseja. Tarkastushetkellä muu osa peltoa oli sängellä, ja havaintojen teko siten vaikeaa. Lisäksi pellosta on kuorittu kiviä ja ylimpiä kerroksia pois suuriksi kasoiksi puskutraktorilla.
Tehtyjen havaintojen perusteella paikalla on kivikautinen asuinpaikka, jonka pituus lounas-kaakko -suunassa on n. 200 m ja leveyttä asuinpaikalla on 100 m.

Hylkiranta Luotola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Reisjärven itärannalla, Kantinkankaan länsipäässä. Alue on järveen loivasti laskevaa kangasta, piha-alueita sekä osittain viljelyskäytössä. Alueella on myös vedenottamo. Paikalta toimitettiin Kansallismuseoon vuoden 1957 alussa löytöjä, jotka oli havaittu maantienteon yhteydessä 1954. Jo aiemmin oli alueella löydetty kivikautista esineistöä.
Vuoden 1957 Ville Luhon kaivauksissa paikalta löydettiin runsas löytöaineisto erilaisten kiviesineiden (mm. piinuolenkärki) ja kvartsin lisäksi keramiikkaa sekä meripihkakoru sekä tulisijoja ja mahdollisia paalunsijoja. Kohde on merkitty maastoon muistomerkillä, jonka läheisyydessä 1957 Hylkirannantein järvenpuolella kaivaukset sijaitsivat. Kyseessä on pitempiaikainen asuinpaikka, joka ajoittuu erityisesti kampakeraamiselle kaudelle, mahdollisesti varhaiskampakeramiikasta ja varhaismetallikauteen saakka (Sär 2-keramiikkaa).
Kaivauksen jälkeen on muistomerkistä n. 100 m länteen rakennettu huvila, jonka rakentamisen yhteydessä on kangasta leikattu, ja vuoden 1991 inventoinnissa leikkauksesta oli löydettävissä kvartseja. Huvilan kohdalta kulkee voimalinja kohti lounasta, joka päättyy vedenottaman lähellä olevaan muuntamoon. Muuntamon kohdalta alkavat Kantin talon pellot. Vedenottamosta on kaivettu voimalinjaa seuraava vesijohtokaivanto Hylkirannalle päin. Vesijohtokaivannon alueelta, vedenottamolta lähtien aina huvilarakennukselle asti oli havaittavissa esinelöytöjä, kvartseja, piitä ja keramiikkaa, kaikkiaan noin 200 m matkalta. Huvilan, vedenottamon, vesijohdon sekä voimalinjan perustukset olisivat aikanaan edellyttäneet arkeologisia selvityksiä ja tutkimuksia.
Kantin talossa oli 1991 runsas kokoelma kiviesineitä, joukossa piitä ja keramiikka, jotka hän poiminut vedenottaman ja Kantin talon navetan välissä olevasta pellosta. Saadun tiedon
mukaan ei löytöjä ole tehty navetan eteläpuolisista pelloista. Nämä esineet lienevät edelleen talossa, mutta ne kuvattiin inventoinnin yhteydessä.
Inventointi osoitti, että Luotolan asuinpaikka on oletettua huomattavasti laajempi. Asuinpaikka ulottuu ainakin Hylkirannan tienvarressa (kulttuurikerrosta oli 1957 todettu tien molemmin puolin) olevalta muistomerkiltä Reisjärven rantaa seuraten Kantin talolle asti. Asuinpaikan leveys järven rannasta kankaalle päin on ainostaan arvioitavissa, noin 100 m levyiseksi. Huomautettakoon lisäksi, että muistomerkin ja Kantin talon väliselle alueelle oli (1991) rakenteilla kaksi omakotitaloa, ja yksi oli jo valmiina.
Jo vuoden 1991 inventoinnin havaintona alueen todettiin vaativan laajemman kartoituksen asuinpaikan rajojen selvittämiseksi, jotta rakennustoiminta ei tuhoaisi jäljellä olevaa asuinpaikka-aluetta, joka näyttää olevan erittäin runsaslöytöinen ja merkittävä Reisjärven esihistorian kannalta. Ks. myös 1991 inventointikohde 8, Kantin talo, johon liittyy myös tietoja hävinneistä vallituksista (SMYA XII, s. 118).

Kumpula 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kiljanjärven länsipuolella olevan matalan kankaan itäreunalla. Paikalla on kaksi pyyntikuoppaa, joiden halkaisija vallin kanssa on noin 5 m ja syvyys 70–80 cm. Pyyntikuopista noin 100 m luoteeseen on löydetty suppiloreikäinen pallonuija ja noin 200 m kaakkoon reikäkivi, ks. kohteet Kumpula 2–3.
2023: Sijaintia tarkennettu 5p lidarin avulla, keskikoordinaattia siirrettiin noin 18 metriä länteen. Kohteelle tehtiin myös aluerajaus .

Levonperä Kallio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee kuivatun Kalajanjärven pohjoispuolisen Pirttikankaan luoteisosassa, Levonperänkanavasta noin 1 km koilliseen. Kaakkoon laskevalla rinteellä olevasta pellosta on löydetty kiviesineen katkelma sekä kvartsi- ja kivilaji-iskoksia.

Mustalaismäki (691010077) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kangaspäänjärvestä Kiljanjärveen laskevan Kotijoen koillispuolella, joen puolivälissä. Reisjärveltä Sieviin johtavan maantien varrella olevan mäen joenpuoleisella länsireunalla. Paikalla on tien molemmin puolin yhteensä ainakin 18 pyyntikuoppaa, joiden halkaisija on 5–8 m ja syvyys 70–100 cm. Näistä 3 kuoppaa on tien länsipuolella. Kuopat on merkitty peruskartalle tervahautoina. Samalta alueelta on löydetty myös kivinen kourutaltta. Sen tarkkaa löytöpaikkaa ei kuitenkaan tunneta (ks. inventointikertomus, kohde Reisjärvi 57)
Vuoden 2010 tarkastuksen yhteydessä tien koillispuolelta laskettiin ainakin 17 kuoppaa. Näistä kolme itäisintä olivat hakatulla ja äestetyllä palstalla. Näistä kolmesta kuopasta lähinnä palstan länsirajaa oleva kuoppa, joka on merkitty ainakin vuoden 1984 peruskartalle, oli äestettäessä niukasti kierretty, mutta kaksi itäisintä olivat lievästi äestyksen vaurioittamia.
Vuoden 2017 tarkastuksessa havaittiin tien itäpuolen etelä-pohjoissuuntaisella, noin 200 m pituisella ja noin 70-120 m leveällä alueella 21 pyyntikuopaksi tulkittavaa rakennetta. Nämä kaikki ovat kohteen peruspisteen eteläpuolella. Alueen etelä-/ kaakkoispäässä yksi rakenne lienee miilu. Kuoppia on myös kaiveltu myöhemmin ja pohjoisosassa ja itäreunalla myös äestetty. Lisäksi havaittiin erillään pohjoisessa äestysuralla yksi kuoppa kuoppa peruspisteesä noin 120 m koilliseen. Tien länsipuolta ei nytkään tarkastettu. Alueesta pohjoiseen todettiin erillinen pyyntikuoppakohde, Akanmäki, jossa on ainakin 6 kuoppaa. Näiden kohteiden välillä on erillinen vallimainen, myöhäinen ? rakenne mäenlaen 135 m korkeuskäyrän eteläpäässä.

Maijalankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiljanjärveen laskevan Kotijoen ja Reisjärveltä Sieviin johtavan maantien välissä. Kysymyksessä on laaja maisemoitu hiekkakuoppa, josta oli hiekkakuopan
lounaiselta, maantienpuoleiselta rinteeltä poimittavissa runsaasti kvartsiesineitä ja kvartsi-iskoksia. Lisäksi hienossa hiekassa oli palaneita kiviä, jotka olivat selvästi peräisin hajonneista liesistä. Löytöjä oli poimittavissa kohteessa noin 150 metrin matkalla.
Aivan ilmeisesti suurin osa asuinpaikasta on tuhoutunut soranotossa ja myöhemmin tehdyn maisemoinnin yhteydessä, ilmeisesti myös Sieviin johtava maantie on rikkonut asuinpaikkaa. Alue on kuivaa mäntyvaltaista kangasta, ja maaperä hienoa hiekkaa.
Vuonna 2010 havaittiin yllä kuvatusta löytöalueesta edelleen etelään lähes kymmenen kvartsin ja palaneen kiven keskittymä. Kvartsien joukossa oli kolme hyvänlaatuista ja -kuntoista kaavinta.
Lisäksi asuinpaikkahavaintojen eteläpuolella kankaalla oli yksi pyyntikuoppamainen maakuoppa, jossa oli selvä huuhtoutumiskerros. Tämä halkaisijaltaan noin 2 metrinen ja 30-40 cm syvä kuoppa sijaitsi alueella, missä oli myös muita selvästi nuoria kuoppia ja vanha tiepohja. Tältä alueelta ei kuitenkaan tehty asuinpaikasta kertovia löytöjä.

Lähdekangas (691010081) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee noin 200 m Reisjärven kirkolta Lestijärvelle johtavan tien pohjoispuolella, korkean mäen päälle vasta viime sodan jälkeen raivatun Lähdekankaan talon kohdalla. Talosta saadun tiedon mukaan pellonraivauksen ja talon rakentamisen yhteydessä
on löydetty useita, mahdollisesti kuusi kiviesinettä, talttoja sekä reiällinen kiviesine, kuvauksen mukaan pallonuija. Esineet on toimitettu museoon (Reisjärven kotiseutumuseoon?), lukuun ottamatta pallonuijaa, jota ei etsiskelystä huolimatta löytynyt kohteen paikantamisen aikaan Reisjärven inventoinnissa vuonna 1991. Saadun tiedon mukaan on talon paikalla ollut halkaisijaltaan reilu parimetrinen nokisten ja palaneiden kivien muodostama nuotion pohja.
vuoden 2019 kaapelikaivannon valvonnassa ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä. Noin satametriä pitkä kaapelikaivanto tehtiin etelän suunnasta talon nurkalle.
Maastollisesti kohde on erittäin sopiva kivikautiselle asuinpaikalle ja korkeutensa perusteella
(lähe 130 m mpy.) sopii Suomusjärven kulttuurin aikaiseksi, johon myös pallonuijan löytyminen viittaisi. Inventoinnin aikaan 1991 talon pellot olivat kesannolla, joilla havaintojen teko oli vaikeaa. Pellot ovat savipohjaisia suopeltoja, kun taas mäen talonpaikka on hiekkakangasta.
Talon ympäristöarvioitiin inventoinniossa varsin perusteellisesti myllätyksi rakentamisen yhteydessä ja pihamaalle oli tuotu täytemaata. Paikan tarkastelu kuitenkin viittaa siihen, että kysymyksessä on kivikautinen asuinpaikka, joka voi olla tosin pahoin tuhoutunut. Kohteen tarkemman määrittelyn ja rajauksen edellytyksenä ovat koekaivaukset.

Luotostenkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Luotosenkankaan eteläpuolisen Luotonen-nimisen lammen länsipuolisella kivikkokankaalla. Paikalla on seitsemän kivistä koottua röykkiötä. Niiden halkaisija on noin 2 m ja korkeus 30–40 cm. Röykkiöt on koottu halkaisijoiltaan 30-20 cm kivistä. Kohdetta ei ole tutkittu eikä sitä ole ajoitettu tarkemmin ja niiden funktio on epävarma. Röykkiöiden sijaitseminen kyseisessä paikassa jäi arvoitukseksi vuoden 1991 Reisjärven perusinventoinnin yhteydessä. Alueella ei havaittu minkäänlaisia viitteitä maanviljelyksestä eikä piilopirteistä. Alueella ympäristössä kerrottiin eri harjanteilla voivan olla lisää kartoittamattomia ja dokumentoimattomia röykkiötä, yhteensä parisenkymmentä.

Koppelosaari itäpää (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee kuivatun Kalajanjärven eteläosassa olevan, viljelysmaiden ympäröimän metsäsaarekkeen itäpäässä, Kalajanjoen itäpuolella. Entisen saaren järvenrantaterassilla on 26 kivistä koottua röykkiötä 150–200 m matkalla. Röykkiöiden pituus vaihtelee 5–10 m ja leveys 2–4 m. Korkeutta niillä on noin 50 cm. Röykkiöiden tarkoitusta ja ikää ei tarkemmin tunneta.

Heposaari (691010087) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee kuivatun Kalajanjärven eteläosassa olevan, viljelysmaiden ympäröimän metsäsaarekkeen itäosassa, Kalajanjoen itäpuolella. Entisen saaren itäreunalla, järvenrantaterassilla on viisi kivistä koottua röykkiötä. Niiden halkaisija on 3–4 m ja korkeus noin 50 cm. Yhden röykkiön keskellä on merkkikivi, josta Kalajanjärven lohkominen on aloitettu. Röykkiöiden tarkoitusta ja ikää ei tarkemmin tunneta.

Pukinsaari länsipää (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee kuivatun Kalajanjärven eteläosassa olevan, viljelysmaiden ympäröimän metsäsaarekkeen länsireunalla Kalajanjoen itäpuolella. Entisen saaren järvenrantaterassilla on 16 kivistä koottua pitkulaista röykkiötä. Niiden pituus on 5–8 m, leveys 2–4 m ja korkeus 40–50 cm. Röykkiöiden tarkoitusta ja ikää ei tarkemmin tunneta.

Pukinsaari itäpää (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee kuivatun Kalajanjärven eteläosassa olevan, viljelysmaiden ympäröimän metsäsaarekkeen itäreunalla, Kalajanjoen itäpuolella. Entisen saaren järvenrantaterassilla on 10 kivistä koottua pitkulaista röykkiötä. Niiden pituus on 7–9 m, leveys 2–4 m ja korkeus 40–50 cm. Röykkiöiden tarkoitusta ja ikää ei tarkemmin tunneta.

Ingansaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee kuivatun Kalajanjärven eteläosassa olevan, viljelysmaiden ympäröimän kivikkoisen metsäsaarekkeen etelälaidalla, Kalajanjoen länsipuolella. Entisen saaren
rantaterassilla on kuusi luonnonkivikkoon koottua pyöreää röykkiötä. Niiden halkaisija on 7–8 m ja korkeus 50–70 cm. Röykkiöiden tarkoitusta ja ikää ei tarkemmin tunneta.

Uusitalo (691010093) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee kuivatun Kalajanjärven eteläosassa olevan Pukinsaaren eteläpäässä, Kalajanjoen itäpuolella. Tilan pihapiirin koillispuolelta maaleikkauksesta löydettiin inventoinnin aikana kvartsi-iskoksia ja -esineitä, palanutta luuta ja palaneita kiviä. Maaperä alueella on hiekkaa. Osa asuinpaikasta on tuhoutunut hiekanotossa.
Vuoden 2021 tarkastus: Tilan pohjoispuolella sijaitsevalle kankaalle tehtiin tarkastuksessa useita koepistoja ja -kuoppia, joilla selvitettiin asuinpaikan laajuutta luoteessa/pohjoisessa. Maaperä kankaalla on erittäin kovaa ja kivikkoista hiekkaista savimaata. Yhdestäkään koekuopasta ei löydetty merkkejä esihistoriasta, joten asuinpaikka rajautuu tilan pihapiirin alueelle.

Linnakangas (708010002) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ruukin asemalta 4,5 km pohjoisluoteeseen ja Siikajoesta noin 1 km koilliseen, Linnakankaan kaakkoisosan kivikkoisella laella. Paikalla on keskuskuopallisia röykkiöitä, joiden halkaisija on 4–6 m ja korkeus 20–50 cm. Röykkiöiden vieressä on 2–3 erilaista kuopannetta. Paikalla on tutkittu yksi röykkiö, joka oli löydötön.
Kohdetta ensikertaa tutkittaessa alue oli avoin ja röykkiöt olivat hyvin näkyvillä. Vuonna 2020 sammal- ja varpukasvuston peittämien röykkiöiden havaitseminen oli hankalaa.
Röykkiöistä noin 120 m luoteeseen on yksittäinen tervahauta hakkuualueen eteläreunassa, loivasti pohjoiseen laskevalla mäen laella. Sen halkaisija on 14 m luokkaa (ks. alakohde).

Kotiranta (708010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Louhuan koululta noin 900 m luoteeseen, Siikajoen länsirannalla vajaat 100 m etelälounaaseen Kotirannan pihapiiristä. Alue on hyvin loivasti kohti jokea viettävää rantapeltoa. Maaperä on multavaa hiesupohjaista peltomaata. Paikalta on löydetty kivinen eläimenpääase, jokunen kvartsi ja palanutta kiveä.

Pehkonen (708010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Louhuan koululta noin 5 km länsilounaaseen, Louhuanjokeen lännestä laskevien Rukkisenojan ja Riitaojan väliin jäävässä maastossa. Pehkosen talo sijaitsee kankaan keskiosassa, sen lounaisreunalla. Talon pihalta on löydetty pieni taltta. Tuuran tarkka löytökohta ei ole tiedossa. Pelloista ei sen sijaan ole tehty asuinpaikasta kertovia löytöjä.

Ruskiaselkä (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Louhuan koululta noin 5,5 km lounaaseen, Louhuan Ylipäästä Yli-Rankiseen johtavan tien länsipuolella. Ruskiaselän laen kivikossa on useita kuoppia, jotka syvimmillään ovat noin 1 m, halkaisija on suurimmillaan 2–3 m. Lisäksi paikalla on 2–3 röykkiömäistä kiveystä ja neliömäinen latomus. Kivikon reunalla on vallimaista kiveystä.

Murto (708010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Relletin seisakkeesta noin 2 km pohjoisluoteeseen, Murron talosta noin 500 m etelään, Murtoon hiekkakaartoa pitkin johtavan tien reunoilla. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia, joita ei otettu talteen, ja erittäin runsaasti palanutta kiveä. Murrosta on myös kiviveitsi. Osa kohteesta on tuhoutunut hiekanotossa ja osa on jäänyt tien alle.

Murronmäki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee entisen Ruukin kunnan alueella, Relletin seisakkeesta noin 1,5 km luoteeseen ja Koiviston talosta noin 200 m etelään Tuomiojantien lounaispuolella. Alue on kumpuilevaa hiekkakangasta. Paikalla on kaksi rinnakkaista ja matalaa harjannetta, joilla on yhteensä seitsemän asumuspainannetta. Paikalta on löydetty myös kvartsi-iskoksia ja likamaata. Kohde jatkuu pohjoiseen Siikajoen puolelle, ks. kohde Murronmäki 1.
Huom! Murronmäen asuinpaikka (= Murronmäki 1 ja 2) on siis sijainnut kahden eri kunnan alueella, Siikajoella ja Ruukissa. Siikajoen puolella sijainnut osa asuinpaikasta = Murronmäki 1 ja Ruukin kunnan alueella sijainnut osa asuinpaikasta = Murronmäki 2.

Nokela (708010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Relletin seisakkeesta noin 1,8 km luoteeseen ja Koiviston talosta noin 300 m länteen. Alue on loivasti aaltoilevaa mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Alueella on ainakin kaksi asuinpainannetta, joiden yhteydestä on löydetty kvartsi-iskoksia, joita ei otettu talteen, sekä palanutta kiveä. Nokelasta on löydetty myös tasataltta.

Murha-aro (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Relletin seisakkeesta 1,8 km pohjoisluoteeseen ja Koiviston talosta noin 200 m pohjoiseen. Paikalla on kaksi suorakaiteenmuotoista asuinpainannetta, joiden pituus on noin 15 m ja leveys noin 4–5 m. Ne sijaitsevat matalalla kumpareella, jonka läpi kulkevalta polulta on tavattu paikalleen jätettyjä kvartsi-iskoksia. Näistä noin 100 m itään on myös mahdollinen asuinpainanne.
2021: Kaksi läntisintä painannetta ovat entisellään. Niistä noin 100 metriä itään sijaitsee kaksi asumuspainannetta pienellä harjanteella. Niistä eteläisemmän yli kulkee traktorin ajourat (ks. alakohteet).

Sahaoja N, suoniemeke (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ala-Vuolujärvestä luoteeseen laskevan Sahaojan pohjoispuolella, soiden ympäröimän matalan hiekkakankaan eteläpäässä. Paikalla on 16–17 pyöreää tai suorakaiteenomaista asumuspainannetta. Asuinpainanteiden lomassa on muutamia pieniä kuoppia. Alueelta on löydetty kvartsi-iskoksia-, palanutta luuta ja tarkemmin määrittelemätöntä kampakeramiikkaa.

Leviäkangas (708010016) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siikajoen itäisestä uomasta noin 800 m itään ja Ouluun johtavasta tiestä noin 700 m etelään.Leviäkankaan itärinteeltä on löydetty soranoton yhteydessä useita kiviesineitä, joiden lisäksi paikalta on tavattu kvartsi-iskos, palanutta kiveä ja likamaata. Kohteen suurelta osin tuhonneen hiekkakuopan lähellä pari painannetta. Vuoden 1997 kertomuksen mukaan ne olisivat "hiekkakuopan yläpuolella rinteessä", mutta 2021 ja 2022 käyntien aikana todettiin olevan hiekkakuopan eteläpuolella. Lisäksi painanteista kaakkoon kankaan rinnetasanteen nokalla todettiin yksittäinen maakuoppa.

Vähämaa (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Siikajoen rajasta noin 300 m itään ja Oulusta Raaheen johtavasta tiestä noin 2 km pohjoiseen. Vähämaa on nevojen ympäröimä matala kivikkoinen harjanne. Kohde sijaitsee Vähämaan eteläosassa, noin 150 m kankaan kaakkoispäätä sivuavalta talvitieltä. Paikalla on keskuskuopallinen röykkiö, jonka halkaisija on 3,5 m ja korkeus 30–40 cm.
Uuden 2010-luvun peruskartan mukaan harjanteen koillisnen puoli on avohakattu; hakkuualue rajautuu aivan röykkiön vaiheille saakka, mikä edellyttää kuntotarkastusta.

Kivikangas (708010018) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakkakuopat sijaitsevat Siikajoesta 1,7 km lounaaseen ja Siikajoen kunnanrajasta noin 100 m itään. Kivikangas on laajahko kangas, jota ympäröivät nevat ja suopellot. Kankaalla on kaksi kivikkoista harjannetta, joista läntisemmän kaakkoisosassa on puolenkymmentä pientä ja matalaa rakkakuoppaa. Suurimman kuopan halkaisija on noin 1,5 m.

Syrjälä (708010019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ohtuanojasta ja siihen lounaasta laskevan Pahaojan suusta noin 300 m länteen Krampsunkankaan itälaidalla. Alue on itää kohti viettävää peltoa. Syrjälän talosta noin 60 m koilliseen olevalla pellolla on löydetty kourutaltta. Tästä 50–60 m samaan suuntaan on löydetty kvartsi-iskoksia.

Aittokangas (708010021) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ohtuanojan ja Siikajoen välisen Aittokankaan pohjoisosassa länteen laskevalla paikoin hiekkavalta metsän ympäröimältä pellolta on löydetty reikäkivi. Mahdolliseen asuinpaikkaan viittaa tämän lisäksi paikalta löytynyt kvartsi-iskos.
Kyseinen pelto tunnettiin ennen nimellä Pyhäpelto, sillä pyhäpäivinä (lepopäivä) tehty työ tuli tehdä salassa yleisen pahennuksen välttämiseksi.

Hietamaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ruukin asemalta 1,4 kilometriä länsiluoteeseen, Ohtuanojan ja tämän länsipuoleisen hiekkakuopan väliin jäävällä kankaalla. Asuinpaikka muodostaa kapean vyöhykkeen kankaan Ohtuanojan puoleiselle itäreunalle. Rikkoutuneista maanpinnan kohdista on löydetty kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä palanutta kiveä.
Vuoden 2010 inventoinnissa havaittiin, että asuinpaikka jatkuu kapeana vyöhykkeenä hiekkakuopan itäpuolella jonkin verran aiempaa tiedettyä etelämmäksi, maastonmuodon perusteella todennäköisesti ainakin 20–30 metriä pururadan eteläpuolelle.

Kivelä (708010032) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantsilaan johtavan tien pohjoispuolella aivan Rantsilan rajan vieressä. Alue on laajahkon kankaan tasaista keskiosaa. Paikalta on löydetty reiällinen kivikirves ja liuskerengas. Huolimatta useista löydöistä alueelta ei ole kuitenkaan tavattu muita merkkejä asuinpaikasta.

Leppälä (708010033) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luohuan koululta noin kilometri länsilounaaseen, Luohuanjoen kaakkoisrannalla matalan kankaan luoteisosassa. Leppälän taloa pohjois- ja länsipuolelta ympäröiviltä, jokea kohti laskevilta pelloilta on löydetty reikäkirves, jonka lisäksi talosta noin 100 m länteen on löydetty kvartsiesineitä ja -iskoksia.

Pelttari (708010035) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Louhuan koulusta 4,5 km pohjoiseen, Louhuanjoen itäpuolella. Paikalla on korkeahko kangas, jonka laella on useita taloja ja jonka rinteet ovat peltoa. Kankaan talon pohjoispuolelta on löydetty vasarakirves ja Pelttarin mailta kourutaltta ja reikäkirveen teelmä. Löydöt viittaavat asuinpaikkaan, jota ei ole kuitenkaan saatu tarkemmin paikannettua.

Linnankangas (708010038) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Jätinkirkko sijaitsee Siikajoesta vajaat 100 m etelään, Mäkelän talosta noin 500 m itään. Se on mäntykankaan itäreunalla kivikkoisella pienellä mäellä, joka viettää suhteellisen jyrkästi muualle paitsi länteen. Paikalla on alaltaan 16–18 x 27 m oleva kivistä koottu soikea kivivalli. Vallit eivät erotu kovin selvästi. Vallin keskellä on tavattu likamaata.
Linnankankaan jätinkirkko on muinaisjäännöksenä varsin epämääräinen, mahdollisesti suurelta osin luonnonmuodostuma, jota ihmisvoimin on vain vähäisesti muokattu

Kipsuanjärvi (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiö sijaitsevat Kipsuanjärven länsirannalla, järvestä länteen laskevan Kipsuanjoen niskan eteläpuolella olevalla kankaalla, kankaan korkeimmalla kohdalla, paikalla olevasta mökistä noin 50 m länteen. Kiviröykkiön halkaisija on noin 6 m ja korkeus noin 40 cm. Röykkiön lounaisreunaa on pengottu.

Ahvenkaarto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Taarinnevan ja Ala-Vuolujärven välisellä hiekkaharjulla Vihannin rajasta noin 500–600 m pohjoiseen. Alue on kuivaa mäntykangasta, joka laskee etelään kohti järveä. Osa harjusta on kuivattu hiekkakuopaksi. Paikalta on löydetty kiviesineiden katkelmia, kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä palanutta kiveä.

Rantapehkola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Huumolan koulusta noin 900 m kaakkoon, Siikajoen pohjoisrannalla olevan Pehkolanmäen etelälaidalla, rinteen yläosassa. Paikalta on löydetty veneenmuotoisen vasarakirveen teräpuoli ja tasataltta, mutta muuta asuinpaikkaan viittaavaa ei ole löytynyt. Joen eteläpuolella on useita kiviesineiden löytöpaikkoja: Hovi, Niemelät ja Saaraniemi SW.

Risula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Heinolanperältä Tuomiojalle johtavan tien ja Ohtuanojaan lännestä laskevan Roppolanojan välissä, ojasta noin 200 m etelään. Risulan noin 20 m pohjoisluoteeseen olevalta paikoin hiekkavalta pellolta on löydetty mm. tuuramainen kivikirves ja rombimainen reikäkivi. Kohde tunnetaan myös nimellä Pyymaankangas.

Sorvo (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Siikajoen läntisen päähaaran suun eteläpuolella, Siikajoen länsirannalla. Paikalla olevan Sorvon talon läheisyydessä kertoo E. Löwenmark 1881 olevan Hautapakka-niminen paikka, jossa on useita korkeita hautoja aivan joen rannalla.
Hautapakka on nykyiselle Sorvon talon väelle tuntematon nimi, myöskään mitään hautoja paikalla ei tiedetty olevan. Kohteen luonnetta ja sijaintia ei inventoinnin aikana kyetty tarkemmin määrittämään.

Peurasaari (708010066) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Revonlahden pohjoisreunalla, Lumijoen rajasta 2,5 km lounaaseen. Raaheen johtavasta valtatie 8:sta noin 700 metriä kaakkoon olevan Peurasaaren pohjoispäässä on kaksi maakuoppaa, joista ensimmäisen koko on noin 5 x 3 m ja syvyys 40 cm. Toinen on halkaisijaltaan 2,5 m ja sen syvyys on noin 30-40 cm. Kuopilla on valli. Saarekkeen pohjoispäässä on kaksi laajaa asuinpainannetta muistuttavaa painannetta, kooltaan 40 x 10 x 0,5 metriä ja 15 x 4 x 0,4 metriä. Lisäksi saarekkeen kaakkoispäästä noin 100 m luoteeseen on halkaisijaltaan noin 2,5 metriä oleva ja noin 30 cm syvä kuoppa.

Kolokaara SE (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Revonlahden pohjoisreunalla, Lumijoen rajasta 2,5 km lounaaseen. Raaheen johtavasta tiestä noin 700 m kaakkoon. Kolosaaren kaakkoispäässä on kaksi maakuoppaa, joiden halkaisija on 2–2,5 m ja syvyys 30–40 cm. Toinen kuopista lienee pyyntikuoppa.

Peurakaarat VI (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Peurakaarat sijaitsee Siikajoen (ent. Paavolan, sittemmin Ruukin) kunnassa, Raaheen johtavan valtatien 8 eteläpuolella. Revonnevan pohjoisreunalla olevilla pitkänomaisilla kapeilla hiekkakaarroilla, joita kapeat suokaistaleet erottavat toisistaan, sijaitsee kivikautisia/esihistoriallisia asuinpaikkoja asumuspainanteineen sekä ja muita jäännöksiä. Kohde on ennen vuotta 2017 käsitelty yhtenä kokonaisuutena muinaisjäännösrekisterissä, mutta on alun perin käsitelty neljänä erillisenä kohteena alueen laajuuden takia.
Vuoden 1999 tarkastuksen pohjalta tehdyn yleiskuvauksen mukaan Lumijoen rajasta noin 1 km lounaaseen olevalla VI Peurakaaralla on 3–4 mahdollista asumuspainannetta ja yksi maakuoppa, Lumijoen rajasta noin 350 m lounaaseen olevalla V Peurakaaralla on 4–5 mahdollista asumuspainannetta ja Lumijoen rajasta noin 400 m lounaaseen olevalla VIII Peurakaaralla on yksi mahdollinen pyöreä asumuspainanne.
Kaakosta lukien kuudennessa kaarassa nousee maasto keskivaiheilla peruskartan korkeuskäyrien mukaan yli 52,5 m:n korkeuskäyrän. Tästä kohdasta kaaraa pitkin länsilounaaseen, on polun eteläpuolella kaaran etelätörmässä u:n muotoinen vallin ympäröimä kuoppajäänne, kooltaan noin 4 x 3 x 0,5 m. Havaintojen tekoa vaikeutti illan hämäryys, mutta vallin kairausnäytteessä saattoi havaita ainakin ylemmän podsolin. Jäänteen pohjalla kasvaa mänty. Koska jäänne avautuu etelään suolle päin, kysymys voi olla jonkinlaisesta asumuskuopasta tai varastosta. Tästä noin 150 m kaaraa pitkin länsilounaaseen on polun pohjoispuolella kuoppajäänne kooltaan noin 1,5 x 1 x 0,5(syv.) m. Kysymyksessä lienee tuoreehko kuopanne. Tästä edelleen kaaraa pitkin länteen sijaitsee peräkkäin kolme allasmaista asumuspainanteelta vaikuttavaa jäännettä, pituudeltaan 8 - 12m. Jäänteiden tarkempaan tutkimiseen ei ollut mahdollisuuksia 1999.
Lidar-aineistossa samalla harjanteella voidaan noin 200 m matkalla erottaa useampia peräkkäisiä painanteita sekä mahdollisia pienempiä kuopparakenteita. Peurakaarat VI kohteen peruspisteestä 320-340 m itään on Lidar-aineiston perusteella kaksi kuopparakennetta yhdistetty tähän kohteeseen (aluerajaus).
Edellyttää arkeologista tarkastusta.

Tiperonkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Revonnevan itäreunalla olevilla alavilla hiekkakankailla, Lumijoen ja Limingan rajan luoteispäästä 1,7 km länteen ja Kankaala-nimisestä peltoalueesta noin kilometri luoteeseen.
Tiperonkankaan luoteispäässä ja sen länsireunalla on runsaan 600 m matkalla ainakin 28 erikokoista asuinpainannetta, joiden lisäksi alueella on useita pienempiä maakuoppia. Painanteiden ala on 2–8 x 4–10 m ja syvyys 20–50 cm. Kohde on kokonaisuudessaan hyvin säilynyt.
Asumuspainanteiden 1-18 ja 28 sijaintikoordinaatit saatiin alakohteisiin lidarin ja inventointiraportin (1999) karttapiirroksen avulla. Asumuspainanteiden 19-27 sijainnit tulee tarkastaa maastossa.

Verronen (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sievinkylän vanhastakirkosta noin 800 m itäkoilliseen, Vääräjoen pohjoispuolella. Alue on jokea kohti viettävää hiekkapohjaista viljelys- ja pihamaata, kuivatun Jyränginjärven entistä rantatörmää. Alueelta on löydetty kaksi talttaa (KM 2478 ja Sievin museo 42) sekä rautakuonakumpuja.
Rautakuonakummut sijaitsevat nurmikolla rivissä. Kumpuja on ainakin 5 ja suurin on halkaisijaltaan noin 10 m ja korkeudeltaan noin 30 cm. Kohteen taltoista toinen on vuoden 1975 inventointikartan mukaan löytynyt rautakuonakumpujen itäpuolelta kohdasta, jossa oli tarkastushetkellä mansikkamaa. Mansikkamaan itäpuolinen kynnöspelto tarkastettiin vuoden 2009 inventoinnissa, mutta sen alueelta ei löytynyt
merkkejä esihistoriallisesta toiminnasta. Topografian perusteella onkin todennäköistä, että asuinpaikka sijaitsee ylempänä piha-alueen rinteellä.

Ylitalo (746010021) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vääräjoen pohjois- ja Sahaojan länsipuolella, Sahaojan suusta n. 400 m pohjoiseen. Alue on pienen moreenikankaan eteläreunalla olevaa loivasti etelään laskevaa peltorinnettä. Alueelta on löydetty kaksi kivitalttaa ja kvartsia. Alueen ensimmäinen tunnettu kivikautinen esine (taltta KM 3531:16) löytyi 1800-luvun lopulla pelto-ojaa kaivettaessa. Vuoden 1984 inventoinnin yhteydessä saadun tiedon mukaan Sievin museon taltta (104:1) 5 m tilan itärajasta ja talosta noin 100 m kaakkoon vesijohtopatteria kaivettaessa, Vääräjokea kohti viettävästä peltorinteestä. Löytöpaikan ja talon välissä on erillinen hiekkasaareke, josta taltan löytäjä kertoi myös löytyneensä kvartsi-iskoksia.
Vuoden 2009 inventoinnissa pellot olivat korrella, joten pintahavaintoja ei aiemmalta löytöalueelta voitu tehdä. Todennäköisesti asuinpaikka on suurimmaksi osaksi tuhoutunut peltotöissä. Peltojen pohjoispuolinen metsänlaita on tiheään rakennettua piha-aluetta, joten asuinpaikka on tuskin säilynyt sielläkään. Alueelle ei tehty aluerajausta.
Löydöt: KM 3531:16 ja Sievin M. 104:1

Harjun Kukkula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sievin uudelta kirkolta runsaat 1,5 km itään, Vääräjoen koillispuolella olevan Jakolanniemi-nimisen mäen eteläpäässä. Alue on niittynä olevaa mäen kivistä kaakkoisrinnettä. Alueelta on löydetty kivitaltta ja vuoden 1984 tarkastuksen yhteydessä sieltä löydettiin kvartsi- ja kivilaji-iskoksia.
Vuoden 2009 inventoinnissa todettiin, että vuoden 1984 jälkeen kohteen läpi on rakennettu uusi maantie, lisäksi mäen eteläpäähän on tehty omakotitalo. Pellot olivat kyntämättä, joten niitä ei tarkastettu. Vaikuttaa siltä, että asuinpaikasta on korkeintaan rippeitä jäljellä mäen etelä- ja kaakkoisosassa, sillä mäki on melko tiheään rakennettua ja ympäröivät alueet ovat peltoa.

Hautaniemi (746010053) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vääräjoen länsipuolisen Öylynmäen eteläosassa. Alueen halki kulkevan paikallistien itäpuolella on vanhoja umpeenkasvaneita hiekanottopaikkoja, joiden rinteiltä löydettiin vuoden 1984 inventoinnin yhteydessä kvartsi-iskoksia. Aiemmin on Hautaniemen talon läheltä löydetty kourutaltta, hiiltä sekä palaneita kiviä. Osa asuinpaikasta on hiekanotossa tuhoutunut.
Vuoden 2009 inventoinnissa todettiin, että edellä mainitut hiekanottopaikat ovat jo turvettuneita ja umpeenkasvaneita. Löytöjä ei alueelta tehty. Aiempien löytöjen, maaperän ja topografian perusteella osa kohteesta voi vielä olla säilynyt Öylynmäen eteläosassa, mutta asuinpaikan laajuuden ja säilyneisyyden tarkempi toteaminen vaatii koekaivauksen. Muinaisjäännöksen aluerajaus on tehty aiempien löytötietojen ja topografian perusteella.

Toivonniemi (746010062) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee vanhasta kirkosta noin 700 m itäkoilliseen, Vääräjoen pohjoispuolella, Toivonniemen tilan eteläpuolella. Alue on jokea kohti viettävää hiekkapohjaista viljelys- ja pihamaata. Alueelta on löytynyt mm. 3 talttaa (ovat hukassa) ja kvartsia.
Alueen läheltä tunnetaan myös nauriskuoppa (erilliskohde 1) ja tervahauta (erilliskohde 2). Vuoden 1975 inventoinnissa saatiin tiedot noin 50 m etelään pellon reunasta ojan kaivussa löytyneestä kivetystä liedestä ja päärakennusta kaivettaessa löytyneestä kivikehästä ja palaneista luista.

Pietilä (746010064) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sievinmäenjärven luoteispuolella, Sievinmäentien varren kyläasutuksen ja järven välisellä peltoalueella, osin talojen pihoilla. Pietilän talon pihamaalta ja talon itäpuolelta pellon reunasta on löydetty useita kiviesineitä: kouru- ja kaitataltta ja reiällinen liuskeriipus (erilliskohde 1). Vuoden 2009 inventoinnissa löytyi kvartseja ja palaneita kiviä mäen korkeimman kohdan itäpuolelta (erilliskohde 2). Topografian ja lähistöltä aiemmin tehtyjen esinelöytöjen perusteella on mahdollista, että asuinpaikka jatkuu koilliseen aina Pakkalan löytöpaikalle asti.

Jokiranta (746010069) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vääräjoen pohjoispuolella, Kaivoskosken sillasta noin 200 m koilliseen. Alue on hiekkapohjaista viljelysmaata lähellä metsän reunaa. Etelään viettävältä pellolta on vuoden 1979 inventoinnin yhteydessä löydetty runsaasti kvartsi-iskoksia. Alue on nyttemmin metsitetty.

Rautio (746010070) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 200 m Vääräjoen pohjoispuolella ja Kaivoskosken sillasta noin 0,5 km länsiluoteeseen. Alue on loivasti jokea kohti viettävää hiekkapohjaista viljelysmaata. Paikalta löydettiin vuoden 1979 inventoinnin yhteydessä joitakin kvartsi-iskoksia, mutta muuta asuinpaikkaa viittaavaa ei havaittu. Iskosten löytöpaikka on nykyisin omakotitalon piha-alueen reunaa, mistä maasto laskee loivasti jokea kohti. Paikalta saatu vuonna 2016 kyntölöytönä pohjalainen tasataltta (KM 41607: 1).

Laitala (746010071) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vääräjoen länsipuolella olevan kuivatun Isolammen luoteispuolisen Hietakankaan kaakkoislaidalla. Alue on loivasti kaakkoon viettävää viljelysmaata ja metsikköä, jonka maaperä on hienoa hiekkaa. Paikalta löydettiin vuoden 1979 inventoinnin yhteydessä kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.
Vuoden 2009 inventoinnissa todettiin, että pelto, josta vuoden 1979 löydöt olivat, kasvoi heinää. Löytöpaikan itäpuolella oleva metsikkö oli vielä koskematon, kuten vuonna 1979. Kohteen läpi on kuitenkin vedetty pohjois-eteläsuuntainen vesi- tai viemärijohto Havaintoja yritettiin tehdä kohteen pohjoispuolitse kulkevan tien leikkauksesta, mutta mitään asuinpaikkaan viittaavaa ei siinä havaittu. Aiemmat löydöt, maaperä ja topografia viittaavat kuitenkin siihen, että alueella on kivikautinen asuinpaikka. Luultavasti kyseessä on pienialainen kohde, jonka sijainti ja laajuus pitäisi tutkia koekaivauksella. Kohde on rajattu aiempien löytötietojen ja topografian perusteella. Mikäli viereisille metsäalueille kohdistuu maankäyttösuunnitelmia on ne syytä prospektoida ennen rakentamista.

Lähteenkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vääräjoen länsipuolella olevan Pienilammen länsipuolisen Lähdekankaan tilan rakennuksista noin 50 m lounaaseen. Alue on loivasti lounaaseen viettävää hiekkapohjaista viljelysmaata. Vuoden 1979 inventoinnissa paikalta löydettiin kvartsia ja palanutta luuta.
Vuoden 2009 inventoinnissa todettiin, että pieni pieni peltojen keskellä oleva kumpare, jolla kohde sijaitsee on enimmäkseen rakennettua ja pihamaata. Kumpareen eteläosassa voi ehkä olla hieman säilynyttä asuinpaikkaa, mutta sitä ei inventoinnissa voitu todeta. Kohteelle ei tehty aluerajausta sen epävarman luonteen vuoksi.

Sopenkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Sievinmäenjärvestä 0,5 km koilliseen. Alue on hiekkapohjaista, viljelysmaiden ympäröimää metsikköä ja hiekanottoaluetta. Kohdetta on tutkittu kaivauksin. Paikalta on löytynyt kiviesineiden (mm. liuskerengas) ja kvartsimateriaalin lisäksi kivikautista keramiikkaa (vanhempaa ja nuorempaa varhaiskampakeramiikkaa) ja punamultahauta.
Jäljellä oleva asuinpaikan osa sijaitsee matalahkolla mäellä, vanhan hiekkakuopan reunamilla ja sen lähiympäristössä sekä hiekkakuopasta lounaaseen olevan peltoalueen yläosassa, mistä maasto laskee loivasti etelään. Osia asuinpaikasta on tuhoutunut hiekanotossa ja osa on oletettavasti jäänyt hiekkakuopan länsipuolella sijaitsevan omakotitalon tontin ja hiekkakuopan länsipuolitse kulkevan ajotien
(Kaskentie) alle. Hiekkakuopassa kasvaa nykyisin jo nuorta puustoa.

Venesaari (746010077) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee kuivatun Kortejärven länsipuolella, Karjulanmäen taloryhmästä noin 500 m itään olevan viljelysmaiden ympäröimän metsäsaarekkeen länsilaidalla. Alueella on pieni hiekkakuoppa, jonka lounaisreunalta löydettiin vuoden 1979 inventoinnin yhteydessä kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä.
Vuoden 2009 inventoinnissa todettiin, että hiekkakuoppa on kasvanut umpeen. Alue on kuitenkin muuten koskematon, sen läpi kulkee kärrytie. Inventoinnissa ei havaittu asuinpaikkalöytöjä eikä aluetta koekuopitettu. On todennäköistä, että kyseessä on pienialainen asuinpaikka, joka on osaksi säilynyt Venesaaren länsilaidalla. Aluerajaus on tehty aiempien löytöjen, maasto- ja maaperähavaintojen perusteella.

Kalliokangas (746010080) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vääräjoen itäpuolisen peltoaukean itälaidassa, Kalliokankaan tilakeskuksen vaiheilla. Alue on kohti jokea laskevaa viljelysmaata, joka ylempänä on maaperältään hiekkaa. Alueen länsipuolella on kallioinen kangas. Vuoden 1984 inventoinnin yhteydessä ilmeni, että 20 m talon itäpuolelta perunapellosta oli löytynyt kivikirves ja 100 m länteen pellon reunasta kourutaltta. Kourutaltan löytöpaikalta löydettiin kvartsi (KM 22393). Lisäksi n. 200 m luoteeseen peltotien alapuolelta kerrottiin löydetyn pronssikärki, mutta aiemmin löydettyjä esineitä ei nähty. Maaperä ylempänä on hiekkaa, joka pelloilla muuttuu saveksi. Paikan (niemimäinen) sijainti, hiekkainen maaperä sekä korkeus ja löydöt viittaavat kuitenkin vahvasti alueella olevaan asuinpaikkaan.
Vuoden 2009 inventoinnissa todettiin, että aiemmat löytöalueet sijaitsevat enimmäkseen talon pihapiirin tuntumassa ja pelloilla. Aiempia löytöjä oli nyt viisi kivikirvestä ja -talttaa, jotka olivat tallessa Kalliokankaan tilalla, jossa löydöt edelleen ovat. Löydöt kuvattiin (ks. kuva). Arviona esitettiin, että asuinpaikasta voi vielä olla rippeitä jäljellä peltojen laitamilla olevilla alueilla, mutta etupäässä kohde lienee tuhoutunut. Inventoinnissa ei löydetty uusia löytöjä. Kohteelle ei tehty aluerajausta, koska varsinaisen muinaisjäännösalueen osoittamista pidettiin nykytietojen valossa vaikeana.

Hangasmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Vääräjoen pohjoiseen tekemän mutkan pohjoispuolella. Alue on joen pohjoispuolisen kankaan eteläreunalla heti talojen alapuolella, missä rinne alkaa viettää nopeasti alas kohti jokea. Hiekkapohjaiselta pellolta löytyi inventoinnin yhteydessä vuonna 1984 kvartsi-iskoksia, mutta muita asuinpaikkaan viittaavia merkkejä ei löydetty.
Vuoden 2009 inventoinnin aikaan pellot olivat kyntämättä ja havaintoja aiemmalta löytöalueelta ei tehty. Kohde lienee melko lailla tuhoutunut pellon muokkauksessa. Mikäli asuinpaikka on jatkunut pellon pohjoispuoliseen metsikköön, on se luultavasti tuhoutunut myös siltä osin, koska alue rakennettua ja pihamaata. Kohteen aluerajaus tehtiin aiempien löytötietojen ja topografiran perusteella.

Isokangas 1 (746010084) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Sievin kirkolta 25 km kaakkoon, Sievistä Reisjärvelle johtavan maantien itäpuolella. Reisjärventien ja Syyryntien kaakkoiskulmaukseen jäävän hiekkakuopan reunamilta, kuopan itäpäästä, havaittiin vuoden 1992 inventoinnin yhteydessä kvartseja, jotka jätettiin paikoilleen.
Vuoden 2009 inventoinnissa todettiin, että hiekkakuoppa on kasvanut umpeen, eikä aiempaa kvartsien löytöpaikkaa kyetty paikallistamaan. Hiekkakuopan kaakkoispuolelle tehtiin muutamia koepistoja, mutta mitään asuinpaikkaan viittaavaa ei löydetty. Kohteen laajuuden määrittäminen vaatisi koekaivauksen. Muinaisjäännöksen aluerajaus on tehty aiempien löytötietojen ja topografian perusteella.
Vuoden 2012 inventoinnissa paikalla ei tehty uusia havaintoja.

Papinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Siikajoen Kärnänkosken koillispuolella Papinkankaan pohjoisosassa on noin 170-180 maakuoppaa. Kuopat keskittyvät erityisesti kankaan pohjoislaidan harjanteille, missä on useita kuopparyppäitä. Pääosin pyöreiden suppilomaisten kuoppien koko vaihtelee pienistä kuopanteista muutamiin aina 6 metrin laajuisiin ja metrin syvyisiin kuoppiin. Osassa on selvä valli. Kaksi muodoltaan muista eroavaa kuoppaa on tutkittu kaivauksin 1980-luvulla. Hiiliajoituksen perusteella ainakin toinen on ilmeisesti keskiaikainen tervahauta (alakohde 011-15). Näiden lisäksi alueella on pari selvää rännillistä tervahautaa, jotka lienevät myöhäisempiä. Alueen suppilomaisia kuoppia on pitkään pidetty pyyntikuoppia, jollaisia osa kuopista kaiketi onkin. Keskeisen alueen tiheät kuopparyppäät ovat todennäköisesti keittokuoppia - vuoden 2015 tarkastuksessa yhteen kuoppaan oli kajottu, jonka seurauksena oli paljastunut keittokuopille tyypilliset palaneet kivet (alakohde 092-15).
Alue on osoittaunut kaivausten aikana kartoitettua aluetta laajemmaksi. Myöhemmissä inventoinneissa on löytynyt useita kuopia etenkin alueen länsiosasta.
Vuoden 2010 inventoinnin kartoitetut kuoppakohteet ovat alakohteissa nimellä kuopparyhmä 10/A-F.
Vuoden 2012 inventoinnissa tarkastettiin suunniteltu voimajohto- ja tielinjausalue. Kohteen aluerajausta laajennettiin selvityksen perusteella luoteisosassa Tynnyrikaaralla paikannetun yhden kuopan takia edelleen pohjoiseen. Alakohteissa kuopat 12/1-6.
Viimeksi aluetta on kartoitettu 2015 alueella suunniteltuihin harvennuksiin liittyen. Tuolloin kuopille mitattiin gps-sijainti, jota kuitenkin pidettävä ohjeellisena. Tarkastuksen tuloksena myös Papinkankaan eteläosassa todettiin laajahko keittokuoppakohde, joka yhdessä aiemmin tunnettujen eteläisten kohteiden kanssa on erotettu omaksi kohteekseen.
Alakohteissa viitataan inventointi/tarkastusvuosiin 2010, 2012 ja 2015 sekä niissä käytettyihin kuoppien tunnuksiin (xx-10, xx-12 ja xx-15). Koska yksittäisten kuoppien tarkka tyyppi ei ole tiedossa, on kuopat merkitty alakohteisiin määrittelemättöminä maakuoppina muutamaa harvaa poikkeusta lukuun ottamatta.
Erilaisia kuoppakohteita, pääosin varhaismetallikautisia keittokuopakohteita on useita lähialueilla. Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti 2001).

Mäntylä W (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka ja siinä havaitut kaksi painaumaa, mahdollisia asumuspainanteita, sijaitsee Relletin seisakkeelta 1,1 km luoteeseen. Tuomiojan ja Kallionevantien eteläisen risteyksen länsipuolella olevan hiekkakuopan koillisreunalla ja -puolella. Alue on hiekkakangasta, joka viettää loivasti länsipuolella olevaan suohon. Hiekkakuopan reunalla havaittiin kvartsia, joka jätettiin paikalleen. Painanteet, noin 4 m halkaisijaltaan, sijaitsevat kuopasta pohjoiskoilliseen kankaan suonpuoleisessa reunassa.

Vääräkangas (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Röykkiö sijaitsee Siikajoesta noin 2,5 km lounaaseen Pahanevan kaakkoisreunalla mäntymetsää kasvavalla kivikkomoreenikankaalla, sen läntisimmällä ja samalla korkeimmalla kohdalla. Röykkiö on pitkänomainen, kooltaan 3,5–4 x 11–12 m. Rakenteen molemmissa päissä on pyöreät ja matalat röykkiöt, joita yhdistää päätykiveyksiä matalampi ja kapeampi kiveys.

Hiirosenaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kymmenkunta mahdollista pyyntikuoppaa sijaitsevat Siikajoesta noin 3 km koilliseen Myllyojannevan eteläpuolella olevan Hiirosenahon länsireunassa.

Huttu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tyräjärven itärannan Hutunniemellä. Talon lounaispuoliselta pellolta on tavattu asuinpaikan merkkeinä muutamia kvartseja, ei kuitenkaan kvartsiesineitä. Alueelta on löydetty liuskekärki.
Noin 250 metriä etelään Kallioniemen kaakkoispuolisen erillisen peltoalueen lounaispuolella (x=726530, y=444564, z=230) olevan rinteen noin 15 metriä pitkässä ja 4-5 metriä leveässä mukulakivikossa oli majanpohjaksi korjattu kivikehä, jonka alkuperäisestä muodosta ei voi sanoa mitään varmaa. Tämän kaakkoispuolella sijaitsi mahdollinen epämääräinen rakkakuopan tai purnun sija.

Saarela (832010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Taivalkosken kirkolta n. 20 km luoteeseen Kortejärven pohjoisrannalla soiden ympäröimän kangassaarekkeen kaakkoisosassa. Taloon johtavalta ajouralta ja sen viereltä on tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä. Näiden löytöpaikasta n. 200 m länteen on suo-ojaa kaivettaessa tavattu reikäkivi.
Löydöt: reikäkivi(?)
Tark. 1970 A. Sarvas

Kovio-Tyräjärvi Salmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Tyräjärven ja Koviojärven välisessä Hutunsalmessa. Salmen ylittävästä sillasta n. 250 m itäkaakkoon on kivistä koottu vedenalainen pato, ns."lappalaisten pato". Sen pituus on n. 15 m ja leveys hieman yli metrin. Aukkoja padossa ei havaittu.

Kirkkosaari (832010011) (Hautapaikat)
Historiallinen; Hautausmaa sijaitsee Iijoen niskassa olevalla Jokijärven Kirkkosaarella. Saaren itäosassa on viimeistään 1760-luvulla käyttöön otettu kalmisto. Nuorimmat hautaukset ovat 1900-luvun alusta. Paikalla on puolisensataa hautakuoppaa, joukossa ainakin kolme alaltaan n. 3-4 x 3-4 m painaumaa, jotka lienevät kammiohautojen jäänteitä.
Vuoden 2021 tarkastuksessa havaittiin, että hautausmaalla käydään edelleen. Joillain haudoilla oli tuoreita merkkejä käynneistä. Nuorimmat havaitut hautamuistomerkit ovat 1920 -luvulta. Hautausmaalla on lisäksi katos, johon on kerätty puisia hautaristejä. Ne ovat pääosin 1800 -luvun lopulta ja 1900 -luvun alusta. Katoksessa on parisenkymmentä muistomerkkiä. Lisäksi saaren itäpään tuntumassa on pari-kolme metriä korkea puuristi, joka on valettu betonialustalle. Ristin kunto oli tarkastushetkellä jo melko huono. Itäpään hautakuopissa oli tuoreita mäyrän kaivuukuoppia.

Levälä (Hoikkala) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jokijärven länsirannalla Iijoen niskan pohjoispuolisella kankaalla. Paikalla olevan mökin luota, rannasta sen molemmilta puolilta on tavattu kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä. Alueelta on ilmeisesti tavattu myös kiviesineitä, joita ei ole saatu kokoelmiin, ks. inv 1999.

Juurikka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tyräjärven länsiosan Niskaselän pohjoisrannalla. Juurikkaniemellä on kaksi mökkiä. Kaakkoisen mökin pihamaalta luota on havaittu asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia, luoteisen mökin paikalta on löydetty kivitaltta (alakohde).

Tyrämäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tyräjärven läntisen Niskaselän pohjoisrannalla olevan Juurikkaniemen tyvessä. Moilasen talon ja rannan välissä rantapolulla on tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia. Paikalta on löydetty myös soikea reikäkivi. Vuoden 1999 tarkastuksessa kiviesineen löytökohdan kaakkoispuolella on todettu tervahauta. Maastokartalle on merkitty tervahauta myös löytökohdasta vajaat 40 metriä luoteeseen. Molemmat tervahaudat erottuvat myös vinovalovarjosteessa.

Jokela (832010020) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen ja Pesiölammen välisellä harjun länsipäässä. Maasto harjun lakialueella on loivasti etelään nousevaa. Harjun etelärinne on jyrkkä. Länsipäässä ja varsinkin pohjoisessa rinne laskee loivemmin. Harjun laki on ollut peltona, mutta nykyisin se on Jokelan talon ja useiden loma-asuntojen tonttimaina. Maasto on suurelta osin pihanurmikkoa ja muutenkin peitteistä. Jyrkemmillä rinteillä kasvaa mäntymetsää. jokelan talon länsipuolisesta pellosta ja pihan pohjoisreunasta on tavattu kvartsiesine ja-iskoksia. Paikalta on löydetty myös kiviesine jota ei ole saatu kokoelmiin.
Jokelan talon päärakennuksen länsipuolelta on 1930-luvulla löytynyt silloiselta viljelysmaalta kivitaltta, joka joutui hukkaan sota-aikana. Vuoden 1982 inventoinnissa löytyi kvartsikaavin KM 21804:1 niemen länsirannalla olevalle rantasaunalle pohjoisesta tulevan tien varrelta (N 7272197 E 557204) ja kvartsi-iskoksia KM21804:2 piha-alueen pohjoisreunalta (N 7272237 E 557254). Vuoden 1999 inventoinnissa havaintomahdollisuudet olivat huonot, eikä asuinpaikasta saatu uusia havaintoja. Maanomistaja oli tällöin kertonut, että päärakennuksen länsipuolella olevaa Jokelanniemen Iijoen törmää oli käytetty väliaikaisena hautapaikkana ennen Taivalkosken kirkon rakentamista
2013 inventointi: Maasto oli kokonaan kasvipeitteistä, eikä asuinpaikasta saatu uusia havaintoja. Jokelan talonväeltä saadun tiedon mukaan 1930-luvulla löytyneen kiviesineen löytöpaikka olisi N 7272185 E 557246.

Atsinki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iijokeen luoteesta laskevan Loukusanjoen suun eteläpuolella Iijoen länsirannalla. Alue on tasaista mäntyä kasvavaa sorakangasta. Rantatörmän yläosasta on löydetty kvartsiesine ja -iskoksia sekä palanutta luuta. Myös törmän yläpuoliselta kankaalta on tavattu palanutta kiveä ja likamaata.

Koitijärvi N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Koitijärven pohjoisrannalla. Korkeaniemen hiekkaiselta vesijätöltä on löydetty palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia. Näiden yläpuolella mäen laella on kuoppa jonka halkaisija on n. 3 m ja syvyys n. 50 cm.

Koitijärvi, Niemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Koitijärven koillisrannan pitkän itä-länsi- suuntaisen Harjaniemen länsiosassa. Niemen kärjestä on löydetty kvartsi- ja kivilaji-iskoksia sekä palanutta luuta. Näistä itään on puolenkymmentä kuoppaa, joiden halkaisija on n. 1-1,5 m ja syvyys 30-50 cm. Myös niemen kärjestä n. 150 m itään on tavattu kvartsi-iskos ja pari kuoppaa.

Peuraniemi (832010027) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iijoen itäpuolisen Pesiölammen kaakkoisrannalla olevalla niemellä. Paikalta on vuoden 1982 inventoinnissa löytynyt kiviesine ”tuuranmuotoinen kivi kahtena katkelmana”, iskujälkinen diabaasikappale ja kvartsiitti-iskoksia. Näiden vieressä niemen korkeimmalla kohdalla on kolme maakuoppaa, joiden halkaisija on n. 1 m ja syvyys n. 50 cm.
2013: KOhde näyttää säilyneen samanlaisena kuin Torvisen ja Sarkkisen inventointien aikaan.

Myllypudas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Jokijärvestä länteen laskevan Iijoen Alasaaren länsipuolella joen pohjoisrannalla. Pitkän ja kapean, länsipäästään soraksi ajetun harjanteen itäosassa on toistakymmentä maakuoppaa, joista osa epämääräisiä. Kuoppien halkaisija on 2-3 m ja syvyys 20-40 cm. Paikalta on tavattu myös kvartsi-iskoksia.

Väliperä NE (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Jokijärven Väliperän pohjukassa olevalla kapealla niemellä, niemen kärjen ja maantien välissä noin 350 metrin matkalla on kaikkiaan kymmenen maakuoppaa niemen kärjen ja maantien välisellä alueella. Auinpaikkaan viittaavia merkkejä on todettu niemen tyvessä ja niemessä (1999). Asuinpaikkalöytöjä on runsaammin niemen kärjessä olevassa törmässä (2020: kvartsia, palaneita luunsiruja ja palaneita kiviä - ei otettu talteen). Viimeksi mainittu asuinpaikkapinta ja kuopat alakohteina, joiden tunnus noudattaa vuoden 2020 inventointikertomusta. Kyse mahdollisesti eri-ikäisistä asuinpaikasta ja kuopista, jotka todennäköisesti pyyntikuoppia.

Villisaari (Maarakenteet)
Kivikautinen; Jokijärven Väliperän Mannisensalmessa olevalla Villisaarella. Saaren laelta on kartoitettu yhdeksän matalaa kuopannetta/painannetta, joista yhtä on tutkittu kaivauksin. Osa painaumista on sortunut. Paikalta on löydetty myös liuskekappale ja kvartsi- ja kavrtsiitti-iskoksia.

Autiosuvanto (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivirakenne sijaitsee Hepokankaan kämpästä n. 300 m itään, Iijoen pohjoisrannalla. Rantavietteen partaalla on kiviraunio, ilmeiseti historiallisen ajan kiuas, jonka koko on 2.5 x 3 m ja korkeus 60-80 cm. Tämän kohdalta rantatörmän alapuolelta vesirajasta on tavattu muutama asuinpaikkaan viittaava kvartsi-iskos.

Atsinki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iijoen ja Loukusanjoen yhtymäkohdasta n. 800 m etelälounaaseen Iijoen länsirannalla. Tasaisella rantaterassilla on asuinpaikka, jota on tutkittu kaivauksin vuosina 1988-1989. Sekä löytöjen että saatujen radiohiiliajoitusten mukaan paikkaa on asutettu useampaan otteeseen mesoliittiselta kivikaudelta alkaen aina varhaismetallikauteen saakka. Jokitörmän kulumisen seurauksena asuinpaikkaa on tuhoutunut aikojen kuluessa. Asuinpaikkaa alempaa on Harjunpään tilalta myös erillinen kivitalttalöytö (KM 15324:1). Paikan tarkastuksissa 1975 ja 1982 ei todettu merkkejä muinaisjäännöksestä. Löytöpaikka on talosta 50-60 m joelle ja likimain 100 m Atsingin asuinpaikan eteläpuolella.

Riitainharju (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kaakosta Iijokeen laskevan Tyräjoen länsirannalla, joen suusta n. 600 m kaakkoon. Paikalla on pitkä hiekkasoraharjanne, jolla on kahdeksan kuoppaa. Kuuden pyöreän kuopan halkaisija on n. 2,5-4 m ja syvyys 50-100 cm. Kaksi soikeaa kuoppaa on alaltaan n. 3 x 5 ja n. 2,5 x 4 m. Syvyyttä niillä on n. 80-100 cm.

Paloniemi (832010041) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Taivalkosken kirkolta n. 36 km itään, Ala-Irnin pohjoisrannalla, Tölppäreenniemestä pohjoiskoilliseen olevalla hiekkasaarekkeella. Saarekkeen päältä ja rantahietikolla sekä sen länsi- ja luoteispuolella on tavattu kivilaji- ja kvartsi-iskoksia sekä palanutta kiveä n. 60 - 70 m matkalla. Saarekkeen päällä on yksi maakuoppa, jonka halkaisija on n. 1,5 - 2 m.
Tark. 1993 J. Saukkonen ja T. Pärssinen

Kaihlasaari E (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka, maakuoppia sijaitsee Taivalkosken kirkolta n. 36 km itään Ala-Irnin Kaihlasaaren itärannalla. Saaren poikki kulkevan harjanteen laella on n. 200 m matkalla viisi kuoppaa. Kolmen halkaisija on 1,5 - 4 m ja syvyys 40 - 70 cm. Kaksi kuopista on kooltaan 1 - 2 x 3 m ja syvyydeltään n. 30 cm. Harjanteen sortuneen pään itäpuoliselta rantahiekalta on tavattu kvartsia.
Tark. 1993 J. Saukkonen ja T. Pärssinen

Poroperä (832010047) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Taivalkosken kirkolta n. 24 km koilliseen, Koston-järven Poroperän kivikkoisella etelärannalla. Alavalta rannankohdalta on tavattu asuinpaikan merkkejä. Tästä n. 200 m kaakkoon on esineen löytöpaikka ja n. 100 - 150 m luoteeseen on loiva lahdelma, joiden yhteydessä on todettu säännöstelyn tuhoamat asuinpaikat.
Löydöt: KM 27914 (kvartsiittiveitsi), 28757
Vuoden 2010 tarkastuksen yhteydessä havaittiin rantavedessä paljon pyöreitä kvartseja. Kohdetta tarkastettaessa paikalta löytyi vain yksi teräväsärmäinen kvartsinkappale. Muinaisjäännösrekisterin tietojen mukaan paikalta on löydetty asuinpaikkalöytöjä sekä tästä pisteestä n. 200 m kaakkoon on löydetty kvartsiittiveitsi ja n. 100-150 m luoteeseen olevasta loivasta lahdelmasta on löytynyt veden säännöstelyssä tuhoutunut kivikautinen asuinpaikka. Näillä kahdella paikalla sijaitsee nykyään mökkejä.

Virkkunen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Virkkusenjärven etelärannan Isoniemellä, talosta n. 100-150 m pohjoiskoilliseen. Loivasti kohti järveä laskevalta pellolta on löydetty kivikirves. Paikalla on tavattu myös kvartsi-iskoksia ja -lohelmia sekä kivilajilohelma.

Kaipinmutka E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuusamontien ja Kostonjoen välissä, Kaupinmutkan itärannalla. Paikalla on vanha sorakuoppa, jonka reunoilta, rantaan johtavalta tieltä ja viereiseltä kankaalta on tavattu kvartsiesine ja -iskoksia. Alueella on myös talonpohja ja tervahauta.

Hiisiniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korvuanjärven länsirannalta itäkaakkoon pistävällä mäntyä kasvavalla niemellä.
Korkean soraharjanneselänteen kärjestä n. 20-25 m matkalla on havaittu kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä. Asuinpaikka on loivasti lounaaseen viettävällä tasanteella.
Vuoden 2009 inventoinnissa todettiin, että järven pintaa on edellisen inventoinnin jälkeen nostettu noin puoli metriä, joten kivikautinen asuinpaikka on jäänyt lähes kokonaan veden alle. Nykyiseen rantaan on myös ruopattu pohjasta mutaa, mikä vaikeuttaaa asuinpaikan havainnointia. Kohde rajautuu nykyisen niemen kärkeen noin 50 neliömetrin alueelle.

Loukonlahti (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Korvuanjärven länsirannan Loukonlahden laavusta etelään. Lähteestä n. 50 m päässä, kankaalle nousevan polun vieressä on yksi kuoppa, jonka halkaisija on n. 2,5 m ja syvyys 50-60 cm. Tästä n. 50 m kaakkoon olevalla tasanteella on yksi kuoppa, jonka halkaisija on 3,5 m ja syvyys n. 50 cm sekä kaksi pienempää kuoppaa.
Vuoden 2009 inventoinnissa löydettiin lähteestä 50 m päässä oleva kuoppa, mutta kolmea muuta kuoppaa ei havaittu.

Valkki E (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Korvuanjärvestä länteen valkin ja Ala-loukon välisen kapean ja korkean kannaksen itäpäässä. Kannasta kulkevan tien molemmin puolin on kohdakkain kaksi kuoppaa, joiden ala on n. 1,5 x 3 m ja syvyys n. 80 cm. Eteläisemmästä noin 30 m itään olevan laakean kuopan halkaisija on noin 3 m ja syvyys 40-50 cm.
Vuoden 2009 inventoinnissa molempien kuoppien kooksi todettiin 1,5 x 3 m ja syvyydeksi 80 cm. Kuopat sijaitsevat noin 10 m päässä tiestä ja ne näkyvät tielle. Kuopat saattavat olla syntyneet tien teossa hiekanoton yhteydessä.

Nuusalanniemi (Maarakenteet)
Historiallinen; Maakuoppa-alue sijaitsee Iijoen länsirannan Nuusalan- eli Autioniemen tyvessä. Alueella on ainakin 10 maakuoppaa, jotka inventointihavaintojen perusteella ovat osin eri-ikäisiä ja eri tarkoitukseen aikoinaan tehtyjä. Kuoppien halkaisija on 2,5 - 4 m ja syvyys enimmillään n. 100 cm.

Saunakari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iijoen etelärannalla Oudonjoen suusta n 200 m itään, jokien väliin jäävällä niemimäisellä kankaalla. Niemen Iijoen puoleisen rantatörmän päällä kulkevalta ajouralta ja sen vierestä, törmän reunasta n. 3-5 m päästä on tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartseja ja palanutta kiveä.

Honkaojan suu E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, mahdollinen kivikautinen asuinpaikka siajitsee Taivalkosken kirkolta n. 29 km pohjoiskoilliseen Kostonjärven koilliskulman itärannalla, Honkaojan suun itäpuolisella alavalla rantakaistaleella. Rannan mökeistä lähimpänä tietä olevan kohdalta on rantavedestä tavattu kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä n. 40 - 50 m matkalla.

Kellolahti (832010056) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitse Taivalkosken kirkolta n. 30 km pohjoiskoilliseen, Kostonjärven itäosan pohjoisrannan Kellolahden rannalla. Rannassa olevalle mökille johtavan tien kohdalla on kaksi vähäkivistä venepoukamaa, joiden vesijätöltä on rantavedessä havaittu parikymmentä kvartsi-iskosta sekä palaneita kiviä.

Ukonlahti (832010057) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kostonjärven pohjoisen Kemiperän suupuolen itärannalla. Lahden eteläreunalla on asuinpaikan merkkejä tavattu pesäkkeellisesti n. 200 m matkalla pääasiassa vesirajasta, alueen eteläosassa myös ylempää kankaalta. Lisäksi pohjoisrannalla on tavattu muutamia kvartsi-iskoksia pieneltä alalta.

Inkeenjärvi N -ranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Taivalkosken kirkolta n. 28 km koilliseen Inkeen-järven pohjoisrannalla. Rannassa ja rantatörmän päällä on tavattu suhteellisen runsaasti kvartsi-iskoksia, jotka jätettiin paikoilleen. Kvartsihavaintoja tehtiin rannan korkeimmalta osalta n. 10 m leveydeltä ja 25 m pitkälti rannansuunnassa. Paikalla on lisäksi pari matalaa kuopannetta, jotka voivat olla luontaisiakin.

Alasaari, N-ranta (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Iijoen niskan Alasaaren länsiosassa. Harjanteen pohjoispuolisella tasanteella suon reunalla, rajapyykistä n. 20 metriä koilliseen, on pitkänomainen maakuoppa jonka halkaisija on n. 3 x 5 m ja syvyys n. 50 cm. Vuoden 2021 tarkastuksessa havaittiin ennestään tuntematon kuopparakenne kohteesta noin 30-40 metriä länteen (notkon keskivaiheilla). Kuopparakenteen halkaisija on kaksi metriä ja syvyys 0,6 metriä (ks. alakohde).

Alasaaren Lahti NW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iijoen Alasaaren länsiosassa olevan niemen itärannalla, keskikapeikon länsipään vesirajasta on tavattu kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä. Harjanteen laella on kolme kuoppaa, joista kaksi sijaitsee noin 10 metrin etäisyydellä toisistaan. Itäisempi on polun pohjoispuolella rinteen taitteessa (havaittiin vuoden 2021 tarkastuksessa). Sen halkaisija on kaksi metriä ja syvyys 0,4 metriä. Läntisempi on polun eteläreunassa. Sen koko on n. 1,5 x 2,5 m ja syvyys 20-40 cm. Näistä noin 200 metriä länteen sijaitsee kolmas kuoppa polun varressa. Kuopan mitat ovat noin 1,5 x 2,5 metriä ja syvyys noin 0,4 m. Ks. erilliskohteet.

Kurtinlampi N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iijoen niskan Alasaaren keskiosassa. Saaren keskikapeikon itätyven eteläpuolella. Laajan niemen länsirannan rantatörmällä ja vesirajassa on tavattu kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä. Maaperä paikalla on hiekkaa ja rantatörmä varsin korkea, n.2-3 m.

Lummelampi W (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen niskan Alasaaren keskiosassa, jossa on suhteellisen laaja kivi-/varhaismetallikautinen asuinpaikka. Alueella on vähintään kuusi asuinpainannetta, joista tutkitut ajoittuvat varhaismetallikaudelle. Kolmen pienimmän koko on n. 3 x 4 m ja syvyys n. 20 cm. Itärannan isompien painanteiden ala on n. 6 x 7 m ja syvyys 40-50 cm.
Kahdesta tutkitusta raudansulatusuunista saatujen radiohiiliajoitusten perusteella ne ajoittuvat varhaismetallikauteen 170 BC- 70 AD (ylempi uuni) ja rautakauteen 890-1050 AD (alempi uuni). Lisäksi kohteelta on kartoitettu viisi pyyntikuoppaa, joista kaivettu ajoittuu todennäköisesti kivikaudelle

Lummelampi N, harjanne (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iijoen niskan Alasaaren länsiosassa. Lakkasaaresta suoraan pohjoiseen on harjanteen laelta tavattu kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä. Asuinpaikasta n. 100 m itään on pari maakuoppaa. Kuoppien halkaisija on n. 1,5-2,5 m ja syvyys 20-30 cm.
Vuoden 2021 tarkastuksessa havaittiin kvartsi-iskoksia kahdessa paikassa noin 30 metrin etäisyydellä toisistaan (ks. alakohteet).

Myllykangas N, Pisto (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Taivalkosken kirkolta n. 38 km itäkaakkoon, Pistojärvestä n. 900 m pohjoiseen Lauttapuron itärannalla. Paikalla on kaksi laakeaa kuoppaa, joista toista joskus kaiveltu. Kuopan halkaisija on n. 4 m ja alkuperäinen syvyys 30 - 40 cm. Tämän eteläpuolella oleva kuoppa on halkaisijaltaan n. 2 m ja syvyydeltään 30 - 40 cm.

Myllykangas S, Pisto (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde,aakuoppa/painanne, asuinpaikka(?) sijaitsee Taivalkosken kirkolta n. 38 km itäkaakkoon, Pistojärvestä n. 450 m pohjoiskoilliseen, Lauttapuron itäpuolisella kankaalla. Heti sorakuopalle johtavan tien eteläpuolella, tien puolimaissa, on pyöreä maakuoppa/painanne (halkaisija n. 7 m, syvyys 60 - 70 cm, ympärillä vallia). Kuopan vierestä tieltä on tavattu kvartsia. Tästä länteen sorakuopan itäreunalla on toinen kuoppa (halkaisija n. 2 m, syvyys n. 40 cm).

Pitkäniemi (832010069) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kylmäluoman etelärannalla Pitkäniemen laavusta n. 250-300 m luoteeseen. Alueella on tavattu kaksi kuoppaa n. 100 m etäisyydellä toisistaan. Pohjoisemman, lähellä niemen kärkeä olevan kuopan ala on n. 1,5-2 m ja syvyys n. 50 cm. Eteläisemmän kuopan ala on n. 1,5 x 3 m ja syvyys 30-40 cm.

Loukusanharju, Pyöreäniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Loukusanjärven ja Uudentalonjärven välisen Loukusaharjun kaakkoispäässä. Pyöreäniemen itäisimmällä kuivalla harjannetasanteella on matala asuinpainanne, jonka ala on n. 4-5 x 5-6 m ja syvyys 15-20 cm, ja josta on löydetty kvartsia ja palanutta kiveä. Muita asuinpaikkaan viittaavia merkkejä on tavattu vain painanteen etelä- ja pohjoispuoleiselta rantatörmän alta vesirajasta.

Latvajoen suun E-puolinen salmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Loukusajärven kaakkoispäässä, Loukusanharjun ja Latvavaaranahon välisessä salmessa. Paikalla on matalan salmen poikki ulottuva vedenalainen n. 100 m pitkä puuaita, ilmeisesti jonkinlainen pyydyslaite. Se on tehty pohjaan vieriviereen pystyyn upotetuista neljännespuolikkaista tai puolikkaista mäntypuista.

Loukusanharju, Hautalahti (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Loukusanjärven Hautalahden etelärannalla olevalla kannaksella on kaksi matalana painumana erottuvaa tulisijaa (n. 2 x 3 - 3,5 m ja syvyys 20-40 cm). Lahden pohjukan koillisrinteen ja hieman kauempana rannasta olevan notkon kivikoissa on kolme vallin ympäröimää rakkakuoppaa (n. 2 x 3 - 3 x 4 m).

Lamminniemi (832010074) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Taivalkosken kirkolta n. 37 km länteen Irnijärven ja Ala-Irnin välisen Hietasalmen pohjoispuolisella Lamminniemellä. Niemen pohjoisrannalla on tavattu kaksi maakuoppaa (a), joiden koko on n. 2 - 3 x 3,5 - 4 m ja syvyys 30 - 50 cm. Lisäksi etelärannalta, n. 30 m rannasta, on tavattu yksi kuoppa (b). Sen halkaisija on n. 2,5 - 3 m ja syvyys n. 30 cm.
Inventointi 2011:
Muinaisjäännösrekisterissä paikkatietona oli 3 kuopan välinen keskipiste, joka sijaitsee niemen keskikohdassa. Hakkuussa ja maanmuokkauksessa tämä alue oli säästetty, mutta kuoppien varsinaiset sijaintipaikat oli aurattu. Etelärannan kuoppia ei enää havaittu, pohjoisrannan kuoppa löytyi, mutta sen läpi meni äestysjälki. Mitat ovat n. 2,2 x 1,8 m ja syvyys 0,5 m, pohjassa on ohuen huuhtoutumiskerroksen alla n. 10 cm vahva nokimaakerros. Raportissa nimellä Harjunokka 1.

Otsaojan suu W (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Iijokeen pohjoisesta laskevan Otsaojan suusta n. 100 m länteen Iijoen pohjoisrannalla. Rantaa seuraavan polun pohjoispuolella on tavattu turpeen alla runsaasti palanutt akiveä, jota on lähes neliön laajuudella. Tulisijan yhteydestä on tavattu vain epämääräinen kvartsilohelma, eikä kohteen ikää tai luonnetta voitu tarkemmin määrittää.

Perkkauksenkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitseen Temmesjoesta länteen n. 1,5 km, Ojakylän tien ja Paavolan tien risteyksestä n. 550 m pohjoisluoteeseen. Alue on ojitettujen suometsien ympäröimää matalaa mäntykangasta. Sen laella on keskuskuopallinen röykkiö. Kaivellun röykkiön halkaisija on n. 3,5 m ja korkeus n. 30 - 40 cm.

Lotimonsalmi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Matalan kankaan länsipäässä, sorakuopan länsipuolella on keskuskuopaton röykkiö, jonka halkaisija on noin 4 m ja korkeus noin 0,3 m. Sen lisäksi kankaalla on epämääräisiä pieniä kuopanteita, joiden halkaisija on noin 1 m ja syvyys puolisen metriä. Limingan Linnamaan jätinkirkko on noin 1,2 km itäkaakkoon paikalta. Tarkastuksessa 2012 tarkennettiin kohteen sijaintia ja samalla sorakuopan reunalla röykkiöstä itään todettiin kvartsia ja palanutta kiveä. Aiemmin paikalta mainittujen kuoppien luonne on epäselvä, kyseessä voivat olla luontaiset kuopanteet.

Palokangas (841010019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka?, sijaitsee Temmesjokeen lännestä laskevan Jouttenoisenojan pohjoisrannalla viljelysmaalla ja pihapiirissä. Palokankaan talon pihapiiristä on löydetty kovikirves, joka on lahjoitettu 1997 paikallismuseoon (Temmeksen museo nro:tta). Talon pihapiiristä n. 100 m itään erottuu viljelysmaassa ympäristöään hieman korkeampi hiekka-alue, jossa vuoden 1997 inventoinnissa havaittiin 2 - 3 kvartsia, jotka jätettiin paikalleen. Maastollisesti tässä voisi sijaita asuinpaikka, jonka laajuutta tai luonnetta ei kuitenkaan voitu tarkemmin määrittää.

Lotimonsalmi S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde on entisen Temmeksen kunnan alueella, Limingan Linnamaan jätinkirkosta n. 1,3 km länsiluoteeseen ja Limingan rajasta n. 300 m luoteeseen. Asuinpaikkaan viittaavia löytöjä on kahdesta paikasta: koillisemmalta kvartsi-iskoksia ja mahdollisia -esineitä sekä palaneita kiviä. Löytöalue on suppea, kooltaan noin 15 x 10 m. Tästä 60 - 80 m lounaaseen on löydetty kvartsinen iskukivi (alakohde).

Kolehmainen (841010021) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Temmesjoesta noin 200 metriä länteen ja Kolehmaisen talosta saman verran lounaaseen. Alue on matalan hiekkakankaan reunaa. Paikalta on löydetty kvartsia ja palaneita kiviä molemmin puolin tietä tieleikkauksesta ja metsätieltä kohdalta, joka tieleikkauksessa erottuu lähimaastoa korkeampana ja hiekkaisempana kohtana. Kyseessä on osittain tuhoutunut asuinpaikka.
Vounna 2009 löytöjä havaittiin vain metsätien risteyksen itäpuolella. Asuinpaikasta lienee osa ehjänä maantien eteläpuolella. Rajaus on aiemmin tehtyihin löytöihin ja topografiaan perustuva arvio.

Rapinkoski W (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdolliset pyyntikuopat, puolenkymmentä kpl, ova Temmesjoen Rapinkosken länsirannalla tien ja joen välissä kankaalla. Kuoppien halkaisija on n. 2 m ja syvyys n. 40 cm. Erillinen painanne erottuu alueen korkeimman kohdan koillisreunassa olevan hiekkakuopan kaakkoispuolella.

Metelinkangas (859010004) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Tyrnävän kirkosta noin 6,2 km itäkaakkoon, Keskusojan itäpuolella noin 700 metriä Kukkolanvaaran laelta koilliseen, Metelinkankaan pohjoisreunalla. Kohteen kaakkoispuolinen kankaanosa on kaivettu sorakuopaksi. Luoteessa on vaaransuo, pohjoisessa ja idässä alkavat Muhokselle päin jatkuvat hiekkakaarrot , joita suokaistaleet erottavat toisistaan. Kohde jää sorakuopan ja kuopalle johtavan metsäautotien väliselle mäntyä kasvavalle kivikkoiselle kaistaleelle, jonka rakkaan on osin ilmeisesti luonnontyönä, osin raivattuna syntynyt suorakaiteen muotoinen vallimuodostelma. Jätinkirkon pohjois- ja eteläsivu ovat rannansuuntaista kivikkoa ja puskuvallia, itä- ja länsisivut raivauksen tuloksena syntynyttä kivivallia. Länsi- ja eteläsivuilla on kapeat aukot. Itäkoillinen-länsilounas -suuntaisen raivanteen ala on noin 25 x 10 metriä. Jätinkirkon keskiosa on jokseenkin kivikkoinen.
Soranajossa jätinkirkon pohjoispuolinen röykkiö on tuhoutunut. Sorakuopan reuna kulkee läheltä rakenteen etelälaitaa, mutta itse jätinkirkko on säilynyt ehjänä. Kahdella muinaisjäännöskyltillä merkitty kohde sijaitsee heti sorakuoppaan johtavan tiensuun länsipuolella. Vuoden 1997 inventoinnin aikana kohteen läheisyydestä ei löydetty mitään asuinpaikkaan viittaavaa.

Luolakangas (859010005) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Suutarinjärvestä n. 4 km pohjoiseen, Ängeslevänjoen itäpuolisella soiden ympäröimällä paikoin kallioisilla kivikkokankailla. Lauolakankaan rakenteet sijaitsevat sen itä- ja kaakkoisreunalla. Paikalla on ainakin 8 erilaista rakennetta: röykkiöitä, kivivalleja ja latomuksia.

Haisunräme 2:22 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Ängeslevänjoen itäpuolella, Suutarinjärvestä vajaat 3 km pohjoiseen. haisunrämeen pohjoispuoleisen kankaan kaakkoisreunalla on keskuskuopallinen röykkiö, jonka halkaisija on n. 3 m ja korkeus n. 30 cm. Tästä n. 4-5 m länteen on toinen mahdollinen kiveys, jonka halkaisija on n. 2,5 - 3 m.

Haisunräme E (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Haisunrämeen itäpuolella olevilla kivikkokankailla, lähellä Kempeleen ulkopalstan rajaa, Suutarinjärvestä n. 2,5 km pohjoiseen. Paikalla on muutamia epämääräisiä, osin kivettyjä kuopanteita, joita ympäröi heikko valli.Suurimman halkaisija on n. 4-4,5 m ja syvyys n. 60 cm. Tästä lounaaseen on 3-4 pienempää kuopannetta.

Piilopirtinkangas (859010010) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde, kaksi röykkiötä, toinen hajoitettu, josta vain kivikehä jäljellä, toinen edellistä pienempi röykkiö tai latomus, sijaitsevat Limingan ja Tyrnävän rajalla Suutarinjärvestä n. 4 km pohjoiseen. Alue on soiden ympäröimää rikkonaista ja kivikkokankaista maastoa. Kohde sijaitsee Piilopirtinkankaan laella kalliolla. Siinä on halkaisijaltaan n. 5 m oleva hajoitettu röykkiö. Tästä 15 m lounaaseen on pienempi, halkaisijaltaan n. 3 m oleva röykkiö tai latomus.

Kivari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ahmasjärven etelärannalla Puukkolanniemessä. Löytö KM 3045:12 on löytynyt peltoa kynnettäessä, tarkemmat löytötiedot puuttuvat. Löydöt KM 23557 (H. Taskinen, tark. 1986, saviastianpaloja, piitä ja palanutta luuta) ovat löytyneet kynnöspellosta noin 150 metriä länteen päärakennuksesta. Kivitaltta (KM 23731) on löytynyt kyntötöissä vuonna 1965 - 1970 päärakennuksen länsipuolella olevasta pellosta. Löytöpaikan maaperä on hiekkaista peltomultaa. Vuoden 1987 inventoinnissa ei havaittu merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta.
Nili: UTAJÄRVI 47 /1
Utajärvi, Ahmas, Puukkolanniemi.
KM 3045: 12 tasataltta,
KM 23557:1-3 palanutta piitä,
KM 23731 taltta,

Niemi (889010049) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Oulujoen itärannalla, Utasen voimalasta n. 1,2 km pohjoiseen. Alue on viljelysmaana olevaa rantatörmää, jolla sijaitsee kaksi taloryhmää. Paikalta on löydetty taltta (PPM 349 taltta), keihäänkärvi sekä kirves (KM 3045:18 ja 22) . Kirves oin löytynyt ilmeisesti pohjoisemman talon (Vimpari) perunakuoppaa kaivettaessa. Eteläisemmän Niemen (Niemelän) talon päärakennuksesta kaakkoon havaittiin inventoinnissa 1954 kvartsi-iskoksia sekä -kaavin sekä piitä, ilmeisesti myöhempää tuluspiitä (KM 13604:1-6). Myös pohjoisemman tilan maalta navetan pohjoispuolelta, asuinrakennuksesta itään, löytyi niin ikään kvartsikaavin sekä kvartsi- ja kivilaji-iskoksia.
Vuoden 1987 inventointi ei sisällä lisätietoja kohteesta ja arvio asuinpaikan laajuudesta perustuu 1954 inventointikarttaan. Sen mukaan alueen voi arvioida olevan vähintään 150 m joen suuntaisesti.
Vuoden 2013 inventoinnissa asuinpaikkaa ei pystynyt tarkastamaan, sillä talojen ympärillä olevat pellot olivat ummessa. Maasto on loivasti jokeen viettävää hiekkapeltoa. Asuinpaikan pohjoispuolella olevalla olkipellolla oli hieman hiekkaista maata näkyvissä. Lyhyt tarkastelu tällä paikalla ei tuottanut tulosta.

Pyhänniska (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oulujoen länsipuolella Pällin voimalasta n. 5 km eteläkaakkoon. Alue on tasaista, paikoin soistunutta, mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Kankaan poikki johtaa Pällin paikallistie, jonka länsipuolella kankaalla, matalalla harjanteella on pieniä vanhoja umpeenkasvaneita sorakuoppia. Harjanteen laajuus on 50x100 metriä ja se nousee vain noin metrin verran ympäröivästä suosta. Suo on ojitettu. Matkaa tien ja junanradan risteyksestä paikalle on noin 1,7 km pohjoisluoteeseen ja Oulujoen rannasta 250 metriä länteen. Hiekkakuopista on löydetty keramiikkaa (Sär 1) ja muita asuinpaikkalöytöjä, lähinnä kvartsia. C.F. Meinander tutki asuinpaikkaa vuonna 1947. Kaivauksesta ei ole yleiskarttaa, joten alueen paikallistaminen on vaikeaa. Kaivausalue on sijainnut jonkin hiekkakuopan eteläreunassa. Kaivausalueella tavattiin jälkiä mahdollisesta kodansijasta paalunjälkineen ja tulisija. Koekuopat hiekkakuoppien ympäristössä olivat löydöttömiä. Asuinpaikan korkeudeksi ilmoitetaan 75,5 m mpy mutta asuinpaikan alarajaa ei saatu määrittyä. Tutkitun alan laajuus oli 86 m². Ympäristön metsänojitussuunnitelmien takia paikka tarkastettiin vuonna 1975. Vanha kaivausalue ja kulttuurikerroksen jäännöksiä oli vielä näkyvissä. Ojitus ei kajonnut harjanteeseen, jolle asuinpaikka on rajattu. Vuoden 2007 tarkastuksessa paikan todettiin olevan ennallaan. Muutamat havaitut nelikulmaiset kuopat lienevät vuoden 1947 kaivausten jäljiltä. Sijaintikoordinaateissa havaittiin virhe ja uusi sijaintikoordinaatti ilmoittaa suurimman hiekkakuopan sijainnin. Asuinpaikan säilyneen osan laajuus on tuntematon ja rajaus perustuu arkistolähteisiin. Asuinpaikka saattaa olla tuhoutunut. Vuoden 2008 inventoinnissa ei havaittu koepistoista huolimatta mitään esihistoriallista.

Roinila (889010085) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alakylässä Sotkajärven itäpuolella, Oulujoen etelärannalla sijaitsevan entisen vanhainkodin länsipuolella, nykyisellä piha- ja peltoalueella. Löytöpaikka on ympäristöstään kohoavan harjanteen itäpäätä. Harjanteen korkeus on 77,5 m mpy. Vanhainkodin päärakennuksesta noin 120 metriä luoteeseen sijaitsee Roinilan talo. Paikka lienee ollut jokisuun saari. Kohde on osittain tuhoutunut vanhainkodin rakennustöissä. Vanha Oulu-Kajaani –maantielinja kulkee mahdollisesti asuinpaikan läpi. Kohde on löytynyt vuoden 1954 inventoinnissa. Paikalta on kivikautisia asuinpaikkalöytöjä, mm. keramiikkaa (Sär 1), kiviesineiden katkelmia ja kvartsia. Löytöalue on kartoitettu ja löydöt ovat peräisin harjanteen itäosan kattaneesta perunamaasta, pienestä harjanteen eteläreunan hiekkakuopasta, jonka reunassa on ollut lieden jäänteitä sekä parinkymmenen sentin vahvuinen kulttuurikerros sekä itäpään perunakellarista, jonka seinämässä on myös havaittu liesi. Löytöala oli ainakin 100 m x 30 m laajuinen. Perunamaassa on ollut aiemmin myös tervahauta. Vuonna 1954 kunnalliskoti sijaitsi vielä lähellä Roinilan talolle johtavaa puiden reunustamaa kujaa. Uusi rakennus oli suunnitteilla. Nykyisin paikalla oleva kivirakennus on tehty ilmeisesti juuri löytöalueelle harjanteen itäpäähän. Vuonna 1975 löytyi kivituura KM 29464 vanhainkodin eteläpuolelta, puutarhasta pellon ja pihan rajalta. Vuoden 2008 inventoinnin perusteella asuinpaikka ulottuu ainakin Roinilan pihamaan eteläreunaan. Asuinpaikan rajausta laajennettiin tälle alueelle. Asuinpaikan rajoja tai säilyneisyyttä ei ole kokonaisuudessaan määritelty. Laajuuden arviointi perustuu vuonna 1954 kartoitettuihin löytöihin ja vuoden 2008 vähäisempiin havaintoihin. Vuoden 2008 havaintojen mukaan löytöalue on laajempi kuin ennen on arveltu, pituudeltaan noin 250 metriä, tieltä kivirakennukselle asti.
2022: Alueella toteutettiin tarkkuusinventointi muinaisjäännöksen aluerajauksen määrittämiseksi. Alueelle tehtiin 40 koekuoppaa, joista seitsemästä löydettiin kivikautisia asuinpaikkalöytöjä (KM43851, kiviesineiden iskoksia ja katkelmia, kvartsia). Niiden perusteella harjanteella vaikuttaa olevan myöhemmän maankäytön osalta kaksi erilaista löytöaluetta. Ensimmäinen näistä on vanhan hiekkakuopan kohdalla ja lähiympäristössä. Toinen löytöalue sijaitsee vanhainkodin päärakennuksesta noin 20 – 60 m länteen ja länsilounaaseen, muinaisen rantatörmän tuntumassa ja siitä hieman pohjoiseen.
Vanhainkodin ja sen pihatien pohjoispuolisen alueen maakerrokset ovat sekoittuneet ja tuhoutuneet käytännössä kokonaan. Tutkimusalueen luoteisosassa todettiin valtaosin normaali muokkauskerros, josta ei tullut kivikautisia asuinpaikkalöytöjä. Roinilan muinaisjäännösalue rajattiin säilyneiden asuinpaikkakerrosten ja kivikautisten asuinpaikkalöytöjen perusteella.

Alasuvannon leirikeskus (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde (pääosin tuhoutunut kivikautinen asuinpaikka, mahdollinen punamultahauta ja pyyntikuoppia) sijaitsee säännöstelyn johdosta syntyneen Oulujoen saaren eteläpäässä, Utasen voimalasta 4 km ylävirtaan. Alue on männikköistä hiekkamaata. Saaren eteläkärjessä on tutkittu kivikautista asuinpaikkaa, josta on löydetty kvartsiesineitä ja -iskoksia (1955, kaivausalue I). Tarkemmin ajoittavat löydöt puuttuvat. Kaivausalue sekä pääosa asuinpaikkaa on jäänyt veden alle. Saaren eteläkärjessä on säilynyt myös viisi ns. lapinhautaa. Myös mantereen puolelta, arviolta 150-200 m kaakon suuntaan vanhan tielinjan vaiheilta rinteestä on v. 1954 inventoinnissa löydetty kvartseja (1955, kaivausalue II).
Vuoden 2013 rantaosayleiskaavan inventoinnin yhteydessä kohde tarkastettiin. Aivan saaren eteläkärjessä on jäljellä vanhan hiekkakuopan reunaa, jonka läheisyyteen kaivettiin joitakin koekuoppia. Kuopissa maa oli puhdasta hienoa hiekkaa. Kyse lienee samasta hiekkakuopasta, jonka tuntumassa oli vuoden 1955 kaivausalue I. Oulujoen veden korkeus on nykyisellään n. 86-87 mmpy, joten kaivausalue I on ainakin suurimmaksi osaksi jäänyt veden alle.
Mantereen puolella ollut kaivausalue II on korkeammalla, yli 88 m mpy. Tälle kohdalle on sittemmin rakennettu talo piharakennuksineen, eikä mahdollisesti säilynyttä asuinpaikan osaa pystytty tarkastamaan.
Vuonna 1954 havaittujen kahdeksan ”lapinhaudan” eli pyyntikuopan sijaan viiden kuopan on sittemmin todettu säilyneen (1987 ja 2013). Niistä yksi pohjoisessa on erillinen, ja alun perin havaitsematon. Kuoppia lienee ollut ainakin 9, joista lähimpänä ranta sijainneet ovat hävinneet.
Vuoden 2013 inventoinnissa pyyntikuopista on erillinen tarkastuskertomus nimellä Alasuvannon leirikeskus 2, mutta muinaisjäännösrekisterissä muinaisjäännös saaressa (käytännössä pyyntikuoppien alue) on yhtenä saaren kaakkoispään törmää myötäillevänä muinaisjäännösalueena.

Holappa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Mätäsjärven pohjoisrannalla Perjankosken niskan koillisrannalla. Rantatörmän maantienleikkauksessa on havaittu kvartsia ja tulenpidon merkkejä. Osa asuinpaikasta on tuhoutunut, mutta pelloista löytyneet kiviesineet (kohteet Utajärvi 100 ja 132) merkinnevät asuinpaikan jatkumista kohti itää. Alue on pääosin viljelysmaana olevaa rantatörmää.
Nili: UTAJÄRVI 92 /1
Kohde on paikannettu vain karkeasti.
Utajärvi, Juorkuna, Holapantörmä.
Pohjois-Pohjanmaan Museon esineissä ilmeisesti kaksoisnumerointia?
KM 2508 kourutaltta,
PPM 423 kiviesine,
PPM 492 --,
PPM 496 --,
PPM 497 --,
PPM 1486 tasataltta,
PPM 1492 tasataltta,
PPM 1493 kivikirves,
PPM 1495 tuura,

Iso Olvasjärvi, Seura (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso-Olvasjärven koillisrannalla, lähellä Pudasjärven rajaa. Alue on matalan Kokkomaan hiekkaista rantatörmää. Törmästä ja rantavedestä on asuinpaikkalöytöinä liuskekärki ja kolme ns. alkeellista kirvestä. Tarkastuksessa todettiin kvartseja noin 150 m matkalla, mutta varsinaisen asuinpaikan arvioitiin sijoittuvan tämän alueen keskivaiheille, jossa töyrään profiilissa erottui kulttuurimaata sekä ainakin yhden liesikiveyksen jäännökset. Osa asuinpaikasta on huuhtoutunut järveen. Kangas on rantatöyrään päällä tasainen ja noin 10 m reunasta on havaittu pari kuoppaa, kooltaan n. 3 x 2 m. Ne voivat liittyä asuinpaikkaan.
Rantatörmän päällinen on noin vuoden 2010 vaiheilta alkaen ollut avohakkuualueena ja todennäköisesti äestettyä aluetta.
Löydöt: KM 15469:1-4, kivikirves, kiviesine, sädekiviliusketta (KM 16389, KM 18226)

Heikkilä (889010123) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Laajahko kivikautinen asuinpaikka ja löytöalue Ahmasjärven pohjoisrannan keskivaiheilla, rantapelloilla. Paikalta on mm. kivitalttoja ja niiden katkelmia sekä myöhemmin hukkaantunut ilmeisesti kampakeramiikan pala. Löytöpaikassa Heikkilän maalla on inventoinnissa havaittu hiiliä ja tulen rapauttamia kiviä. Asuinpaikka ulottuu länteen Seppälän (Pelto-Seppälän ja Ranta-Seppälän, inventointikohteet Utajärvi 44 ja 60) maalle. Maaperä on hiekkaista peltomultaa. Asuinpaikka-alue lienee ainakin noin 300 m rannan suunnassa.
Inventointi 2011: Heikkilän talon itäpuolinen peltokaistale oli kynnetty juuri samana aamuna. Hiekkaisesta kynnöksestä löytyi kulunut asbestikeramiikan pala, pii-iskos, kvartsi-iskos ja hiotun kiviesineen kappale (KM 38864). Pellossa näkyi myös palanutta luuta, mutta osa kappaleista oli niin suuria että ne eivät todennäköisesti ole esihistoriallisia. Löytöalue on ilmeisesti sama kuin aikaisemmissa tutkimuksissa todettu (aikaisempien muinaisjäännösrekisterin koordinaattien perusteella). Löytöalueen koko oli noin 40x40 metriä, 20 – 40 metriä talosta itään. Koko laajaa asuinpaikkaa ei ole rajattu. Muutaman kymmenen metrin päästä Seppälän talosta rantaan päin löytyi mahdollinen hiotun kiviesineen teelmä KM 38864:1 (P: 7169139 I: 472502). Heikkilän löytöalueen ja tämän löydön välillä on noin 180 metriä. Samaisella rantapenkereellä oli myös noin kymmenen metrin alalla mustaa hiilen sekaista maata ja kuonaa sekä liitupiipun katkelmia (pajan paikka?).

Utanen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka-alue sijaitsee Utasen voimalasta n. 500 m koilliseen olevalla tasaisella hiekkakankaalla, joka luoteisreunassa rajoittuu muinaiseen kaartuvaan rantatörmään. Alueen pohjoisosassa metsä-äestetyllä alueella on inventoinnissa 1987 ja tarkastuksessa 1994 havaittu kvartsi-iskoksia ja tulen rapauttamia kiviä sekä likamaata. Myös alueen eteläosassa mainitun törmän suuntaa noin 10-20 m päässä myötäisevällä polulla sekä kankaan eteläpuoleisen maantien leikkauksessa havaittu kvartseja.
Tarkastuksessa 2011 havaittiin alueen eteläosassa mainitulla polulla yksittäisiä kvartsi-iskoksia paikoittain noin 50 m matkalla. Kankaanreunan keskivaiheilla havaittiin vanhan, vain runsaan 1 m syvyinen ja muutaman 10 m pituinen hiekkakuoppa pitkälle metsittyneenä. Pohjoisempana todettiin vuoden 2008 vaiheilla tehty uudisrakennus ulkorakennuksineen ja muokattuine piha-alueineen. Rakennustyöt mukaan lukien pohjoisen maantieltä talolle kankaan reunan suunnassa johtava pihatie on tuhonnut varsin suuren osan asuinpaikkan pohjoisosaa. Yksittäisiä löytöjä tavattiin talon eteläisen ulkorakennuksen eteläpuoleisessa ojaleikkauksessa sekä talolle johtavan tien läntisessä leikkauksessa. Alue on kaikkialla hiekkaa. Eteläinen osa asuinpaikkaa on säilynyt likimain koskemattomana.
Merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta ym. todettiin Utasen asuinpaikan pohjoisreunan vaiheilta (maantien reunasta) vajaa 300 m pohjoiseen, hieman matalammalla sijaitsevan, tasaisen kankaan reunan leikkauksessa, vanhassa hiekkakuopassa (kohde Utanen 2).
Vuoden 2013 inventoinnissa Utasen asuinpaikalla ei varsinaisesti käyty, mutta tieltä havainnoimalla voitiin todeta ettei tilanne ollut muuttunut sitten vuoden 2011 tarkastuksen.
Utasen voimalan sekä alueen teiden rakentaminen on 1950-luvulla muokannut aluetta voimakkaasti. Väänykän löytöpaikka on sijainnut 1900-luvun loppupuolella paikannetun Utasen asuinpaikan länsipäästä edelleen noin 150 m länteen kankaan kärjessä Oulujoen Utakosken rannalla. Kettulankankaana nykyään tunnettu, osin säilynyt pyyntikuoppajono on Utasen asuinpaikan eteläpuolella luode-kaakko-suunnassa.

Pietonen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hakojärven pohjoisosassa olevan matalan niemekkeen pohjoisrannalla. Rannan pelloista on löydetty useita kiviesineitä, mm. pallonuijia ja kaksi kirvestä. Maaperä on hiekkaa.

Lohilahti (889010143) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiiminkijoessa olevan Kaihlanen -nimisen järven pohjoispäässä, sen länsirannalla. Maasto on kuusivaltaista rantaa, jolla on lomamökki ja vanha hiekkakuoppa. Paikalta on löydetty kiviesineen katkelma ja kvartsia, jotka ovat peräisin vesijättömaalta rantatasanteelta.

Ylilamminkangas lounas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ylilamminkangas on itä - länsi -suuntainen hiekkamoreenimuodostuma. Utosjoen uoma on n. 300 m:n päässä kankaan eteläpuolella laajahkon suoalueen keskellä.
Tarkastuksessa vuonna 2000 todetut asumuksen sijat, kolme asumuspainannetta ja pienempi kuoppajäänne sijaitsevat kankaan lounaisosassa loivassa etelärinteessä 100 m:n matkalla ja ovat suon reunasta 15 - 20 m:n etäisyydellä. Jäänteiden esihistoriallisuus todettiin kairaamalla. Painanteiden 1-3 koot ovat 6 x 4, 8 x 6 ja 12 x 6 m syvyyden ollessa 20 - 50 cm. Viimeksi mainittu asumuksen sija näyttää kaksijakoiselta "paritalolta". Kuoppajäänös on pyöreä, halkaisijaltaan pari metriä ja syvyydeltään 20 cm. Painanteista ja valleista löydettiin kvartsia ja palanutta luuta huuhtoutumiskerrosten ohella.
Edellisten lisäksi on inventoinnissa 2000 todettu vielä yksi samantyyppinen painanne sekä toinen laakeampi ja matalampi painanne, jotka sijoittuvat painanteiden 1 ja 2 välialueelle. Asuinpaikan on todettu jatkuvan painanteiden ulkopuolelle. Asumuspainannealueesta noin 180-200 m itäkaakkoon on alimmasta suon laidan äestysurasta havaittu kvartsilöytöjä ja palaneita kiviä noin 20 m matkalla (alue b). Myös alueiden väliltä on palaneiden kivien havaintoja kahdesta koekuopasta. Alueella lienee siis laaja-alainen osin pesäkkeinen asuinpaikka-alue.
Muinaisjäännöksen säilymistä voi uhata Ylilammin kankaan eteläpuolelle suunniteltu (v. 2000) tulva-allas, jonka maksimikorkeus tulvahuipun aikana tulee olemaan 141 m mpy.

Viianlinna (-kujelma) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Myllyperältä noin 2 km pohjoiseen, soiden ympäröimällä moreenikankaalla. Kankaan lounaisosan kivikossa on kolme pyöreää kuoppaa, joiden halkaisija on 3,5–7 m ja syvyys 70–120 cm, suorakaiteenmuotoisen kuopan ala on noin 7 x 2,5 m ja syvyys noin 1 m. Rakenteissa on joitakin myöhemmän kaivelun merkkejä. Rakan itöpuolella on epämääräisiä kvartsihavaintoja.

Kukkonen Matinhalme (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on Rantasenjärven luoteisrannalla, Kukkosen talosta noin 150 m koilliseen Läntisrannantien kaakkoispuolella järveen viettävällä pellolla. Kankaan reunaa noudattavan tien leikkauksesta on löydetty kvartsia, pellolta kaksi kivikirvestä ja hioin.

Kukkonen Navetta-Alankopelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on Kukonkankaan koillisreunalla välittömästi Kukkosen pihapiirin länsipuolella pohjoiseen viettävällä viljelysmaalla. Paikalta on löydetty kiviesineitä, mm. taltan ja muiden kiviesineiden katkelmia ja kvartsia.

Aartokangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee (kuivatun) Rantasenjärven itärannan ja Raaheen vievän tien välisellä viljelysmaalla. Asuinpaikkahavaintoja on runsaimmin nykyisen Aartokankaan talon läheisyydestä. Alueelta on löydetty useita erilaisia kiviesineitä, mm. talttoja, kirveitä ja veitsiä, kvartsia, piitä ja keramiikkaa Sär 1, KA I:1, II:1 ja II:2

Tilus (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee (kuivatusta) Rantasenjärvestä 300–400 m itään Raaheen vievän tien varressa tien länsipuolisella viljelysmaalla. Asuinpaikkahavainnot ovat pesäkkeellisiä. Niitä on tehty noin 400 m:n matkalla muinaisen rannan suuntaisella vyöhykkeellä. Paikalta on tasataltta, kiviesineiden teelmiä ja kvartsi- ja kivilaji-iskoksia.

Vaitisaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee (kuivattujen) Saarelanjärven ja Rantasenjärven välisellä metsäsaarekkeella Uturinteen hiihtokeskukseen johtavan tien varressa. Mäen eteläpäätä reunustavat vanhat pellot. Paikalta on tasataltta ja kvartsia.
Mahdollisesti Vihannin museon kokoelmissa oleva löytö 2526 on paikalta.

Ylä-Vuolujärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Raaheen vievän tien pohjoispuolella Ylä-Vuolujärven kaakkoispään itärannalla Mäntyahonkankaan länsireunaa Koivulammelle johtavalta metsätieltä on löydetty paikka paikoin kvartsi-iskoksia noin 150 m:n matkalta. Samalta paikalta on rantatörmästä löydetty kivitaltta.

Petäjäniemenmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vihanninjoesta noin 700 koilliseen Oulaistentien ja kaivokselle johtavan radan risteyksen lounais- ja eteläpuolisella kankaalla, jonka laki on kaivettu hiekkakuopaksi. Asuinpaikka sijaitsee suohon viettävän kankaan länsireunalla. Alueelta on löydetty kiviesineitä ja keramiikkaa (Ka II:1). Paikalla erottuu useita asumuspainanteita.
Asuinpaikka ulottuu pohjoiseen myös karttalehden 2434 03 VIHANTI alueelle.

Pitkäsaari (926010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 150 m koilliseen Vihanninjoesta olevalla matalalla hiekkakankaalla, joen ja rautatien puolivälissä Aution Pitkäsaaren talon alueella. Kohde on tuhoutunut osittain hiekanotossa. Kohteesta on löytynyt mm. kivikirveitä ja -talttoja, T-muotoinen kvartsiesine, kvartsia, piitä, meripihkaa ja saviastianpaloja (Ka I:2 ja II:1).
Kohde on merkitty peruskartalle muinaishautana.

Rantanen Navettakangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantasenjärvestä 300–400 m itään Raahentien koillispuolella olevan Navettakankaan länsireunalla. Kankaan laen länsipuolella metsäteiden risteyksestä on löydetty kvartsi-iskoksia ja siinä on myös mahdollinen asuinpainanne. Risteyksestä noin 200 m pohjoiseen sijaitsee toinen asuinpainanne, jonka koko on noin 7 x 2,5 x 0,4 m. Löytöinä kvartsi-iskoksia, kaksi tasatalttaa ja kivikirves.

Yli-Similä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantasenjärvestä noin kilomteri pohjoiseen olevan hiekkakankaan lounaispäässä, Raaheen johtavan tien molemmilla puolilla. Löytöjä on Tasalan talon eteläpuoliselta pellolta ja Hautalan talon luoteispuoleiselta pellolta sekä teiden ojanpenkoista. Löydöt ovat kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Yli-Similä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Rantasenjärvestä noin 1,2 km pohjoiseen Raahentien ja Jussinojan välisellä alavien peltojen ympäröimällä mäellä. Yli-Similän päärakennuksen länsi- ja koillispuoleisilta pelloilta on löydetty kvartsi-iskoksia. Alueelta on löydetty tarkemmin määrittämättömältä paikalta myös tasataltta (kohde 65).

Haapala 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantasenjärvestä noin 700 m luoteeseen ja Särkijärvestä noin 600 m itään olevalla kivikkoisella harjanteella. Haapalan talon itäpuoleisen pellon yläosasta on kapeahko kaista kasvimaana ja perunapeltona. Maan pinnalla havaittiin kvartsi- ja kivilaji-iskoksia. Aikaisemmin on löytynyt kvartsi-iskoksia ja piikaavin.

Haapala 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapalan tilan länsipuoleisilla pelloilla. Noin 60–70 m Haapalan talosta länteen Särkijärvelle johtavan tien reunoilta on löydetty kvartseja. Löytökohta on länteen laskeutuvan peltoaukean yläosassa. Löydöt kvartsi-iskoksia ja kvartsikaavin.

Isokangas (926010018) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Raahentieltä Länsirantaan vievän tien itäpuolella ja Rantasenjärven länsirannalla. Löytöpaikka on Isokankaan talon eteläpuolella pellolla. Löydöt kvartsi-iskoksia.

Kumpu (926010019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Vihannin kirkosta noin 3,3 km luoteeseen, Rantasenjärven länsirannan Riihikangas nimisellä harjanteella. Harjanteen laki on kivikkoista moreenia, jonne on raivattu kolme peltotilkkua. Harjanteen itäpäässä on Kummun tilan rakennusryhmä. Mäen pohjoisreuna on jyrkkä, muut rinteet laskevat loivemmin.
Vuoden 1964 inventoinnissa löydettiin kvartsia talon pihapiiristä ja lounaisrinteen perunapellosta. Vuonna 1994 järvien vesityssuunnitelman johdosta tehdyn inventoinnin yhteydessä pihapiirin alueelta ei tehty havaintoja muinaisjäännöksestä, mutta harjanteen lounaisrinteen kyntöpellosta tavattiin kvartsia noin 100 metrin matkalla 85 metrin korkeuskäyrän tuntumassa. Myös tämä pelto oli jo tuolloin osin kasvillisuuden perittämä. Kvartsit jätettiin paikoilleen. Asuinpaikka voi jatkua harjanteen eteläpuolisillekin pelloille, mutta tarkastuksen aikana ne olivat nurmella.
Vihannin kunnan vuoden 1997 inventoinnin yhteydessä kohde tarkastettiin uudelleen. Talon länsipuolisen perunapellon pintamaasta havaittiin useita kvartsi-iskoksia, -lastuja ja -lohkoja. Pohjoispuolisessa muokatussa pellossa kasvoi vain ohut kasvillisuus ja pinnasta pystyi havaitsemaan useita kvartseja. Harjun korkeimmalta alueelta länteen laskevalle rinteelle päin on suoritettu metsäaurausta. Auraurista havaittiin kvartsia sekä korkeimmalla kohdalla että alempana rinteessä.
85 metrin muinaisrantavaiheessa alue on ollut merenlahden saarena, halkaisijaltaan noin 250 m. Lahden länsiranta on ollut vain muutamien kymmenien metrien etäisyydellä. Sittemmin alueen muinaismaisema on muuttunut oleellisesti meren pinnan laskiessa ja altaan kurouduttua järveksi.
Yleisenä huomiona kohteen tarkastuksista sekä 2000-luvun karttoihin perustuen on, että havaintoja asuinpaikasta on useista kohdin saaren itä, lounais- länsi ja pohjoisreunalta sekä laelta. Kohde on näiden tietojen perusteella arvioitavissa toistaiseksi arvioitua aluerajausta laajemmaksi.
Alueelle on vuoden 1997 jälkeen tehty uusi tie lännen suunnalta saaren eteläreunaa leikaten, mutta muinaisjäännöstä ei ole rakentamisen yhteydessä otettu huomioon rakentamisessa, vaikka tie kulkee muinaisjäännösalueen poikki. Myös vesityssuunnitelmaan liittyviä ojia on sittemmin kaivettu. Kun kyseessä on pääosin järvenrantaan liittyvä asuinpaikka, on myös otetava huomioon, että rantavyöhykkeessä voi olla säilyneenä muinaisjäännökseen liittyviä jäännöksiä.
Varhain keväällä 2014 paikalle tehtiin tarkastus vanhan rakennuksen paikalle suunnitellun uudisrakennussuunnitelman takia. Talon ympäristö sekä aiemmat viljelykset todettiin umpeen kasvaneiksi, eikä merkkejä kivikautisesta kohteesta ollut havaittaessa. Rakennuksen takana on metsittynyt kumpu, mahdollisesti vanhemman rakennuksen kivijalka.
Minkään tarkastuksen yhteydessä ei todeta tehdyn koekuoppia.

Hilappa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee aivan Raahentien varrella. Alueelta on kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia havaintoja kahdesta kohtaa. Kvartsi -iskoksia on löydetty Hilapan talon kohdalta, Raahentien ja vanhan maantien välisestä metsiköstä (KM 16452:1-2). Hilapan päärakennuksesta noin 60-70 metriä suoraan etelään pellon kulmalta on havaittu kvartsi-iskoksia.

Ranta-aho (926010021) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vihannin keskustassa Vanhalta Raahentieltä kääntyvällä Eskolantiellä ensimmäisenä oikealla olevalla tontilla. Löytöinä iskukivi, kvartsi- ja liuskeiskoksia.

Takalo-Junttila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saarelan ja Kirkkojärven välisellä mäellä Saarelantien pohjoispuolella. Alue on länteen ja pohjoiseen olevaa Saarelanjärveä kohti laskevaa vanhaa peltoa. Junttilan talon luoteis- ja pohjoispuolisista pelloista on löydetty kvartsi-iskoksia.

Myllylä (926010023) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vihanninjokeen lännestä laskevan Ahmasojan kaakkoispuolella, Jalkalammesta 150–200 m kaakkoon. Myllylän talosta 50 m koilliseenolevalla loivasti etelään viettävän pellon länsipäästä on löydetty kvartsi-iskoksia sekä yksi pii-iskos, joka lienee myöhempää tuluspiitä.

Ristola (926010025) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Vihannin keskustasta eteläkaakkoon Kilpualta 3 km itään Piipsanjoen eteläpuolella. Joen ylittävältä sillalta noin 150 m itään jokirannasta on löydetty kvartsiesineitä ja -iskoksia.

Kuusela (926010026) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vihanninjoesta noin 900 m länteen, Oulaisiin johtavan tien itäpuolella, Korvenkylän koulusta noin 100 m koilliseen. Kuuselan talon itäpuolella olevalta pohjoiseen viettävältä pellolta ja Kuuselan kaakkoispuolelta pellolta on löydetty kvartsi-iskoksia. Alueelta on löydetty myös kivitaltta.

Törmäpelto (926010027) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Piipsjärvestä noin 3 km pohjoiskoilliseen, Piipsanjoen länsipuolella, siihen laskevan Kilpuanjoen etelärannalla. Maantien luoteispuoleiselta pellolta on löydetty kvartsi- ja pii-iskoksia.

Siimes (926010028) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuusiratin kylän keskustassa Pulkkila–Vihanti-tien eteläpuolella sen ja Lampinsaaren tien risteyksestä 400 m kaakkoon. Siimeksen talon pohjoispuoliselta loivasti itään viettävältä pellolta on löydetty kvartsi-iskoksia ja kiviesine.

Jussila 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alpuan kylän Paakkupäässä Paakkulantien eteläpuolella. Löytöalue on etelään viettävä peltoaukeama Jussilan talon länsipuolella. Löydöt kvartsiesineitä ja -iskoksia, pii-iskos, liuskeiskoksia, hiotun liuske-esineen katkelma, kivikirves ja tuuran kärkikatkelma.
Kohteesta löydöt KM 20092 (= Vihannin museo 2309) ja KM 20099 (= Vihannin museo 2534?).

Jussila 2 (926010030) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alpuan kylän Paakkupäässä Jussilan talon pohjoispuolisessa talolle päin loivasti laskevassa mäntymetsikössä. Löytöpaikalta jatkuu tie Paakkupäähän johtavan tien pohjoispuolelle. Tien pohjoispuolelle jatkuvaa metsätietä noin 35 m on kohta, jossa maan pintaa oli auki ja näkyvissä oli punertavanruskeaa maata ja ojanpenkassa oli muutamia kvartseja noin 80 m:n matkalla.

Jussila 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alpuan kylässä Paakkupäässä ennen Jussilan taloa olevan tienristeyksen alueella. Risteyksestä kääntyy tie hiihtomajalle, länteen Patosaareen ja länsilounaaseen Jussilan talolle. Alue on tasaista mäntykangasta. 20 m risteyksestä länteen Patosaareen johtavaa tietä heti tien pohjoispuolella on noin 5 x 2,5 x 0,4 m:n kokoinen mahdollinen asumuspainanne. Löydöt liuske-iskos ja kvartsi-iskoksia.

Vesijärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alpuassa Pulkkilaan johtavan tien eteläpuolella Lumijärven koillisrannalla. Asuinpaikkahavaintoja on tehty Vesijärven talon lounais- ja Lumijärven talon länsi- ja eteläpuoleisilta pelloilta. Löytöinä tuuran- ja taltan katkelmat, hiotun kivilajiesineen katkelma ja kvartsi-iskoksia.

Mikkelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee noin 2,5 km Lumijärvestä lounaaseen, Lumiojasta noin 600 m länteen ja Lumimetsän koulusta noin 600 m pohjoiseen Oulaisiin johtavan tien itäpuolella pellolla. Kvartsi-iskokset on löydetty päärakennuksen itä- ja länsipuolelta.

Isokangas E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Länsirantaan johtavan tien kaakkoispuolella. Isokankaan talosta noin 100 m itään on löytynyt basalttitaltta rinnepellon koillispuolelta suon reunaan raivatun alankopellon reunasta. Muut löydöt kvartsi-iskoksia.

Myllyperä Kuusela (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Vihanninjokeen lännestä laskevasta Ahmasojasta 400–500 m pohjoiseen. Pienen kankaan kaakkoisreunalla, kaakkoon laskevalta pellolta, Kuuselan talosta noin 80 m itään on löydetty tasakantainen kvartsinuolenkärki ja kvartsi-iskoksia.

Rantanen Ylä-Rantanen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Länsirannantien eteläpuolella ja Ylä-Rantasen tilan etelään Rantasenjärvelle päin laskevalla pellolla. Ylä-Rantasen tilan vanhasta päärakennuksesta koilliseen olevilta pelloilta on löydetty reikäkiven kappale ja kaksi talttaa.

Kukkonen Kuokospelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Läntisrannantien ja Rantasenjärven luoteispuolella pienellä metsien ympäröimällä pellolla noin 150 m pohjoiseen Kukkosen tilan päärakennuksesta. Kohteesta on löytynyt mm. tuura, kolme tasatalttaa ja kvartsi-iskoksia.

Klemetti (926010054) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka-alue sijaitsee Alpuan keskustasta noin 1,5 km pohjoiseen, Alpuanjärvestä pohjoiseen laskevan Harojan ja Alpuasta Paavolaan vievän Luohuantien itäpuolisella mäellä. Klemetin tilarakennukset sijaitsevat halkaisijaltaan noin 200 m olevalla mäellä. Löytökohteet sijaitsevat tilan vanhasta päärakennuksesta etelään, länteen ja koilliseen. Löytöinä taltta, kivikirves, piikärki, liuske-esine ja kvartsi-iskoksia.
Klemetin (54) asuinpaikka-alue koostuu kohteista Klemetti 54–57.

Lattula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kilpualta noin 3 km itäkoilliseen Vihanninjoen ja Piipsanjoen yhtymäkohdasta noin 500 m luoteeseen olevan mäen etelärinteellä. Lattulan pihan etelään viettävän pellon yläosasta ja aivan pihan tuntumasta sekä taloon johtavan tien varrelta on löydetty kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia. Kohteesta on löytynyt lisäksi tasataltta.

Mäntyniemi (926010078) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alpuan Mäntyperällä kuivatun Alpuanjärven etelärannalla. Mäntyniemi sijaitsee maantien pohjoispuolella ja Koivukankaan taloon johtavan tien itäpuolella Kuuhkamonnevasta noin 800 m koilliseen. Kohteesta on löytynyt kvartsi-, kvartsiitti- ja kivilaji-iskoksia ja tasataltta.

Tavaskanlamminsaari (Kuoppasaari) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vihanninjoesta noin 200 m koilliseen olevalla pienellä kumpumaisella hiekkaisella suosaarekkeella. Saarekkeen laki on suurelta osin tuhoutunut hiekkaa otettaessa. Paikalla olevien pienten hiekkakuoppien välissä on säilynyt jäänteitä asuinpaikasta. Alueen tutkimuksissa paikalta on kiviesineiden lisäksi löydetty keramiikkaa (Ka II:1). Kokoelmiin toimitetuista löydöistä pääosa on väärennettyjä.

Kesälä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Karhukankaalle johtavan tien eteläpuolella, Piipsanjoen pohjoisrannalla. Kesälän taloa ympäröivät tasaiset vanhat pellot. Talon itä- ja länsipuolelta on löydetty kaksi tasatalttaa (KM 20093, KM 20096).

Uutela (926010096) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lumijärvestä noin 3 km etelälounaaseen, Lumiojasta 600 m länteen ja Lumimetsän koulusta noin 350 m etelään. Uutelan vanhan päärakennuksen itäpuolella, sen ja Oulaisiin johtavan tien väliseltä pellolta on löydetty kvartsi-iskoksia ja tasataltta.

Lumijärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pulkkilaan johtavan tien eteläpuolella Lumijärven koillisrannalla. Löytöalue sijaitsee Lumijärven talon länsi- ja eteläpuolisella järvelle viettävällä pellolla. Löytöinä mm. kaksoistaltta, tasataltta ja kvartsi-iskokset.

Lampela (Tikkala) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vihannin keskustasta eteläkaakkoon Ilveskorvessa Vihannista Oulaisiin johtavan maantien länsipuolella ja noin 300 m ennen itään Alpuaan kääntyvää maantienhaaraa. Tikkalan vanha talo ulkorakennuksineen sijaitsee mäenreunalla, josta maasto laskee melko nopeasti länteen ja loivemmin luoteeseen. Talon luoteispuolelta pellolta löytyi muutamia kvartsi-iskoksia ja tasataltta.

Karjanpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantasenjärvestä noin 900 m länsiluoteeseen, Säekijärvestä n. 500 m kaakkoon Särkikankaan ja Kukonkankaan välisessä notkelmassa. Alueen halki kulkevan ojan pohjoispuoliselta pellolta on löydetty kvartsiesineitä, kvartsi- ja kivilaji-iskoksia, kiviesine. Lisäksi kohteesta noin 200 m etelään on löydetty kourutaltta.

Alapere Pere (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantasenjärvestä noin 500 m pohjoiskoilliseen, Rantasenjärven pohjoispuolisen kankaan koillispuolella. Raahentien itäpuolisilla pelloilta, Alapereen talon pohjoispuolelta on löytynyt mahdollisia kvartsi- ja kivilaji-iskoksia.

Ala-Rantanen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantasenjärven itäpuolella aivan Raahentien länsipuolella rämeelle viettävällä pellolla. Kohteesta on löytynyt kivitaltta ja kvartsi-iskoksia.

Haapala NE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vihannin keskustasta noin 4,4 km luoteeseen, Haapalan tilarakennuksista koilliseen olevalla rinnepeltoalueella ja Rantasenjärveen virtaavan Vihanninjoen jatko-ojan eteläpuolella. Maasto laskee pelloilta ojalle päin. Kohteesta on löytynyt kourutaltta ja epävarmoina kaksi kivikirvestä.

Tihilä (926010111) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Alpuasta Paavolaan johtavan Louhuan maantien varrella noin 100 m ennen Ruukin ja Vihannin kunnan rajaa. Tihilän talon itä- ja pohjoispuolella olevien peltojen reunalta on löydetty kvartsi-iskoksia ja -lohkoja. Alueelta on löytynyt myös tasataltta.

Ranta-Junttila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vihannin keskustan länsipuolella olevan Kirkkojärven rannalla, Kirkkojärvien ja Saarelanjärven väliin jäävällä kannaksella Saarelantien varrella. Maasto laskee paikalta kaakkoon ja etelään järvelle päin. Haapalan talon etelä-, kaakkois- ja koillispuoleisten peltojen yläosasta on löytynyt useita kvartsi- ja liuskeiskoksia, jotka on jätetty paikoilleen.

Koskitörmä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siuruanjoen länsirannalla, männikkökankaalla, Palosten talon pihapiirissä ja siitä etelään. Kvartsia on havaittu talosta 20-30 m etelään, polulta joen törmältä. Paikalla on myös palaneita kiviä. Törmän taitteessa erottuu painanne, jonka koko on noin 11 x 7 m. Tästä 20-30 m pohjoiseen erottuu toinen painanne, kooltaan noin 10 x 8 m. Lisäksi taimikkokankaalla, polun lounaispuolella, erottuu ainakin 2 pientä painannetta, halkaisijaltaan noin 1,5 m.

Konttikangas (972010004) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde (Konttikangas tai Konttikangas NE) sijaitsee Konttikankaan koillisosassa, vedenottamon pohjoispuolella. Kankaan laen reunalla olevalla kivikkoisella harjanteella on noin 150 matkalla ainakin 7 kiveystä tai latomusta ja 7-8 kuoppaa. Rakkakuopista kolme on myös tulkittu ns. asuinpaikkavalleiksi. Rakenteiden koko, muoto ja keskinäinen etäisyys vaihtelevat.
Rakkakuopista länteen on kankaan reunalla matala harjanne suolahdelman kaakkoisrannalla. Sen alueella on ainakin neljä maakuoppaa, jotka ovat halkaisijaltaan 1-2 m ja syvyydeltään 30-50 cm. Niiden luonne on epäselvä ja mahdollisesti yksi on luontainenkin. Niiden läheisyydessä ei tavattu asuinpaikkaan viittaavaa. Myös enemmän lounaassa on epämääräinen röykkiön ja kivikkokuopan sekamuoto, joka voi olla luontainenkin. Etelämpänä suunnitellulle maa-ainesten ottoalueelle koneellisesti tehdyissä tarkistuskuopissa ei todettu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Kierikkisaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen Kierikkisaaren länsipäässä. Paikalla kivikautinen asuinpaikka, joka käytännössä on jäänyt vedenpinnan alle. Mahdollisesti kohteen itäreuna on osin säilynyt. Asuinpaikan laajuus ei ole tiedossa. Paikalta on löytynyt mm. kourutaltta (KM 2508:1) sekä runsaasti kivikautiseen asuinpaikkaan liittyviä kaivauslöytöjä.

Kuusela (972010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen pohjoisrannalla, Kierikin voimalasta noin 0,8 km itään. Paikalla ollut asuinpaikka on jäänyt veden alle. Osin tutkitun kohteen pohjoisreuna voi olla säilynyt.

Purkajasuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Yli-Ii Purkajasuon alue (kohteet Purkajasuo 972010012, Purkajasuo, Korvala 972010038 ja Purkajasuo, Vuornos 972010055)
Purkajasuon alue sijaitsee Yli-Iin kirkonkylästä 2-3 km itään, Iijoen pohjoisrantaa myötäilevän maantien 854 molemmin puolin. Tien pohjoispuoleisen peltoalueen alla noin 1-2 m syvyydessä sijaitsee laaja kivikaudelle ajoittuva pyyntilaitteiden jäännösalue. Alue on peittynyt muinaisen Iijokisuun tulvahiekkakerroksin ja myöhempiin suoturvekerroksiin. Paikalla on tehty laajoja kaivauksia 1990-luvulla, jolloin paljastui runsaasti puuliisteistä valmistettuja kalapatoja ym. pyyntilaitteita. Puurakenteiden radiohiiliajoitukset osoittavat ajalle 3500–2700 calBC.
Purkajasuon etelä- ja lounaispuolella tien molemmin puolin on lisäksi laaja myöhäiskivikautinen asuinpaikka-alue (Purkajasuo Korvala ja Vuornos), jossa on kaikkiaan noin 75 asumuspainannetta sekä pienempiä maakuoppia ja asuinpaikka-aluetta. Näistä Korvalan alueen keski- ja itäosassa on rivitalomaisia useampihuoneisia asumuksenpohjia, pituudeltaan jopa noin 30 m. Näistä yksi neljän huoneen rivitalo on tutkittu.
Purkajasuon alue on merkittävä kivikautinen kokonaisuus, jossa ainutlaatuisen hyvin säilynyt pyyntilaitteiden alue yhdistyy viereiseen laajaan asuinpaikka-alueeseen asumuspainanteineen. Sekä pyyntilaitteissa että asuinpaikalla tehtyjen merkittävien arkeologisten tutkimusten lisäksi alueella on edelleen runsaasti tutkimusmahdollisuuksia. Alue on pääosin hyvin säilynyt, mutta suon kuivatuksen takia erittäin uhanalainen. Se on myös osa läheisen Kierikkikeskuksen opastettua esihistorian kierrosta Iijokivarressa alueella, jossa on yksi suurimmista kivikautisten asumuspainannekohteiden keskittymistä maassamme.

Pahkakoski 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen pohjoispuolella, Pahkakosken voimasta noin 200 m pohjoiseen. Asuinpaikka on osin tuhoutunut voimalan rakentamisen aikana. Kohdetta on tutkittu ennen rakentamista. Patosillantien länsipuolisella kankaalla on mahdollisesti säilynyt asuinpaikan rippeitä. Paikalta on löydetty mm. keramiikkaa: Sär 1, Ka I:1 ja Ka I:2; Ka II, varhaista asbestikeramiikkaa (KM 14983:1-126).

Juutisenaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kierikin voiman lounaispuolella, vanhan joentörmän yläpuolisella pellolla, Iijoen etelärannalla. Kyseessä on osin tuhoutunut kivikautinen asuinpaikka. Kohde Yli-Ii 26 Juutisenaho on yhdistetty tähän kohteeseen. Löydöt: KM 15665 (tuura), KM 15666:1-3, KM 16243:1-230, KM 27955 (tuura), 28944:1-4.

Kierikin sorakuoppa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen pohjoisrannalla, Kierikkisaaren kohdalla olevan sorakuopan eteläreunalla, Pahkalantien eteläpuolella. Paikalla on kolme erillistä asuinpaikkakohtaa (Kierikin sorakuoppa A-C). Osa kohteesta on tuhoutunut soranoton seurauksena. Maasto on loivasti joen suuntaan viettävää hiekkakangasta. Alueella A on viisi asumuksenpohjaa kaarevassa jonossa. Niiden alapuolella on mahdollisesti vielä yksi asumuspainanne. Niistä kaivauksin on tutkittu 2-3 asumuspainannetta, ja tutkimatta on vielä kolme painannetta. Asuinpaikkakohdan B alueella, noin 20-30 metriä sorakuopan reunasta itään sijaitsee kaksi pienehköä painannetta, jotka ovat mahdollisia asumuspainanteita. Asuinpaikkakohdan C tutkittu osa on jäänyt uuden tielinjauksen alle. Asuinpaikkakohta C ajoittuu radiohiiliajoituksen perusteella varhaismetallikauteen.

Kierikinkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen pohjoisrannalla, Pahkalantien molemmin puolin. Alueella on erotettavissa viisi erillistä asuinpaikkakohtaa (Kierikinkangas A-E). Hiekanoton osin tuhoamalla alueella on ainakin 40 asuinpainannetta ja muutama pieni maakuoppa. Alueella toimiva Kierikkikeskus on vuodesta 2006 alkaen järjestänyt Kierikinkankaan asuinpaikalla yleisökaivauksia, joissa vuodesta 2008 alkaen on keskitytty yhden asumuspainanteen tutkimiseen.
Radiohiiliajoitukset:
Hela-1707 4700±40 BP (ilmeisesti asumuksen seinärakenteisiin liittyneestä hiilensekaisesta läikästä, vuoden 2006 kaivausalueelta)
(hiiltä punamultahaudan alta, vuoden 2008 kaivausalueelta)
(saviastian koivuntuohitervasauma, vuoden 2008 kaivausalueelta)
Hela-3064 4580±38 BP (koivuntuohitervaa, KM 37797:433, asumuspainanteen lattia-alalta, vuoden 2008 kaivausalueelta)

Karhula (972010031) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Haapakosken voimalasta noin 3,6 km itään, Iijoen pohjoisrannalla, joen ja Kipinään johtavan tien välissä. Alueelta on tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia (KM 18228).

Välitalo, Juutisentörmä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kierikin voimalasta noin 1,7 km länteen, Iijoen etelärannalla. Asuinpaikka on talon pihalla ja pihasta noin 60 m itään ja 20 m etelään, jokitörmän yläpuolella. Paikalta on löytynyt mm. hirvenpäätikari (KM 19600) ja muita asuinpaikkalöytöjä (KM 19660:1-23).

Korkiamaa (972010033) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen Pirttisuvannosta noin 1,5 km pohjoiseen. Kankaalla olevan sorakuopan kaakkoispään reunalta on tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia (KM 19910:1-2). Kohde on suurelta osin tuhoutunut maa-aineksen oton yhteydessä.

Ylitalo (972010036) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Porkanniemen pohjoisrinteellä, Ylitalon talosta noin 450 m koilliseen. Harjanteen korkeimman laen pohjoispuolella kivikkoisen ja jyrkän rinteen alapuolella kapealla terassilla itä-länsisuuntaisessa rivissä on kaksi kiviröykkiötä ja kehämäinen kiveys. Keskimmäisen rakenne on röykkiö, jonka ala on noin 2 x 3 metriä ja korkeus noin 60-70 cm. Röykkiön päällys on lähes tasainen. Tästä noin 4 metriä länteen olevan röykkiön (alakohde) ala on noin 2 x 3,5 metriä ja korkeus puolisen metriä. Itäinen rakenne on lähimmillään vain noin pari metriä keskimmäisestä. Se on hieman epämääräinen soikeahko kehärakenne (alakohde), jonka keskusosa on jokseenkin kivetön. Kehärakenteen koko on noin 2 x 3,5 metriä. Sammalen peittämät röykkiöt ovat selvärajaisia ja erottuvat kohtuullisesti.

Kivijärvenkangas 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kivijärven eteläpäästä noin 450 m itään. Metsätiestä vajaat 200 m pohjoiseen olevassa kankaan laen kapeassa kivikossa on keskuskuopallinen röykkiö, jonka ala on noin 5 x 6 m ja korkeus 0,5 m. Tämän molemmin puolin on neljä isoa kuoppaa (halkaisija noin 1,5-3,5 m, syvyys 0,2-0,6 m) ja pari pienempää rakkakuoppaa.
Inventointi 2012:
Laen koillisreunalla kapealla rakkakaistaleella jyrkän rinteen yläpuolella on painanne tai kehäröykkiö sekä neljä rakkakuoppaa. Aiemmin kehäröykkiöksi tulkittu rakenne saattaa myös olla painanne, koska vallin sisäpuolinen kuoppa on aika laaja ja tasapohjainen.
1: Painanne (kehäröykkiö), mitat n5 x 4 m, sisätila 2,5 x 2 x 0,4 m
2: Kaksi pientä kuoppaa, läpimitta n. 1 m ja syvyys 0,3-0,5 m
3: kuoppa, läpimitta 1,3 m, syvyys 0,3 m
4: kuoppa, mitat 2,5 x 1,8 m ja syvyys 0,4 m.

Purkajasuo, Korvala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen pohjoisrannalla, pääosin Pahkalantien (maantie 854) eteläpuolella. Kohde kuuluu laajaan Purkajasuon muinaisjäännösalueeseen. Korvalan asuinpaikalla on noin 60 asuinpainannetta ja ainakin 3 asuinpaikka-aluetta, missä painanteita ei esiinny. Alueen keski- ja itäosassa on rivitaloa muistuttavat asumuksenpohjat, joissa on erotettavissa 2 tai 3 "huonetta". Näiden asumusten pituus vaihtelee 18:sta 29:ään metriin. Alueen etelä- ja lounaisosista painanteet puuttuvat. Alueella on kaivettu mm. neljä huonetta käsittävä rivitalo.

Konttikangas Kusisuo (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde (myös nimellä Konttikangas S) sijaitsee Väli-Olhavaan johtavan tien eteläpuolella, kankaan laen itärinteellä. Laajassa kivikossa on kolme keskuskuopallista röykkiötä (halkaisija 4,5-8,0 m, korkeus 0,5-0,8 m) ja noin 30 osin vallin ympäröimää rakkakuoppaa. Kuoppia on lisäksi ison rakan pohjois- ja eteläpuolisissa kivikoissa.
Ympäristön kuvaus
Itä-länsisuuntainen leveä harjujakso, jonka lakialue on hyvin kivinen, osittain huuhtoutunutta rakkakivikkoa, kuivaa mäntykangasta.
Kohteen kuvaus
Itäisen ylärinteen kivirakassa on kolme isoa kehäröykkiötä ja 20 rakkakuoppaa, joissakin on heikohko valli. Isot kehäröykkiöt sijaitsevat rakkakivikon korkeimmassa kohdassa, niiden halkaisija on 4,5 - 8 m, vallin korkeus 0,3 - 0,7 m, kuopan halkaisija 2 -3,5 m ja syvyys 0,3 - 1,1 m. Muiden kuoppien koko on alle 2,5 m. Kuopat ovat n. 300 x 50 m kokoisella alueella, etelä- ja pohjoisosassa myös kivikossa rakka-alueen ulkopuolella.

Jyrkkäkallio (972010040) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen pohjoispuolella, Vääränputaan koillisrannalla. Talosta noin 80 m luoteeseen, taloon johtavan tien koillis-puoliselta pellolta on löydetty reikäkiven puolikas. Lisäksi paikalta on tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartseja. Löydöt: KM 24930:1-2.

Ylimmäinen Kortinkangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ison Liesjärven itäpuolisella kankaalla. Kankaan korkeimman kohdan kaakkoispäässä on maakiven ympärille koottu röykkiö, jonka halkaisija on noin 7-8 m ja korkeus noin 0,6 m. Äestys on ilmeisesti tuhonnut röykkiöstä noin 150 m päässä luoteessa olleen kuopan, jonka ala on ollut 1,5 x 3 m.
2021: Kohde on ennallaan. Isosta röykkiöstä noin 25 m kaakkoon on havaittu toinen pienempi röykkiö, halkaisija 3 m, korkeus 0,6 m. Sijaintikoordinaatit on tarkennettu.

Juutisenkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen etelärannalla, Kierikin voimalasta noin 250-600 m eteläkaakkoon. Maasto on melko tasaista kangasmetsää, jossa erottuu useita muinaisia rantavalleja. Kankaan pohjoisosassa ja länsireunalla on ainakin 18 asuinpainannetta. Lisäksi sen eteläkaakkoon pistävässä osassa on ainakin 12 maakuoppaa.
Laserkeilauksen perusteella voidaan arvioida, että itäinen pääalue ulottuu lännemmäs kohti etelään suuntautuvien alueiden välillä olevaa suon reunaa (mahdollisia asumuspainanteita).
Vuoden 2017 voimalinjainventoinnissa havaittiin, että asuinpaikan eteläosaa on metsänkäytön yhteydessä muokattu 2016 tai 2017.

Kuuselankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen pohjoisrannalla, maantien 854 ja joen välisellä hiekkakankaalla. Paikalla on noin 30 asuinpainannetta. Osa painanteista on kolmessa rannansuuntaisessa rivissä. Tien pohjoispuolella on myös pieniä kuopanteita pohjois-etelä -suuntaisessa jonossa. Kuopanteet saattavat olla pyyntikuoppia. Paikalla on tehty useita kaivauksia vuosina 1993-2000. Kohteessa on tutkittu kokonaan tai osittain kuusitoista asumuspainannetta. Nykyisin säilyneiden asumuspainanteiden lukumäärä ei ole tiedossa.

Mäntyselkä N 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lavaojan lounaispuolisen eteläisemmän Mäntyselän pohjoisrinteen puolimaissa. Haukiputaan ja Yli-Iin kuntien rajasta noin 50 - 350 m päässä on ainakin neljä asumuspainannetta. Itäiset painanteet (kooltaan 4-9 x 9-16 m) ovat osin äestyksen tuhoamia. Läntisen painanteen ala on noin 10 - 12 x 23 - 25 m ja syvyys runsas metri. Siihen tehty koepisto paljasti palanutta kiveä ja likamaata. Painanteiden alueella on todettu kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä.
Vuoden 2004 tarkastuksessa havaittiin ennestään tuntematon suuri painanne läntisestä hyvin säilyneestä painanteesta (asuinpaikkavalli 4) noin 140 metriä länteen samalla korkeudella merenpinnasta. Vuoden 2010 tarkastuksen perusteella tämä pyöreähkö painanne on kankaan pohjoisrinteen dyynien välisessä luontaisessa painanteessa (alakohde 5).

Haaramoukku N 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Haaramoukku-nimisestä järvestä noin 0,3-0,35 km länteen. Heti hiekkakankaan halki kulkevan polun eteläpuolella on asuinpainanne, jonka ala on noin 4 x 8 m ja syvyys noin 0,3 m. Painannetta ympäröi matala valli.

Isokangas itäkoillinen (Yli-Ii) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Isokankaan itäosan pohjoisreunalla, voimalinjasta noin 0,2 km itään. Tasaisella kankaalla, noin 5 m päässä suon reunasta olevan asuinpainanteen ala on noin 5 x 16 ja syvyys noin 0,5 m. Tästä noin 70-80 m etelään on kaksi painannetta, joiden koot ovat 4 x 6 m, syvyys 0,2 m ja 5 x 7 m, syvyys 0,5 m.
Vuonna 2010 todettiin suuri pohjoinen asumuspainanne ympäristöineen äestetyksi (ks. lisätiedot, tutkimukset ja seuranta).

Isokangas itä (Yli-Ii) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohteessa Isokangas itä on havaittu ainakin 6 asumuspainannetta sekä ilmeisesti luontaisia painanteita. Se sijaitsee Isokankaan itäosan itäreunalla, voimalinjasta noin 0,4 km itään. Tasaisella kankaalla on rivissä kolme asuinpainannetta (1-3), alaltaan 4 - 6 x 6 - 9 m ja syvyydeltään 0,4 - 0,5 m. Näistä painanne 1 on kookkain ja selvästi erottuva, painanteet 2-3 välittömästi sen pohjoispuolella samalla korkeudella. Näiden vierellä on luontaiseksi tulkittu rannan suuntainen pitkä notkelma, josta kuitenkin vuonna 2008 tarkastuksen yhteydessä havaittiin parissa kohdassa palaneita kiviä. Edellisistä 25 - 30 m itään, alempana ja lähempänä suota, on lisäksi selvästi erottuva painanne (4), jonka ala on noin 6 x 8 m ja syvyys noin 0,4 m. Painanteesta 4 pohjoiseen noin 50 m on heikosti erottuva painanne. Sen halkaisija on noin 4 - 5 m ja syvyys 20 cm. Sen koepistossa tavattiin palaneita kiviä. Eteläisin painanne 6 on alaltaan noin 5 - 9 m, ja 0,2 m syvä. Asuinpaikkaan varsinaisten asumuspainanteiden ulkopuolella viittaavat mainitun laajan notkelman havainnot.
Muinaisjäännös todettiin kokonaisuudesssaan äestetyksi syksyllä 2010 tehdyssä katslemuksessa (ks. lisätiedot, tutkimukset ja seuranta). Pintapuolisessa yleistarkastuksessa havaittiin tässä yhteydessä vain yksittäinen kvartsilöytö.

Isokangas SE (Yli-Ii) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde Isokankaan itäosan kaakkoisreunalla, voimalinjasta noin 0,5 km itään. Paikalla on asuinpainanne/kuoppa, jonka koko on noin 3 x 5 m ja syvyys noin 1 m. Tämän läheisyydessä on kaksi epämääräistä maakuoppaa. Asuinkuopan ympäristö hakattu ja äestetty.

Purkajasuo, Vuornos (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen pohjoisrannalla, Pahkalantien (maantie 854) molemmin puolin, Leualanpellon lounaispuolella. Vuornos kuuluu Purkajasuon laajaan muinaisjäännösalueeseen. Alue on pihamaata, peltoa ja kangasmetsää. Maantien rakentaminen on osittain tuhonnut asuinpaikkaa. Alueella on ainakin 15 asuinpainannetta kahdessa ryhmässä, ja lisäksi paikalla useita pieniä maakuoppia.

Porrassuo (972010057) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen pohjoisrannalla, Pahkalantien (maantie 854) eteläpuolella. Tasaisella rantakankaalla on useita asuinpainanteita. Lisäksi metsätiellä on havaittu kvartsia ja palanutta kiveä n. 200 m matkalla.

Välitalo S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kierikin voimalasta noin 0,9 km länteen, Iijoen etelärannalla. Asuinpaikka on mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla. Osa muinaisjäännöksestä on tuhoutunut läjitysalueen ja soranoton vuoksi. Alueelta on tavattu asuinpaikan merkkejä (KM 30674:1-3) sorakuopan reunalta ja metsätieltä.

Järvikangas (Yli-Ii) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Halajärven itäpään koillisrannalla, Halaojan niskan pohjoispuolisen kankaan etelä- ja länsirinteillä. Paikalla on ainakin 20 asuinpainannetta. Pääosin pyöreähköjen painanteiden halkaisija on noin 10 m ja syvyys lähes metrin. Lisäksi alueella on muutamia pienempiä maakuoppia sekä yksi kehäröykkiö. Alueelta on löydetty kvartsi- ja kivilajiesineitä ja -iskoksia (KM 31018:1-4). Alueen maaperä on karkeaa hiekkaa ja kivikkoa. Kohde on osin tuhoutunut laen ja kakkoisrínteen soranotossa sekä tien tekemisen yhteydessä. Suurin osapohjoisosaa on lisäksi ollut avohakattuna 200-luvun alussa ja on mahdollista, että näillä alueilla olevat painanteet on äestetty.
Lisäksi asumuspainannealueen koordinaattipisteestä noin 360 m pohjoisluoteeseen on metsäautotien länsipuolella todettu yksittäinen asumuspainanne (ks. erillinen kohde Järvikangas 3 mjrek. 1000020351)
Kohteen aluerajausta on laajennettu etelä- ja itäosiltaan Lidar-aineistojen perusteella 2015.
2024: Kohteen aluerajausta on laajennettu kauttaaltaan ja paikoin pienennetty 5p laserkeilausaineiston perusteella.

Suittisuo N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen etelärannalla, Kierikkisaaresta noin 1,3-1,5 km kaakkoon. Läntisellä alueella on ainakin 6-7 asumuspainannetta ja 7 maakuoppaa. Paikalla on tavattu myös kvartsia. Löytökohdan koordinaatit ovat: x= 725075, y= 345226, z= n. 62,5 m mpy. Itäiseltä alueelta on tavattu kvartsia, palaneita kiviä ja likamaata. Löytökohdan koordinaatit ovat: x= 725077, y= 345250, z= n. 62,5 m mpy. Tarkastuksessa alueen itäosan harjanteella ei mitään havaintoja löydöistä pienissä koepistoissa. Aukealta lähtien löytöaluetta. Asumuspainanteet sijaitsevat kankaan leikkaavan pienen puron länsi- ja länsilounaispuolella. Edelleen tämän ryhmän länsilounaispuolella todettiin 2 ennestään kartoittamatonta pyyntikuoppaa.
Inventoinnissa 2012 tarkastettiin vain valtion maalla sijaitsevat rakenteet, jotka ovat kaksi pyyntikuoppaa;
kuoppa 1: soikea, mitat 3,5 x 3 m, syvyys 0,6 m, valli
kuoppa 2: soikea, mitat 2 x 1,5 m, syvyys 0,5 m

Veeliksinaitaus SW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen pohjoispuolella, juoksutusuomasta noin 0,7 km ja Pahkalantiestä noin 250-300 m pohjoiseen, voimalinjan alla ja heti sen pohjoispuolella. Alueen länsiosassa on tiheässä ryhmässä ainakin 5 asuinpainannetta ja 2 maakuoppaa. Linjan alta sorakuoppien reunoilta on tavattu kvartsia (KM 31075, KM 31374) ja palanutta kiveä.

Isokangas SW (Yli-Ii Pahkakoski) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen pohjoispuolella, Pahkalan koulusta noin 0,5 km länteen ja Pahkalantiestä vajaat 0,1 km pohjoiseen. Kankaan etelärinteen päältä, koekuopista, on tavattu kvartsia (KM 31375) ja likamaata. Alueella on myös kaksi keittokuoppaa.

Pikku Kiviharju (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ahvenkankaan pohjoisosan korkeimmalla kohdalla. Kankaan kivikkoisella laella, runsaan 100 m matkalla on neljä kehämäistä kivirakennetta, ns. asuinpaikkavallia, (kooltaan 4-6 x 5-7 m, korkeudeltaan 0,2 m, keskuskuopan syvyys 0,2-0,5 m) ja röykkiö (5 x 7 m, korkeus n. 0,3 m). Lisäksi alueella on muutamia rakkakuoppia.
2018: Inventoinnissa on kartoitettu 2 asumuksen pohjaa (suorakulmainen tai soikea muoto, sisäosassa raivattu alue, joka ympäröi kivivalli), 2 kehäröykkiötä, 8 rakkakuoppaa, yksi röykkiö ja yksi muu rakenne. Rakenteet ovat samantyyppisiä kuin lähellä, alueen kaakkoispuolella Mäntyselän jätinkirkkoon liittyvät rakenteet, että olettavasti niillä oli sama tarkoitus ja ajoitus kivikauden loppuvaiheeseen.

Iso Kiviharju (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iijoesta noin 3 km etelään, Ahvenkankaan itäreunan korkeimman kohdan kivikossa. Paikalla on kehämäinen kivirakenne, ns. asuinpaikkavalli, jonka ala on n. 5 x 7 m. Noin metrin levyisen vallin korkeus on 0,3 m. Alueella on myös muutama rakkakuoppa. Näistä kaksi on muita isompia, ja ne sijaitsevat kivikehästä 50-60 m luoteeseen ja 150 m kaakkoon.

Välioja S (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ison Liesjärven luoteispäästä noin 650 m luoteeseen, Väliojan ja kunnanrajan puolimaissa, metsätiestä noin 40 m etelään. Paikalla on halkaisijaltaan noin 3 m oleva matala röykkiö, jonka korkeus on noin 20 cm. Tämän vieressä on kaksi mahdollista keittokuoppaa, joiden halkaisija on 2-2,5 m ja syvyys 0,2-0,4 m.
Matalan röykkiön ja kahden mahdollisen keittokuopan kaakkoispuolella noin neljänkymmenen metrin etäisyydellä sijaitsee kaksihuoneinen historialliselle ajalle ajoittuva kellarinpohja/piilopirtin pohja. Rakenne on kaivettu hiekkamoreeniin. Sen ulkomitat ovat 10 x 6,5 metriä. Kellarihuoneiden ulkoreunaa ympäröi noin metrin levyinen ja 30–50 cm korkuinen maavalli.
Huoneilla on syvyyttä noin 1,5 metriä. Isompi huone on kooltaan noin 5 x5 metriä ja pienempi noin 3 x 3 metriä. Oviaukot näkyvät valleissa aukkoina. Isomman huoneen oviaukko on suoraan etelään ja pienemmän itään.

Kauniinlamminkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kauniinlammen pohjoisimmasta lahdesta noin 350 m luoteeseen. Kankaan poikki kulkevalta metsätieltä on tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartsiesineitä ja -iskoksia (KM 31307:1-3) noin 120 m matkalta. Kvartsia havaittiin myös uuden ajouralla pohjoiseen. Löytöalueen kaakkoisosan kohdalla tien koillispuolella loivasti nousevalla kankaalla on kaksi pientä epämääräistä kuopannetta.
Kohde on voitu rajoittaa pintahavaintojen sekä törmän alapuolella ja ylärinteessä tehtyjen koepistojen avulla. Koepistot sijoitettiin merkityn muinaisjäännösalueen ulkopuolelle.

Paskaharju (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kauniinlammen pohjoisimmasta lahdesta noin 0,4 km pohjoiseen. Harjanteen pohjoisrinteen terassimaisella tasanteella on kymmenkunta maakuoppaa noin 200 m matkalla. Kuoppien halkaisija on 1,5-3,0 m ja syvyys 0,3-0,5 m. Kuoppien keskinäinen etäisyys vaihtelee.
2018: Inventoinnissa on havaittu 8 selkeää kuoppaa, joista kolme (alakohteet 1, 5 ja 9) olivat isompia, halkaisija noin 3,5 m, syvyys 0,4 – 0,5 m, yhdessä oli heikko valli ja kaikissa yli 5 cm huuhtoutumiskerros. Kahdessa kuopassa oli pohjassa 3 – 5 cm vahva hiilikerros, muissa kuopissa normaali maannos (ei huuhtoutumiskerros). Kuopat ovat selvästi eri ikäisiä, suurimat kuopat voisivat olla esihistoriallisia (pyyntikuoppia), muut ovat uudelta ajalta (joitakin resenttejä pieniä kuoppia ei kartoitettu).

Härkkimenmaankangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Vuornoskankaasta kaakkoon, Iin ja Yli-Iin kuntien rajalla olevan Kivijärven pohjoispuolisella kankaalla. Härkkimenmaankangas on pitkä ja kapea pohjoinen-etelä -suuntainen moreeniharjanne, jonka eteläpäässä on luonnonrakka. Kivikossa on toistakymmentä rakkakuoppaa, joiden halkaisija on 1,5 - 3 m ja syvyys 0,2 - 0,4 m. Kuoppien luota on tavattu myös kvartsilohkoja. Iin kunnan puolella olevassa rakassa, noin 50 m rajasta, on halkaisijaltaan noin 2 m kekomainen röykkiö, jonka korkeus on 0,4-0,5 m. Lisäksi alueella on ainakin toistakymmentä rakkakuoppaa.

Harjumaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Huhinmaan Metelinkirkosta noin 650 m pohjoisluoteeseen, Kälkäjän-ojan itäpuolella. Kankaan laki on otettu soraksi. Kankaan koillisreunaa kulkevan metsätien varrella on ainakin 9 asumuspainannetta ja 3 maakuoppaa. Painanteiden koko on 4 x 6 - 6 x 12 m ja syvyys 0,4-1,0 m. Alueelta on tavattu kvartsia.
Alue on kokonaisuudessaan hyvin säilynyt ja painanteet ehjiä. Niiden halki kulkeva metsätie mutkittelee painanteiden lomassa. Painanteet on tehty loivasti pohjoiseen viettävään rinteeseen ja niiden syvyys on ylärinteen puolella on toista reunaa suurempi. Painanteista
kolmeen tehtiin koepistot, jotka paljastivat palanutta kiveä ja likamaata. Painanteesta 8 tavattiin kvartsi-iskoksia, jotka otettiin talteen. Peitteiseltä teiltä ei tehty asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. Sen sijaan kankaan pohjois-/koillispuolinen reuna on hakattu ja äestetty reunan suuntaisesti. Kankaanpuoleisimmasta äestysurasta tavattiin paikoilleen jätettyjä kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä pääasiassa asumuspainanteen 8 kohdalta ja tästä itään Siittanpaloon erkanevan tien kohdalta.
Lidar-aineiston perusteella on mahdollista, että myös alueen eteläpuolella Harjumaan laelle vievän tien lounaispuolella on erillinen asumuspainanne alempana rinteessä (ks. alakohde)

Kullasmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Keskikylän koulusta noin 1,5 km pohjoisluoteeseen. Kankaan kivikkoiselta laelta noin 100 m itään, kankaan alavalla pohjoisreunalla on pieni suolahdelma, jonka kohdalla kangas on hakattu ja laikutettu. Kankaan reunalla on havaittu kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia sekä palanutta kiveä noin 50 m matkalla.

Halajärvenkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Halajärven itäpään etelärannalla, Halaojan niskasta noin 0,6 km lounaaseen. Kankaan länsiosassa on 1998 havaittu 10-12 asuinpainannetta. Näistä 7 on pyöreitä (halkaisija 5-8 m, syvyys 0,4-1,0 m) ja 3 suorakaiteen muotoisia (4-7 x 5-10 m, syvyys 0,5-1,0 m). Lisäksi alueella on useita pieniä maakuoppia sekä kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia. Myöhemmin on paikallistettu vielä neljä painannetta, kooltaan noin 4-5 x 5-7 m. Kaikkiaan alueelta tunnetaan 16 asumuspainannetta sekä muutama pienempi pyöreä kuopanne, halkaisijaltaan 1,5-2 m ja syvyydeltään ½-1 m.
Varsinaisen asumuspainannealueen ulkopuolella, 110-140 m kohteen peruspisteestä itään, ja järvenrantaan vievältä mökkitieltä 20-40 m länteen tervahauta ja siihen ilmeisesti liittyviä kuoppia (itäinen aluerajaus). Ne ovat tilalla 16:124, sen länsirajasta 50-75 m itäkoilliseen.

Pikku Porkonmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Yli-Iin kirkosta noin 1,7 km luqteeseen, Halaojasta noin 400 metriä länteen ja nykyisestä Siltamaan asuma-alueesta noin 700 metriä pohjoiseen. Siltamaalta lähtevän kuntoradan varrelta Navettamaalta johtaa metsätien uusi pohja yli suon Pikku Porkonmaan lounaislaidalle.
Kyseessä on kosteikkojen ympäröimä pienehkö kangas, jossa on itään pistävä korkeahko niemi ja luoteeseen kurottuva korkeampi kankaanosa. Mäntyä ja kuusta kasvavalla moreenikankaalla on asumuspainanteita kahdessa kohdin
a) keskiosassa harjanteiden välissä alavalla tasanteella itäisen suon reunalla ja
b) luoteisella laella.
a) Luoteeseen kulkevan polun länsipuolella on iso sammaloitunut moderni kuoppa. Tästä muutaman kymmenen metrin päässä aivan polun
vierellä, sen ja suon välissä on N-S suuntainen n. 6 x 17 metrinen
painanne 1, jolla syvyyttä puolisen metriä. Koekuopassa kvartsia ja
palanutta kiveä. Tämän pohjoispuolella 4 x 7 m, n . 50 cm syvä NE-SW
suuntainen painanne 2. Tämän pohjoispuolella halkaisijaltaan noin 2
metrinen 50- 70 cm syvä kuoppa. Tämän pohjoispuolella on vielä kaksi
samanlaista asuinpainannetta (3 ja 4) kuin painanne 2. Näistä pohjoisempi
painanne 4 aivan palstan rajalla. Näistä n. 150 m NE
b) Kankaan laen länsipään pohjoisreunalla on ainakin kuusi painaumaa, joiden pääsuunta on jokseenkin SE-NW ja syvyys enimmillään noin puoli metriä. Painanteista luoteisin (1) on alaltaan noin 4 x 7 metriä. Tästä noin 7 m etelään oleva painanne 2 on noin 3 x 5 metriä. Tästä kaakkoon oleva painanne 3 on noin 3 x 5(-7?) m. Tästä noin 4 metriä pohjoiseen ja samanverran itään olevat painaumat 4 ja 5 ovat halkaisijaltaan noin 3,5 - 4,5 metriä. Samaa luokkaa on painaumasta 4 itään ja painaumasta 5 pohjoiseen oleva painanne 6.
Näiden lisäksi kankaan laella on jokunen pienempi, halkaisijaltaan noin 2 metrin kokoa olevaa suhteessa syvempää kuoppaa.
Lidar-aineiston perusteella on paikan laen keskikoordinaatin eteläpuolella on mahdollisesti 3 asumuspainannetta ja pienempää kuoppaa, koordinaatista noin 50 metriä itäkoilliseen mahdollisesti myös pari painanetta.

Kiimasuo NE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siuruanjokeen pohjoisesta laskevan Leuanjoen suusta noin 1,2 km länteen. Kankaan korkeimman kohdan loivassa kaakkoisrinteessä, molemmin puolin tilanrajaa, on ainakin viis asumuspainannetta sekä pienempi kuoppa. Painanteiden ala on 4-5 x 6-8 m ja syvyys 0,3-0,4 m. Painanteet 1-4 ovat koillisosassa aluetta ja noin 20-30 m alueella, painanne 5 on noin 30 m painanteesta 4 etelälounaaseen. Siihen tehdyssä koekuopassa havaittiin kvartsia ja palanutta kiveä. Noin 1,5 x 2 m laajuinen ja 0.6-0,7 m syvyinen kuoppa (6) sijaitsee edellisestä edelleen noin 10 m lounaaseen.
2022 LIDARK-hankkeeseen liittyvä maastotarkastus, jossa alueelta tarkastettiin 9 lidar-aineistossa hahmotettua asumuspainannetta. Aluerajausta laajennettu hieman alueen pohjois- ja kaakkoiosasta kattamaan kaikki asumuspainanteet.

Rytilampi E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Halajärvestä noin 2 km koilliseen olevan Rytilammen itärannalla. Pienen kivikkoisen mäen pohjoispuoliselta äestetyltä hiekkakankaalta, noin 100 m matkalta, on tavattu kivitaltta, kvartsiesineitä ja -iskoksia, palanutta luuta sekä tarkemmin tunnistamattoman kampakeramiikan muruja (KM 31308:1-6).

Kortinkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siuruanjoen pohjoisrannalla, Leuanojan suusta noin 0,5 km itäkoilliseen. Kankaan eteläosan korkeimman kohdan alueelta äestetyltä moreenikankaalta on tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia (KM 31309:1-2) ja palanutta kiveä.

Tallimaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siuruanjoen ylittävästä sillasta noin 1,3 km itään. Pienen ja suhteellisen matalan kankaan koillisreunalla on ainakin kaksi asuinpainannetta. Painanteen 1 ala on noin 4x7 metriä ja syvyys noin 40 cm. Painanteeen ympärillä on heikkoa valli. Tämän eteläpuolella olevan painanteen 2 (alakohde) ala on noin 4 x 5 metriä ja syvyys noin 40-50 cm.

Rekiseljänmaa (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Rekiseljänmaan sorakuopasta noin 0,5-0,7 km kaakkoon. Kankaan koillisreunalla, kivikkoisen kapean harjanteen kaakkoispäässä, on röykkiömäinen keskus-kuopallinen kivirakenne, jonka halkaisija on noin 3 m. Tästä luoteeseen on harjanteen laella ainakin kuusi kuoppaa noin 200 m matkalla.

Pankinaho, voimalinja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen pohjoisrannalla, joen ylittävän voimalinjan alla, joen ja Kipinäntien välisessä rinteessä. Linjan alla on alaltaan noin 7 x 13 m ja syvyydeltään alle 0,5 m oleva hiekanottopaikka, jonka alueelta on tavattu kvartsi-iskoksia (KM 31310:1-2) ja palanutta kiveä. Rannan mökkiin johtavan tien leikkauksesta on tavattu yksi kivilajilohelma. Kohteesta noin 0,6 km länteen on historiallisen ajan tervahauta (kohde Pankinaho, inv. Eija Ojanlatva 2001).
Kohteessa tehtiin tarkkuusinventointia vuoden 2020 inventoinnin yhteydessä. Tarkkuusinventoinnin tavoitteena oli kohteen tarkempi rajaus. Kivikautinen asuinpaikka on sijainnut muinaisella rantaterassilla, joka erottuu edelleen maastossa. Terassin alaosa on käytetty maa-aineksen ottoon, tämä matala hiekkakuoppa, josta vuoden 1998 inventoinnissa havaittiin löytöjä, on jo umpeenkasvanut. Sen alapuolella maaperä muuttuu kivikkoisemmaksi. Yläosa asuinpaikasta on puolestaan tuhoutunut Pahkalantietä rakennettaessa, lisäksi tien joen puoleiselle reunalle on tehty kaapelikaivanto muutamia vuosia sitten, kaapelikaivannosta kaivetta hiekkaa oli edelleen nähtävissä ja siinä oli pari kvartsi-iskosta. Rantaterassi kiertää luoteeseen ja sen katkaisee tie.
Asuinpaikkaa hieman alempana rannassa on mökki, jonka tienleikkauksesta havaittiin löytöjä vuonna 1998, nyt siinä ei niitä näkynyt. Terassi jatkuu hieman mökkitien itäpuolelle, jonka jälkeen maa kohoaa hieman itää kohti. Rantaterassille tehtiin koepistoja voimalinjan kohdalla ja mökkitien itäpuolelle, yhdestä koepistosta löytyi kvartsi-iskos, lähellä vanhan hiekkakuopan reunaa. Asuinpaikka on rajattavissa melko luotettavasti vanhan hiekkakuopan ja tien väliselle alueelle.

Kauhialampi N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pahkakoskelta Koutuanjärvelle johtavaa tietä 4 km pohjoiseen. Tien länsipuolelle jäävän Kauhialammen pohjoisrannalta on ajouralta, noin 35-40 m tieltä länteen, on inventoinnissa (1998) tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia (KM 31311). Vuonna 2008 lammen kaakkoisrannan läheisyydestä harjannetta noudattavan tieuran leventämisessä syntyneistä hienon hiekan puskukasoista löytyi niin ikään kvartseja, jotka osoittanevat myös täällä olevan kivikautista asuinpaikkaa. Peruskartalla tien ja lammen välissä on tällä kohtaa tervahauta. Vanha löytöalue vaikutti koskemattomalta.
Inventoinnissa 2012 lammen pohjoispuolinen alue vaikutti koskemattomalta, lammen kaakkoispuolelta ei havaittu asuinpaikkaan viittaavia merkkejä, tieoja oli perattu ja havaintomahdollisuudet hyvät.

Seljänmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pahkakoskelta Koutuanjärvelle johtavaa tietä 5 km, Kauhialammesta noin 0,8 km pohjoiskoilliseen. Tien itäpuoliselta kankaalta, ojaleikkauksesta suon reunasta on tavattu asuinpaikan merkkeinä pieni tasataltta, kivilaji- ja kvartsi-iskoksia (KM 31312:1-2), palanutta kiveä sekä värjääntynyttä maata.
Vuonna 2012 ko. oja oli kasvanut umpeen, tien leikkauksessa ei tehty havaintoja.
Kohteessa tehtiin tarkkuusinventointia sen aluerajauksen tarkentamiseksi. Asuinpaikka oli aiemmin rajattu hyvin pienelle alueelle vuoden 1998 inventoinnissa havaittujen löytöjen perusteella. Vuoden 2020 alueelle tehtiin parikymmentä pientä 30x30 cm koekuoppaa, joista osa oli löydöllisiä. Löytöinä saatiin kvartsi- ja kivilaji-iskoksia. Koepistojen ja topografian perusteella asuinpaikka on rajattavissa kapealle vyöhykkeelle Seljänmaan itälaidalla. Idässä asuinpaikkaa rajaa suo ja lännessä Seljänmaantie. Koekuopissa esiintyi normaalia podsolimaannosta, alue on hiekkapohjaista mäntykangasta.

Huhkajakangas SW (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Tannilan kylältä noin 4 km etelälounaaseen, Peltosaaresta noin 0,3 km pohjoiseen, Siuruanjoen länsi-rannalla. Tien ja joen välissä on kolme maakuoppaa. Niiden ala on 3 x 3-5 m ja syvyys 0,5-0,7 m. Yhteen kuoppaan tehdystä koepistosta on tavattu ohut huuhtoutumiskerros. Kuoppien eteläpuolella, noin 20 m rannasta, on kuoppia nuorempi tervahauta.
Kohteessa tehtiin tarkkuusinventointi vuonna 2020, jonka tarkoituksena oli selvittää liittyvätkö Huhkajakangas SW ja inventoidun voimajohtoreitin vastakkaisella puolella oleva Suvannonsuun kivikautinen asumuspainannekohde toisiinsa. Tietä lähimpänä oleva kuoppa on tiestä noin 8 metrin päässä, se on halkaisijaltaan noin 5 metriä, syvyys puolisen metriä. Kuoppaan tehdyssä koepistossa ei ollut löytöjä huuhtoutumiskerros erottui selvänä, joten kovin tuore kuoppa ei ole kyseessä. Sen koillispuolella kuuden metrin päässä on tuoreemman näköinen kuoppa, halkaisijaltaan kaksi metriä, syvyys noin metri. Toinen Sarkkisen mainitsemista kuoppajäännöksistä löytyi ensiharvennetusta taimikosta 20 metriä etelälounaaseen. Kuopan halkaisija on noin 4 metriä ja syvyys puolisen metriä. Sarkkisen mukaan tästä kuopasta 8 metriä kaakkoon pitäisi olla kolmas kuoppa, halkaisijaltaan noin 3 metriä, tätä kuoppaa ei kuitenkaan havaittu. Havaintojen teko oli vaikeaa kaadetun taimikon takia.
Kuoppien luonne jäi vielä selvittämättä. Vaikuttaisi, että ne eivät ole asumuspainanteita ja paikalla ei todennäköisesti ole kivikautista asuinpaikkaa, sillä Vääräputaantien varressa ja sen pohjoispuolella tällä kohtaa on paljon rikkoutunutta maanpintaa, josta ei havaittu asuinpaikkaan viittaavia löytöjä.
Tarkastuksessa 2009 havaittiin noin 120 m kuopista länteen pienehkö mahdollinen asumuspainanne hakkuualueen länsipuolella metsänreunassa. Kohde tarkastettiin vuonna 2020 ja siihen sekä ympäristöön tehtiin koepistoja. Koepistoissa todettiin olevan normaali podsolimaannos, löytöjä ei tullut esiin. Painanne on halkaisijaltaan noin 3,5 metriä ja asumuspainanteeksi se on melko pieni. Ennemminkin kyseessä voisi olla pyyntikuoppa tai muu kuopparakenne. On myös mahdollista, että kyseessä on luonnonmuodostuma. Edellä mainitusta painanteesta 50 metriä länteen on vastaavanlainen painanne, johon tehdyistä koepistoista ei myöskään tullut esiin löytöjä

Hepokankaankaisto S (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Siuruanjoesta noin 5 km pohjoiseen. Hepokankaan eteläkärjessä pienellä hiekkakankaalla on 5-6 maakuoppaa. Kankaan eteläosassa tien länsipuolella on kolmen kuopan ryhmä ja näistä pohjoiseen 2-3 kuoppaa. Kuoppien halkaisija on 2-4 m ja syvyys noin 0,5 m. Paikalla lienee ollut enemmänkin kuoppia, mutta tien rakentaminen on ilmeisesti tuhonnut osan kuopista.
Kaakko-luodesuuntaisen laajan suoalueen halki kulkeva pitkä harjujakso, kuivaa mäntykangasta, varttunut kasvatusmetsä.
Kohteen kuvaus
Kohde sijaitsee aivan harjujakson pohjoispäässä. Inventoinnissa 1998 on havaittu 5-6 maakuoppaa, vuonna 2012 löytyi kuitenkin vain 4 kuoppaa, kaikki tien länsipuolella:
kuoppa a: mitat 4 x 4 m, syvyys 0,4 m
kuoppa b: läpimitta 3,5 m, syvyys 0,4 m
kuoppa C mitat 3,5 x 2,8 m, syvyys 0,4 m
kuoppa d: mitat 2,8 x 2,2 m, syvyys 0,5 m

Saarikoski (972010089) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siuruanjoen itärannalla, Kotalan koulun molemmin puolin. Hiekkaisella kankaalla on ainakin 33 asuinpainannetta, lisäksi alueelta on löydetty keramiikkaa (Ka II), kivitaltta, kvartsia, purupihkaa ja palanutta luuta. Asuinpaikka sijoittuu muinaista rantatörmää noudattavalle vyöhykkeelle alkaen koulun pohjoispuolelta ja jatkuen koulusta aina runsaat 500 metriä etelään. Painanteet keskittyvät alueen pohjoisosaan. Alueen pohjoisosassa on myös pari tervahautaa.
Asuinpaikan kautta sen länsipuolelle suunnitellun vesijohtolinjan takia alue tarkastettiin syksyllä 2009 sopivan johtolinjauksen määrittämiseksi. Uudella itä-länsi -suuntaisella linjauksella ei todettu asumuspainanteita, mutta siitä arviolta noin 12-14 m pohjoiseen on yksittäinen mahdollinen asumuspainanne. Linjaukselle tehdyissä koepistoissa ei myöskään ollut merkkejä muinaisjäännöksestä, joten linjaus todettiin toteuttamiskelpoiseksi.
Tarkastuksessa havaittiin kuitenkin asuinpaikkamerkkejä aiemmin tiedossa ollutta etelämpää. Kankaan reunaa kulkevalla tieuralla oli kvartsi-iskoksia noin 20 m matkalla peruskartalle merkityn eteläisemmän länttä kohti johtavan tieuran risteyksen eteläpuolella. Lisäksi kankaalla tätä etelämpänä havaittiin pari mahdollista asumus- ym. painannetta. Vielä etelämpää kankaanreunaa noudattelevan tieuran mutkan vaiheilla oli yksittäisiä kvartseja, jotka osoittanevat pesäkkeisen asuinpaikan jatkumista tänne saakka. Tarkastuksen pohjalta Saarikosken muinaisjäännöksen aluerajausta tarkennettiin tältä osin syksyllä 2009.

Huhkajakangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siuruanjoen mutkaan jäävän Huhkajakankaan keskiosassa. Kankaalla kulkevalta metsäpolulta on tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartseja (KM 31832). Näistä itään korkeammalla kivikkoisella kankaanosalla on pari kivikkoon tehtyä kuoppaa. Näistä edelleen itään on 3-4 pientä maakuoppaa. Alueen pohjoisosa on sittemmin toteutettua maa-aineksen ottoaluetta, minkä perusteella tämä osa lienee tuhoutunut 2000-lluvun alussa. Eteläosa on avohakattua metsäaluetta, mahdollisesti soranottoalueeksi tarkoitettua aluetta.

Pahkakoski 7 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen pohjoispuolella, Pahkalan tiestä noin 200-250 m pohjoiseen, voimalinjan ja suon välisellä kankaalla. Harjanteen eteläreunalla on noin 18 asumuspainannetta kahtena ryhmänä. Kankaan luoteiskärjessä on kolmen peräkkäisen asumuspainanteen ryhmä, jotka ovat kukin kooltaan noin 10 x 8 m vallin sisäpuolelta mitaten. Heti näiden kaakkoispuolella on kolmen hieman pienemmän (noin 6 x 7 m) pienemmän painanteen rivi. Harjanteen etelään antavalla reunalla, noin 100 m itäkaakkoon on toinen painanneryhmä, jossa on noin 8 asumuspainannetta sekä pienempää pyöreää kuoppaa. Painanneryhmä on hyvin säilynyt kokonaisuus. Läntisemmän ryhmän kairausnäytteissä oli punamultaa ja palomaahavaintoja, likamaata sekä palaneita kiviä.

Lehtisaari E (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Yli-Iin kirkosta n. 4,5 km itään, Kierikin voimalasta n. 1,5 km koilliseen, Kupsussuon ja Kierikkiojan välisellä kankaalla. Lehtisaaresta itään olevan peltoalueen itäpuolella on pieni korkeahko kangas, jonka päällä on useita maakuoppia ja painanteita, jotka ainakin päällisin puolin eroavat alueen asuinpainanteista.
Tark. 1999 OY/ark. lab.

Suutari (973010025) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vepsänjoen pohjoisrannalla, Vepsänkankaan eteläreunassa. Alue on hietikkoista mäntykangasta, joka on raivattu viljelysmaaksi. Raivaus- ja peltotöissä on löydetty useita kiviesineitä, lähinnä talttoja ja kirveitä, paikalta on myös kvartsia ja havaintoja likamaasta.
Nili: YLIKIIMINKI 25 /1

Suthovi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Suthovinlammen pohjoisrannalla, Suthovinkankaan luoteisosassa. Alue on viljelysmaata, maaperä kivistä hiekkamultaa. Paikalta on löydetty kolme kivikirvestä ja kvartsia.
Nili: YLIKIIMINKI 26 /1

Latokangas (973010028) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laaja kivikautinen asuinpaikka on Kiiminkijoen pohjoispuolella, Nuorittajoen ja Kiiminkijoen yhtymäkohdasta noin 1.8 km länteen sijaitsevan Latokankaan länsilaidalla. Soranotossa osittain tuhoutunut, asuinpaikan kaakkoinen ja itäinen osa vapautunut rauhoituksesta tutkimusten jälkeen, paitsi pieni katkelmallisesti säilynyt alue. Kaivaustutkimuksia myös säilyneellä länsi- ja pohjoisosalla. Löytöinä on saatu talteen Sär 1 -, Ka I:1 -, VA -, Ka II -, Ka III -keramiikkaa, meripihkaa, erilaisia kivilajiesineitä, piitä, kvartsia ja palanutta luuta. Alueella on myös kahdeksan kuopan ryhmä. Kuopista tutkittu yksi. Se osoittautui varhaismetallikautiseksi keittokuopaksi.

Keskimmäinen (973010033) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Keskimmäisenojan pohjoispuolella olevan kankaan etelärunalla Ylikiimingistä Mannilaan johtavan tien länsipuolella.Alue on viljelyksellä. Paikalta on löydetty pienoistaltta, piiesine ja kvartsia (KM 20191:1-4). Maaperä on kivetöntä hiekan ja hiesun sekaista peltomultaa.
Nili: YLIKIIMINKI 33 /1

Pikku-Jylmä (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Jylmänsuon pohjoispuolella, Pikku-Jylmä -nimisen metsäsaarekkeen kaakkoisosassa, kivikkoisella moreeniharjanteella. Paikalla on kaksi kehäröykkiötä, halkaisijaltaan 10 ja 12 m. Röykkiöt sijaitsevat noin 15 metrin etäisyydellä toisistaan. Pienempi röykkiöistä on metsäkoneen vaurioittama.
Suuremmasta röykkiöstä noin 60 m luoteeseen erottuu matala kivilatomus.

Keskimmäisenkangas (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Jätinkirkko ja rakkakuopat sijaitsevat Keskimmäisenkankaan pohjoisosassa, kankaan laen rakassa. Jätinkirkko on kooltaan 25 x 20/15 m, kaksoisvallin leveys vaihtelee 5–15 m välillä. Kaksoisvallien välissä on pohjoisreunalla selkeä ura, ja eteläreunalla vallin leveys laajenee liki 15 metriin. Leveimmällä kohdalla valliin on raivattuna kaksi asumuksen pohjaa.
Jätinkirkon keskellä on laakea painanne, jonka pohja syvimmillään 1 m vallien lakea alemmalla tasolla. Rakkakuopat sijaitsevat jätinkirkon länsipuolella avorakassa.

Luola-Aho (Kivirakenteet)
Kivikautinen; Jätinkirkko ja kaksi rakkauoppaa sijaitsevat Kalliojärvestä noin 2 km länteen, liki entisen Ylikiimingin ja Kiimingin rajaa Heinijärvestä puolisen kilometriä lounaaseen. Jätinkirkko on metsäisen saarekkeen laella. Kysymyksessä on osittain maatunut soikea ja matala soikeahko kivikehä, kooltaan noin 25-30 x 15 m. Kehävallin koillisosassa on paksu luonnonkivikko, jossa on kaksi kookasta rakkakkaan kaivettua kuoppaa (alakohteet a-b). Kookkaamman kuopan a koillisosassa olevien kivien joukossa on myös kvartsi- ja kvartsiittilohkareita. Toisen, pienemmän mutta syvemmän, kuopan b pohja oli sammalen peitossa. Koillisessa, jyrkästi laskevan rinteen partaalla, missä kuopat ovat, oli kehävalli selvä, samoin itä- ja eteläsivulla. Pohjoisessa ja luoteessa se hahmottui huonommin.
Kohde rajautuu selvästi eikä muita rakenteita sen lähettyviltä tavattu. Maasto laskee loivasti kohti etelää. Paksuinta kivikkoa lukuun ottamatta rakenteet ovat tiheän kasvillisuuden, matalaa katajaa ja sekapuustoa, peittämää.
Nili: YLIKIIMINKI 39 /2, Nili: YLIKIIMINKI 39 /1

Soronen (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde (röykkiö alakohde 1 ja kiviaita alakohde 2) sijaitsee Sorosenjärven länsipuolella rakennetussa viljelysmaisemassa. Paikalla on Kalmoraunioksi nimetty pyöreä röykkiö, jonka halkaisija on 12 m ja korkeus noin 1 m. Paikallisen tarinan mukaan paikalla olisi poltettu ihmisiä. Tästä noin 270 m länteen on pellon reunalla pitkä, leveydeltään vaihteleva kiviaita, johon liittyy kertomuksia aarnivalkeasta.
Aiemmin samaan kohteeseen kuulunut, röykkiöstä noin 280 m länsilounaaseen oleva rakkakuoppakohde (alakohde Soronen 3) on erotettu 2017 omaksi kohteekseen Ojantaus (1000031200).

Vepsänkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laaja kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Ylikiimingistä Sanginjoelle johtavan tien itäpuolella, noin 200 m päässä tiestä. Alue on kuivaa hiekkakangasta. Paikalla on vanha sorakuoppa, joka on tuhonnut osan asuinpaikasta. Jäljellä oleva osa asuinpaikasta sijaitsee hiekkakuopan ja sen itäpuolella olevan suon välissä ja jatkuu suon reunaa seuraten kaakkoon. Paikalta on löytöinä runsaasti Sär 1 -keramiikkaa, kiviesineiden katkelmia, kvartsia, piitä (serttiä), purupihkaa ja palanutta luuta.

Kuusela (973010047) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylikiimingin Jokelan koulusta noin 0,2 km itään, Kuuselan talon maalla olevan hiekkakuopan luona. Alue on hiekkaista mäntykangasta, joka rajoittuu pohjoisessa suohon. Hiekkakuopan itäpäästä on löytynyt mm. asbestisekoitteista keramiikkaa ja palanutta luuta (KM 25773) ja hiekkakuopan reunassa on erotettavissa 30-40 cm paksu kulttuurikerros.

Jäkälämaa (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kiiminkijoen Kynsisaaresta noin 1 km lounaaseen, männikköisen moreeniharjanteen laella. Joen ja harjanteen välissä on kankaiden reunustama suoalue. Röykkiö on halkaisijaltaan 7 m ja korkeudeltaan noin 0,6 m. Keskellä on nelikulmainen, kaakko-luode -suuntainen 4 x 1,5 m kokoinen kuoppa, jonka keskusta on kaivettu maanpinnan tasoon saakka. Kuopan syvyys on noin 0,4 m. Röykkiö on pääosin sammalen ja jäkälän peitossa. Se on tunnettu jo 1800-luvulta lähtien. Röykkiöstä itäkaakkoon havaittiin vuonna 2007 epämääräisempi ja pienempi röykkiö. Lisäksi asuinpaikkaan viittaava kvartsiesine löytyi polulta Jäkälämaan koillisrinteeltä, vanhastaan tunnetusta röykkiöstä noin 140 m luoteeseen. Paikka on asuinpaikaksi sopivaa loivempaa rinnettä. Muutamia epämääräisempi kuoppia on lisäksi tämän löytöpaikan ympäristössä. Edelleen vuonna 2009 havaittiin tarkastuksessa laen kivirakenteista runsaat 100 m kaakkoon ainakin kaksi asumuspainannetta ja muita kuoppia ja niiden ympäristöstä myös kivikautisia asuinpaikkalöytöjä. Nämä sijoittuvat 150-200 m matkalle kankaan alaosaan, osin suon reunaan ja niemimäiselle tasanteelle.

Rekikylä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rekikylän asuinpainannealue, yhteensä 137 asumuspainannetta, sijaitsee Kiiminkijoen eteläpuolella, joen ja Oulu-Ylikiiminki -maantien 833 välisessä maastossa, loivasti pohjoiseen viettävällä männikkökankaalla, joka rajautuu pohjoisessa kosteaan maahan. Asuinpaikan alarajalla, noin 62,5 m mpy -käyrän kohdalla, erottuu paikoin selkeä muinaisrantaterassi. Kuopat ryhmittyvät terassin päälle ja sen taitteesta etelään. Painanteet ovat kahdessa ryhmässä, enemmistö alueen itäosassa ja vain 6 painannetta 0,4-0,5 km päässä niistä länteen. Painanteet ovat kooltaan 4 x 4 m - 10 x 15 m.
Rekikylä on painanteiden lukumäärän perusteella Pohjois-Pohjanmaan suurin ja yksi suurimpia asumuspainannealueita koko Suomessa ja Skandinaviassa ja erittäin hyvin säilynyt huolimatta ympäristön paikoin runsaastakin maankäytöstä. Se kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti 2001).
Paikalta on löytynyt rombinmuotoinen reikäkivi (KM 31077). Kartoituksen yhteydessä paikalta on kerätty pintalöytöinä kvartsia, palanutta luuta ja Ka II: 1 -keramiikkaa ja piiesineitä (KM 31076, KM 34855). Löydöt ja paikan korkeus ajoittavat asuinpaikan tyypillisen kampakeramiikan aikaan.
Kohteelle tehtyä arvioitua aluerajausta laajennettiin edelleen luoteen suunnassa vuoden 2009 inventoinnissa polulta paikannetun kvartsilöydön takia

Huhmarvaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Huhmarmäen laskettelukeskuksen vieressä vaaran laella. Mäen laajan laen itäreunalla on rakkaan tehdyn kolmiomittaustornin jäänteitä. Rakka jää kahden maastoon raivatun latu-uran väliin. Säilyneen rakanosan eteläpäässä on pari pientä kiviladelmaa, joiden halkaisija on vajaa metri ja korkeus puolisen metriä. Kivikasojen merkitys jäi auki, mutta iältään ne eivät ole kovin vanhoja. Näiden pohjoispuolella viimeisimmän kolmiomittaustornin jalkojen tukikiveyksistä etelään on pari pienehköä röykkiömäistä kiveystä, jotka tuskin ovat luontaisia. Niiden halkaisija on 3–4 metriä ja korkeus puolisen metriä. Molemmat muistuttavat rannikolla yleensä alemmilla korkeuksilla olevissa luonnonkivikoissa esiintyviä röykkiöitä.

Korteperä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kalajoen länsipuolella, joen ja siihen laskevan Korteojan välisellä niemekkeellä noin 200 m joesta. Alue on tasaista viljelysaukeaa, joka keskellä on pieni kumpare. Kumpareen eteläreunalta löydettiin vuoden 1984 inventoinnin yhteydessä kvartsi-iskoksia ja paikalla aiemmin sijainneesta pajasta peräisin olevaa kuonaa. Pellolta on löydetty myös tasataltta.

Kortteenmetsä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kalajoen koillisrannalla Ylivieskasta Alavieskaan johtavan tien länsipuolella. Alue on kalliokkoisen kankaan länsipuolella viljelysmaan rajalla. Inventoinnin yhteydessä paikalta löydettiin kvartsia. Aiemmin alueelta on löydetty tasataltta.

Visuri (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kalajoen lounaisrannalla, noin 100 m joesta. Alue on loivasti kohti jokea viettävä peltorinnettä ja rakennettua piha-aluetta. Paikalta on löydetty kaksi tasatalttaa ja kourutaltta, sekä yksi kourutaltan teräkatkelma mutta tarkastuksen yhteydessä paikalta ei löydetty muita esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaavia merkkejä, joten asuinpaikan olemassaolo ei ole varma.
Vuoden 2015 inventointihavainnot: Kynnöksellä olleen pellon yläosa käytiin tarkasti läpi tanhuanpään eteläpuolelta Keskitalolle asti. Ainoat löydöt oli moderneja, märästä pellosta oli vaikeaa erottaa tummia esineitä/palaneita kiviä tai muita asuinpaikkamateriaaleja. Tarkastetun alueen eteläosassa geofakteja kvartseja. On mahdollista, että asuinpaikka on tuhoutunut myöhemmän maankäytön yhteydessä.

Jaatinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kalajoen koillispuolella, Ylivieskasta Alavieskaan johtavan tien varrella, Palokankaan eteläpäässä. Alue on kankaan ja joenvarren viljelysmaiden rajaa, jota maantie halkoo. Alueelta on löydetty kaksi kiviesinettä (kaksoistaltta ja tasataltta), mutta inventoinnin yhteydessä paikalta ei löydetty muita asuinpaikan merkkejä.

Kilpolankangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ylivieskasta Sieviin johtavan maantien länsipuolella, Mällinevasta koilliseen. Aivan tien vierellä kankaan korkeimmalla kohdalla on kaksi kivistä koottua röykkiötä. Niistä toinen on kooltaan 6 x 3,5 m ja noin 1 m korkea. Toinen röykkiöistä on pyöreä, halkaisijaltaan noin 5 m. Molemmissa on keskellä kuopanne. Lähempänä tietä oleva röykkiö on osin vaurioitunut tieluiskaa tehtäessä.

Isokangas (977010043) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Alavieskan rajalta noin 300 m etelään laajan Isokankaan pohjoisosassa, Sakkoperän tien itäpuolella. Alue on kalliokkoista mäntykangasta. Paikalla olevan pienen kallionyppylän korkeimmalla kohdalla on kivistä koottu keskuskivellinen röykkiö, jonka halkaisija on 9–10 m ja korkeus noin 50 cm. Tästä noin 200 m pohjoisluoteeseen oleva kiviraunio on ilmeisesti luonnonkivikko. Röykkiöstä noin 200 m kaakkoon olevista vanhoista hiekkakuopasta lienee 1925 löydetty tasataltta KM 9157, joka vuoden 1984 inventoinnin mukaan Alavieskan sijaan on Ylivieskan puolelta löydetty. Tuolloin ei kallioalueiden itäreunassa, rämeiden keskellä sijaitsevista pienistä umpeen kasvaneista kuopista havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä. Korkeussijainti on sopiva kivikautisen asuinpaikan rantasijainnille. Hiekkakuoppien kkj-koordinaatit ovat x = 7118 /0, y 526 30 , z 67,5.

Säynäjäjärvi Laukkuoja (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kuivaniemen kirkosta n. 7 km itään, Säynäjäjärveen pohjoisesta laskevan Laukkuojan suusta n. 200 m pohjoiseen. Pienen kangaskumpareen pohjoisreunalla olevan röykkiön ala on n. 6 x 9 m ja korkeus n. 60 cm. Alkuaan ilmeisesti keskuskuopallinen röykkiö on kaivelemalla osin tuhottu. Kohde Kuivaniemi 28.
Tark. 1990 J. Okkonen
Inv. 1992 M. Mäkivuoti
Vuoden 2012 inventoinnissa kohdetta ei tarkastettu (tie oli poikki).
2024: Kohteen koordinaattia on siirretty noin 17 metriä kohti koillista lidar 5p -aineiston perusteella. Nyt koordinaatti vastaa myös kohdekuvausta; vanha koordinaatti osoitti kangaskumpareen lounaisreunaan. Kohde on selkeästi erotettavissa lidar 5p-aineistossa keskuskuopalliseksi röykkiöksi. Kohteelle on myös tehty aluerajaus aineiston perusteella.

Juusola (1000000014) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoesta 1,5 km etelään, Luonuanjoen länsipuolella olevan Juusonkallion kaakkoisrinteellä. Alue on kaakkoon laskevaa viljelys- ja laidunmaana olevaa hiekkapohjaista rinnettä, jonka yläosassa asuinpaikka sijaitsee. Paikalta on löydetty useita kiviesineitä, joista kokoelmiin on saatu kaksi tasatalttaa.

Välitalonkangas (1000000016) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nivanperällä Nurmesperälle johtavan tien kaakkoispuolella, noin 200 m joesta koilliseen. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Paikalla olevasta vanhasta hiekkakuopasta ja läheiseltä metsätieltä on löydetty kvartsia. Lisäksi paikalta on kaksi kourutalttaa ja kiviesineen teelmä. Hiekkakuoppa on osin täytetty ja umpeen kasvanut.

Välitalo (1000000017) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nurmesperälle johtavan tien kaakkoispuolella Pyhäjoen koillisrannalla. Välitalon ja sen länsipuolisen sillan välisellä alueella olevalta pieneltä hiekkapohjaiselta pellolta on löydetty lehdenmuotoisen liuskekärjen kärkiosa. Lisäksi paikalla havaittiin kvartsia, joka jätettiin poimimatta.

Sarvikallio (Raaka-aineen hankintapaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoesta noin 2 km itään nykyisen Oulu–Jyväskylä-tien itäpuolella, lähellä Nurmesperäntien ja vanhan nelostien risteystä. Sarvikallion pohjoisimman korkean kohdan eteläpuolella olevan kallioharjanteen läheltä, sekä itä- että länsipuolelta, eteläisimmän
korkean kohdan luota harjanteen eteläpäästä rajalinjan kohdalta ja kallion jyrkän itäreunan partaalta löytyi kalliolla olevaa kvartsisilppua sekä pieniä kalliossa olevia kvartsijuonteita.
Osa kvartseista oli jäkälän ja sammalen päällä, mutta enimmäkseen kuitenkin niiden alla, samoin kuin kvartsijuonteet. Kvartsit jätettiin paikoilleen.
Miltä ajalta louhokset ovat, on vaikea tarkemmin arvella. Venetpalossa kerrotaan kvartsia käytetyn tulentekoon varsin myöhään vielä historiallisella ajalla. Tieto kvartsin käytöstä on kirjattu myös Venetpalon kylähistoriaan. On myös mahdollista, että kvartsia on irroitettu alueella jo kivikaudella.

Palola (1000000019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen länsirannalla, Venetpalon voimalasta noin 200 m koilliseen. Alueella on maatilan pihapiiri, jota ympäröivät viljelysmaat. Paikka on joen jyrkähkön rantatörmän yläpuolella olevaa loivasti polveilevaa tasannetta. Alueelta on löydetty useita kiviesineitä, alkeellinen kirves, käyräselkäinen kourutaltta, tasatalttoja, mutta inventoinnin yhteydessä paikalta ei löydetty muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä.

Korkiakangas (1000000027) (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Kuivaniemen kirkosta n. 5 km koilliseen Kuivajoen eteläpuolella. Kohteet sijaitsevat Korkiakankaan länsireunalla ja koillisreunalla.
Kankaan länsireunan kohde A (alakohde Kivivalli ja röykkiö) eli rinteen suuntainen kivivalli sijaitsee sorakuopasta 50 –150 m etelään. Kivivalli on pituudeltaan noin 24 metriä, leveydeltään 2-3 metriä ja korkeudeltaan 60-70 cm. Kivet ovat pään kokoisia ja tätä suurempia, ja kivissä on havaittavissa latomista. Vallin keskikohdassa on leveämpi kohta, joka muistuttaa röykkiötä. Tämän päällä on ns. "pallokivi", jonka halkaisija on noin 55cm. Vallin pohjoispäästä muutama metri pohjoiseen on erillinen röykkiö, joka on halkaisijaltaan 2 metriä ja 40 cm korkea.
Kohde B (alakohde Röykkiö) sijaitsee kankaan koillisreunalla, ja se on keskuskuopallinen röykkiö, joka on kooltaan 5 x 6 metriä ja korkeudeltaan 50 cm. Keskuskuoppa on itä-länsisuuntainen, ja se on kooltaan 2 x 1 metriä ja syvyydeltään 30-40 cm. Kuopan epäillään olevan pengottu, ja pengottu kohta on sammaloitunut.

Sanaskoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuivaniemen kirkosta n. 13 km itäkoilliseen, Kuivajoen Sanaskosken etelärannan hiekkakankaalla. Alueelta on tavattu kvartsiesineitä ja –iskoksia, palanutta kiveä ja voimakkasti punamullan värjäämää kulttuurimaata hiekkakuopan länsireunasta noin 50 metrin matkalla. Tästä länteen oleville mökeille johtavalta tieltä jokitöyrään reunalta on myös kvartseja osoittaen asuinpaikan ulottumista tänne.

Lamminkangas Tiensuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuivaniemen kirkosta n. 38 km itään, Oijärven kaakkoisen Lamminperän eteläpuolisella hiekka-kankaalla, teiden välissä risteyksestä pohjoiseen. Metsätieltä ja koekuopista on tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartseja ja painanteita, mahdollisia asumuspainanteita (halkaisija 3 – 5 m, syvyys 40 – 50 cm). Molempia on havaittu n. 300 m matkalla.

Hirsikangas (Hirsimaa) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kuivaniemen kirkosta n. 24 km itäkoilliseen, Kuivajoen Hirvaskoskesta n. 1,5 km eteläkaakkoon olevan kankaan pohjoisosassa. Paikalla on kivistä koottu kekomainen röykkiö, jonka halkaisija on n. 1,3 m ja korkeus n. 60 cm. Röykkiön esihistoriallisuus on epävarmaa. Kohde Kuivaniemi 15.
Inv. 1992 M. Mäkivuoti

Klaavunharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuivaniemen kirkosta n. 37 km itään, Oijärven länsirannalla, Kuivajoen niskasta n. 1 km etelään, järveen pistävän pitkän niemen tyvessä, sen itärannalla. Uimarannan ja Närrän talon väliltä on tavattu useasta kohtaa, sekä rantahiekasta että kankaan polulta, asuinpaikasta kertovia kvartseja. Kohde Kuivaniemi 22.
Tark. 1961 A. Erä-Esko, Tark. 1990 T. Wallenius
Inv. 1992 M. Mäkivuoti

Oijärvi Närrä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kuivaniemen kirkosta n. 37 km itään, Oijärven länsirannalla, järveen pistävän pitkän niemen tyvessä. Harjanteen päällä on kaksi röykkiötä n. 10 m päässä toisistaan. Pohjoisemman röykkiön ala on n. 8 x 9 m ja korkeus 70 – 80 cm. Eteläisemmän röykkiön halkaisija on n. 5 m ja korkeus 40 – 50 cm. Kohde Kuivaniemi 10.
Tark. 1958 V. Luho, Tark. 1961 A. Erä-Esko
Tark. 1976 L. Erä-Esko, Tark. 1980 P. Purhonen
Tark. 1989 T. Wallenius, Inv. 1992 M. Mäkivuoti

Närränharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuivaniemen kirkosta n. 32 km itään, Oijärven länsirannalla Kuivajoen niskasta n. 700 m etelä-lounaaseen Klaavunharjun pumppaamon luona. Asuinpaikka on suurelta osin tuhoutunut maanotossa, mutta hiekkakuopan eteläpuolella siitä on osa jäljellä. Alueelta on löydetty hioin, kvartsia ja palanutta luuta. Kohde Kuivaniemi 4.
Kaiv. 1958 V. Luho, Tark. 1976 L. Erä-Esko
Tark. 1989 T. Wallenius, Inv. 1992 M. Mäkivuoti

Ylirannanaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuivaniemen kirkosta n. 29 km itäkoilliseen, Kuiva-joen pohjoisrannalla Veskannivan yläpuolella. Suhteellisen kapealta hiekkaiselta rantakaistaleelta on metsäpohjan äestysurista tavattu runsaasti asuinpaikasta kertovia kvartseja n. 200 m matkalla.

Jääräaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuivaniemen kirkosta n. 30 km itäkoilliseen, Kuiva-joen lounaisrannalla. Ahmosenkosken sillasta n. 350 m länteen, vanhan koulun länsipuoliselta Hiekkakankaalta on tavattu kvartsiesineitä ja iskoksia. Voi liittyä yhteen kohteen Kontioaho (25) kanssa. Kohde Kuivaniemi 24.

Kontioaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuivaniemen kirkosta n. 30 km itäkoilliseen, Kuivajoen lounaisrannalla, Ahmosenkosken sillasta n. 200 m luoteeseen ja vanhasta Kontioahon koulusta n. 100 m koilliseen. Hiekkakankaalta on tavattu kvartsiesineitä ja iskoksia. Voi liittyä yhteen kohteen Jääräaho (24) kanssa. Kohde Kuivaniemi 25.

Haarakangas (1000000041) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuivaniemen kirkosta n. 30 km itäkoilliseen, Kuivajoen koillisrannalla. Ahmosenkosken sillasta n. 200 m pohjoisluoteeseen on mökin luota tavattu kvartsi-esineitä ja -iskoksia. Mökistä n. 150 m länsiluoteeseen rannan tuntumassa on pieni kivilouhos, josta on otettu kivä Kuivajoen yli johtavaan siltaan. Tästä edelleen luoteeseen Kuivajoen ja Hamarijoen välisellä Haarakankaalla on lukuisia painanteita . Niiden joukossa on tervahautoja, mahdollisia asumuspainanteita(halkaisija 3 – 6 m, syvyys 20 – 30 cm) sekä mahdollisesti pyyntikuoppia.
Vuoden 2023 kesällä osa Haarakankaan itäosasta (Purolan yläpuolinen alue) käytiin tarkastamassa ennen alueen äestystä. Tällä alueella ei havaittu asumuspainanteita tai pyyntikuoppia, vaan muu kulttuuriperintökohde Haarakangas E.

Sammakkoperämaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuivaniemen kirkosta n. 30 km itäkoilliseen, Kuiva-joen Ahmosenkosken sillasta n. 650 m koilliseen Hamarinjoen pohjoisrannalla. Jokirannan hiekkakankaalta on äestysurista vuonna 1992 tavattu n. 200 m matkalta kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä. Hakkaamattomalla alueella on havaittu muutamia laakeita painanteita, mahdollisia asumuspainanteita, joiden halkaisija on n. 5 m ja syvyys 50 – 60 cm. Kohdetta on inventoinnissa arveltu esikeraamiseksi.

Mikkola (1000000056) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjokeen laskevan Laurinpuron pohjoispuolella, joesta noin 300 m itään. Alue viettää lounaaseen ja on hiekkapohjaista viljelysmaata. Loivan rinteen puolimaissa on lähde, jonka länsipuoliselta alueelta on löydetty useita kiviesineitä, kivikirves, kirveen katkelma, taltta ja reikäkivi. Esineet löytyivät kivikasojen luota kiviä pois raivattaessa.

Hautanen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoesta noin kilometri itään Hautasenlammen ja Laurinojan suupuolta ympäröivän alanteen välisellä harjanteella. Harjanteen itäreunalla Yrityksen talon eteläpuolella on pieni hiekanottopaikka. Paikalta on löydetty liuskekärki, kvartsia ja palanutta luuta. Lisäksi hiekkakuopan reunalla havaittiin noin 5 cm:n vahvuinen punamultakerros. Osa asuinpaikasta on tuhoutunut hiekanotossa.

Purola (1000000134) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjokeen laskevan Venetojan pohjoisrannalla kohdassa, missä Valtatie 4 ylittää Venetojan. Paikalta on löydetty useita kiviesineitä, mm. kaksi lehdenmuotoista liuskekärkeä, kaksi tasatalttaa ja kourutaltta. Kohde on suurimmaksi osaksi hiekanoton ja tienrakentamisen tuhoama.
Inventoinnissa löytöpaikalla ei havaittu merkkejä asuinpaikasta, mutta kohdasta 200 m itäkaakkoon löydettiin kvartsia ojan pohjoispuolella olevan vanhan hiekkakuopan laidalta.

Ruhankangas Kylänpää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Pyhäjoen ja sen länsipuolella olevan Koirakallion välisen alavan ja tasaisen peltoalueen länsireunalla Kärsämäen kirkolta n. 4,5 km etelään, Pyhäjoesta n. 700 m länteen.
Kohde sijaitsee kalliokkoisen kangasalueen ja joenvarren peltoalueen rajalla Kylänpään ja Eskolan rajalinjan tuntumassa. Alueen alaosa on miltei tasaista, loivasti itään viettävää peltoa, joka ylempänä nousee voimakkaammin ja muuttuu sitten talojen pihapiiriksi. Paikalta on löydetty lattea reikäase ja reikäkiven kappale. Kankaan reuna on hiekkapohjainen. Maastollisesti hiekkaperäinen törmä on asuinpaikaksi sopiva.

Kokkopuro itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kokkopuron koillispuolella metsäautotien päästä noin 200 m itään. Alueella on alavien kankaiden ympäröimiä hiekkakaartoja ja harjanteita. Pitkin harjanteita on peräkkäin muutamien kymmenien metrien päässä toisistaan neljä matalan aluskasvillisuuden peittämää kuoppaa. Mahdolliset pyyntikuopat ovat halkaisijaltaan 3–3,5 m:n kokoisia ja niiden syvyys on 30–40 cm. Paikalla on myös tervahauta, jonka halkaisija on noin 15 m. Sen halssi on kohti idässä olevaa suonreunaa.

Ojalehto (1000000215) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Makkaraojan koillisrannalla hiekkapohjaisella rantatörmällä, joka on viljelyskäytössä. Ojan törmän yläosassa, paikallistien lounaispuolella havaittiin runsaasti kvartsi-iskoksia, jotka jätettiin paikalleen.

Niemiaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vuohtojoesta noin 1,5 km itään Saviselän kylässä. Alue on loivasti luoteeseen laskevaa savikkorinnettä, jonka katkaisee korkeuskäyrien suuntainen hiekkavyö. Asuinpaikka sijaitsee talosta noin 150 päässä muinaisen lahdelman pohjukassa hiekkaisella vyöhykkeellä, joka nyt on viljelys- ja laidunmaata. Alueelsta on löydetty lehdenmuotoinen liuskekärki ja tasataltta. Nuijakivi on löydetty "Niemiahon talon uutispellolta Vuohijoen varrelta ison petäjän juurien alta". Tämän todennäköisin löytöpaikka on talosta noin 1,3 km luoteeseen oleva tilaan kuuluva peltolohko (noin 7100810 / 452485) Vuohtojoen luoteisrannalla. Kaikki esineet on löydetty 1800- ja 1900-lukujen taitteessa.

Laitila Metsäpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oravankylän koulusta noin 200 m kaakkoon, Huitukanlahden pohjukassa. Alue on lounaaseen viettävää viljelysmaata. Vuoden 1995 inventoinnissa paikalla havaittiin vähän tulen rapauttamia kiviä ja kvartsia. Aikaisemmin alueelta on löytynyt kivitaltta.

Tulkunsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven Kätkytniemen tyven pohjoispuolella Suonenlahdessa olevan saaren koillisosassa. Alue on hiekkamultaista peltoa, jossa inventoinnissa löydettiin tulen rapauttamia kiviä ja kvartsia, jotka jätettiin paikalleen. Kvartsia havaittiin myös saaren eteläpäässä matalassa rantavedessä.

Sittoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee laajan Vuohtoniemen luoteisrannalla Sittoniemessä. Kysymyksessä on kivikkoinen niemi, jonka pohjoispuolella on pieni suojaisa poukama. Siitä löydettiin inventoinnissa vesirajasta ja matalasta rantavedestä kvartsia. Aikaisemmin paikalta on löydetty reikäkivi.

Matarapelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven Savilahden rannasta n. 600 m länteen. Alue on itäkoilliseen viettävää hiekkapohjaista viljelysmaata. Alueelta on löydetty esikeraamiselle ajalle ajoittuva kirves. Paikalla erottuu myös tulen rapauttamia kiviä, mutta kvartsia ja muuta selvästi asuinpaikkaan viittaavaa paikalta ei ole löydetty.

Verkkoranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Likoniemen eteläpuolella Pyhäjärven länsirannalla pienen lahdelman pohjukassa, siihen laskevan ojan suussa. Alue on matalaa mudan peittämää hiekkarantaa laidunmaan reunassa. Paikalta on löydetty tasataltta ja inventoinnissa kvartsia vesirajasta.

Likoniemi (1000000307) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee kesämökin pihalla Pyhäjärven Savilahden suussa, lahden lounaisrannalla. Paikalla on avokalliota ja ranta hiekkapohjainen. Kaivauksissa paikalta on löydetty kvartsi-iskoksia ja -esineitä, palanutta luuta, pohjalainen kirves ja keramiikkaa (KA II:1 ja :2). Aikaisemmin paikalta on löydetty useita kiviesineitä.

Lohiranta E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven Savilahden Lohirannan eteläosassa. Alue on hiekkaista rantaa. Inventoinnin yhteydessä rantatörmän taitteesta löydettiin tulen rapauttamia kiviä ja kvartsi-iskos, joka jätettiin paikalleen. Paikalle on hiljattain tehty maatäytteinen laiturinpohja, jolloin osa kohteesta on tuhoutunut.

Kuoppaharjunniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven Junttiselän länsirannalla, pyhäjoen niskasta noin 2 km etelään. Alue on Kihonpuron eteläpuolista suhteellisen tasaista viljelysmaata. Paikalla on rantatörmän yläpuolella hieman ympäröivää aluetta korkeampi kumpare, jonka alueelta on löydetty kiviesineitä ja jolla inventoinnissa havaittiin runsaasti tulen rapauttamia kiviä sekä kvartsia, joka jätettiin paikoilleen.

Peltola (1000000310) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven Junttiselän länsirannalla, Pyhäjoen niskasta noin 1 km etelälounaaseen. Alue on eteläkaakkoon kohti järveä viettävää hiekkapohjaista viljelysmaata. Paikalta on löydetty aikaisemmin kivitaltta ja inventoinnin yhteydessä kvartsia, joka jätettiin paikoilleen.
Asuinpaikan koillispuolella olevassa Leväniemessä ja sen viereisessä suossa kerrotaan olevan liistekatiskoiden jäänteitä.
Ks. myös vieressä sijaitseva kohde Pyhäjärvi Lahti.

Ketola (1000000311) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven pohjoisimman osan, Niskalahden länsirannalla, Pyhäjoen niskasta noin 400 m lounaaseen. Alue on koilliseen kohti järveä viettävää viljelysmaata. Paikalta on löydetty runsaasti kiviesineitä, tasa- ja kourutalttoja ja reikäkiviä, kvartsia sekä liesien jäänteitä. Lisäksi Pyhäjoen niskasta on löydetty irtolöytönä lehdenmuotoinen piinuolenkärki.

Myllypelto (1000000313) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven itäpuolella Vaivonpuron ja Tölppäänlahden välisessä maastossa Rannankylän koulusta noin 600 metriä lounaaseen. Alue on tarkastettu Pyhäjärven perusinventoinnissa 1995.
Alue on tasaista, loivasti länteen laskevaa kuusikkokangasta. Rauniot löytyvät, kun palstojen 21:3 ja 105:14 länsi-itä-suuntaista rajaa mennään lännestä korkeimman kohdan rinteen partaalle ja poiketaan pohjoispuolella olevaan kuusikkoon. Paikalla on kooltaan vaihtelevia matalia kivistä koottuja raunioita. Tiheässä kuusikassa illan hämärtyessä raunioita laskettiin kaksi isompaa, halkaisija n . 3 - 4 m ja puolenkymmentä pienempää. Paikalla syntyi vaikutelma viljelysraunioista.
Vinovalovarjosteen (Laserkeilausaineiston) perusteella noin 50 m kohteen koordinaattipisteen länsipuolella on melko suuri rakennuksenpohjaa muistuttava anomalia (koko noin 16x10 m).

Rönkönharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Komujärven Lintulahden lounaisrannalla, lahden pohjukasta noin 1 km luoteeseen. Alue on hiekkapohjaista viljelysmaata, joka viettää kohti rantaa. Inventoinnissa paikalla havaittiin tulen rapauttamia kiviä ja kvartsia, jotka jätettiin paikoilleen.

Kuivaniemi Niemipelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven Junttiselän länsirannalla Kuivaniemessä ja Pyhäjoen niskasta noin 1,7 km etelään. Alue on Kihonpuron pohjoispuolista suhteellisen tasaista hiekkapohjaista viljelysmaata. Paikalta on löydetty runsaasti kiviesineitä (tasa- ja kourutalttoja, kirveitä) kvartsi-iskoksia ja -esineitä, pii-iskoksia, palanutta luuta ja kampakeramiikkaa. Kohteessa on tehty kaivauksia.

Maaselänlahden perukka (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppakohde on paikannettu Pyhäjärven kuntainventoinnissa 1995. Se sijaitsee Maaselänlahden pohjukan eteläpuolisen mäntykankaan reunassa, koilliseen vaihtelevasti viettävässä rinteessä. Muodoltaan pyöreiden kuoppien halkaisija on pääosin noin 3–5 m ja syvyys enimmillään noin 1 metri. Osa on hieman epämääräisiä. Vuoden 2018 tarkastuksessa paikannettiin 19-20 kuopparakennetta alueella, joka luoteen ja kaakon suunnassa on noin 250 metriä ja enimmillään noin 150 m koillisesta lounaaseen. Kuoppia on etelään johtavan yksityistien sekä sähkönsiirron voimalinjan molemmin puolin, metsäalueilla sekä sähkölinjan alla ja linja-aukealla. Etelälounaisin kuoppa on noin kolme metriä tienreunan itäpuolella, parikymmentä metriä teiden risteyksestä pohjoiseen (ETRS-TM35FIN-koordinaatit p=7040880, i=453187).
2021: Kohteen tarkastuksen aikana alueelta dokumentoitiin 23 uutta pyyntikuoppaa, joten alueelta tunnetaan nyt yhtensä 34 pyyntikuoppaa. Pyyntikuoppien tiedot on merkitty alakohteisiin. Alue laajentui etelään ja kaakkoon.
2023: Inventoinnissa tarkastettiin 100 m kaistaleella suunnitellusta sähkönsiirtolinjasta sijaitseva osuus, joka kattaa alakohteet 1-14 ja 34. Edellisissä inventoinneissa havaitut maakaapeloinnin ja metsätöiden aiheuttamat vauriot olivat yhä hyvin selkeitä, ja osa havaituista jäljistä inventoidun alueen luoteisosassa, nykyisen voimalinjan luoteispuolisella raivatulla ja tiuhaan laikutetulla kaistaleella vaikuttivat mahdollisesti vielä tuoreemmilta. Yhdenkään tunnetun alakohteen ei kuitenkaan havaittu vaurioituneen selvästi lisää edellisiin käynteihin nähden. Kohteesta tavattiin yksi varmasti uusi todennäköinen, metsätöissä tai voimalinjan raivauksen yhteydessä vaurioitunut pyyntikuoppa, alakohde 9-35, aiemman aluerajauksen ulkopuolelta ja siitä n. 20–40 m lounaaseen ja länteen.
Kuoppien itäpuolelta liki Lahdenjoen rantaa on löydetty mahdollisesti rautakaudelle ajoittuva putkellinen keihäänkärki.

Rantakari (1000000320) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Komujärven itärannan Risulahden kaakkoisrannalla. Alue on tasaista rantakoivikkoa ja entistä viljelysmaata, jolla nykyisin on loma-asutusta. Paikalta löydettiin inventoinnin yhteydessä kvartsi-iskoksia ja -kaavin. Aiemmin paikalta on löydetty kivikirves.

Väisäsenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Komujärven pohjoisrannan Väisäsenniemen kärjessä. Alue on hiekkapohjaista viljelysmaata. Inventoinnin yhteydessä paikalta löydettiin tulen rapauttamia kiviä ja kvartsi-iskoksia, jotka jätettiin paikoilleen. Kvartsia havaittiin noin 100 x 50 m:n kokoisella alueella.

Karvola (1000000322) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Komujärven lounaisrannalla, Komujoen niskasta runsas 1 km kaakkoon. Alue on loivasti kohti järveä viettävää viljelysmaata. Inventoinnissa paikalta löydettiin tulen rapauttamia kiviä ja kvartsi-iskoksia. Aikaisemmin alueelta on löydetty tasataltta.

Kunnalliskoti ja Mustaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven itärannalla Komujoen suusta noin 1,2 km pohjoisluoteeseen. Alue on loivasti länteen kohti rantaa viettävää viljelysmaata. Inventoinnissa paikalta löydettiin kuusi kvartsi-iskosta, mutta selkeää keskittymää ei paikalla havaittu olevan. Aikaisemmin alueelta on löydetty kaksi tasatalttaa, näistä toinen löytöalueen luoteispuolelta alueelta, joka on nykyään on metsäksi istutettua vanhaa viljelysmaata, kohde Pyhäjärvi 24.
Löydöt KM 3763:1 ja KM 4512:3
Vuonna 2015 alueella tehtiin Niemelänrannan asemakaavamuutoksen takia tarkkuusinventointia (koekuopitusta) muinaisjäännösrekisterissä olleen aluerajauksen kohdalla. Alueella ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä, minkä perusteella olisi syytä poistaa kohde rauhoitetuista kohteista Niemelänrannan osalta. Kohde on ilmeisesti pääosin tuhoutunut, mutta aiempien löytötietojen peusteella se voi sijoittua myös hieman pohjoisemmas Mustaniemeen, joka on Ruotasen osayleiskaavan alueella.

Paljakkasaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven länsiosassa Toivolanniemen eteläkärjestä noin 700 m etelään ja Likoniemen asuinpaikasta noin 450 m koilliseen. Kyseessä on pieni saari, jonka pohjois- ja länsirannalta vesirajasta on löydetty mm. reikäkivi, kvartsi-iskoksia ja -esineitä, keramiikkaa (KA I:?, KA II: 1- 2 ja asbestikeramiikkaa) ja pajunlehden muotoinen piinuolenkärki. Lisäksi kerrotaan löydetyn myös kaksi vihertävästä kivestä tehtyä kiviesinettä (kirves ja taltta?), jotka löydetty rakennuksen pohjaa kaivettaessa koskemattoman maan alta. Näiden on arveltu olevan Kansallismuseossa, missä ne eivät ole.
Samanmuotoinen kvartsinen kärki on löydetty Paljakan eteläpuolella olevan Karhusaaren pohjoisosasta.

Toivola (1000000392) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven länsirannalla Toivolanniemen eteläkärjessä kallioisella rannalla, jossa on pieniä hiekkapohjaisia poukamia. Eteläisimmästä poukamasta havaittiin inventoinnissa kvartsi-iskoksia matalassa rantavedessä. Iskoksia ei poimittu talteen. Vesi oli havintoaikana poikkeuksellisen matalalla, joten kysymyksessä saattaa olla kokonaan tuhoutunut asuinpaikka.

Hornala (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pyhäjärven länsirannalla Toivolanniemen eteläkärjestä noin 500 m luoteeseen ja Hornalan talosta 200 m koilliseen, Kotisuohon rajoittuvan viljelysmaan reunalla on kiviröykkiö, halkaisijaltaan noin 7 m. Röykkiö voi olla historiallisen ajan viljelysröykkiö.
Kohde on todennäköisesti tuhoutunut. Koko alue on raivattu pelloksi vuoden 1996 tarkastuksen jälkeen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven Niemenlahden koillisrannalla Niemen talon pihapiirissä, joka viettää lounaaseen kohti lahden rantaa. Paikalta on alueen eri puolilta useita kiviesineitä: tasa- ja kourutaltta ja liuskerenkaan katkelma. Tasataltta on löytynyt päärakennuksen perustusta kaivettaessa, kourutaltta pihamaalta. Näiden lisäksi on löydetty kaksi sittemmin hukkaantuneita kiviesinettä, yksi järven rannasta, saunan luota, talosta suoraan etelään, sekä toinen 300-400 m talosta länteen.
Inventoinnissa 1995 paikalla ei havaittu asuinpaikkamerkkejä. Piha-alue oli nurmella, jeikä lähialueella ollut pintapoimintaa mahdollistavia avoimia peltoja. Talosta kaakkoon sijaitsevassa pellossa havaittiin yksittäinen piin kappale, joka lienee tuluspiitä. Maaperä alueella on hiekkaperäistä ja paikka kivikautiselle asuinpaikalle hyvin sopiva. Myös Luoteen suunnalla on kiviesineen (KM 3170:2) löytöpaikka rautatien eteläpuolelta Tikkalan tilalta, arviolta vain 150 m etäisyydellä. Löytöpaikka on nykyisen kaupungintalon vaiheilla, jota rakennettaessa kerrotaan havaitun myös liesikiveys. Myös rautatien pohjoispuolelta on pellosta löytynyt kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä, kvartsi-iskoksia, nykyisten kerrostalojen vaiheilta (kohde Simuna, KM 12293).
On ilmeistä, että alueella on ollut laajalti kivikautista asutusta, joka voi olla pääosin rakentamisen tuhoamaa, mutta jonka säilyneisyyttä ja laajuuttas on tarpeen selvittää alueen maankäytön muutosten yhteydessä.

Mustaparta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tikkalanniemen koillisrannalla, Pyhäjärven Junttiselän eteläpäässä Tikkalanniemestä noin 1 km pohjoisluoteeseen. Alue on loivasti koilliseen kohti järveä laskevaa viljelysmaata: Aivan rannassa on lomamökkejä. Niiden yläpuolelta rinteestä havaittiin noin 100 m:n mittaisella rannan suuntaisella vyöhykkeellä kvartsi-iskoksia, jotka jätettiin inventoinnissa paikoilleen.
Vuoden 2021 inventointi: Tarkastuksessa ei havaittu varmoja merkkejä asuinpaikasta, vain muutamia yksittäisiä palaneita kiviä. On todennäköistä, että eroosio on tuhonnut kohteen, mikä on todettu myös jo aiemmissa inventoinneissa. Aluerajaus on tehty inv.1995 löytölevinneisyyskartan mukaan.

Rauha (1000000401) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaava kohde sijaitsee Särkijärven itärannalla ja Myllypuron pohjoispuolella. Alue on kivikkoista lounaaseen viettävää hiekkapohjaista viljelysmaata. Aikaisemmin paikalta on löydetty pieni reikäkivi (Pyhäjärven museossa numerotta), jonka todetaan olevan Mäkikylän Särkijärven Rauhan pellosta. Rauhan talosta saadun löytäjän pojan mukaan löytöpaikka on Rauhan talosta n. 250 m koilliseen oleva pelto. Muita kiviesineitä ei paikalta kuulemma ole löytynyt. Inventoinnissa 1995 samalta paikalta perunapellosta löydettiin puolenkymmentä kvartsi-iskosta, joista kuitenkin osa oli epämääräisiä. Kvartsit jätettiin löytöpaikalleen.
Pellon yläosassa heti Hautalaan johtavan tien eteläpuolella inventoinnissa todettiin melkoinen kivikko, jonka luontaisuus jäi epäselväksi. Kivikon pohjoisreunaa leikkasi viereinen tie ja muita reunoja pellot. Kivikossa havaittiin kolme rakkakuoppamaista syvennystä. Paikalla on saattanut olla luonnonkivikko, jonka reunoja on ajan myötä
ihmistyö muovannut tai sitten rakkakuoppamaiset syvennykset ovat melko nuoria.

Kirjavaniemi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Parkkimajärven länsirannalla Kirjavaniemessä. Alue on matalaa rantametsikköä. Välittömästi paikalla olevan kesäasunnon pihapiiriin kuuluvan aitan pohjoispuolella on matala ja pyöreä kiviladelma, halkaisija on 3–3,5 m ja korkeus 30–40 cm. Röykkiön keskellä erottuu muuta kiveystä kookkaampi "silmäkivi". Osa kivistä on tulen rapauttamia, ja kivien lomassa jonkin verran hiekkaa ja hiiliä.

Malila (Niemi-Malila) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Parkkimajärven etelärannalla Malilanniemen kärjessä. Alue on pääosin hiekkapohjaista viljelysmaata. Niemen kärjessä on Niemi-Malilan talo. Inventoinnissa löydettiin alueelta useita kvartsi-iskoksia, pääosa alueen eteläosasta, mistä aikaisemmin on löydetty kourutaltta

Kupas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen itärannalla vastapäätä Jokikylän koulua. Alue viettää länteen kohti jokea ja on viljelys- ja laidunmaata. Paikalta löydettiin inventoinnissa useita kvartsi-iskoksia, jotka jätettiin paikoilleen.
Vastakkaisella puolella jokea, Kupaksen asuinpaikasta n. 300 m länsiluoteeseen on löydettykivikirves (KM 25812).

Lapinharju (1000000405) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen länsirannalla, jokikylän koulun kaakkoispuolella. Paikalla erottuu pieni mäenkumpare, joka on korkean veden aikana saarena. Kumpareelta löydettiin inventoinnissa tulen rapauttamia kiviä ja kvartsi-iskoksia, jotka jätettiin poimimatta.

Historiankangas (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Röykkiö sijaitsee soiden ympäröimän Historiankankaan eteläreunalla. Kohteen eteläpuolella, siitä noin 10 m etäisyydellä, kulkee metsäautotie. Kohde on merkitty maastokarttaan muinaisjäännösmerkillä ja kartassa lukee Lapinhauta. Röykkiö on pyöreä ja 4 m halkaisijaltaan ja sen päälle on kotiseutuyhdistys pystyttänyt muinaisjäännöksestä kertovan kyltin. Röykkiön ympärillä on 1960-luvulla kaivettu soramonttu, joka on metsittynyt.

Historiankangas SW (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee soiden ympäröimän Historiankankaan eteläreunalla. Noin 100 m päässä kohteen pohjoispuolella kulkee metsäautotie. Kohteen maasto on metsäaurattu ja kasvaa nykyisellään sekametsätaimikkoa. Röykkiöiden ympäristössä on suuria siirtolohkarekiviä. Kaikkien kolme röykkiön päältä kulkee kaksi aurausuraa. Röykkiöt ovat halkaisijaltaan 5–7 metriä.

Kivikangas (1000000907) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee 20–100 m Kälviän ja Kalajoen rajasta pohjoiseen, Kivikankaan Vesinevaan viettävällä länsirinteellä, jossa kulkee lounaasta koilliseen metsäautotie. Kuopat sijaitsevat molemmin puolin tietä. Kivikankaan luoteisreuna on hiekkaista mäntykangasta, jonka pohjoisosassa on tehty avohakkuu. Kuopat ovat halkaisijaltaan 4–6 m. Metsäautotietä lukuun ottamatta alue on koskematon.

Uudenhaudankangas (1000000911) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Yli-Limpsiännevan soiden ympäröimällä kalliolla ja kohteen eteläpuolitse 10 m päässä kulkee metsäautotie. Paikalla maasto on tasaista kalliota, jossa kasvaa jäkälää ja suomättäitä sekä siellä täällä pieniä mäntyjä. Kohteessa on vuoden 2003 inventoinnissa havaittu neljä epämääräistä kivikehää, joista pienin on ilmeisesti liesikiveys. Kolme muuta ovat kooltaan noin 1,5 x 3 m. Kehät ovat suorakaiteen muotoisia.
Alueella on sittemmin todettu olevan useampia erilaisia kivirakennelmia, joiden on arveltu ajoittuvan 1900-luvulle.

Malkakorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pitkäjärven pohjoispuolella sijaitsevan Hietakankaan koillispäässä, turkistarhan itäpuolelta kulkevan metsäautotien varrella noin 5 metriä tiestä itään. Kohteessa on 2 m ja 4 m halkaisijaltaan olevat pyyntikuopat.

Vääräneva (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee Vääränevan itäpuolella sijaitsevalla kalliolla. Kohteen itäpuolella, noin 70 metrin etäisyydellä, kulkee metsäautotie Mehtäkylän Yli-Limpsiästä Taluskylän Kytölään. Kohteessa on kolme kallion laelle rakennettua röykkiötä, joista kaksi on suurimmaksi osaksi sammalen peitossa. Kaksi röykkiötä on pyöreää ja halkaisijaltaan noin 5 m. Suurin röykkiö on mitoiltaan 11 x 6 m. Alue on jäkäläkalliota, jossa kasvaa jokunen mänty.

Haka (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee Pitkäsenkylän peltoaukeiden itäpuolella sijaitsevalla kalliolla. Kallion eteläpuolitse kulkee Pitkäsenkylän Esalankankaalta Looppiin metsätie. Röykkiöistä suurin on kooltaan 14 x 13 m ja sen pohjoisosa on tuhottu noin 15 neliömetrin alalta. Muut röykkiöt ovat pyöreitä ja halkaisijaltaan 3–4 m. Isossa röykkiössä on havaittavissa erillisiä kivikehiä ja tuhotulla alueella oli palaneita ihmisen luita.

Rautakuru (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Loopinkankaan luoteispäässä sijaitsevalla kalliolla. Kohteen kaakkoispuolella noin 100 m etäisyydellä kulkee koillisesta lounaaseen voimajohtolinja. Latomus on kooltaan 11 x 3 m ja osa siitä voi olla luonnonkivikkoa. Latomus sijaitsee kallion korkeimman kohdan koillisreunalla.
Vuoden 2013 inventoinnissa (Jussila & Sepänmaa, Mikroliitti Oy) löydettiin kohteen eteläpuolelta kivikautinen asuinpaikka (Rautakuru 2).
Vuoden 2015 inventointihavainnot: Kohde ennallaan. Kohde on merkitty peruskartalle nimikkeellä "Röykkiö".

Kolkankangas (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee Mehtäkylän ja Överstinperän välillä sijaitsevassa kallioisessa maastossa, jota ympäröivät peltoaukeat. Kohteen eteläpuolella noin 40 m etäisyydellä kulkee metsäautotie Kolkankankaalle ja kohde näkyy tielle. Kohteessa on kaksi hajonnutta röykkiötä ja epämääräisiä kivikasoja.

Asikaisten kallio (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mehtäkylän ja Limpsiännevan välisellä kallioalueella Mehtäkylästä Vasankariin johtavan tien eteläpuolella, Asikaisten kallion pohjoisreunalla. Latomus on ilmeisesti alun perin ollut 15 metriä pitkä ja noin 70 cm korkea aitamainen rakennelma. Latomuksen itäpää on säilynyt noin 3 metrin matkalta alkuperäisessä asussaan. Länsipää on hajonnut epämääräiseksi kivikoksi.

Vääräjoen lounaisranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vääräjoen rannalla Ala-Typön ja Haaralan tilojen välissä sijaitsevilla joenrantapelloilla. Lounaassa asuinpaikka ilmeisesti rajoittuu metsänreunaan, missä maasto kohoaa Haaralaan vievän tien koillispuolella. Paikalta on löytynyt kvartsikaavin (KM 34281). Kohteesta on aiemmin löydetty irtolöytöjä ja asuinpaikka-aluetta on ilmeisesti myös joen vastakkaisella rannalla, jossa sijaitsevat irtolöytöpaikat Kalajoki (Rautio 15) Takalo ja Kalajoki (Rautio 11) Kortalo.

Vehkalahti (1000001031) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapaveden ja Nivalan välisen tien lounaispuolella Kalajoen rannalla, Siiponkosken tuntumassa, Nivalantien (vt 27) lounaispuolella. Alue on tasaista viljelysmaata, jonka keskellä erottuu kumpare. Paikalta on löydetty tasataltta ja poikkikirves. Vuoden 1992 inventoinnin yhteydessä tehdyistä koekuopista ei tavattu varmoja merkkejä asuinpaikasta vaikka maastonsa puolesta alue on sovelias sellaiseksi. Löytöpaikalla on nykyisin kesäasunto.

Koskela (1000001135) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Koskela-nimisen tilan maalta Hihnalankosken rannalta löytyi 1974 pajapaikka, jossa oli joitakin rautaesineitä ja 1808–1809 sodan aikainen raha. Paikan oli löytänyt talon 4 vuotias poika Hannu Salo kaivaessaan kotitalonsa pihalla olevaa kumpua. Koskelan talo sijaitsee Kalajoen Hihnalankosken pohjoispuolella noin 120 m rannasta ja löytöpaikka noin 10 metriä päärakennuksesta luoteeseen pienellä noin metrin korkuisella kallionnyppylällä. Paikalla on havaittu noin viiden metrin alueella palanutta maata ja palaneita kiviä, hiiltä, rautakuonaa ja rautaesineen katkelmia (KM 19832). Aiemmin on Koskelan maalta löydetty käyräselkäinen porfyyristä valmistettu reikäkirves (KM 16112).

Taluskylä Talonen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Talusojan länsipuoleisen peltoaukean takana kohoavan Lehtikallion rinteessä metsämaastossa Tolosen tilan pohjoispuolella.

Järvitila (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty Alavieskan kunnantalolla sijaisevaan karttaan ja paikannettu myös maastossa. Alavieskanjärven pohjoisrannalla on suuri hauta, jonka reunat on ladottu kivistä ja johon liittyy n. 1 m x 1 m kokoinen ulkopuolelle ladottu "lokero". Haudassa on myös selvästi erottuva rännin aukko.

Kähtävä Uusitalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pellon itäreunassa olevassa metsikössä on noin kymmenen melko pienikokoista hautaa toistensa lomassa.

Someronkylä Somero (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde löytyi paikallisen Valo Verrosen suullisen tiedonannon perusteella. Kohde sijaitsee Someronkylän kylätien vieressä, sen pohjoispuolella pienessä metsikössä. Hauta on melko suuri ja hyvin säilynyt, mutta sen päällä kasvaa puita.

Rukajärvi Jumalanviljankorpi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vuosseljärvestä koilliseen työntyvän Koukkulahden pohjoisrannalla olevalla pienellä niemellä. Niemen lounaisrannalla, kahden pienen avokallion välissä on näkyvissä kaksi rakennuksen kivijalkaa ja uunien sijat. Pienen talon ja saunan jäännöksiksi tulkitut kivijalat sijaitsevat noin 25 m päässä rannasta, puuttomalla ja tasaisella 35 x 20 m kokoisella alueella.
Talon kivijalka on kooltaan noin 5 x 3 m, ja sen lyhyessä sivussa on parin neliömäisiksi lohkotun kiven muodostamat portaat. Portaista noin metrin päässä ovat talon uunin jäännökset. Talonpohjasta noin 5 m eteläkaakkoon erottuvat halkaisijaltaan reilun metrin kokoisen tulisijan tai kiukaan jäännökset. Noin 2 x 3 m kokoisen saunan perustuksena olleet nurkkakivet hahmottuvat hämärästi kiukaan ympärillä.
Kyseessä on todennäköisesti 1800-luvulle tai aikaisintaan 1700-luvulle ajoittuva piilopirtti tai kalastajan maja.

Piehinki Ylipäänkivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Piehinginjoen itäpuolella, tien vieressä on kumollaan n. 0,5 m kokoinen kivi, jossa on epäselviä hakkauksia. Merkit ovat mahdollisesti Ruotsin kruunusymboli, Venäjän risti ja numero 5. Tästä kohteesta n. 4 km kaakkoon on toinen kivi (Piehinki Ispininäojankivi), johon on tehty samat hakkaukset.

Jättiläishalme (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kaihuanjärvestä noin 5,5 km länteen ja Olhavanjoesta noin 2,4 km luoteeseen olevan Jättiläishalme-nimisen kankaan laen tuntumassa, noin 0,1 km voimalinjasta lounaaseen. Kohteen pohjoispuolella on soranottopaikka, jonne tulee tie Vuosiojan metsäautotieltä. Alue on korkean moreenikankaan kivikkoista lakea ja sen lähistöä. Kankaan korkeimman kohdan itäreunalla on ainakin kaksi kiviröykkiötä, joista toisen halkaisija on noin 4 m ja sen keskellä on kuoppa. Toinen on hieman selvempi, halkaisijaltaan noin 6 m. Laen halki kulkevan tien luoteispuolella on lisäksi kehäröykkiö tai rakkakuoppa. Kankaan laella on sorantarkistuskuoppia, jotka lienevät tuhonneet osan muinaisjäännöksestä.
Vuoden 2018 inventoinnissa mäen lakialueella, viitisen metriä tien luoteisleikkauksesta luoteeseen, todettiin kehäröykkiö tai rakkakuoppa (halk. noin 2,5 m). Tien kaakkoislaidalla oli halkaisijaltaan 3 - 3,5 m, korkeudeltaan noin 60 cm kiviröykkiö koordinaattipisteessä. On mahdollista, että kyseinen röykkiö on seulakivikasa tai tietä tehtäessä puskettu, mutta on myös mahdollista että kyseessä on muinaisjäännös.

Lukkarinkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pahkakosken voimalasta vajaat 2,3 km länsilounaaseen, Iijoen etelärannalla, Siirtolan ohitse Patosaareen johtavan tien varrella. Kohde on Iin kunnan Orastinvaaran ulkopalstalla, mutta on löytymisestään, 1960-luvun alusta asti luetteloitu Yli-Iin kohteisiin. Vuodesta 2012 Iin kohteena. Paikalla on tehty koekaivaus vuonna 1961, jolloin sieltä on löytynyt asuinpaikkaan liittyviä löytöjä (KM 15243:1-25). Paikalla ei ole nykyään havaittu kiinteän asuinpaikan merkkejä.

Tammela (1000002954) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden (KM 20636, KM 24608) löytöpaikka sijaitsee Seluskaharjun luoteispäässä Tammelan tilankeskuksen ympäristössä. Vuonna 1977 löytynyt tuuran teräosa on talon päärakennuksesta noin 100 m länsiluoteeseen. Inventoinnissa vuonna 1988 talon koillispuolen perunapellosta löytyi kiviesineen katkelma. Maaperä paikalla on hieta-/ruokamultaa. Maasto viettää loivasti etelään, kohti soistunutta Isoa Seluskajärveä. Löydöt viittaavat paikalla olevaan kivikautiseen asuinpaikkaan.

Kaitala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Neljän kiviesineen löytöpaikka sijaitsee Vepsänjoen koillisrannalla, Kaitalan tilan pellossa. Alue on ympäristöstään kohoavaa kaakko-luode-suuntaista hiekkakangasta. On todennäköistä, että paikalla on kivikautinen asuinpaikka, jonka laajuus ei ole tiedossa. Kankaalla on nykyään laajoja hiekanottoalueita.

Paasonsadinmaa W (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiiminkijoen länsipuolella, Oulusta Ylikiimingin kirkolle johtavalta tien ja siltä pohjoiseen, Kiimingin kirkolle erkanevan tien länsipuolella, Lylykkäänjärvestä 2 km luoteeseen sijaitsevan Paasonsadinmaan lounaisreunalla. Alue on kumpuilevaa moreenikangasta, jossa on laajoja hiekkakuoppia. Asuinpaikka on kankaan luoteisosan länsilaidalla, suon reunaa kulkevasta ojasta noin 35 m päässä.
Paikalla on kaksi asumuspainannetta, joihin tehdyistä koekuopista löytyi kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä likamaata ja palaneita kiviä. Isompi painanne on mataluutensa ja puuston takia hieman epämääräinen ja osittain soramaassa. Se on rannan suuntaisesti pohjoisluoteesta eteläkaakkoon noin 25 m pituinen, 7-8 m levyinen sekä 60-70 m syvä. Sitä ympäröi matala reunavalli. Toinen painanne on isomman pohjoispuolella, pyöreöhkö ja hieman epämääräinen. Sen halkaisija on 4-5 m ja syvyys 40-50 cm. Painanteiden ympäristössä ei ole tehty koekuopitusta, joten asuinpaikan laajuus on epäselvä.
Vuonna 2009 kohde todettiin äestetyksi huolimatta 2003 löytyessään tehdystä ilmoituksesta metsähoidosta vastaavalle ja siitä, että kohteesta on peruskartassa/karttapaikan maastokartassa muinaisjäännösmerkki, joka sijoittuu heti äestetyn tilan pohjoispuolelle, kuten kohteen koordinaattipistekin.

Paasonsadinmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiiminkijoen länsipuolella, Oulusta Ylikiimingin kirkolle johtavalta tien ja siltä pohjoiseen, Kiimingin kirkolle erkanevan tien länsipuolella, Lylykkäänjärvestä 2 km luoteeseen sijaitsevan Paasonsadinmaan lounaisreunalla. Alue on kumpuilevaa moreenikangasta, jossa on laajoja hiekkakuoppia. Asuinpaikka on Paasonsadinmaan keskiosassa, metsäautotien pohjoispuolella. Paikalla on viisi asumuspainannetta, joista osa on tuhoutuneita tai puuroskalla peitettyjä.
Kohteen löytyessä vuoden 2003 inventoinnissa tien molemmin puolin ulottuva 140 metriä leveä palsta (2:30) oli hakkuun jäljiltä. Tien eteläpuoli oli äestetty, mutta äskettäin hakattu pohjoispuoli oli vielä äestämättä ja kohteen merkitys osoitettiin maastossa metsänhoitoyhdistykselle.

Paasonsadinmaa NE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiiminkijoen länsipuolella, Oulusta Ylikiimingin kirkolle johtavalta tieltä pohjoiseen Kiimingin kirkolle erkanevan tien länsipuolella, Lylykkäänjärvestä 1,5 km luoteeseen sijaitsevan Paasonsadinmaan itäreunalla. Alue on kumpuilevaa moreenikangasta, jossa on laajoja hiekkakuoppia. Asuinpaikka on Paasonsadinmaan kankaan itäreunalla, kumpareen itäreunalla. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä. Asuinpaikka on osin tuhoutunut metsätöissä.

Haisunjärvi NE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lamukankaalta Huttukylän kautta Kiimingin kirkolle johtavan tien länsipuolella, Lylykkäänjärvestä kolmisen kilometriä luoteeseen sijaitsevan pienen Haisunjärven koillispuolella, soiden ympäröimällä kankaalla. Kankaan kaakkoisreunalla, Härkösalmensuon luoteisreunalla, on tavattu palaneita kiviä ja kvartsiesine ja -iskoksia.

Lamukangas S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oulusta Ylikiimingin kirkolle johtavan tien ja siltä pohjoiseen, Kiimingin kirkolle, erkanevan tien risteyksestä 0,3 km itäkaakkoon. Alue on kivikkoista moreenikumparetta, jonka reunat ovat lähes kivetöntä hiekkaa. Asuinpaikka on Lamukankaan länsipään kumpareen kaakkoislaidalla, tasaisella ja kapeahkolla kankaalla, suon reunassa. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä. Löytöalueen pituus on vajaa 20 m.

Lamukangas W (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oulusta Ylikiimingin kirkolle johtavan tien ja siltä pohjoiseen, Kiimingin kirkolle, erkanevan tien risteyksestä 250 m pohjoisluoteeseen. Alue on kivikkoista moreenikumparetta, jonka reunat ovat lähes kivetöntä hiekkaa. Asuinpaikka on Lamukankaan länsipään kumpareen pohjoisreunalla, tasaisella ja kuivalla kankaalla. Paikalla on matala hiekkakuoppa, joka on tehty asuinpaikalle. Paikalla on myös neljä asumuspainannetta, joista läntisin on aivan hiekkakuopan lounaisreunalla. Asuinpaikka ja itäiset asumuspainanteet ovat suurelta osin tuhoutuneet hiekanotossa sekä koillisosan pintamaan kuorinnassa vuoden 2006 tienoilla. Sen halkaisija on 6-7 m ja syvyys 30-40 cm. Kuopan itäpuolella kulkee myöhään raivatulle pellolle johtava tieura, jonka itäpuolella on pieni painanne, 3-4 m halkaisijaltaan ja 50-60 cm syvä. Painanteesta noin 10 m itään on itä-länsisuuntainen vallien ympäröimä painanne, kooltaan 6x9 m ja syvyys 60-80 cm. Tästä vajaa 20 m koilliseen on neljäs painanne, alaltaan noin 6x8 m ja noin 40-50 cm syvä. Hiekkakuopan reunoilta ja muillakin kivennäismaan paljastumakohdilla havaittiin inventoinnissa kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä merkkejä tulenpidosta. Hiekkakuopan länsipuolen ojaleikkauksessa on erotettu mahdollinen punamultahauta. Asuinpaikka ajoittuu sijaintikorkeuden perusteella kivikauden loppupuolelle.

Ilvesmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiiminkijoen länsipuolisen Lylykkäänjärven pohjoispuolella, järvestä noin 0,3-0,4 km päässä. Alue on soiden ympäröimää, paikoin kivikkoista moreeniselännettä, jonka harjanteen laen koillisreunalla on 4-6 asumuspainannetta. Painanteet ovat itä-länsi -suuntaisessa jonossa, aivan rinteen yläosassa.

Isokangas länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamontien luoteispuolella, Isokankaan lounaispuolella olevan järven pohjoispuolella. Alue on kuivaa mäntykangasta, jota halkovat pienet metsätiet. Paikalla on ainakin neljä-viisi maakuoppaa. Mahdollisesti ne ovat pyyntikuoppia tai keittokuoppia. Kahden inventoinnin tietojen perusteella ne ovat alueella, joka on etelästä pohjoiseen 500 m luokkaa. Yksi kuoppa on noin 500 m näitä idempänä. Kuopat ovat halkaisijaltaan 1,3-2,0 m ja syvyydeltään noin 0,5 m. Osassa kuopista on podsolimaannos ja ainakin yksi on osin kivien täyttämä ja mahdollisesti melko nuori. Kvartsia tai muuta asuinpaikkaan viittaavaa ei ole havaittu alueella.

Mustasuo SW (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kiimingin Jäälin Mustasuon ja Takumaansuon sekä Haukiputaan Vasikkasuon välissä olevalla kuivalla mäntykankaalla, Takumaansuon kaakkoisreunassa olevasta järvestä noin 520 m itään. Paikalla on soikeahko, 1,7 x 1,3 m kokoinen ja 0,3 m syvä kuoppa. Kyseessä saattaa olla pyyntikuoppa. Paikalla on muitakin mahdollisia pyyntikuopiksi luokiteltavia kuoppia.

Kiveskoski (1000003626) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Alakitkan Virranlahdesta koilliseen laskevan Kiveskosken eteläpään länsirannalla. Paikalle maantieltä johtaa kalastajien tallaama polku, jota kulkien päästään kapenevalle niemelle. Niemen eteläpään korkeimmalla kohdalla on neliömäinen kivilatomus, kooltaan noin 1,5 x 1,4 m. Kyseessä saattaa olla Täyssinän rauhan (1597) rajamerkki.

Ylitalo (1000004715) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kotilassa, Pidisjärven itärannalla, Kalajoen suulla, pumppaamoon johtavan kuivausojan pohjoispuolella. Lounaaseen viettävältä peltorinteellä, läheltä Ylitalon päärakennuksen ja pellon reunaa, löytyi kvartsia ja palaneita kiviä.

Istunmäki 1 (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Sarjankylässä, Sarjankyläntien itäpuolella, Peltopuhdon tilan päärakennuksen ja pellon välisessä piharinteessä. Lähellä pellon reunaa sijaitseva laakea maakivi, jonka pinnassa ainakin viisi selvää syvennystä. Lähistöllä mahdollisia viljely- ja/tai hautaröykkiöitä.

Koutonen 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Konttipuolella, Pidisjärven lounaisrannalla, loivasti Pidisjärveen viettävällä peltolakeudella. Paikalta on löytynyt aiemmin tasataltta ja inventoinnin yhteydessä kvartsia ja palaneita kiviä.

Seppä (1000004724) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Aittoperällä, Lahnajärventien pohjoispuolella. Pienen peltotien pohjoispuolella, Sepän tilan päärakennuksesta itään, peltorinteellä pieni hietaisempi alue, josta kvartsia ja palaneita kiviä. Paikalta on aiemmin löytynyt kivikirves.

Peräaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Erkkisperällä, Erkkisjärven itäpuolella. Kohde sijaitsee Erkkisjärven ja siihen pohjoisesta virtaavan Sarjanojan itäpuolella, laajan peltolakeuden itäreunalla. Idässä maasto nousee laajalla Mustakorven alueella jopa 120m mpy. Paikalla sijaitsee asutuksen ja metsäisten rinteiden ympäröimä, pienehkö peltoalue, joka sijoittuu pääosin 90 m korkeuskäyrän yläpuolelle.
Peräahontien pohjoispuolella sijaitsevalla peltorinteellä, hietaiselta mäeltä kivikautisia asuinpaikkalöytöjä. Paikalta on löytynyt aiemmin kaksi kivikirvestä. Kivikirveiden löytöpaikka on Peräahon pellon luoteisnurkassa ympäristöään korkeammalla alueella, jonka maaperä on kuivempaa ja hietaisempaa. Mäen päälllä on aiemmin sijainnut pieni metsäsaareke, johon on aikanaan ajettu pellosta löytyneitä kiviä. Saarekkeen pintamaata oli kuorittu pois 2000- luvun alussa, jolloin hiekka oli tullut esiin ja toinen kirves mahdollisesti löydetty tällöin. lnventoinnin yhteydessä pellon pinnalta, hiekkaisesta maasta löytyi useita kvartsi-iskoksia ja yksi puolikuunmuotoinen kvartsikaavin. Paikalla oli havaittavissa myös runsaasti palaneito kiviä ja suurikokoisia kvartsi- ja kivilajiraaka-ainekappaleita. Niitä ei otettu talteen. Kyseessä on kivikautinen asuinpaikka.
Kohteelle on tehty muinaisjäännösrekisteriin muinaisjäännösalueen rajaus vuonna 2023 inventointiraportin peruskarttaotteeseen merkityn alueen mukaisesti. Kohteen laajuuden arviointi edellyttää kuitenkin varsinaisia tutkimuksia. PPM/TT

Mönkönsaari (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Järvikylässä, Pidisjärven kaakkoisrannalla, Kalajoen suulla. Pidisjärven pohjukassa sijaitsevan metsäisen mäen eteläreunalla, paikalla sijaitsevan kesämökin grillikodan vieressä on noin 3,5 x 2,5 m suuruinen sammaloitunut kivilatomus.
Kohteelle on lisätty muinaisjäännösalueen rajaus (11/2023) inventointiraportin perusteella.

Kotakangas (1000004729) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Poutapuhdossa, Kajaanintien, Poutapuhdontien ja Haapavedentien muodostamassa kolmiossa. Mäen eteläreunalla on viisi tai mahdollisesti kuusi pyöreää, matalaa kuopannetta. Kuopat ovat halkaisijaltaan 1,5-2 metrisiä ja ne sijoittuvat tasaisin välimatkoin suhteessa toisiinsa. Maaston ja kuoppien sijainnin perusteella kyse ei ole pyyntikuopista. Kuoppien reunat ovat loivia ja pitkän ajan kuluessa pyöristyneitä.

Ulkuniemi (1000005670) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kaukosaaren itäpäähän johtavan tien eteläpuolisen harjanteen päällä, etelärannan tuntumassa olevan pellon itäpäästä n. 15 m koilliseen. Paikalla on yksittäinen kuoppa, jonka halkaisija on n. 2,5-3 m ja syvyys 60-70 cm. Kuopan seinämässä erottuu huuhtoutumiskerros. Kuopan kaakkoispuolella on kantokuoppa/tuulenkaato.
Tark. 30.6. 2005 M. Sarkkinen kaava-alueen inventoinnin yhteydessä

Likalahti (1000006063) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alajuumajärven kaakkoisosassa sijaitsevan Likalahden itärannalla kapealla, rannan suuntaisella hiekkaharjanteella, jolla on pituutta noin 200 metriä. Paikoista, jossa maanpinta oli rikkoutunut, tavattiin kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä neljästä eri kohdasta. Asuinpaikka saattaa olla pesäkkeellinen.

Mustalampi 1 (1000006064) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alajuumajärven kaakkoisosassa olevan Likalahden eteläpuolella, pienen Mustalammen pohjoisrannalla kohoavalla hiekkaharjanteella. Löydöt ovat kvartsia.

Mustalampi 2 (1000006065) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Viiden pyyntikuopan ryhmä sekä yksittäinen maakuoppa sijaitsevat Alijuumajärven kaakkoisosassa olevan Likalahden eteläpuolella sijaitsevan pienen Mustalammen koillispuolella hiekkaharjanteella. Yksittäinen maakuoppa sijaitsee noin 200 metrin päässä lammen rannasta koilliseen. Kuopat ovat halkaisijaltaan 1,5 - 3 m ja syvyyttä niillä on 20 - 60 cm (ks. erilliskohteet a-f). Kuopat on sijoitettu maastoon siten, että ne sulkevat itäisen jyrkemmän rinteen ja läntisen suon välisen käytävän Mustalammen koilliskulmalla. Tarkastuksessa heinäkuussa 2009 todettiin kahden kuopan (c ja d) tuhoutuneen huvilan rakentamisen yhteydessä.

Mustalampi 3 (1000006066) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alajuumajärven kaakkoisen Likalahden eteläpuolla olevan pienen Mustalammen kaakkoisrannalla, tasaisella hiekkakankaalla. Hiekkakankaalle tehdystä koekuopasta löytyi runsaasti palaneita kiviä sekä kvartsi-iskoksia.

Miikkulinkanta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikan jäänteet sijaitsevat Ylikitkan itärannalla Keräsniemen Miikkulanniemen kannassa sijaitsevan pienen hiekkakuopan reunoilla. Hiekkakuoppa sijaitsee Karinkolonlahden kohdalla paikallistien itäpuolella. Löydöt ovat kvartsi-iskoksia.
Hiekkakuopan itäreunalta, kolmisenkymmentä metriä Sarkkisen havaitsemista iskoksista etelään, tavattiin vuoden 2010 inventoinnissa kymmenkunta kvartsi-iskosta, keskittymänä noin yhden neliömetrin alalla. Iskoksia ei poimittu talteen. Havaittujen iskosten perusteella vaikuttaa ilmeiseltä, että hiekkakuopan itäpuolella on ainakin jonkin verran säilynyt pesäkkeistä asuinpaikka-aluetta.

Palokangas (1000006068) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Rakkakuopat sijaitsevat Kuusamontien kaakkoispuolella kohoavalla Palokankaalla, sen itäpään korkeimmalla kohdalla olevassa luonnonkivikossa. Alueella on kaksi rakkakuoppaa, joista toinen on halkaisijaltaan 4 metriä ja sitä ympäröi heikosti erottuva valli. Syvyyttä kuopalla on noin 40-50 cm. Toinen kuopista sijaitsee ensimmäisestä viiden metrin päässä itään. Sen halkaisija on noin 3,5 metriä, eikä siinä ole erotettavissa vallia. Alueella on edellisten lisäksi mahdollinen luontainen kiveys sekä kivipohjainen kuoppa.
Kankaan laen itäpään pohjoispuolella on lisäksi ajoittamaton maakuoppa. Sen ympäristö todettiin paikalle osuneessa tarkastuksessa 22.5.2014 äestetyksi. Itse kuoppa oli reunavallia lukuun ottamatta vahingoittumaton.
2023: Ennestään tunnetut rakkakuopat todettiin melko hyvin säilyneiksi. Lisäksi mitattiin ja dokumentoitiin kolme muuta kohdetta, jotka kulttuuriympäristön palveluikkunan perusteella oli jo aiemmin todettu, muttei dokumentoitu. Ne on lisätty alakohteisiin.
Kuoppien lisäksi alueella on epämääräinen painanne, joka on halkaisijaltaan 5–6 m. Siinä on n. 1 m leveät ja 50 cm korkeat päänkokoisista kivistä muodostuvat vallit. Melko säännöllisen pyöreän painanteen mahdollinen sisäänkäynti avautuu itään. Aukko on n. 2,2 m leveä ja kivet jatkuvat n. 2 m matkan muurimaisesti. Painanne tulkittiin moderniksi kivenottopaikaksi tai luonnolliseksi painanteeksi (tarkka sijainti ei tiedossa). Kyseistä kohdetta ei ole sisällytetty alakohteeksi.

Tuulisalmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pudasjärveen Tuulijärvestä laskevassa salmessa on kivistä koottu salmen poikki ulottuva pato, jossa on kaksi aukkoa. Pato on noin 50 metriä pitkä. Kiveyksen leveys on 3 - 4 metriä. Itärannan kiveyksen eteläreunalla on näkyvissä muutamia salkomaisia puita, jotka lienevät peräisin joko kiveykseen liittyvästä puurakenteesta tai erillisestä puisesta kalapadosta. Patorakenteet erottuivat hyvin kesällä 2006 poikkeuksellisen matalan vedenkorkeuden vuoksi. Padon alapuolelle (pohjoispuolelle) on aukkojen väliin aikojen saatossa muodostunut särkkämäinen hiekkamuodostuma.
Vuoden 2011 inventoinnissa Tuulisalmen länsiranta tarkastettiin, mutta itärannalla ei käyty. Länsirannalla eikä vedessä voitu havaita merkkejä kalapadosta ja sen rakenteista.

Tuohingonkangas (Kivirakenteet)
Kivikautinen; Röykkiö sijaitsee Tuohinnonkankaan itälaidalla Raahe-Vihanti -rautatiestä noin kilometri etelään. Tuohinnonperältä Pahtamaahan johtavan paikallistien eteläpuolella on moreenikumpare, jonka yli kulkee voimansiirtolinja. Moreenikumpareen laella, noin 30 metriä voimansiirtolinjasta itään on röykkiö, joka on halkaisijaltaan noin 3 - 4 m ja korkeudeltaan noin 40 cm. Röykkiö on vaurioitunut metsä-äestyksessä sen itä- ja länsireunoilta. Kohde on merkitty uusimpaan maastokarttaan ilmeisesti kartoittajan toimesta.

Kupiaisenkaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kupiaisenkaarto on kaksi kilometriä pitkä hiekkaharjanne Alpuankankaan länsipuolella. Alueella on runsaasti tervahautoja, mutta myös ilmeisesti ainakin 14 pyyntikuoppaa. Kuoppien keskinäisen sijainnnin ja ilmeisen eri-ikäisyyden perusteella kyseessä ei liene varsinainen pyyntikuoppaketju. Maasto pyyntikuopille varsin tyypillinen. Ks. erilliskohteet.

Latvanevankaarrot (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Hiekkakankaita Vihanti-Pulkkila -maantien pohjoispuolella, Haapaveden ja Vihannin rajalla. Kaksi erillistä keskittymää pyyntikuoppia Haapaveden ja Vihannin rajalla sijaitsevalla hiekkakankaalla Vihanti–Pulkkila-maantien pohjoispuolella. Ks. erilliskohteet.
2020: Alakohteiden 4 ja 5 koordinaatit eivät todennäköisesti pidä paikkaansa.
Kohteesta erotettiin omaksi kohteeseen eteläinen kuoppakeskittymä Latvanevankaarrot 2 (1000039666), johon kuuluu tarkastuskertomukset kuopat 6-9.

Palokankaan talo (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Yksittäinen kuoppa sijaitsee hiekkakuopan lounaispuolella etelään viettävällä kankaalla. Kuopan halkaisija on noin 4 metriä, syvyys 40 cm. Kuopan reunalla on voimakas huuhtoutumiskerros.

Kirves-Heikin kanava (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kanava sijaitsee Sydänmaan luonnonsuojelualueen itäpuolella, Ison Kotajärven länsirannalla. Kohde sijaitsee Ison Kotajärven ja Kuivajärven välisellä kannaksella. Maaperä on kivistä moreenia. 1800-luvulla Kuivajärven ja Iso-Kotajärven välisen kannaksen poikki rakennettu ns. Kirves-Heikin kanava, jonka tarkoitus oli toimia paikalle rakennettavan myllyn vesikanavana. Suurisuuntainen yritys jäi aikanaan kesken. Kohde sisältää noin 60m pitkän ja 15 m leveän lapiolla kaivetun kanavan. Perinnetiedon mukaan Kirves-Heikki kaivoi kanavan Ison Kotajärven pinnan laskemiseksi niittymaata varten. Ison Kotajärven rannat eivät kuitenkaan sovellu niityiksi kivisyytensä takia ja toisen tarinan mukaan Kirves-Heikillä olikin tarkoitus sijoittaan kanavaan mylly

Linnansaari (1000006101) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Oulujokisuussa kaupungin keskustan pohjoispuolella Linnansaarella. Pääosin puistona olevan saaren itäreunalla kulkee joen ylittävä tie. Vanhan linnan jäännöksinä paikalla on kansliarakennuksesta jäljellä oleva kivikellari, jonka päällä on 1873 rakennettu Merikoulun havaintotorni. Saaren etelälaidalla on linnan eteläsivustaa suojanneen vallin jäännös. Linnanvalli on nykyisellään noin 75-80 metriä pitkä ja 14-18 metriä leveä. Korkeutta sillä on enimmillään nelisen metriä. Jokseenkin itäkoillis-länsilounassuuntaisen vallin keskellä on kiviseinäinen porttikäytävä, ns. vesiportti. Portin pituus on 14 metriä ja leveys 260-285 cm.
Juhana III rakennutti vuonna 1590 Oulujoen suulle puuvarustuksin ja maavallein suojatun linnakkeen. Linnansaaressa nykyään nähtävät linnan jäännökset - vallit ja kivikellari - ovat peräisin siitä linnasta, jonka kuningas Kaarle IX määräsi rakennettavaksi vuonna 1605. Venäläiset polttivat Oulun linnan puiset rakenteet Suuren pohjan sodan vetäytymisvaiheessa vuonna 1715. Lopullinen tuho kohtasi linnaa kesällä vuonna 1793, jolloin salama sytytti linnan varastokellarin puuosat tuleen. Vuoden 1830 tienoilla Oulun kauppaseura kunnostutti räjähdyksessä rikkoutuneen osan linnan kivikellarista ruutivarastokseen. Tämän perustuksen päälle rakennettiin vuonna 1875 Oulun merikoulun tähtitorni. Merikoulu toimi vuoteen 1910 saakka. Vuonna 1912 tiloissa alkoi kahvilatoiminta, joka jatkuu edelleen kesäisin. Linnanraunioita alettiin kunnostaa 1870-luvulla. Alue on nykyään puistomainen. Linnansaarella on tehty joitakin kaivauksia, joista merkittävimmät 1980-luvun alussa.
Vuonna 2018 kohteella tehtiin arkeologinen valvonta, jossa havaittiin Oulun linnan vanhan kansliarakennuksen kiviperustukseen liittyviä kivirakenteita, romahtanutta kiveystä sekä paksuja purkukerroksia. Valvonnassa havaittiin myös mahdollisesti Oulun linnan rakentamisen aikaisia kulttuurikerroksia.

Oulun vanha asemakaava-alue (Asuinpaikat)
Historiallinen; Oulun kaupunki perustettiin Oulun linnan viereen vuonna 1605. Vanha kaupunkialue sijaitsee suurin piirtein Heikinkadun, Koulukadun, Uudenkadun, Isokadun, Sepänkadun, Aleksanterinkadun ja rannan välisellä alueella. Vanhin rakennettu alue sijaitsi Pakkahuoneenkadun ja Isokadun rajaamalla alueella, jossa oli epäsäännöllinen asemakaava. Asemakaava reguloitiin vuoden 1705 palon jälkeen.
Isoavihaa vanhemmat säilyneet kaupunkiarkeologiset kulttuurikerrokset ovat muinaismuistolain rauhoittamia. Museovirasto teki vuonna 2002 Oulun kaupunkiarkeologisen inventoinnin, jossa määriteltiin, mitä tontteja ja alueita rauhoitus koskee. Inventointia täydennettiin vuonna 2007. Kaupunkialueella on tehty lukuisia arkeologisia tutkimuksia.

Viinankeittokangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rakennuksenpohja sijaitsee Konnansuon pohjoispuolella olevan Viinankeittokankaan itäosassa, sen pohjoisrinteellä. Mikonkankaalle vievä metsäautotie on noin 90 metrin päässä lounaaseen. Kohteessa on halkaisijaltaan 9 metrinen vallien ympäröimä kuopanne, josta 21 metriä itään on metrin korkuinen kiven ja maansekainen kumpu.

Puhakanotsa (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteesrä 22 km pohjoiskoilliseen, UKK-reitin varrella, Kouvanjärven länsipuolella, rannasta noin 120 m päässä. Puhakanotsa on Kouvajärven eteläosan länsirantaan pistävä jyrkkärinteinen vaarannokka. Kohde sijaitsee siitä 480 m luoteeseen. Maaperä on hiekkaista moreenia, joka vaihtuu hiekaksi kohteen eteläpuolella olevalla äestetyllä alueella. Kuivahkon kankaan rinne laskee pohjoisessa suohon.
Kankaan laen reunassa, välittömästi UKK-reitin itäpuolella, on halkaisijaltaan 2,5 m ja syvyydeltään 1 m kokoinen kuoppa, jonka eteläpuolella on havaittu pari palaneelta vaikuttanutta kiveä. Selkeitä merkkejä asuinpaikasta ei ole havaittu.

Umpilampi (1000006330) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 20 km pohjoiskoilliseen, Kouvanjärvestä 0,5 km etelälounaaseen, Kouvanjärven ja Latva-Kouvanjärven välillä virtaavasta Väliojasta 130 m länteen, jyrkästi koilliseen viettävässä Puhakkavaaran rinteessä, joka rajautuu suohon. Maaperä on kivistä moreenia ja alue tuoretta kangasmaastoa. Kuoppajäännös on muodoltaan nelikulmainen, kooltaan 2,5 x 2,5 m ja syvyydeltään 1,1 m. Kuopan pohjaan tehdyssä lapionpistossa on havaittu ohut huuhtoutumiskerros. Paikalla kasvaa useita haapoja, mikä voisi viitata vanhaan kaskialueeseen.
2023: Kohde kunnossa ja hyvin havaittavissa. Mahdollisesti nauriskuoppa.

Leivätön (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 19 km pohjoiskoilliseen, Latva-Kouvanjärvestä 0,7 km luoteeseen, Kouvanjärven ja Latva-Kouvanjärven välisestä Väliojasta 350 m länteen, Puhakkavaaran itään viettävässä rinteessä, kansallispuistoalueella olevan puretun metsäautotien päässä. Paikalla on kaksi lähes nelikulmaista latomusta (ks. erilliskohteet).
Latomuksesta 2 noin 30 m pohjoiseen olevalla kalliolla on mahdollinen rakennuksen sija. Jäännös on nelikulmainen, kooltaan noin 3 x 3 m ja korkeudeltaan 0,2 m. Paikkaan liittyy tieto ns. Leivättömästä Annista, erakosta, joka asui paikalla kesät. Latomukset saattavat liittyä Annin asumiseen paikalla, joskin muut selitysvaihtoehdot ovat mahdollisia. Esihistoriallistenkaan muinaisjäännösten mahdollisuus ei ole poissuljettua.
2023: Latomukset ovat kunnossa. Mahdollista rakennuksen sijaa aiemmin kuvaillulta paikalta ei nyt onnistuttu hahmottamaan. Ainakin läntisempi latomus muistuttaa jonkinlaista väijytyspaikkaa.

Sotivaaranrinne (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 10 km luoteeseen, Rytinkijärvestä 4 km itäkoilliseen, aivan kansallispuiston länsirajalla, rajasta 60 m päässä, laajan Sotivaaran länteen viettävässä rinteessä. Maaperä on hiekkaista moreenia, metsätyyppi tuoretta kangasta. Kuoppajäännös on muodoltaan nelikulmainen, luode-kaakko -suuntainen, kooltaan 2 x 1,2 m ja syvyydeltään 0,6 m.
Kuopan päässä on matala maakumpu, joka on halkaisijaltaan 2,5 m ja korkeudeltaan 0,4 m. Kummun laidassa on koivu, josta on otettu tuohta. Kuopan pohjaan tehdyssä lapionpistossa on havaittu ohut huuhtoutumiskerros. Alueella kasvaa haapoja ja koivuissa on selvät merkit tuohenotosta. Paikka on vanhaa kaskimaata.
2023: Kohde on kunnossa. Kuoppa voi liittyä kaskisadon varastoimiseen (nauriskuoppa).

Sotivaara (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 10 km luoteeseen, Rytinkijärvestä 5 km itäkoilliseen, Sotivaaran lounaisrinteessä, Iso-Pajusuon pohjoispuolella, kansallispuiston rajasta noin 1 m päässä, vanhan kaskiahon laidalla. Maaperä on hiekkaista moreenia, metsätyyppi tuore kangas. Kuoppa on muodoltaan pyöreä, halkaisijaltaan 1 m ja syvyydeltään 0,7 m. Kuopan kaakkoispuolella kuoppaan liittyy pitkänomainen, pohjoisluode-eteläkaakko -suuntainen kaivanto, jonka pituus on noin 1 m ja leveys 0,5 m. Syvimmillään kaivanto on 0,5 m ja se loivenee maanpinnan tasoon kauempana kuopasta. Kuoppa on tasapohjainen ja siihen tehdyssä lapionpistossa havaittiin huuhtoutumiskerros.
2023: Kohde on kunnossa. Kuoppa voi olla kaskisadon varastoimiseen liittyvä kuoppa (nauriskuoppa).

Ahmakallio (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 8,5 km pohjoisluoteeseen, Ahmavaaran pohjoispuolella, UKK-reitistä noin 20 m itään ja Ahmakallion näkötornista 630 m luoteeseen. Kohteen länsipuolella on Katusuo. Paikalla on kolme kivilatomusta (ks. erilliskohteet), jotka ovat kallioisella alueella, kuivalla kankaalla. Latomukset ovat tulisijojen tekoon käytettyjä piisikivivarastoja, ja ne ajoittuvat historialliselle ajalle. Kivet on kasattu talvella suoritettavaa rekikuljetusta varten sopivan kokoisiksi, helposti löydettäviksi ja siirrettäviksi kasoiksi.
2023: Latomukset sijaitsevat retkeilypolun ja latu-uran välissä ja vaikuttivat säilyneen vuoden 2001 inventoinnin jälkeen entisellään latomusta 2 lukuun ottamatta, johon ilmeisesti vasta inventoinnin jälkeen on kaatunut puu.

Ahmavaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 7 km pohjoisluoteeseen, Ahmavaaran etelälaidalla, UKK-reitistä noin 50 m länteen, Ahmavaaran tuvasta 570 m luoteeseen, Kylmänperänsuon itäpuolella. Latomukset on tehty kivikkoon. Alue on kuivaa kangasta. Paikalla on kuusi latomusta (ks. erilliskohteet), jotka ovat tulisijojen tekoon käytettyjä piisikivivarastoja ja ne ajoittuvat historialliselle ajalle. Kivet on kasattu talvella suoritettavaa rekikuljetusta varten sopivan kokoisiksi, helposti löydettäviksi ja siirrettäviksi kasoiksi.
2023: Kohde on kunnossa.

Selkävaara (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 6 km luoteeseen, Selkäinvaaran länsilaidassa, Latvalamminsuon itälaidassa, UKK-reitistä 5 m länteen. Matalana painanteena hahmottuva jäännös on loivapiirteisessä kumpareessa polun ja suon reunan välissä. Maaperä on moreenia, metsä on kuivaa kangasta. Kuoppa on muodoltaan pyöreä, halkaisijaltaan 4 m ja syvyydeltään 0,4 m. Kuopan länsilaidassa on noin 1 m levyinen aukko. Kuopan ympärillä vaikuttaa olevan valli. Sen ulkopuolella, kaakkoisosassa on matala kuopanne. Jäännös muistuttaa hiilimiilua, mutta lapionpistoissa olevat havainnot eivät tue tätä tulkintaa.
2023: Kohde on kunnossa ja havaittavissa. Puita ei kasva päällä, mutta reunoilla niitä on. Viereltä kulkenut retkeilyreitti on siirretty kulkemaan lähempää Selkävaaran lakea. Jäännös muistuttaa kodanpohjaa.

Halla-aho (1000006352) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 6 km länsiluoteeseen, Isosta Kuopusjärvestä 4,5 km itään, laakean Halla-ahon länsiosassa, loivasti viettävässä rinteessä, Ison Viitavaaran itäpuolella. Syöte Life -alueen rajaan on kohteesta matkaa noin 250 m. Maaperä on hiekkaista moreenia, metsätyyppi kuivahkoa kangasta. Kuoppa on muodoltaan nelikulmainen, luode-kaakko -suuntainen, kooltaan 1,2 x 1 m ja syvyydeltään 0,6 m. Kuopan reunat ovat miltei pystysuorat. Kuopan kaakkoispuolella kuoppaan liittyy pitkänomainen luode-kaakko -suuntainen kaivanto, jonka pituus on noin 1 m ja leveys noin 0,5 m. Kaivanto loivenee tasaisesti maanpinnan tasoon kauempana kuopasta, syvimmillään se on 0,6 m. Kuoppa sijaitsee keskellä vanhaa kaskiahoa.
2023: Kohde on kunnossa ja maastossa hyvin havaittavissa. Kyseessä on luultavasti kaskisadon säilyttämisen liittyvä kuoppa, kuten nauriskuoppa.

Teerisuo (1000006353) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 1,3 km pohjoiskoilliseen, Vanhakankaan itäpuolella, Teerisuon etelälaidalla, kunnan hiihtomajasta 550 m koilliseen ja Syötteeltä tulevalta sähkölinjalta 60 m itään. Maaperä on hiekkaa, metsätyyppi kuivahkoa kangasta. Alueella on neljä kuoppaa (ks. erilliskohteet).
Kuoppa 1 on tutkittu koekaivauksin vuonna 2002. Sen poikki mitattiin 5 m pitkä ja 1 metrin levyinen koeoja. Kyseessä on kuoppajäännös, jonka iästä on vaikea sanoa mitään varmaa. Maannostumisen perusteella se on vähintään 500–1000 vuotta vanha. Kaivaustutkimus ei myöskään tarjonnut uutta todistusaineistoa kuoppajäännöksen käyttötarkoituksen selvittämiseksi. Kyseessä voi olla varastokuoppa, mutta myös muukin selitysvaihtoehto voi tulla kyseeseen. Asumiseen se tuskin liittyy, koska tulenpidon tai kivenhakkaamiseen liittyviä löytöjä ei havaittu.

Syötekangas (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 2,3 km länteen, Syötekankaan länsireunassa, Pärjänjoesta 550 m itään. Matkaa Pärjänjokivartta pitkin kulkevalle maastopyöräreitille on 0,1 km. Maaperä on hiekkaa, metsätyyppi kuivahkoa kangasta.
Paikalla on kolme kuoppaa (ks. erilliskohteet), jotka sijaitsevat rivissä kankaan laen reunassa siten, että ne aukeavat toiselta reunalta pientä puroa kohti viettävään rinteeseen.
2023: Kohde on ennallaan.

Riiskaniemi (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 5,5 km eteläkaakkoon, Naamankajärven keskellä sijaitsevassa kapeassa Riiskaniemessä. Riiskaniemi jakaa järven miltei kahtia. Kapean harjanteen katkaisee kapea salmi, joka yhdistää harjun molemmin puolin olevat vedet. Muinaisjäännös sijaitsee harjulla, noin 20 x 10 m laajuisella tasaisella, matalana painauman erottuvana alalla, joka on mahdollisesti ihmistoiminnan perua. Maaperä on hiekkaista moreenia, metsätyyppi kuivaa kangasta. Kuoppajäännös on muodoltaan soikea, itäkaakko-länsiluode -suuntainen, kooltaan 2 x 1,5 m ja syvyydeltään 0,6 m. Kuopan pohjaan tehdyssä lapionpistossa havaittiin normaali maannos. Kuoppaa peittää runsas suopursukasvusto. Kohde on hyvin säilynyt.

Lauttalampi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 4,5 km etelälounaaseen, Pytkynharjun pohjoispuolella sijaitsevan Lauttalammen länsipään pohjoisrannalla, paikoitusalueen reunassa, lammesta noin 20 m päässä. Lammen rantaan tulee tie, jonka päässä on paikoitusalue. Paikoitusalueen ja lammen väliin jää matala, pitkänomainen, itä-länsi -suuntainen kankare, jolla asuinpaikka sijaitsee. Maanpinta on kulunut ja mineraalimaa on paikoin näkyvissä. Maaperä paikalla on hiekkaa, metsätyyppi on karua kangasta. Asuinpaikan laajuus on noin 30 x 30 m. Paikalla on havaittu kvartsi-iskoksia, kivilaji-iskos ja palaneita kiviä. Löytöjä ei ole otettu talteen.
Vuoden 2010 inventoinnissa kohde oli ennallaan. Maanpinnassa näkyi jonkun verran kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä.

Metsälänsuvanto (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 7 km lounaaseen, aivan Syöte Life -alueen rajalla, Pärjänjoesta noin 50 m pohjoiseen, tasaisen kankareen laen reunalla, jonka rinteet viettävät jyrkästi Pärjänjokeen ja siihen laskevaan pieneen ojaan. Maaperä on hiekkaa, metsätyyppi kuivaa kangasta. Paikalla on kuoppa, joka on muodoltaan pyöreä, halkaisijaltaan 1,5 m ja syvyydeltään 0,4 m. Kuopan pohjaan tehdyssä lapionpistossa on havaittu paksu huuhtoutumiskerros, jossa on runsaasti hiiltä. Kohde on hyvin säilynyt.

Hanhilammen ranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 4 km etelälounaaseen, Hanhilammen rannasta 0,1 km pohjoiseen, jyrkkärinteisen kankareen laen reunassa. Maaperä paikalla on hiekkaista moreenia, metsätyyppi kuiivahkoa kangasta. Paikalla on muodoltaan pitkänomainen, länsiluode-itäkaakko -suuntainen kuoppa, joka on kooltaan 2 x 1,5 m ja syvyydeltään 0,8 m. Kuopan pohjaan tehdyssä lapionpistossa on havaittu huuhtoutumiskerros.
Kohde tarkastettiin vuoden 2010 inventoinnissa. Se sijaitsee korkealla, jyrkkärinteisellä soraharjanteella, jossa kasvaa mäntyä, kuusta ja jonkin verran lehtipuita. Rehevä aluskasvillisuus, varpuja ja sammalta. Paikalla on lähes kolmionmuotoinen kuoppa; mitat 2,5 x 2 m, syvyys 1,2 m. Huuhtoutumiskerros kuopan yläreunassa noin 5 cm. Kuoppa ajoittuu todennäköisesti historialliseen aikaan (kosteassa ja rehevässä maaperässä huuhtoutumiskerros kehittyy paljon nopeammin kuin kuivassa hiekkamaassa).

Pikku Romesuo (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 2 km lounaaseen, Romevaaran loivasti Pikku Romesuohon viettävän rinteen reunassa, suon koillislaidassa. Maaperä on hiekkaista moreenia, metsätyyppi kuivaa kangasta. Paikalla on muodoltaan pyöreä, halkaisijaltaan 1,5 m kokoinen ja syvyydeltään 0,4 m oleva kuoppa, joka avautuu etelään eli suohon viettävään rinteeseen päin.
2023: Kohde on kunnossa. Kuopasta alun perin peräisin oleva maa näyttää olevan kuopan itäkaakkoispuolella.

Pärjänlahti (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 5 km eteläkaakkoon, Naamankajärven länsirannalla, järvestä noin 150 m ja Syötekylään vievästä maantiestä 30 m päässä, jyrkän rinteen juurella, muuta maastoa tasaisemmalla kohdalla pienen suon laidassa. Maaperä on hiekkaa, metsätyyppi kuivaa kangasta. Paikalla on muodoltaan pyöreä kuoppa, jonka halkaisija on 1,5 m ja syvyys 0,6 m. Kuopaan pohjaan tehdyssä lapionpistossa on havaittu huuhtoutumiskerros, jossa on hieman hiiltä. Muinaisjäännös on hyvin säilynyt.

Rometölväs (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 3,5 km etelälounaaseen, Romevaaran laelta 0,9 km eteläkaakkoon, Rometölvään kaakkoon ja etelään viettävän rinteen kallioisella reunalla. Sen eteläpuolella on laajat suoalueet ja idässä runsaan 1 km päässä Riihikummun mökkikylä. Paikalla on neljä kivipöytää (ks. erilliskohteet), jotka sijaitsevat kalliolla. Metsätyyppi on kuivaa kangasta. Kivipöydät ovat sekä ajoitukseltaan että luonteeltaan epämääräisiä. Ne saattavat olla luonnontyötä tai ihmisen toimintaan liittyviä. Suuria kivipöytiä tiedetään palvotun seitoina.
2023: Kohde on säilynyt ennallaan ja kivipöydät olivat vuonna 2005 ilmoitetuissa sijainneissa. Aluerajaus laajennettu pöytäkiven 5 alueelle.

Metelinkangas NE (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kukkolanvaaran pohjoispuolisen Metelinkankaan koillisreunalla, kankaan pohjoiskulmalla sijaitsevan laajan sorakuopan itäpuolella. Maasto on luontaista vallimaista rantakivikkoa. Inventoinnin 2004 mukaan vallissa erottuu matala, pyöreä kohouma (halk. 6 m), jonka keskelle on kaivettu kuoppa. Jäännös on tulkittu röykkiön ja rakkakuopan välimuodoksi. Kuoppa voi olla myöhemmin kaiveltu. V. 2004 inventoinnin mukaan Appelgrenin mainitsema röykkiö on ilmeisesti tuhoutunut soranotossa.

Kivimaanselkä 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ojakylän ja Muhoksen rajan puolimaissa olevan Kivimaanselän keskivaiheilla, hiekkakankaalla olevalla kallioisella alueella. Kivimaanselän eteläreunassa kulkee metsäautotie kohti kaakkoa.
Metsäautotieltä 350 m koilliseen on inventoinnissa 2001 todettu yksi röykkiö, vuonna 2004 kaikkiaan viisi pientä kivikasaa. Pohjoisimpana on suurin (2 x 2 x 0,7 m) kasoista. Muut sijaitsevat etelään ja lounaaseen ja ovat pienempiä. Kivikasat liittyvät alueelta tehtyyn kivenottoon.

Kivimaanselkä 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ojakylän ja Muhoksen rajan puolimaissa olevan Kivimaanselän keskivaiheilla, hiekkakankaalla olevalla kallioisella alueella. Kivimaanselän eteläreunassa kulkee metsäautotie kohti kaakkoa.
Metsäautotieltä 350 m koilliseen ja 300-350 m kohteesta Kivimaanselkä 1 länsiluoteeseen on pienellä kalliosaarekkeella 2001 ja 2004 inventoinneissa todettu kookas soikea kivilaaka (230 x 120 x 35-40 cm), joka lepää kolmen kiven päällä. Kyseessä on selvästi ihmisen asettelema rakennelma, joka on inventoinnissa tulkittu kivipöydäksi. Kivestä koilliseen kalliossa on useiden metrien laajuinen syvennys, josta on mahdollisesti otettu kiveä.

Kiikkukaarto SW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ängeslevänjoen Paarmakosken itärannalla, noin 1,2 km Honkakosken talosta luoteeseen. maasto on hiekkaista, loivasti ja aaltoilevaa mäntyä kasvavaa joenrantakangasta, joka muuttuu kauempana joesta kohti koillista kurottaviksi hiekkakaarroiksi. Kiikkukaarto on Honkakosken tien itäpuolella oleva kapea, koilliseen jatkuva hiekkaharjanne. Kiikkukaarron kaakkoispuoli ja tien itäpuoli on äskettäin raivattu pelloksi.
Kiikkukaarron lounaispäästä on todettu 2004 inventoinnissa kuusi asuinpainannetta, joista suurin on 5 x 12-13 m ja syvyydeltään 40 cm, muiden halkaisija on 5-7 metriä ja syvyys 40-50 cm. Kahdesta painanteesta on tavattu koepistoissa likamaata ja toisesta myös palaneita kiviä. Lisäksi alueella kolme epämääräseimpää kuoppaa tai painannetta.

Peurapirtinkangas NW 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ängeslevänjoen itärannalla noin 2 kilometriä Honkakosken talosta eteläkaakkoon. Peurapirtinkangas on laajahko, paikoin kivikkoinen hiekkakangas, jonka luoteisosan halki kulkee metsätie. Osa kankaasta on hakattu ja äestetty äskettäin. Kankaan luoteiskulmalla on hakatulla alueella, tien ja joen välissä, loiva terassimainen hiekkava tasanne.
Paikalta on 2004 inventoinnissa todettu 7-8 kookasta asuinpainannetta. Ne sijaitsevat rannansuuntaisella, 150 metriä pitkällä ja 20-40 m leveällä alueella, sen koillisosassa. Painanteet ovat pyöreähköjä tai soikeita ja syviä (50-100 cm). Suurimman (25 x 8 m) pohjassa erottui äestysurassa palaneita kiviä. Muut havaitut palaneet kivet ja kvartsit olivat painanteiden ulkopuolella. Likamaa oli heikkoa.
Peurapirtinkankaan pohjoispuolella, Niittykoskelle länteen kääntryvän tienhaaran pohjoispuolella, heti tien länsipuolella (p = 717708, i = 344649, z = 55) on kolme asuinpainannetta muistuttavaa painannetta, mutta yhteen tehdystä koekuopasta ei todettu mitään selvää merkkiä kulttuurikerroksesta. Tämä kohde on nimetty myöhemmin Tyrnävä Vuovakangas lounas 2.

Ketuntörmä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Isokankaan eteläosassa, Ketuntörmästä pohjoiseen. Kuopat sijaitsevat lähellä törmän reunaa, reunan suuntaisesti kulkevan tien molemmin puolin. Paikalla on seitsemän kuoppaa, jotka sijaintinsa perusteella ne ovat todennäköisesti pyyntikuoppia. Ne kuuluvat todennäköisesti Ketuntörmäojan kohteen kanssa samaan pyyntikuoppajärjestelmään.
Isokangas on luode-kaakkosuuntainen mäntykangas, joka kohoaa jyrkkänä törmänä Isokankaanalussuolta. Maaperä on hienoa hiekkaa. Lähellä törmää on metsätie, lisäksi alueella on muita tieuria joita kaikkia ei ole merkitty karttaan.
Kuopat sijaitsevat Isokankaan lounaisreunalla noin 150 metrin matkalla ja alle 20 metrin etäisyydellä jyrkästi laskeutuvasta törmästä ja 12-40 metrin etäisyydellä toisistaan. Kuopat 1 (2,2 x 2,3 x 0,4 m), 2 (2,1 x 2,3 x 0,4 m), 4 (1,5 x 1,6 m), 5 (1,8 x 2,4 x 0,3 m) ja 7 (2,0 x 2,2 x 0,2 m) sijaitsevat tien itäpuolella 2-15 m tiestä ja 10–25 m törmän reunasta. Kuopat 3 (1,5 x 1,5 x 0,2 m) ja 6 (2,5 x 2,5 x 0,25 m) ovat tien länsipuolella, edellinen aivan törmän reunalla ja jälkimmäinen 5 metrin päässä törmästä. Kuopissa 1, 2 ja 7 on huuhtoutumiskerroksen seassa hieman hiiltä ja kuopassa 2 hieman vallia. Pääosin kuopat ovat pyöreitä, vain yksi niistä on soikea. Maannoksen perusteella kuopilla on ikää ainakin useita satoja vuosia. Jos kohde on rantasidonnainen, se ajoittuu aikaisintaan noin 900 eKr.

Isokangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Isokankaan keskivaiheilla. Paikalla todettin vuonden 2006 inventoinnissa yksittäinen kuoppa kankaan törmän reunalla.
Isokangas on luode-kaakkosuuntainen mäntykangas, joka kohoaa jyrkkänä törmänä Isokankaanalussuolta. Maaperä on hienoa hiekkaa. Kuoppa on muodoltaan pyöreähkö ja varsin syvä (2,2 x 2,5 m x 0,4 m). Kuoppa sijaitsee noin 10 m törmästä ja 15 m tiestä, sen länsipuolella. Huuhtoutumiskerroksessa näkyy keskellä hiilen sekaista hiekkaa. Sijaintinsa ja rakenteensa perusteella kyseessä on todennäköisesti pyyntikuoppa.
Vuoden 2012 tarkastuksessa todettiin lisäksi tästä noin 65 m etelään, aivan törmän reunassa toinen ilmeinen pyyntikuoppa, halkaisijaltaan noin 2 m (kuoppa 2, ks. alakohde).

Isokangas 3 (1000006382) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Yksittäinen kuoppakohde sijaitsee Isokankaan keskivaiheilla, noin 70 m törmästä ja noin 30 m tien itäpuolella. Sijaintinsa ja rakenteensa perusteella se on mahdollisesti pyyntikuoppa.
Isokangas on luode-kaakkosuuntainen mäntykangas, joka kohoaa jyrkkänä törmänä Isokankaanalussuolta. Maaperä on hienoa hiekkaa. Kuoppa sijaitsee Isokankaan keskiosassa, luode-kaakko -suuntaisen matalan harjanteen päällä. Palsta on harvennushakattu. Kuoppa on metsäkoneen kulku-uran kohdalla. Kuopasta 20 m etelään on palstan rajakivi. Kuoppa on pyöreä (halk.1,4 m, syvyys noin 20 cm). Yksittäisenä kuopan käyttötarkoitus on epäselvä, mutta mahdollisesti se kuuluu Isokankaan muiden kohteiden kanssa samaan pyyntikuoppajärjestelmään.

Isokangas 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Isokankaan keskivaiheilla, lähellä Korkiakaartoa. Paikalla on kolme kuoppaa rivissä aivan kankaan törmän reunalla. Sijaintinsa ja rakenteensa perusteella ne ovat todennäköisesti pyyntikuoppia.
Isokangas on luode-kaakko -suuntainen mäntykangas, joka kohoaa jyrkkänä törmänä Isokankaanalussuolta. Kuoppien eteläpuolella on matala syvänne törmän reunassa. Maaperä on hienoa hiekkaa. Kuoppia on kolme ja ne sijaitsevat aivan törmän reunalla 8 ja 12 m etäisyydellä toisistaan. Kuopat ovat varsin pieniä ja matalia (halk. 1,4 – 1,6 m, syvyys 15 – 20 cm). Kuopissa on selvä huuhtoutumiskerros. kahden kuopan reunalla on kaksoismaannos. Sijainnin, ulkomuodon ja lähikohteiden perusteella jäännökset ovat pyyntikuoppia.

Isokangas 5 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Isokankaalla, lähellä Korkiakaartoa. Paikalla on kuusi pienehköä kuoppaa, joista kolme on lähellä törmän reunaa ja kolme metsätien molemmin puolin. Sijaintinsa ja rakenteensa perusteella ne ovat todennäköisesti pyyntikuoppia.
Isokangas on luode-kaakkosuuntainen mäntykangas, joka kohoaa jyrkkänä, mutta suhteellisen tasalakisena Isokankaanalussuolta. Kuopat sijaitsevat kankaan keskiosassa, Isosuolta laskevan ojan molemmin puolin. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kangasta, jossa kasvaa hieman kuusta ja katajaa. Maaperä on hienoa hiekkaa.
Kaikki kuopat ovat pieniä ja pyöreitä. Eteläisin kuoppa 1 (1,3 x 1,3 x 0,25 m)sijaitsee aivan törmän reunalla, 60 m ojan eteläpuolella, muut kuopat ovat ojan pohjoispuolella. Kuoppa 2 (1,1 x 1,1 x 0,5 m) sijaitsee välittömästi ojan pohjoispuolella törmän läheisyydessä. Siinä on jyrkkäreunainen keskuskuoppa (50 x 60 cm). Kuoppaa on mahdollisesti kaiveltu myöhemmin. Kuoppa 3 (1,5 x 1,5 x 0,4 m) on edellisestä 20 m pohjoiseen ja 10 m törmästä. Se on pieni ja jyrkkäreunainen. Kuopat 4 ja 5 sijaitsevat 60 m pohjoiskoilliseen edellisistä, lähellä metsätietä. Kuopassa 4 (1,7 x1,7 x 0, 35 m) on jyrkkäreunainen keskuskuoppa (1 x 1 x 0,25 m). Kuoppa 5 (1,4 x 1,4 x 0,2 m) sijaitsee aivan tien reunassa. Kuudes kuoppa sijaitsee 20 m edellisestä, 10 m tien pohjoispuolella. Kuoppa on matala, mutta toisesta reunastaan jyrkkä. Muutaman metrin päässä on pieni epämääräisen muotoinen moderni kuoppa. Tien eteläpuolella on pieni hiekanottoalue.
Kohteen kuopat ovat olemukseltaan epämääräisiä ja kooltaan pieniä ja jyrkkäreunaisia, mikä viittaisi siihen että ne eivät ole kovin vanhoja. Huuhtoutumiskerroksen paksuuden perusteella niillä on kuitenkin ikää muutama sata vuotta. Sijaintinsa puolesta ne voivat olla osa kankaan reunassa kulkevaa pyyntikuoppajärjestelmää.

Isokangas 6 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Isokankaan luoteispäässä. Paikalla on viisi kuoppaa, jotka sijaintinsa ja rakenteensa perusteella ovat mahdollisesti pyyntikuoppia. Kuopat sijaitsevat Isokankaan kolmiomaisessa ja jyrkkätörmäisessä luoteispäädyssä, kohdassa jossa Isokangas ja Viitanselkä yhdistyvät. Tasaisen harjanteen maaperä on hienoa hiekkaa ja sillä kasvaa pelkkää mäntyä.
Eteläisimmät kuopat 1 (2,2 x 2,7 x 0,2 m) ja 2 (2,5 x 2,5 x 0,2 m) sijaitsevat 20 m etäisyydellä toisistaan noin 4-5 m etäisyydellä törmästä ja osittain sen reunaa kulkevan polun kohdalla, jolloin pintaturve on paikoin kulunut pois. Kuopat ovat matalia ja laakeita, kuopassa 1 on matalat vallit (ulkohalk. 4 m). Kolmas kuoppa (2,7 x 3,5 x 0,35 m) sijaitsee runsaat 20 m pohjoiseen kuopasta 2 ja noin 12 m törmästä. Neljäs kuoppa (2,5 x 3,8 x 0, 5 m) sijaitsee kolmiomaisesti levenevän päädyn keskellä, noin 15 m päässä törmästä ja noin 30 m pohjoiskoilliseen kuopasta 3. Se on suuri ja soikea, koillispäädystään jyrkkä ja lounaispäädystään loiva. Lisäksi 50 m luoteeseen näistä kuopista, aivan törmän reunaa kulkevan polun vieressä on matala kuoppa (1,1 x 1,1 x 0,2 m), joka on selvästi pienempi kuin muut kuopat. Kuopissa näkyy kairauksissa huuhtoutumiskerrokset. Ne ovat rakenteen ja sijainnin perusteella todennäköisesti pyyntikuoppia.
Eteläisimmän kuopan kaakkoispuolella polun itäpuolella on kaksi pientä modernia kuoppaa (1 x 1 x 0,15 m), joiden etäisyys toisistaan on 15 m. Niissä ei havaittu huuhtoutumiskerrosta.

Viitanselkä (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Viitanselän kaakkoisosassa, lähellä Isosuon reunaa. Paikalla on kahdeksan kuoppaa, joista kuusi on selkeästi kahdessa rivissä, sekä kaksi muuta hieman pienempää ja epämääräisempää kuoppaa. Kuopat ovat mahdollisesti esihistoriallisia keittokuoppia.
Kohde sijaitsee luode-kaakkosuuntaisen Viitanselän kaakkoispäässä, Voitien eteläpuolella. Maasto laskee Isosuota kohti useina kapeina terasseina. Kuopat sijaitsevat alimman terassin päällä, lähellä suon reunaa. Maaperä on karkeaa hiekkaa. Kasvillisuus on kuivaa mäntykangasta. Alue on harvennushakattu ja paikalle on jätetty runsaasti hakkuujätettä.
Kuusi kuopista on kahdessa rivissä. Kaikki kuopat ovat pyöreitä. Kuopat 1-4 ovat suunnilleen samankokoisia (1,3-1,7 x 1,3-1,7 x 0,3-0,35) ja sijaitsevat länsiluode-itäkaakko –suuntaisessa rivissä 5 m välein toisistaan. Kuopat 5 (2,4 x 2,4 x 0,45) ja 6 (1,3 x 1,3 x 0,3 m) sijaitsevat alapuolisessa rinteessä 15 m päässä toisistaan. Kuoppa 5 on selvästi muita suurempi ja syvempi. Kuopat 7 (1,2 x 1,2 x 0,35 m) ja 8 (1,4 x 1,4 x 0,3 m) sijaitsevat 10 m itään kuopasta 5. Huuhtoutumiskerroksen vahvuuden perusteella kuopilla on ikää ainakin useita satoja vuosia. Useimmissa näkyy selvästi hiiltä ja muutamassa myös kiviä. Lähes kaikissa kuopissa on myös pohjalla pieni syvempi kuopanne, jossa on usein paksu hiilensekainen turvekerros. Jos kohde on rantasidonnainen, se ajoittuu aikaisintaan noin 1250 eKr. Kuopan 5 eteläpuolella on lisäksi pieni epämääräinen matala kuopanne ja 30 m kaakkoon kaksi matalaa kuopannetta, joissa ei ole selkeää huuhtoutumiskerrosta.

Vainikainen (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Isokankaanalussuolla olevan kaarron eteläpäädyssä, Vainikaisesta luoteeseen. Paikalla on yksi kuoppajäännös, jonka käyttötarkoitus ja ajoitus ovat epäselviä.
Kuoppa sijaitsee Isokankaanalussuolla olevalla pitkällä hiekkakaarrolla, joka nousee loivasti ympäröivältä suolta. Kankaalla kasvaa kohtalaisen kookasta mäntyä. Kaarron länsireunassa kulkee kapea metsätie ja sen itäpuolella polku. Kuoppa sijaitsee noin 20 m metsätiestä itään. Se on laakea, varsin matala ja soikea (1,8 m x 2,3 x 0,3 m) ja länsireunastaan jyrkempi. Kairauksissa näkyi huuhtoutumiskerroksen seassa hiiltä. Kuopan käyttötarkoitus on epäselvä.

Karhuaho (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 31,5 km koilliseen, lakkautetusta Mustavaaran kaivauksesta 6 km kakkoon, Vaara-Salmisesta 1,5 km länteen, Selkälehdon ja Iso-Rusamon kautta Vaara-Salmisen rantaan vievän kirkkopolun pohjoispuolella, 320 m päässä vaellusreitistä, loivasti etelään viettävässä rinteessä. Karhuaho on Salmitunturin loivapiirteinen eteläisempi osa. Maaperä on hiekkaista moreenia, metsätyyppi tuoretta kangasta. Alue on vanhaa kaskimaata. Paikalla on muodoltaan soikea, eteläkaakko-pohjoisluode -suuntainen kuoppa, kooltaan 2,7 x 1,8 m ja syvyydeltään 0,5 m. Kuopan päässä on soikea, itä-länsi -suuntainen maakumpu, joka on kooltaan 2 x 1,5 m ja korkeudeltaan 0,4 m. Kuoppaa on tutkittu pienimuotoisin kaivauksin. Alueella on muitakin kuopanteita, joiden luonne on epäselvä. Karhuahon laella, kuopasta 380 m koilliseen on vanha rajamerkki.
2023: Paikalla käytiin vuoden 2023 inventoinnissa, mutta maakuoppaa ei tunnistettu maastossa etsinnöistä huolimatta. Kohde on kuitenkin mitä luultavimmin aiemman tutkimuksen jälkeisessä tilassa, sillä alueelle ei ole kohdistunut maankäyttöä.

Alalamminlehto (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 28 km koilliseen, Huovisenpaiseen pohjoispuolella, kirkkopolun vaellusreitiltä 1 km itään, Kutinjoen ja Latvakutin ojan välissä olevalla matalalla, soistuneella ja kivisellä kankaalla, sen etelärinteessä, suon etelälaidalla kivikossa. Metsätyyppi on kuivahkoa kangasta. Paikalla on kivilatomus, joka on halkaisijaltaan 0,5 m ja korkeudeltaan 0,3 m. Latomus on kasattu noin 10 laattakivestä, jotka ovat halkaisijaltaan 20-30 cm. Latomus on seudulle ominainen piisikivivarasto, ja se ajoittuu historialliselle ajalle. Kivet on kasattu talvella suoritettavaa kuljetusta varten sopivan kokoseksi, helposti löydettäväksi ja siirrettäväksi kasaksi.
2023: Pari kiveä on liikahtanut edellisen jälkeen, mutta kohde on pääasiassa kunnossa. Pistettä siirrettiin noin viisi metriä luoteen suuntaan.

Soiperoisenharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 37 km itäkoilliseen, Rääpysjärven ja Soiperoisen välisellä kannaksella, jyrkkärinteisen harjun laella, uudesta laavusta 350 m pohjoiseen. Molemmin puolin harjua on vesistö, harjun laella kulkee polku, josta noin 2 m etelään muinaisjäännös sijaitsee. Paikalla on muodltaan pyöreä kuoppa, jonka halkaisija on 2,5 m ja syvyys 0,5 m. Kuopan pohjaan tehdyssä lapionpistossa on havaittu huuhtoutumiskerros. Kuopasta noin 120 m itään on vielä kaksi muuta pyyntikuoppaa, jotka ovat halkaisijaltaan niin ikän 2,5 m, mutta syvyydeltään vähäisempiä ja muodoltaan epäselvempiä.

Soiperoisenkangas (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 38 km itäkoilliseen, Soiperoisesta 0,5 km etelään, Soiperoisenkankaan eteläosassa, Kutijoelle vievän polun eteläpuolella. Soiperoisen laavulta tulevan metsätien ja polun risteyksestä matkaa muinaisjäännökselle on noin 170 m. Kuopat sijaitsevat rinteessä. Maaperä on hiekkaa, metsätyyppi kuivaa kangasta. Paikalla on kaksi esihistoriallista kuoppajäännöstä (ks. erilliskohteet) sekä kolme muuta kuoppaa, jotka ovat historialliselta ajalta.

Yökumpu (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 21 km itäkoilliseen, Virkkusenjärvestä 5 km itään, Ohtaojan varrella, Yökummun luoteisosassa olevassa kivikossa. Yökumpu on matala, kallioinen ja kivinen kankare, joka viettää loivasti kohti Ohtaojaa. Metsätyyppi on kuivahkoa kangasta. Paikalla on kolme latomusta (ks. erilliskohteet), jotka ovat seudulle ominaisia piisikivivarastoja. Ne ajoittuvat historialliselle ajalle.
2023: Kohde on kunnossa ja aiemman kuvauksen mukainen.

Kello Kivenkangas SE (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kellossa, Kivenkangas-nimisellä alueella, kangasmetsässä. Maastossa on havaittavissa dyynimuodostelmia ja muutama kohtalaisen suuri siirtolohkare. Maaperä on karkeahkoa hiekkaa. Paikalla on kuusi keittokuoppaa sekä muutamia epämääräisiä kuoppajäänteitä. Kankaan halki kulkevalla tiellä on havaittu mm. muutamia kvartsi-iskoksia. Asuinpaikka sijaitsee kankaan halki kulkevan polun reunalla, metsäpalstojen rajalla. Paikalla on myös modernien sorantarkistuskuoppien rivi.

Kello Navettakangas W (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kellossa, Haukiputaan kunnan kaakkoisosassa, Navettakangas-nimisen moreenimuodostuman laen länsilaidalla, Kalimeenojasta 0,5 km pohjoiseen ja Uikulajärvestä 2 km etelälounaaseen, lähimmästä metsätiestä 150 m etelään. Maaperä paikalla on karkeaa hiekkaa, metsätyyppi on kuivahkoa kangasta. Paikalla on pyöreä keittokuoppa, jonka halkaisija on 2,3 m ja syvyys 0,4 m. Kuopan pohjassa on havaittu palaneita kiviä.

Kello Navettakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kellossa, Navettakangas-nimisellä alueella, Kalimeenojasta noin 0,3 km pohjoiseen, vanhasta sorakuopasta 0,1 km etelään, Navettasuosta 150 m länteen ja metsätiestä 0,1 km etelään. Alue on kuivahkoa kangasmetsää, maaperä on karkeaa hiekkaa. Etelään viettävällä rinteellä on yhteensä kahdeksan keittokuoppaa. Kankaan laen pohjoisreunassa on viisi kuoppaa ja kankaan laelta viettävän rinteen alapuolella kolme kuoppaa (ks. erilliskohteet). Kuopat ovat muodoltaan pyöreähköjä ja halkaisijaltaan noin 2 m. Kuoppien pohjassa on havaittu palaneita kiviä. Kohde on koskematon.

Kello Uikulankangas W (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kellossa, Uikulanjärven eteläpuolela, Uikulankankaan länsireunalla, länteen viettävässä rinteessä, joka laskee soistuneeseen maahan. Maasto on kivistä kangasmetsää, jonka länsiosassa on tehty metsänäestys. Paikalla on kolme keittokuoppaa.
Kuoppa 1 on soikeahko, kooltaan 2,6 x 2,3 m ja syvyydeltään 0,6 m. Kuopassa on havaittu podsolimaannos ja epäselvä kaksoismaannos.
Kuoppa 2 on pyöreä, halkaisijaltaan 1,5 m ja syvyydeltään 0,35 m. Kuopassa on havaittu podsolimaannos (alakohde).
Kuoppa 3 on pyöreä, halkaisijaltaan 1,6 m ja syvyydeltään 0,4 m. Kuopassa on havaittu podsolimaannos (alakohde).

Kello Uikulankangas E (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kellossa, Uikulanjärvestä 0,5 km kaakkoon, Uikulankankaan itäosassa, kankaan laen itäpuolella, loivasti viettävässä rinteessä. Maasto on kuivaa mäntykangasta, maaperä kivistä hiekkamoreenia. Kangas jakaantuu useisiin itä-länsi -suuntaisiin palstoihin, joista keskimäisessä on tehty avohakkuu ja äestys 1990-luvulla. Paikalla on neljä keittokuoppaa, jotka sijaitsevat itä-länsi -suuntaisessa puolikaarimaisessa muodostelmassa, metsäpolun eteläpuolella, 4-6 m päässä toisistaan. Kuopat ovat keskimäärin 2,0-2,5 m halkaisijaltaan, 35-50 cm syvyydeltään ja muodoltaan pyöreitä. Yksi kuopista on osittain tuhoutunut sen ylitse kulkevan metsäpolun vuoksi. Kuoppa-alueen laajuus on noin 20 x 15 m. Kohteen äärikoordinaatit ovat: p= 7223 669-692, i= 3432 529-538.

Ihtinkivaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ihtinkivaaran läntisimmältä huipulta noin 60 m etelään, Jyrkän rinteen päällä olevalla tasanteella. Maaperä on hyvin kivistä, puusto lähinnä suurehkoa kuusta. Paikalla on kivilatomus, joka on kasattu suurehkoista kivistä, joista osaa on käännelty viime vuosien aikana. Kivilatomus on kooltaan 5 x 4,5 m ja muodoltaan soihkeahko. Paikalta avautuu esteetön näköala vaaran juurella olevalle Ihtinki-järvelle.

Viipusjärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamo-Kemijärvi -valtatien 5 itäpuolella, Viipusjärven luoteislaidalla olevan venerannan viereisellä levikkeellä, rannan tuntumassa olevalla tasanteella, jonka pinta on kulunut. Paikalta on löytynyt kvartsikaavin ja -iskoksia noin 10 x 10 m laajuiselta alalta.

Purnujoki (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kantojärven ja Purnujärven yhdistävän Purnujoen varrella. Paikalla on kaksi asuinpaikkaa sekä kuusi pyyntikuoppaa (ks. erilliskohteet). Purnujoki on noin 0,4 km pitkä puro, jonka leveys on 5-15 m. Rannat ovat hiekkaista kangasmaata.

Kantojärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kantojärven länsilaidan keskivaiheilla, rantatörmän päällä kulkevan mökkitien kohdalla, rannasta noin 10 m päässä. Maaperä on hienoa hiekkaa, kasvillisuus lähinnä mäntyä. Mökkitien pinnasta ja tien viereen tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsiesine ja -iskoksia noin 10 x 10 alalta. Asuinpaikan tuntumassa on kesämökki ja toinen rakenteilla.

Purnujärvi NW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Purnujärven luoteisrannalla, Purnujoen suusta noin 250 m lounaaseen, kesäasunnon pysköintipaikan kohdalla olevalla tasanteella, rannasta noin 35 m päässä. Paikalta on löytynyt kvartsikaavin ja -iskoksia noin 15 x 20 m alalta. Maaperä paikalla on karkeahkoa hiekkaa, puusto suurehkoa männikköä.

Hakojärvi NE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Purnujärven ja Hakojärven välisellä kannaksella, Hakojärven koillisrannalla, kesämökin autopaikan kohdalla, rannasta noin 45 m ja ulkorakennuksesta 10 m päässä. Autopaikan kohdalta on löytynyt runsaasti kvartsi-iskoksia. Asuinpaikka lienee suppea-alainen, noin 10 x 10 m. Maaperä on karkeahkoa hiekkaa, puusto lähinnä suurehkoa mäntyä.

Hakojärvi N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hakojärven pohjoisrannalla, etelään työntyvällä niemellä, loivan rantatörmän päällä, rannasta noin 20 m päässä. Paikalla on kaksi asumuspainannetta, joista pienempään tehdystä koekuopasta on löytynyt kvartsi-iskoksia. Kvartsia on löytynyt myös rantatörmän päälle tehdyistä koekuopista. Asumuspainanteet ovat kiinni toisissaan ja niiden ympärillä olevat vallit tuskin havaittavissa. Painanteet ovat kooltaan 4,5 x 4,5 m ja 8 x 6 m. Maaperä paikalla on karkeahkoa hiekkaa, puusto tiheää männikköä.
Vuoden 2020 tarkastus: kohde oli ennallaan. Paikalla erottuu tasaisempi alue, asumuspainanteen ovat vaikeasti hahmotettavissa. Maaperä on hiekkaa ja enimmäkseen kivikkoista. Niemekkeen eteläosassa sijaitsevan mäen päällä (maaperä hiekkaista ja kivistä) ei havaittu maanpinnalla eikä kairattaessa mitään esihistorian viittaavaa.

Kantojoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kantojärven lounaispäästä alkavan Kantojoen suun länsipuolella olevan niemekkeen keskivaiheilla, niemekkeen eteläkärjestä noin 60 m ja Kantojoen suusta noin 15 m päässä. Paikalla on näyttävä ja suurikokoinen kuoppajäännös. Pitkänomaisen, suppilomaisen kuopan koko on 5,5 x 4,5 m ja syvyys 1,2 m. Kuoppaa ympäröi noin 1 m levyinen valli, jonka korkeus on 15-25 cm. Maaperä paikalla on hienoa hiekkaa, puusto keskikokoista mäntyä.

Kaikkosen Kannisto (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lumijoen itärannalla Yli-Näppälän tilan kohdalla, Yli-Näppäläntien pohjoispuolella. Alue on melko tasaista kangasta joen ja itäpuolisen pienen mäen välissä. Kankaan pohjois- ja eteläpuolella on peltoja. Alueella on neljä noin pari metriä pitkää ja metrin levyistä, n. 50-60 cm syvää kuoppaa. Kohteeseen liittyy vahvasti perimätieto, jonka mukaan paikalle olisi haudattu venäläisiä sotilaita isonvihan aikaan (1714-1721). Selvyyttä kohteen luonteesta tai ajoituksesta ei ole.
Kaksi muuta kuopannetta on koordinaattien 7193386/3409554 osoittamassa kohdassa. Alueella on lisäksi tervahauta 7193374/3409505.

Ylitalo (1000006555) (Hautapaikat)
Historiallinen; Kalmisto sijaitsee Yppärinjoen etelärannalla, joen ja valtatie 8:n risteyksestä 600 m kaakkoon. Alue on tasaista hiekkaista peltoa jokivarren vanhojen talojen pihapiirien tuntumassa.
Kalmisto löytyi ojantäytön yhteydessä, kun traktorin perälanalla pintamaita siirrettäessä tuli esiin pääkalloja ja muita ihmisen luita. Löytökohta on pellon reunan ja joen välissä olevalla muutaman metrin levyisellä suojavyöhykkeellä, jonka muokkauskerros on muuta peltoaluetta huomattavasti ohuempi. Esille tulleet kolme hautaa olivat vain 15–25 cm syvyydessä. Hautauksia on ilmeisesti ainoastaan joen rannassa, sillä muualta peltoalueelta luita ei kynnettäessä ole noussut esiin. Maansiirtotöissä löydetyt kallot ja irtaimet luut haudattiin joen rannassa olevien kookkaiden kivien viereen kaivettuun kuoppaan.
Perimätiedon mukaan kyse olisi Suomen sodan aikaisista venäläisten sotilaiden haudoista. Peruskartalla löytöpaikan eteläpuolelle on merkitty paikannimeksi Hauta-ahde.

Paskalahti (1000006556) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiuas sijaitsee Temmekseltä Kestilään vievän tien lounaispuolella olevan Järvitalonjärven keskiosan etelärannalla, Järventalonjärven ja Purasimenjärven välisen kankaan kapeimmalla kohdalla, järviä yhdistävän polun pohjoispäässä. Polun itäpuolella, rannasta noin 18 m ja polusta noin 4 m on turpeen peittämä kumpare, jonka ala on noin 1,5–2 x 1,5–2 m ja korkeus noin 40 cm. Kyseessä lienee kalamajan kiukaan jäännökset.

Ahvenkangas (1000006613) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Vaimojärven ja Ahvenjärven välisen Ahvenkankaan itäpäässä. Paikalla on kaksi kuoppaa, joista ensimmäinen on itä-länsi -suuntaisen harjanteen etelärinteessä. Toinen kuoppa on samaisen harjanteen luoteisrinteessä lähellä lakea. (Ks. erilliskohteet) Maasto on sekametsää, jonka valtapuuna on kuusi ja koivu. Maaperä on kivikkoista moreenia.
Kuopasta 2 pohjoisluoteeseen (p= 7335 999, i= 3609 307), järveen laskevan jyrkänteen reunalla sijaitsee jyrkkäreunainen, kooltaan 1,7 x 1,0 m ja syvyydeltään 0,5 m oleva suorakulmainen kuoppa, joka lienee moderni. Tästä noin 50 m pohjoisluoteeseen on toinen moderniksi tulkittu kuoppa, jonka mitat ovat 1,2 x 0,5 m ja syvyys 0,5 m.

Syvä Leppilampi (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Syvän Leppilammen koillispuolella, lammesta Vaimojärveen virtaavan ojan pohjoispuolella olevan rinteen yläosassa, rinteen etelärinteessä lähellä itä-länsi -suuntaisen harjanteen lakea. Harjanne laskee loivasti järveen. Paikalla on yksi maakuoppa, jonka itäpuolella, noin 3 m päässä, on moottorikelkkaura. Puusto on koivua, kuusta ja katajaa.
Kuoppa on soikea ja harjanteen suuntainen Kuopan eteläpuolella, alarinteessä, on epäsäännöllinen, U-muotoinen valli. Kuoppa on kooltaan 6,7 x 3,9 m vallien kanssa ja 2,7, x 2,0 m ilman valleja. Kuopan syvyys on 0,8 m. Kuopassa kasvaa koivu ja kuopan eteläpuolella, vallien päällä, kulkee hento polku.

Haukijärvi (1000006618) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Haukijärven itäpuolella, Multasniementiestä lounaaseen haarautuvan soratien vieressä, tien luoteispuolella, mäntykankaalla. Kaakkois-luode -suuntaisen harjanteen laella on yksi maakuoppa, jossa on havaittu huuhtoutumiskerros. Kuopan kaakkois- ja lounaispuolella erottuvat pienet vallit. Kuoppa on valleinneen 5,6 m x 5,5 m kokoinen ja ilman valleja 4,0 x 3,5 m. Kuopan syvyys on 0,7 m.

Kivelänkangas (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Hangaskankaan laajalla hiekka-alueella, Pikkaralan Shell -huoltamon pohjoispuolella olevan Kivelänkankaan itäosan laella. Maaperä alueella on vähäkivistä hiekkaa ja maasto on kuivaa mäntykangasta.
Paikalla sijaitsee suurehko kuopanne Vasankankaantien ja korkeajännitelinjan risteämiskohdasta n. 100 m luoteeseen. Kuopasta n. 100 m kaakkoon, muutaman metrin Vasankankaantiestä kaakkoon, sijaitsee varhaismetallikautinen asuinpaikka. On epävarmaa, liittyvätkö kuoppa ja asuinpaikka toisiinsa. Tiedot muinaisjäännöksistä on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.
2024: Kohteen eteläisen asuinpaikan alueelle Vasankankaantien varteen on tuotu runsaasti maata ja tehty korkeampi tasanne noin 62 x 9-15 metrin matkalle voimalinjan alle vuosien 2020-2023 välillä.

Särkilampi (1000006637) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Särkilampi -nimisen suon länsipuolella olevalla kapealla kankaalla. Kangas nousee loivasti läheisestä Särkilammesta ja sen laki on tasainen. Pohjois-etelä -suuntaiset kankaat ovat muinoin muodostaneet n. 500 m pitkän yhdysreitin suurempien saarekkeiden välille. Maaperä alueella on hienoa hiekkaa ja paikalla kasvaa mäntymetsää. Aluskasvillisuutena on puolukkaa, kanervaa, sammalta ja jäkälää.
Kohde löytyi 1985 inventoinnissa, kun kankaan laella kulkevalta polulta löytyi kvartsi-iskoksia. 2002 inventoinnissa nykyään metsäautotienä käytetylle ajouralle tehdyistä koepistoista ei saatu talteen löytöjä. Ajouran pinnalla havaittu kvartsikeskittymä osoittanee asuinpaikan aktiivisinta aluetta ja se sijaitsee hieman kankaan laen länsipuolella, paikassa jossa metsäautotie alkaa laskeutua alemmas rinteeseen. Rinne viettää kohdassa loivasti kohti Särkilampea.

Haukijoki (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Haukijoen pohjoispuolella olevan kankaan etelälaidalla, Tervahaudansuon pohjoispuolella, Multasniementiestä 0,5 km lounaaseen, itäkaakko-länsiluode -suuntaisen harjanteen itäpäässä. Paikalla on yksi erillinen kuoppa ja tästä noin 60 m päässä kolmen muun kuopan ryhmä. (Ks. erilliskohteet). Alue on pääasiassa kuivaa mäntykangasta, maaperä kivikkoista hiekkamoreenia.

Ursanniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjokeen pohjoisesta laskevan Humalojan läntisen haaran suusta vajaat kaksisataa metriä pohjoiseen. Paikalla on neljä pitkänomaista, koillinen–lounaissuuntaista maakuoppaa. Kuoppien ala on noin 1 x 2 m ja syvyys 30–60 cm. Perimätiedon mukaan kysymyksessä on Suomen sodan aikainen venäläisten sotilaiden hautapaikka.

Suininki Ruumissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Suininki-järven länsipäässä, Määttälänvaaran eteläpuolella olevassa Ruumissaaressa, Kylänniemestä noin 0,2 km kaakkoon. Saari on halkaisijaltaan noin 0,1 km. Sen keskellä kohoaa jyrkähkö moreenikukkula, joka laskee saaren kaakkoispäässä pieneksi niemekkeeksi. Saaren eteläosassa sijiatsee mökki. Rannat ovat kivikkoiset, puusto on sekametsää. Paikalla on havaittu kuusi maakuoppaa noin 20 x 10 m laajuisella alueella. Kuopat ovat pitkänomaisia, syvyydeltään 0,4-0,8 m. Kuoppien pituus vaihtelee 1,2 metristä 8,3 metriin, leveys 0,7-2,5 m.
Saareen liittyy suullista perimätietoa, jonka mukaan paikalla kerrotaan olleen kesähautapaikan. Yhdessä kuopassa on havaittu huuhtoutumiskerros, joka viittaisi pidempään traditioon.

Suininki Lehtosaari (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Suininki-järven länsipäässä, Määttälänvaaran kylän eteläpuolella olevassa Lehtosaaressa. Saari on pituudeltaan noin 0,2 km. Sen keskellä kohoaa loivahko moreenikukkula, joka laskee saaren itäpäähän. Rannat ovat kivikkoiset, puusto on sekametsää.
Saaren länsipäässä on havaittu kuusi kivilatomusta. Latomukset ovat epäsäännöllisiä ja sammaleen peittämiä. Ne ovat loivassa etelärinteessä, rannan tuntumassa. Latomusten pituus vaihtelee 1,6 metristä 4,0 metriin ja leveys 0,3-2,2 m. Korkeudeltaan latomukset ovat 0,3-0,4 m. Latomusten merkitys ei ole selvillä.
Saaressa on myös viisi kuoppaa (ks. erilliskohteet), jotka saattavat olla hautakuoppia. Kuopat 1-3 ja 5 muistuttavat Ruumissaaren kuoppia. Kuoppa 4 saattaa olla kiviensä ja hiiliensä puolesta tulkittavissa keittokuopaksi.
Saarelta on ennen inventointia, vuoden 2005 tienoilla, löytynyt kaksi nelikorvakkeellista kirvestä myöhäisrautakaudelta.

Ruunapalo SE (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Ruunapalo -nimisen kivisen mäen kaakkoislaidalla. Maaperä alueella on kivistä moreenia. Paikalla kasvaa hoidettua sekametsää, aluskasvillisuutena on puolukkaa, sammalta ja kanervaa. Kohteen läheisyydessä on kaksi maa-aineksenotossa syntynyttä, epämääräisempää kuoppaa.
Ruunasalon kaakkoislaidalla on yhteensä 16 keittokuopaksi tulkittua kuoppaa. Kuopat ovat halkaisijaltaan n. 2-3 m ja syvyydeltään n. 50-70 cm. Kuoppia on tutkittu maaperäkairalla ja niissä on havaittu podsolimaannos sekä palaneita kiviä. Jos kohteen oletetaan olevan rantasidonnainen, se ajoittuu Oulun seudun rannasiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.
Kohteesta on myös käytetty nimeä Ruunakangas NW (aikaisemmin mj-reksiterissä kohde 564010091).

Hangaskangas E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, myöhäiskivikautinen-pronssikautinen asuinpaikka, sijaitsee Hangaskankaan itälaidalla, n. 100 m lounaaseen Oulu-Kajaani -valtatiestä. Paikalla on jyrkähkö, itään viettävä rinne, jonka pohjois- ja eteläpuolella on laajoja hiekanottoalueita. Maaperältään hiekkaiselle Hangaskankaalle on kerrostunut useita eri rantavaiheiden törmiä sekä tuulen kasaamia dyynejä. Alue on ollut varhaismetallikaudella suurehko saari Oulujoen suistossa.
Muinaisjäännösryhmä koostuu kolmesta asuinpaikasta ja kahdesta kuopasta. Aluetta on tutkittu koekaivauksin. Tiedot kohteen muinaisjäännöksistä on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle. Pohjoisimmalla, erillisellä kuoritulla osalla asuinpaikkaa (asuinpaikka 3) vanhan hiekkakuopan laidassa, jossa tarkastuksissa 2000 ja 2001 oli todettu aiemmin tehtyä koekuopitusta enemmän merkkejä asuinpaikasta, todettiin 2010 kulttuurikerrokseltaan käytännössä tuhoutuneeksi, vaikka joitakin kvartsilöytöjä sekä palaneita kiviä havaittiin. Muiden alueiden todettiin olevan samassa kunnossa, kuin ne ovat olleet tehtyjen koekaivausten jäljiltä.
Tulevan maa-ainesoton takia tehtiin vuonna 2012 tehtiin pääosin aiemmissa koetutkimuksissa todetuilla alueilla kaikkiaan yli 530 m2 laajuiset kaivaukset. Ne käsittivät 11 erillistä kaivausaluetta, kuusi koeojaa sekä 26 koekuoppaa. Ajoitustulosten mukaan eri maastoterasseille sijoittuva muinaisjäännös ajoittuu noin 2200-600 eKr.
Kiinteinä rakenteina tutkittiin kaksi likamaakuoppaa pronssikaudelta, tulisijakiveys, kaksi suurta keittokuoppaa sekä mm. pronssihelmen sisältänyt mahdollinen punamultahauta ennen havaitsemattomalla läntisellä yläalueella 6. Myös aiemmin käytännössä tuhoutuneeksi todetulla pohjoisella alueella 3 tehtiin tutkimuksia, joissa paljastui löytöjä, muttei juuri kulttuurikerrosta.
Löytöinä saatiin pääasiassa keramiikkaa, kvartsiaineistoa sekä palanutta luuta, vähäisessä määrin kivilaji- ja piiaineistoa, kaikkiaan lähes 15000 yksikköä. Paikan myöhäisemmästä varhaismetallikautisesta/pronssikautisesta vaihetta osoittavat ST-keramiikka, kuparihelmi sekä pronssin valannan sulatusupokkaat.
Vuonna 2014 tutkittiin vielä asuinpaikka-alue 6 kokonaisuudessaan (127 m2). Alueen melko paksu kulttuurikerros todettiin muinaisen tulvahiekkakerroksen peittämäksi ja liesikiveysten jäännökset mahdollisesti rantavoimien hajottamiksi. Vuonna 2012 todettua punamultaläikkää ei voitu vahvistaa hautarakenteeksi. Suurin osa löydöistä oli palanutta luuta. Muu aineisto koostui pääosin huonolaatuisesta kvartsista ja liuskeesta.
2014 tutkimusten jälkeen tilalle Kahi I sijoittuva pääosa muinaisjäännöstä vapautettiin riittävien tutkimusten jälkeen maa-aineksen otolle. Asuinpaikan todettiin kuitenkin 2012 tutkimuksissa jatkuvan naapuritilalle, etelän suuntaan.

Ehtiäisentie N (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Oulujoen pohjoispuolella, lähellä Oulun ja Muhoksen rajaa, n. 200 m Ehtiäisentiestä pohjoiseen. Maaperä alueella on paikoin kivistä hiekkamoreenia. Paikalla kasvaa mäntyjä ja aluskasvillisuutena on puolukkaa, sammalta ja jäkälää.
Kohde löytyi inventoinnissa 2001, kun laikutusalueelta löytyi kvartsi-iskoksia ja -esineitä sekä piiesine. Esineet otettiin talteen ja iskokset jätettiin paikoilleen. Löytöjä tuli suhteellisen suppealta, n. 5 x 4 m laajalta alueelta. Asuinpaikka ajoittuu Oulun seudun rannasiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen.

Ehtiäisentie S (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Oulujoen pohjoispuolella, Ehtiäisentien eteläpuolella avautuvalla hakkuuaukealla. Aukea on laikutettu koko laajuudeltaan jonka maalaji vaihtelee karkeasta hiekasta karkeaan soraan. Paikalla kasvaa siemenpuuksi jätettyjä keskikokoisia mäntyjä, aluskasvillisuutena on variksenmarjaa, sammalta ja jäkälää.
Paikalla sijaitsee varhaismetallikautinen asuinpaikka. Löytöjä on saatu talteen n. 55 x 45 m laajalta alueelta pesäkkeisesti usealta eri korkeudelta. Aukean laikutuksen ansiosta aluetta on voitu tarkastaa perusteellisesti; toisaalta löydöt ovat voineet siirtyä paikoiltaan metsätyökoneiden vaikutuksesta. Paikalla on myös yksi ns. asuinpaikkakuoppa, joka on halkaisijaltaan n. 2 m ja syvyydeltään n. 50 cm. Asuinpaikka on ajoitettu Oulun seudun rannasiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen. Tiedot löytöpesäkkeistä ja asuinpaikkakuopasta on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Pilpasuo W (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Pilpasuon länsipuolella, Pilpajärvestä n. 2 km länteen sijaitsevalla kankaalla. Maaperä alueella on hiekkaa. Paikalla kasvaa mäntymetsää, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa, kanervaa ja jäkälää. Kangas on muodostanut varhaismetallikaudella suuren saaren Oulujoen suistoon.
Alueen läpi kulkevan metsäautotien pinnasta on löytynyt kvartsi-iskoksia. Löytöjen levinnän perusteella kyseessä on suhteellisen suppea-alainen asuinpaikka, joka ajoittuu Oulun seudun rannansiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen. Kohdetta on tutkittu myös koepistoin, joissa havaittiin muutamia palaneita kiviä. Alue on retkeilijöiden suosiossa.

Pilpasuo SW (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Pilpakankaan kaakkoislaidalla olevassa lahdelmassa, kohti Pilpasuota työntyvän niemen pohjoispuolella. Maaperä alueella on hienoa hiekkaa. Paikalla kasvaa mäntymetsää, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa, kanervaa ja jäkälää. Pilpakangas on muodostanut varhaismetallikaudella suuren saaren Oulujoen suistoon.
Paikalla sijaitsee varhaismetallikautinen asuinpaikka ja ajoittamaton kuoppa. Asuinpaikka vaikuttaa löytöjen levinnän perusteella suhteellisen pienialaiselta. On epävarmaa, liittyvätkö asuinpaikka ja kuoppa toisiinsa. Asuinpaikka on ajoitettu Oulun seudun rannansiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen. Tiedot jäännöksistä on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Sikoharju (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sikoharju -nimisen mäen eteläpuolella. Maaperä alueella on hiekkamoreenia. Paikalla kasvaa mäntymetsää, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa, kanervaa, sammalta ja jäkälää. Kohteen eteläpuolella on vanha soranottokuoppa.
Paikalla sijaitsee kuusi kuoppaa itä-länsi -suuntaisena jonona. Kuoppia on tutkittu koepistoin ja maaperäkairalla. Kaikissa kuopissa havaittiin selkeä huuhtoutumiskerros. Kuopat ovat muodoltaan suhteellisen loivapiirteisiä ja pyöreitä. On mahdollista, että ne ajoittuvat historialliseen aikaan, koska joidenkin kuoppien reunat ovat melko jyrkkäpiirteiset. Alueella on lisäksi muutamia jyrkkäpiirteisempiä sorantarkastuskuoppia, joita kairatessa saatiin havaintoja sekottuneesta maasta. Tiedot kuudesta kuopasta on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Paskonsuo (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Paskonsuo -nimisen pellon länsipuolella olevalla kankaalla. Maaperä alueella on paikoin kivikkoista hiekkaa. Paikalla kasvaa mäntymetsää, jonka aluskasvillisuutena on varvikkoa, suopursua, sammalta ja jäkälää.
Paikalla on loivapiirteinen, halkaisijaltaan n. 3,5 m ja syvyydeltään n. 80 cm oleva kuoppa. Kuopan pohjalle tehdyssä koepistossa havaittiin paksu huuhtoutumiskerros ja hiiltä. On mahdollista, että kyseessä on esihistoriallinen keittokuoppa tai historiallisen ajan hiilimiilu. Jos kuoppaa pidetään rantasidonnaisena, se ajoittuu Oulun seudun rannansiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen.

Sutelankangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sutelankankaan jyrkkäpiirteisellä metsäsaarekkeella Oulujoen etelärannalla. Maaperä alueella on kivistä moreenihiekkaa. Paikalla kasvaa mäntymetsää, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa, sammalta ja jäkälää.
Kankaan koillisrinteellä on kaksi suurikokoista kuoppaa. Ne ovat muodoltaan maatuneen loivapiirteisiä. Kuoppia on tutkittu koepistoin ja maaperäkairalla. Kuopat ovat mahdollisesti esihistoriallisia tai historiallisia pyyntikuoppia. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Kestinranta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pikkaraisenkylän kaakkoispuolella, Oulujoen rannassa olevalla pellolla. Paikalla on sortuvan, jyrkän rantapenkereen alapuolella, aivan vesirajassa kapea tasanne, joka on osin syntynyt paikalle ajetuista kivistä.
Maanomistaja on löytänyt pellosta kyntötöiden yhteydessä runsaasti historiallisen ajan löytöjä, liitupiipun katkelmia, tiiltä, piitä, rautaesineitä sekä messinkiä tai pronssia olevan veitsen kahvan. Lähellä rantapengertä on maanomistajan mukaan joskus ollut esillä pienen rakennuksen peruskivet. Kohde on osin tuhoutunut peltoviljelyn ja jokipenkereen sortumisen vaikutuksesta. Alueeseen liittyy tarinoita satamasta ja kestikievarista.

Talvikangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Talvikankaan asemakaava-alueella, tasaisella kankaalla Hönttämäen asuntoalueen eteläpuolella. Maaperä alueella on vähäkivistä hiekkamoreenia. Paikalla kasvaa tiheää mäntymetsää, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa, kanervaa ja jäkälää.
Kankaalla kulkevan metsäpolun itäreunalla sijaitsee keittokuopaksi tulkittu kuoppa. Muodoltaan pyöreä kuoppa on halkaisijaltaan n. 3 m ja syvyydeltään n. 40 cm. Kuoppa löytyi polun pinnalla olevien palaneiden kivien perusteella. Kuoppaa on tutkittu kopistoin ja siitä löytyi palaneita kiviä ja punaiseksi palanutta hiekkaa sekä hiilensekaista maata sekä kuopan keskeltä että sen reunoilta. Kuoppa ajoittuu Oulun seudun rannasiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen.
2023: Talvikangas 1 -muinaisjäännöstä ei inventoinnissa kyetty paikallistamaan. Jos muinaisjäännöspiste oli oikealla paikalla, se on jäänyt kuntoradan alle ja niin ollen tuhoutunut. Maastoa tarkastettiin ympäristöstä, mutta tuloksetta.

Golfkenttä väylä 10 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Sanginjokivarressa, joen länsirannalle raivattujen Sankivaaran golfkentän väylien 9 ja 10 välissä säilyneellä metsäkankaalla. Maaperä alueella on hiekkamoreenia. Paikalla kasvaa vanhaa mäntymetsää, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa, kanervaa, sammalta ja jäkälää.
Paikalta on löytynyt, golfkenttää varten kuoritusta maanpinnasta, kvartsiesineitä ja -iskoksia, yhteensä n. 15 x 10 m laajalta alueelta. Kohde on osittain tuhoutunut golfkenttää rakentaessa. Asuinpaikka ajoittuu Oulun seudun rannansiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen.

Golfkenttä väylä 11 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Sanginjokivarressa, joen länsirannalle raivattujen Sankivaaran golfkentän väylien 10 ja 11 välissä kohoavan hiekkatörmän päällä. Maaperä alueella on hiekkamoreenia. Paikalla kasvaa harvakseltaan vanhoja mäntyjä. Maan pintakerros on kuorittu pois laajalta alueelta.
Aivan törmän yläosasta on saatu talteen varhaismetallikautisia asuinpaikkalöytöjä; kvartsi-iskoksia ja -esineitä, palanutta luuta sekä palaneita kiviä. Kohde tuhoutuu jatkuvasti eroosion sekä golfkentän vaikutuksesta. Asuinpaikka ajoittuu Oulun seudun rannasiirtymiskronologian perusteella varhaismetallikauteen.

Raatejärvien salmi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Raatejärven ja sen länsipuolisen Pikku Raatejärven yhdistää kapea salmi, jonka pohjoispuolella on laajahko matala niemi. Niemen korkeimmalla kohdalla on yksittäinen maatunut tupasija ja siihen liittyvän kiukaan raunio. Tuvan koko on ollut noin 3 x 4 metriä. Tuvan kulmassa olleen kiukaan koko on noin 1,5 x 1,5 x 0,4 m.

Raatepuron niska (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pikku Raatejärvestä pohjoiseen laskevan Raatepuron suun itärannalla polun luoteispuolella on matala kiuas, jonka koko on noin 1,5 x 2 m.

Hirvilampi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hirvilammesta noin 170 m itään on yli parimetrisen rinteen yläosassa soikeahko matala kumpare, jonka pituus on noin 6 metriä ja leveys noin 4 m. Korkeutta kumpareella on noin puoli metriä. Kumpareen keskellä on syvänne, joka jatkuu alas rinnettä ikään kuin leveänä tervahaudan halssina. Kumpare on pääosin maan ja turpeen peittämä, mutta paikoitellen on näkyvissä tiilen kappaleita sekä kalkkilaastilla (?) muurattua tiilirakennetta. Kumpareen keskiosassa rinteeseen avautuvan painanteen seinämässä on näkyvissä tiilistä muuratun hormimaisen onkalon suuaukko. Paikalta löytynyt kuona viittaa raudanvalmistukseen, mutta Keski-Pohjanmaalla on 1800-luvulla ollut käytössä myös tiilirakenteisia tervahautoja.
Kumpareesta 15 m pohjoiseen on näkyvissä rakennuksen jäännökset. Rakennus on maatuneen hirsikehän perusteella ollut kooltaan 5 x 6 m. Rakennuksen lounaiskulmassa on ollut liuskekivistä koottu tulisija, jonka koko on 1,5 x 1,5 x 0,8 m.

Iso-Kotajärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ison Kotajärven länsirannalla, Kirves-Heikin kanavasta noin 130m etelään. Yhden tervahaudan sekä hautapirtin jäänteen sisältävä kohde sijaitsee Sydänmaan luonnonsuojelualueen itäpuolella, Ison Kotajärven länsirannalla.
Tervahauta on halkaisijaltaan noin 13m, juoksutusrännin jäänteet ovat itäpuolella. Haudan päällä kasvaa nuorta puustoa, mm. katajia. Tervahaudasta noin 20 m etelään sijaitsee 2m x 1m kokoinen sammaloitunut röykkiö, korkeudeltaan noin 70 cm, mahdollisesti tervahaudan vahdin asumuksen jäänteet. Jälkiä seinistä ei havaittu.

Myllykoskenkangas SSW (Maarakenteet)
Rautakautinen; Ilmeisesti varhaiseen rautakauteen ajoittuvat keittokuopat (ainakin 16 kpl) sijaitsevat Myllykoskenkankaan eteläisen harjanteen päällä luode-kaakkosuuntaisesti. Myllykoskenkangas rajoittuu lännestä Oinaasuo-nimiseen suoalueeseen ja itäpuolelta Kalimenojaan. Kuopat ovat sijoittuneet harjanteen suuntaisesti ja niiden halkaisija vaihtelee 1,0 - 2,7 m välillä. Syvyyttä niillä on 0,2 metristä 0,6 metriin. Raportin 2003 kuoppa numero 7 on tutkittu lapiolla inventoinnin yhteydessä vuonna 2003. Siitä paljastui palaneita kiviä ja paksu huuhtoutumiskerros.
2023: Alueelta paikannettiin yhteensä 16 kuoppaa tai painannetta, joista kolme oli hieman epämääräisiä. Kuopat olivat voimakkaasta varvikoituneita, mutta muuten hyvässä kunnossa. Aluerajausta laajennettiin kattamaan kaikki kuopat. Alakohteet ovat vuoden 2023 inventointiraportin mukaiset.

Myllykoskenkangas E (Asuinpaikat)
Historiallinen; Suorakaiteen muotoinen, maahan kaivettu vallillinen talonpohja sijaitsee Kalimeenojan länsirannalla Myllykoskenkankaan itäosassa. Talonpohja on ulkomitoiltaan 8,5-9,8 x 11-11,5 m ja se sijaitsee vain 2,5 m päässä Kalimeenojasta. Vallien paksuus on noin 2 - 2,5 m. Vallit ovat 50-70 cm korkeat. Noin metrin levyinen oviaukko on Kalimeenojalle päin.
Talonpohjan ympäristössä on kuoppia, kaivantoja ja painanteita, joiden tiedot löytyvät alakohteista. Lisäksi alueella on pari resentiksi tulkittua kuoppaa.
Erillisenä alueena on kohteeseen katsottu kuuluvan itärannalla oleva rakennuksenpohja.

Vitsakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Vitsakankaalla noin 200 m luoteeseen läheisen soranottokuoppaan muodostuneen järven kaakkoispäästä. Tervahauta on muodoltaan pyöreä ja sen halkaisija on noin 16 m. Vallin leveys on noin 2 m ja korkeus n. 1 m. Syvyyttä tarvahaudalla on 1,1 m. Juoksutusura on haudan eteläpuolella.

Myllykorpi SW (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kuoppa sijaitsee Myllykorven harjanteelta lounaaseen ja Sammakkopurosta koilliseen olevalla kankaalla. Kuopan halkaisija on 2,2 m ja syvyys 65 cm. Mahdollisesti kyseessä on pyyntikuoppa. Kuoppaa ei varmuudella havaittu vuonna 2020.
2023:Kuoppa on hyvässä kunnossa. Alueella havaittiin myös toinen samankaltainen, kuoppa (alakohde), joka oli tunnettua kohdetta 20 cm matalampi. Kuopat sijaitsivat lähes vierekkäin, alle 10 m toisistaan, joten kyseessä voi olla toinen pyyntikuoppa.

Parsiaismaa NW (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuopat sijaitsevat noin 400 metriä halkaisijaltaan olevalla soiden ympäröimällä moreeniharjanteella, joka rajoittuu idässä Kalimeenojaan ja kaakossa Parsiaismaahan. Pyyntikuopiksi tulkitut suppilomaiset kuopat 1_7 ovat rivissä harjanteen länsirinteellä. Kuoppien koko vaihtelee 2 ja 3 metrin välillä. Syvyyttä niillä on 50 - 60 cm ja ne ovat erittäin paksun turpeen peittämiä. Koepistoissa kuopissa havaittiin huuhtoutumiskerros, mikä voi viitata niiden esihistoriallisuuteen.
2023: Ei havaittu inventoinnin aikana. Tarkastuksessa 2023 paikannettiin kuopat 1, 4 ja 7. Muita ei onnistuttu varmuudella tunnistamaan äestetyltä alueelta. Aiemmin ilmoitettujen kuoppien pohjoispuolelta tavattiin uutena kuoppa 8, joka tulkittiin muista poiketen keittokuopaksi.

Karhunkaarto (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Karhunkaarto-nimisen harjanteen korkeimmalla kohdalla on kahdeksan kuoppaa, joista kookkaimman halkaisija on noin 3 metriä, muiden 1,5-2,5 metriä. Kuoppien syvyydet ovat 30-70 cm. Kahden läntisemmän kuopan välissä on matala kuntan peittämä röykkiö, jonka ala on noin 2,5 x 3 metriä ja korkeus 20–30 cm.
Suurimpaan kuoppaan tehdyn lapionpiston perusteella kuopat voivat olla esihistoriallisia keittokuoppia, sillä niistä löytyi kiveystä sekä paksu huuhtoutumiskerros.
2023: Kuopat ja röykkiö ovat suhteellisen hyvässä kunnossa, vaikka kasvavatkin voimakkaasti aluskasvillisuutta, kuten varpuja ja sammalta.

Kalikkaharju (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Mahdollinen esihistoriallinen keittokuoppa sijaitsee Kalikkalammen lounaispuolella kohoavan Kalikkaharjun luoteisosassa, pohjoiseen laskevassa loivassa rinteessä. Kuoppa on muodoltaan loiva ja pyöreä. Syvyyttä sillä on 30 cm. Kuopan ympärillä ja pohjalla on kiviä. Vuoden 2010 tarkastuksessa todettiin paikalta tämän lisäksi toinen kuoppa, joka on tulkittavissa lähinnä kivikko- eli rakkakuopaksi. Tämän vierellä on kuoppa, jonka laatua ei kyetty tarkemmin määrittelemään. Kuoppa 2 sijaitsee voimalinjasta länteen olevan vanhan maan-/kivenottopaikan länsipuolella lakiharjanteen länsipäässä. Loivapiirteisen kuopan halkaisija on vajaat 2 metriä ja syvyys noin 40 cm. Tästä puolenkymmentä metriä lounaaseen on noin 60 cm syvä kuoppa 3, jonka ala on noin 1,5 x 3 metriä. Nyt havaittujen kuopien tasalla, harjanteen etelään laskevassa rinteessä on luontaiseksi tulkittu pitkä rantakiveys, jonka pituus on kymmenisen metriä ja leveys nelisen metriä. Sen päältä oli ajettu traktorilla/metsäkoneella, jolloin päällimmäiset kivet olivat liikkuneet paikaltaan paljastaen heti niiden alla olevan soramaan. Lisäksi läheltä kuoppaa 1 tavattiin yksi jyrkkäreunainen pienehkö, halkaisijaltaan noin metrinen kuoppa, jolla oli syvyyttä noin 60 cm.
Lisäksi on mainittava Kalikkaharjun kaakkoisosassa. aivan lakiselänteen kaakkoispäässä kellarimainen kuoppa, johon johti aukko etelästä. Neliömäisen kuopan ala oli noin 2 x 2 metriä, valleineen noin 4,5 x 4,5 metriä. Risuilla peitetyn kuopan syvyydeksi arvioitiin noin metri. Kuopalle mitattiin sijainti 7219435 / 3432 239. Kuoppa vaikutti nuorelta.
2023: Alueelta tavattiin kolme kuoppaa kahdesta rykelmästä. Niiden tarkemmat tiedot löytyvät alakohteista.

Myllykoskenkangas N (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kuopat sijaitsevat Oulun ja Haukiputaan rajalla Myllykoskenkankaan pohjoisosassa, pohjoiskoilliseen laskevassa rinteessä olevalla terassimaisella tasanteella Kalimeenojan lounaispuolella. Kuopat ovat halkaisijaltaan 1,7 m ja syvyyttä niillä on 35-50 cm. Kuopat sijaitsevat metrin päässä toisistaan. Kairauksen perusteella kuopat on määritetty keittokuopiksi.
2023: Kohdetta ei voitu paikallistaa aiemmin kirjatuista koordinaateista. Alue käytiin erittäin tarkasti läpi löytämättä kuoppakohteita. Kulttuuriympäristön palveluikkunan kuvailun perusteella koordinaattipisteen ympäristö näytti samalta kuin maastossa, joten on mahdollista, että alkuperäiset kuopat ovat jääneet latupohjan alle, joka halkaisee kaksi eri terassia. Aluetta ympäröivä terassi on myös äestetty, luultavasti Oulun yliopiston 2003 inventointikurssin jälkeen.
Muinaismuistoalueelta löytyi kuitenkin yksi kuoppa sekä mahdollinen röykkiö. Alueella oli
myös yksi soikea kuoppa, jossa oli kiviä pohjalla. Kuoppaan ei tehty tarkastuspistoa vuoden 2023 inventoinnissa, koska se sijaitsi muinaisjäännösalueella. Tämän vuoksi jäi epäselväksi, olivatko kuopan kivet palaneita tai onko kuopassa huuhtoutumiskerrosta.

Halosenharju 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Kalimeenojan länsipuolella kohoavan Halosenharjun pohjoispäässä olevalla terassimaisella tasanteella. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä.
2023: Kohteen sijainnissa on mahdollisesti koordinaattivirhe, eikä kohdetta pystytty inventoinnin aikana paikantamaan. Inventointi perustui silmämääräiseen tarkasteluun.

Pyyryväiskangas (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kuopat sijaitsevat Kalimeenojan itäpuolella kohoavan Pyyryväiskankaan etelärinteessä. Kuoppien halkaisija on noin kolme metriä ja syvyyttä niillä on 50-70 cm. Kuoppien etäisyys toisistaan on 20 m. Kuopat on määritelty keittokuopiksi niistä löytyneiden palaneiden kivien ja hiilen perusteella. Näiden kuoppien lisäksi alueella on havaittu pari epämääräisempää kuopannetta.
2023: Kohteet ennallaan. Niille tehtiin aluerajaus.

Kello Navettakangas 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Haukiputaan eteläosassa Kellon Navettakankaan kaakkoisosassa Uikulankankaan lounaispuolella ja Kalimeenojan itäpuolella soiden ympäröimällä mäellä, jota oli äestetty inventointiaikaan vuonna 2003. Yhdestä äestysurasta löytyi palaneita kiviä ja kolme kvartsi-iskosta.
Rekisterissä olevat Navettakangas ja Navettakangas länsi sekä Navettakangas kaakko sijaitsevat puolestaan Haukiputaan pohjoisosassa.

Kylänvirta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lapinpato sijaitsee Jourkunanjärven ja Vesalanlammen yhtistävän 500 m pitkän Määtänvirran länsiosassa salmen pohjoisrannalla olevaa Määtän taloa vastapäätä.

Muuraharja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Määtänvirrassa olevan kivipadon lähellä on Julius Ailion (1910) mukaan lappalaisasuntoja Muuraharjassa. Vuoden 1987 inventoinnissa paikallistamatta jäänyt Muuraharja tarkoittaa Muuraharjua, joka sijaitsee Jourkunajärven ja Vesalanlammen yhdistävän Määtänvirran pohjoisrannalla salmen itäosassa.

Kolmikangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuonna 1891 löytyneen hopeakätkön löytöpaikan läheisyydessä on ilmeisesti 1600-luvulle ajoittuvan piilopirtin paikka. Paikalla on havaittavissa pirtin kiukaan raunio.

Raahen vanha asemakaava-alue (Asuinpaikat)
Historiallinen; Raahen kaupunki perustettiin vuonna 1649. Paikalla oli aiemmin markkinapaikka. Kaupungin vanha alue sijaitsee suurin piirtein Koulukadun, Reiponkadun, Ämmänkadun, Cortenkadun, Saaristokadun ja Rantakadun välisellä alueella. Raahen asemakaava perustuu edelleen vanhaan ruutuasemakaavaan.
Kaupungin isoavihaa vanhemmat säilyneet kaupunkiarkeologiset kulttuurikerrokset ovat muinaismuistolain rauhoittamia. Museovirasto teki vuonna 2001 Raahen kaupunkiarkeologisen inventoinnin, jossa määriteltiin, millä tonteilla muinaismuistolain rauhoittamat kulttuurikerrokset ovat todennäköisesti säilyneet. Kaupunkialueella on tehty joitakin pienimuotoisia arkeologisia kenttätöitä.

Pyhäkoski 6 Onninkorva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oulujoen pohjoisrannalla Kerälän talosta noin 200 metriä eteläkaakkoon Vaalantien ja joen välissä, Pyhäkosken voimalaitoksesta noin 2 kilometriä itäkoilliseen. Alue on kahden notkelman väliin jäävää tasaista mäntykangasta.
Joen pohjoisrannan tasaisella rantakankaalla on rantatörmän partaalla kaksi asuinpainannetta, joista läntisempi on monirakenteinen, kokonaislaajuudeltaan noin 20 x 7 metriä. Itäinen painanne on kooltaan 5 x 7 x 0,4 metriä ja edellistä heikommin erottuva.
Molempiin painanteisiin tehdystä koekuopista havaittiin likamaata, kvartseja sekä palaneita kiviä. Läntisemmästä löytyi myös kivilaji-iskos (KM 35498).
Painanteiden ja niiden välialueiden havaittiin vaurioituneen metsänkäsittelyn yhteydessä tarkastuksessa 2007.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oulujoen rannalla Pyhäkosken voimalaitoksesta noin 1 kilometri koilliseen, Leppiniemen asuinalueen koillispuolella olevalla kankaalla.
Umpeenkasvaneen suolahdelman ja jokeen laskevan pienen ojasen väliseltä alueelta löytyi inventoinnissa 2005 kaksi asumuspainannetta. Näistä itäisempi sijaitsee äestetyllä hakkuuaukealla ja on osin vahingoittunut äestyksessä. Lounais-koillis -suuntainen painanne on muodoltaan soikea, noin 4 x 7 metrin laajuinen ja noin 30-40 sentin syvyinen. Painanteen keskelle kaivetusta koekuopasta löytyi likamaan lisäksi kvartsi-iskoksia. Läntisempi painanne sijaitsee hakkuuaukean pohjoispuolella hakkaamattomalla alueella, aukean rajan tuntumassa. Muodoltaan se on nelikulmaiselta vaikuttava, ja laajuudeltaan noin 6 x 8 metriä ja syvyydeltään noin 40 senttiä. Siihen kaivetusta koekuopasta löytyi likamaan ohella kaavinmainen kivilaji-iskos (alakohteet 1 ja 2).
Alueen kaavoittamisen yhteydessä paikka tarkastettiin uudelleen 2010, jolloin hieman lännempää paikannettiin kaksi edellisten kokoista asumuspainannetta ja aiemmin paikannettujen painanteiden välialueella todettiin vielä yksi pienempi, profiililtaan jyrkempi pyyntikuoppamainen rakenne (alakohteet 3-5). Näihin painanteisiin tehdyistä koepistoista saatiin löytöinä kvartsia, mahdollinen esine sekä iskoksia ja etelänpuoleisesta painanteessa myös kulttuurimaata ja palaneita kiviä. Pohjoisempana lähempänä rantaa olevalla alueella on useita epämääräisiä painanteita, mutta merkkejä ihmistoiminnasta ei todettu ja kyseessä lienevät luontaiset maanpinnan vaihtelut. Näiden lisäksi alueella on useita selvästi myöhäisiä kuoppia. Alueen eteläosan avohakkuualue oli vuonna 2010 jo melko tiheän vesaikon peittämä.

Halokangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Montanlammen länsirannalla tasaisella mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla.
Paikalla on ainakin yhdeksän maakuoppaa, jotka sijaitsevat runsaan 350 metrin matkalla enimmillään noin parinkymmenen metrin päässä jyrkästä lammen rantatörmästä. Maannoksensa perusteella kuopilla on ikää ainakin useampi sata vuotta ja ne ovat mahdollisesti pyyntikuoppia.

Huoseusniemi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Oulujoen etelärannalla Pyhäkosken voimalasta noin 2,6 kilometriä itäkoilliseen kuusivaltaisessa kuivassa kangasmetsässä.
Kirkkotien pohjoispuolella on pienellä jyrkkäreunaisen ja polveilevan rantatörmän niemekkeellä kaksi maakuoppaa. Kuoppien halkaisija on noin 1,5-2 metriä ja syvyys 50-60 senttiä. Toisen seinämään tehdystä koepistosta havaittiin huuhtoutumiskerros.
Näistä vierekkäin olevista kuopista koilliseen, lähellä törmän reunaa, on vielä kolmas epämääräisempi, mahdollisesti myös luontainen kuoppa.

Pyöreäkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin 300 metriä Kalilan talosta koilliseen, vanhan Kieksistä Kalilaan johtavan, nykyisin lähinnä polkuna erottuvan metsätien varrella moottorikelkkareitillä.
Asuinpaikka sijaitsee loivasti etelään laskevan sekapuuvaltaisen kankaan reunalla. Moottorikelkkareittiä varten on hiekkatöyrään reunaa leikattu enimmillään useiden kymmenien senttimetrien paksuudelta. Kivikirves (KM 35500) on löytynyt sekundaariselta paikalta kulkuväylältä. Tarkastushetkellä havaittiin rikotussa maanpinnassa heikkoja kulttuurimaavärjäymiä, palaneita kiviä sekä kvartsi-iskos, joka jätettiin paikoilleen. Kohde on ainakin osittain tuhoutunut moottorikelkkareittiä tehdessä.
Kohde sijaitsee noin 500 metriä Kieksin asuinpaikasta ( 494010022) länsilounaaseen.

Pirttihaudankangas 2 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Pirttihaudankankaan jätinkirkosta noin 250 m länsiluoteeseen on kymmenkunta erilaista röykkiötä, joista suurimman halkaisija on noin 6 m, sekä useita kivivalleja. Niiden ja jätinkirkon välissä on ainakin kaksi röykkiötä.
2021: Tien luoteispuoleiselta alueelta tavattiin 12 röykkiötä ja kivivalleja. Kivivallit osin kiertävät 3-4 pyöreää tai soikeaa laakeaa painannetta/raiviota, jotka ovat vähäkivisempiä. Alueen länsiosassa sijaitsee kivivalleista erillään oleva laakea painanne (ks. alakohde Painanne).

Siliäkalliot (Taide)
Historiallinen; Kalliohakkaus sijaitsee Kalajoen eteläpuolella olevan Huhmarmäen hiihtokeskuksen päärakennuksesta noin 900 m lounaaseen, Kariperältä Lampinjärvelle (Huhmarlampi) johtavan metsätien varrella. Tien kaakkoispuolella ampumaradan kohdalla on kuusimetsässä pari kalliopaljastumaa, joiden kautta on kulkenut vanha tie Lampinjärvelle. Hakkaukset ovat kallioista eteläisimmän hyvin voivasti etelään viettävällä sileällä pinnalla. 10 - 12 cm korkein kirjaimin kallioon on hakattu vuosiluku 1924 tai 1929. Näistä 1,5 m koilliseen erottuu sana LAMPILLE 4 - 5 cm korkein kirjaimin. Tämän alapuolella on mahdollisesti numerot 18 ja 7 sekä muita epämääräisempiä hakkauksia. Osa näistä vanhemmista hakkauksista on tuhoutunut 2002, kun vanhaa tieuraa pitkin on ajettu puukuormia telakoneella, sillä telat ovat rikkoneet kallion pintaa.

Pirttivaara 2 (1000007563) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Mäntyvaltaisella suhteellisen tasaisella kankaalla on kaksi selvästi erottuvaa rakkakuoppaa. Niiden halkaisija on 2–3 metriä. Kuoppien keskinäinen etäisyys on parikymmentä metriä. .

Pirttivaara 3 (1000007564) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Keskuskuopallinen, halkaisijaltaan noin 4 m kokoinen lapinraunio.

Laivakangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Laivakankaan eteläreunalla, suohon loivasti laskevan törmän laella. Maaperä on asuinpaikan kohdalla vähäkivistä hiekkaa kun muualla kankaalla maasto on huomattavan kivistä. Löydöt kvartsia.

Laivakangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laivakankaan laen pohjoisreunalla on komea ja ehjä tervahauta ja sen lounaispuolella tervapirtinkiuas. Alue on metsäpalon jälkeen hakattu ja laikutettu, mutta tervahaudan kohta on jäänyt ehjäksi. Kiuas on vaurioitunut.

Nuutinkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Iso tervahauta harjanteen itäreunalla. Tervahaudan länsipuolella on pieni, halkaisijaltaan 1,5 m kokoinen palaneiden kivien röykkiö, joka lienee tervapirtin kiuas. Alue on hakattu ja äestetty.

Pirttihaudankangas 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka muinaisen rantatörmän päällä. Paikalla havaittiin vuoden 2006 inventoinnissa noin 15 metrin matkalla selvästi erottuvia palaneita kiviä metsänlaikutusvaoissa. Paikalla saattaa myös olla matala painanne (ks. alakohteet). Maaperä on vähäkivistä hiekkaa. Löydöt kvartsi-iskoksia.
2021: Kohteille Pirttihaudankangas 4, Pirttihaudankangas 5 ja Pirttihaudankangas 6 on tehty yhteinen aluerajaus kohteen Pirttihaudankangas 4 tietoihin.

Pirttihaudankangas 5 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen suppea-alainen asuin- tai leiripaikka muinaisen rantatörmän päällä. Paikalla havaittiin vuoden 2006 inventoinnissa palaneita kiviä ja ilmeisesti lieden jäännökset metsänlaikutusvaossa. Ei löytöjä.
2021: Kohteille Pirttihaudankangas 4, Pirttihaudankangas 5 ja Pirttihaudankangas 6 on tehty yhteinen aluerajaus kohteen Pirttihaudankangas 4 tietoihin.

Pirttihaudankangas 6 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka aivan suon laidalla, matalan ja loivasti suohon laskevan muinaisrantatörmän päällä. Vuoden 2006 inventoinnissa havaittiin ojassa kvartseja ja palaneita kiviä noin 10 metrin matkalla.
2021: Kohteille Pirttihaudankangas 4, Pirttihaudankangas 5 ja Pirttihaudankangas 6 on tehty yhteinen aluerajaus kohteen Pirttihaudankangas 4 tietoihin.

Kursunneva 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kursunnevan pohjoispuolella, laakean suosaaren länsipäässä. Loivasti suohon laskevassa rinteessä, laen kärkinipukan lounaispuolella on rinteen suuntainen maarakenne, joka vaikuttaa pitkältä asumuspainanteelta.Inventoinnin 2006 mukaan painanteen koko on 28 x 5 m. Sen liepeille tehdyistä koekuopista löytyi kvartsi-iskoksia. Tarkastuksessa 2015 todettiin kyseessä olevan kaksi rinnakkaista asumuspainannetta. Läntisempi noin 5 x 10 metriä ja itäisempi noin 16 x 5 metriä. Painateiden väliä on noin 2 metriä. Painanteet eivät ole aivan suorassa linjassa. Läntisempi painanne ulottuu osin yli tilanrajan, mutta painanteen länsipuolelta ei löydetty jälkiä asuinpaikkapinnasta. Maaperä paikalla on vähäkivistä hiekkamoreenia, Kumpareen laki on kivikkoinen, aivan korkeimmalla kohdalla voi olla muokattua rakkaa, mutta varmuutta tästä ei ole. Paikka on täysin ehjä.

Kursunneva 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kursunnevan pohjoispuolella, laakean suosaaren eteläreunassa. Paikalla on pieni kuoppa, jossa on ympärillä pyöreä valli. Kuopan halkaisija on vallin reunoilta mitaten 1,4 m ja syvyys 20 cm. Vallin korkeus on 20 cm. Kuopassa on podsolimaannos. Lähistölle tehdyissä koekuopissa ei havaittu esihistoriaan viittaavaa. Maaperä on hiekkamoreenia. Mahdollinen keittokuoppa tai linnustuskuoppa. Tarkastuksessa 2015 paikalla todettiin edellä kuvatun lisäksi neljä pientä kuopannetta, jotka ovat noin 3-5 metrin päässä toisistaan. Kuopat ovat epämääräisiä, halkaisijaltaan noin metrin ja syvyydeltää noin 20 cm. Muissa kuopissa ei ole vastaavanlaista, jokseenkin selkeää vallia kuin vuonna 2006 todetussa. Vuoden 2006 kuopan (kuoppa 4), johon koordinaatit osoittavat, kaakkoispuolella on kolme kuoppaa ja luoteispuolella 1.

Kursunneva 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kauniinmetsän länsilaidalla on useita muinaisia rantavalleja. Yhden vallin päällä on kaksi syvää, suppilomaista kuoppaa. Niiden halkaisija on 2–2,5 m. Maaperä on hiekkaa. Kuoppien funktio on epäselvä, mahdollisesti ne ovat pyyntikuoppia, keitto- tai varastokuoppia.

Ohramaankangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pieni kiviraunio laajan suosaaren eteläosassa, äestetyllä hakkuuaukealla. Mahdollisesti rajamerkki tai pieni kiuas.

Ohramaankangas 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Suon keskellä olevan itäisemmän muinaisen rantavallin päällä on kolme kuoppaa, joita ympäröi valli. Kuoppien halkaisija on 1,5–2 ja syvyys 0,5 m. Kuopissa on vahva podsolimaannos, ei hiiltä. Mahdollisia pyyntikuoppia.

Nuutinkangas 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Nuutinkankaan länsipään muinaisjäännösalue, jolla on kolme asumuspainannetta, tervahauta sekä yksi tunnistamaton maarakenne.
Asumuspainanteet ovat kooltaan 25 x 5 m, 9 x 4 m ja 7 x 5 m. Painanteisiin tehdyistä koekuopista löydettiin kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja palaneita kiviä. Asumuspainanteiden vieressä on kuoppia.
Tervahauta sijaitsee kankaan luoteisreunalla, lähellä suon laitaa. Sen vieressä on tervapirtin kiuas.
Alueen eteläosassa on isohko maarakenne, joka vaikuttaa hieman kaksoistervahaudan kaltaiselta. Paikalle tehdyissä koekuopissa ei ollut hiiltä, joten rakenteen funktio on epäselvä.

Hiidenkangas etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka heti Kiimingistä Yli-Iihin vievän tien länsipuolella olevan moreeniharjanteen etelärinteellä, Hiidenkankaan ja Hiidenvaaran välin matalammassa satulassa, Onkamolle vievän metsätien pohjoispuolella. Asuinpaikka löytyi vuonna 1999 kun alueen maapohja oli puustokäsittelyn yhteydessä äestetty kahdella alueella (1 ja 2). Löytöinä äestysurissa havaittiin runsaasti kvartseja, palanutta luuta sekä palaneita kiviä ja rikkoutuneita liesikiveyksiä.
Itäisempi alue 1 on rikaslöytöisempi. Sen äestetty ala oli noin 300x100 m, jossa löydöt keskittyivät hienon hiekan alueelle ja lähes koko äestetylle alalle.
Läntinen alue 2 on edellisestä vajaa 200 m länteen ja laajuudeltaan noin 200 x 100m. Löytöjä oli täällä havaittu selvästi vähemmän. Korkeuden ja lähilöytöjen perusteella asuinpaikka ajoittunee Kierikin/Pöljän keramiikan aikaiseksi. Läntistä aluetta 2 koekaivettiin syksyllä 2007 maa-aineksen oton takia. Kohde todettiin hajanaiseksi löytöalueeksi ja sen alue vapautettiin tutkimusten jälkeen maa-ainesten otolle. Tämä aiempi rekisterin osa-alue on elokuussa 2017 erotettu erilliseksi muinaisjäännöskohteeksi, Hiidenkangas etelä 2, joka on poistettu rauhoitetuista muinaisjäännöksistä, ja siirretty luokkaan III (ks. rauhoituksesta poistettu kohde Hiidenkangas etelä 2, 1000031122). Sen sijaan myös suunnitelmissa ollut maa-aineksen otto alueella 1 ei ollut toteutettavissa.
Tarkastuksessa vuonna 2007 löytöalueiden 1 ja 2 väliltä löytyi lisäksi mahdollinen asumuspainanne (Hiidenkangas etelä 3), johon tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskos sekä likamaata.
Kiiminki-Yli-Ii-tien itäpuolelta löytyi viisi asumuspainannetta ja myös niiden välialueelta alempaa suon reunan ääreltä koepistoista asuinpaikkalöytöjä (Hiidenkangas etelä 4, asumukset 1-5). Tämä alue on hyvin säilynyt.

Kumisevankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asumuspainanne suohon viettävällä kankaalla, metsätien eteläpuolella. Se liepeillä on myös pari kuoppaa. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia. Maaperä on kivetöntä hiekkaa.

Ylihaankangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kankaan pohjoispään itälaidalla on kaksi keskuskuopallista pienehköä lapinrauniota. Ne ovat itään laskevan törmän reunamilla. Röykkiöiden etäisyys toistaan on noin 75 m.

Poikainvaarat 1 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Poikainvaara on laaja kivikkokangas Haapajoen länsipuolella, joen ja Hattulampien välissä.
Alueella on useita erilaisia kivirakenteita: kaksi röykkiötä, kivikkoon tehtyjä kuopanteita ja mahdollisia asuinpaikkavalleja. Ks. alakohteet.
Molemmat röykkiömäiset rakenteet ovat keskuskuopallisia, kooltaan 5 x 3,5 metriä, korkeudeltaan 30–40 cm.

Poikainvaarat 2 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Poikainvaara on laaja kivikkokangas Haapajoen länsipuolella, joen ja Hattulampien välissä. Poikainvaaran lakikivikon eteläpäässä on 6–8 kivikkoon tehtyä kuoppaa tai asuinpaikkavallia. Niiden koko ja muoto vaihtelevat. Laajin on 8,5 x 7 oleva suorakaide, pienin pyöreähkö ja halkaisijaltaan noin 3,5 metriä.

Laivavaara 5 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä noin 4 km etelään, Laivavaaran itäpuolitse johtavalta tieltä noin kilometri länteen olevalla Laivavaaran länsirinteellä.
Paikalla on kaksi laajahkoa kehämäistä kivivallia. Näistä pohjoisempi on muodoltaan suorakaide, jonka ala on noin 7 x 10 metriä. Paikoin epämääräisen, noin 35 cm korkean vallin sisällä oleva alue on noin 4 x 6,5 metriä. Eteläisempi rakenne on pyöreähkö. Sen halkaisija on 11,5 metriä. Vallin korkeus on noin 40 cm. Vallin sisäpuolinen ala on halkaisijaltaan noin 8,5 metriä. Sisäalueella on muutamia kookkaita maakiviä.
Vuoden 2006 inventoinneissa ei rakenteita havaittu, mutta alueen koillisreunalla havaittiin kaksi kivikkoiseen maahan tehtyä neliömäistä asumuspainannetta, joissa erottui oviaukot.
2022: Tarkastuksessa todettiin, että vuoden 2006 raportin kohde 80 on sama kuin vuoden 1997 raportin kohde sivulta 97 ja vuoden 1994 raportin kohde 22. Laivavaara 1 on muinaisjäännösrekisterin kohteet Laivavaara 4 ja 5. Alueella on yksi ylimääräinen aluerajaus, joka oli nykyisen aluerajauksen lounaispuolella. Tarkastushetkellä alue oli hakkuuaukeana ja tarkasteluolosuhteet olivat hyvät. Ylimääräiseltä aluerajaukselta ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa, joten se poistettiin. Kaksi havaittua rakennetta lisättiin alakohteiksi ja aluerajausta tarkennettiin.

Esihistoriallinen; Paikalla on kaksi selkeää, halkaisijaltaan noin kolmimetristä rakkakuoppaa. Kuoppien etäisyys toisistaan on noin viisitoista metriä.
2022: Kohteen koordinaattitietoja korjattiin ja aluerajausta muutettiin vastaamaan tarkastushavaintoja. Alakohteet lisättiin.

Esihistoriallinen; Paikalla on yksi, läpimitaltaan noin nelimetrinen rakkakuoppa.
2022: Kohteen koordinaattitietoja ja aluerajausta korjattiin vastaamaan tarkastuksen tuloksia.

Kauniinmetsänniitty 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kauniinmetsänniityn asuinpaikka ajoittuu tyypillisen kampakeramiikan aikaan, itse asumuspainanne mahdollisesti hieman keraamista vaihetta myöhemmäksi. Löytöinä vuoden 2007 kaivauksilta saatiin keramiikkaa, kivilajiesineitä ja -iskoksia kvartsia, piitä, palanutta luuta ja purupihkaa. Asumusta varten kaivetun kuopan rajat erottuivat suorakaiteen muotoisena noin 6,5 x 4,5 m laajuisena alueena. Painanne on kaivettu vanhemman kulttuurikerroksen läpi, joka oli asumuksen vallien kohdalla parhaimmillaan yli metrin syvyydellä. Vanhempi kulttuurikerros on jäänyt ennen asumuksen rakentamista vielä ilmeisesti tulvahiekkakerrosten alle.

Kauniinmetsänniitty 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee länteen, suota kohti laskevalla hiekkaisella rinteellä, muinaisessa kaarevassa lahdenpohjukassa. Rinteen yläosassa olevalla tasanteella maaperä on puhdasta ja tasarakeista hiekkaa, kun se muualla ympäristössä on varsin kivistä hiekkamoreenia. Paikalle tehtiin vuonna 2006 useita koekuoppia, mutta vain yhdestä saatiin löytöjä, saviastianpaloja. Paikan rajaus on epäselvä. Alue on täysin koskematon.
Vuonna 2007 löytyi kvartsi- ja kivilaji-iskos vuoden 2006 löytöpaikan länsipuolelta, vanhan hiekanottokuopan pohjoisreunasta. Löytö osoittaa asuinpaikalla olevan myös alemman löytövyöhykkeen, vuoden 2006 löytöpisteelle on matkaa vain 50 metriä.

Sepänmäki (1000007737) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee loivasti etelään viettävällä kankaalla, jonne on 1990-luvun lopussa rakennettu omakotitaloja. Maaperä on kivistä moreenia.
Asuinpaikkapinnan laajuus on noin 20 x 20 m. Se sijaitsee osoitteessa Sepäntie 74 olevan talon ja autotallin eteläpuolella, noin 10 m etäisyydellä rakennuksista. Koira-aitauksen ja mansikkamaan liepeiltä havaittiin vuonna 1997 tehdyssä tarkastuksessa yksi kvartsi-iskos ja sirpaleiksi palaneita kiviä. Paikalta on jo aiemmin löytynyt kivikirves.

Jylhänharju (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Raahen ja Vihannin välisen maantien ja sen lounaispuolisen Mattilanperän tien välissä, Jylhänharjun keskiosassa, Ison Jakenaron sorakuopasta noin 250 m pohjoiseen, länttä kohti pistävän harjanteen länsipäässä. Alue on kivikkoista moreeniharjannetta.
Alueella on lähinnä rakka- eli kivikkokuopiksi luokiteltavia kuoppia itä–länsisuunnassa noin 60 m pituisella matkalla. Kuoppia havaittiin yhteensä 5 kolmessa eri kohdassa. Kuoppien halkaisijat vaihtelevat 2–3 m ja syvyys 30–60 cm.

Sepänkydönkorpi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Raahen ja Vihannin välisen maantien eteläpuolella, Kopsan koulusta 2,9 km länteen Mattilanperän tien varrella, Pikku Jakenaron jätinkirkon ja Kettukankaan röykkiökohteen välissä. Alue on länteen laskevaa kankaan hiekkaisaa laitaa.
Metsänlaikutusalueella Mattilanperän tien etelä- ja pohjoispuolella havaittiin useita kvartsi-iskoksia ja joitakin palaneita kiviä. Asuinpaikan laajuuden määritteleminen vaatii lisätutkimuksia. Kvartseja ei otettu talteen.

Pirttimaanmäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Raahen ja Vihannin välisen maantien lounaispuolisen kankaan laella, Kopsan koulusta 4,1 km luoteeseen. Pirttimaanmäki on alueelle tyypillinen hiekkamoreenikangas, jonka korkeimman kohdan länsipuolella on laaja hiekkakuoppa.
Röykkiöt sijaitsevat mäen korkeimman kohdan itäpäässä, vanhojen, lapiolla tehtyjen sorakuoppien etelä- ja itäpuolella. Paikalla on 3–4 keskuskuopallista sammalen peittämää röykkiömäistä kivirakennetta, joista osa muistuttaa lähinnä vallillisia kivikkokuoppia, sekä mahdollinen röykkiöön liittyvä latomus.

Hanhikivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Hanhikivi on hakkauksin merkitty valtava, noin 6 m korkea siirtolohkare, joka sijaitsee Pyhäjoen pohjoisrannalla olevan luoteeseen pistävän niemen pohjoisosassa, Pyhäjoen ja Raahen rajalla. Kiven päälle on tehty kaiverruksia, kuten mm. N 14, N ja kruunua muistuttava merkki sekä viivoja ja ilmeisesti vuosilukua ilmoittava merkintä 1770. Osa kaiverruksista on merkitty myöhemmin keltaisella tai valkoisella maalilla. Kivi on sijainnut aikanaan meressä, mutta nykyisin se sijaitsee soistuneessa koivua ja pajua kasvavassa metsässä. Vuoden 2015 tarkastuksessa kivessä ei voitu todeta hakkauksia, joita voisi pitää yllä mainittua vuotta vanhempina.
Ruotsin ja Novgorodin vuonna 1323 solmiman Pähkinäsaaren rauhan raja on kulkenut Pyhäjoen tienoilla. Rajan tarkka linjaus hämärtyi jo keskiajalla, kun suomalaisasutus levisi etelästä rannikkoa pitkin kohti Pohjalahden perukkaa. Samassa yhteydessä käytiin useita verisiä rajasotia. Yhteen tällaiseen tapaukseen liittyy myös ensimmäinen tieto Hanhikivestä. Kemin, Iijoen ja Limingan talonpojat valittivat vuonna 1490 Ruotsin hallitukselle venäläisten tekemistä hyökkäyksistä ja veriteoista. Valituskirjeessä kerrotaan venäläisten pitäneen oikeana valtakunnan rajana Hanhikiveä (FMU 4286).
Mikäli Hanhikivi liittyy Pähkinäsaaren rajaan, voidaan sitä pitää merkittävänä muistona Ruotsin ja Novgorodin välisestä keskiaikaisesta rajasta. Kyseessä olisi yksi vanhimpia tunnettuja Suomen ja Venäjän välisiä rajamerkkejä.

Pyhäjoen suu (1000007811) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyhäjoen suussa on pienen Markkinasija-nimisen saaren länsiosassa 1800-luvun tiedon mukaan (Ingman 1888) markkinapaikaksi kutsuttu tasanko. Tämä voi tarkoittaa jo keskiajalta tunnettua markkinapaikkaa, jota ei kuitenkaan ole tarkemmin paikallistettu. Pyhäjoen historian (1997) mukaan varhaisin markkinapaikka olisi sijainnut Vuotikarin suussa, jonka sijainti on kuitenkin epäselvä.
Markkinasijan länsiosassa todennäköisesti sijainneeseen myöhempään markkinapaikkaan viittaavaa muistitietoa saatiin vielä Pyhäjoen arkeologisen inventoinnin (1997) yhteydessä. Sen mukaan paikka olisi ollut käytössä vielä 1900-luvun alussa, jolloin siellä on ollut satama-aallonmurtajan eli möljän paikka ja varastoja. On mahdollista että paikka on samalla Ingmanin tarkoittama markkinapaikka, joka oli hänen mukaansa hävitetty 1808. Markkinasijan länsipään kalliot kohoavat n. 5 m merenpinnasta. Saaren etelärantaa kulkee polku saaren kärkeen. Polun varrella 2,5 m yläpuolella, ehkä 3-4 m mpy. olevalla ketomaisella kentällä on todettu muutamia kellarikuopiksi tulkittavia painaumia, joista osaan liittyy yläpuolisia, mahdollisten aittojen nurkkakiviä. Rakenteet ovat hyvin maatuneita.
Raahen museossa vuoden 2000 vaiheilla olleessa näyttelyssä oli esillä rahalöytö, 1720-60-luvun kolikoita, joiden löytöpaikaksi oli ilmoitettu Pyhäjoen Markkinapaikka.
Paikalla on hyvin säilynyt (1997) selvästi historiallisen ajan markkinapaikka, jonka keskiaikaisuus on kuitenkin kyseenalainen.

Rajakangas (1000007817) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Rajakankaan lounaisreunalla 140 m mpy käyrällä kulkee yksi pyyntikuoppaketjusto, jossa on ainakin 25 pyyntikuoppaa. Osaa pyyntikuopista voi olla käytetty myöhemmin tervahautoina. Nyt havaitut kuopat eivät muodosta täysin selkeää yhtä ketjua, mikä tarkoittanee sitä, että osa kuopista on tuhoutunut Reisjärven ja Muurasjärven välisen tien teossa menneinä vuosikymmeninä. Hajakuopista päätellen alueella olisi kaksi kuopastoa.
Reisjärven ja Muurasjärven välisen tien koillispuolella havaittiin kaksi erillistä pyyntikuoppaa, jotka kuulunevat kuitenkin samaan ketjustokompleksiin.
Pyyntikuoppia ei havaittu 2007 Pihtiputaan kunnan puolelta, mutta myöhemmässä tarkastuksessa sekä inventoinneissa on saman kuopaston todettu jatkuvan myös Pihtiputaan puolelle. Sama harjujakso, jolla tämä kuopasto on, ulottuu Muurasjärveltä Köyhänjärveen saakka ja on hyvin todennäköistä, että koko tältä matkalta (niiltä maastonkohdilta, jotka ovat luonnontilassa) voidaan löytää pyyntikuoppia.
Kohteen tarkastuksessa heinäkuussa 2018 kuoppia havaittiin lisää ja aluerajausta tarkennettiin lännen ja lounaan suunnsssa. Laajemman aluerajauksen ulkopuolellla havaittiin lisäksi yksittäinen erillinen kuopparakennne etelämpänä. Näyttää ilmeiseltä, että alueen kuopat ovat myös eriaikaisia. Ainakin aluerajauksen poikki Luotostenkankaalle johtavan metsätien lähellä on kuoppia, jotka maannosprofiilin perusteella ovat syntyneet vasta myöhäisen kaivun tuloksena.
Tarkastuksessa todettiin myös jo vanhemman kohderajauksen alueella kankaan ylemmässä osassa muutamia peitettyjä maa-aineisten koemonttuja (-alueita).
Aarne Ayräpään käsikirjoituksen (1909, Muinaismuistoja Haapajärven kihlakunnasta II, s. 17) mukaan kiviesineiden löytöpaikka olisi tällä kankaalla maantien eteläpuolella Rajakankaan talosta noin 300 metriä etelälounaaseen, hiljalleen etelään viettävällä kangasmaalla, jonka alla on noin 50-100 m löytöpaikoilta kahdellakin puolella vetelää suota. Kiviesineitä oli löytynyt kahdelta paikalta, toinen talosta lähes 300 m SW, toinen tästä noin 100 m pohjoiseen. Kulttuurimaata ei ollut havaitu. Läheisillä kankailla todetaan myös olevan maakuoppia. Tieto viittaa ehkä Rajakankaan suohon pistävään niemekkeeseen, jossa on nykyisin pieni sorakuoppa. Äyräpäällä on myös tieto (s.38) Rajakankaalla olleesta 20x10 askelen kokoisesta soikeasta, 2 m syvästä, melko jyrkkäreunauisesta haudasta melkein suon tasalla, jota myös jättiläisen haudaksi on nimitetty. Nykyisen laserkeilauksen avulla tällaista rakennetta on vaikea enää osoittaa Rajakankaalta, tai se on voinut tuhoutua ehkä 1970-luvulla mainitun pienen sorakuopan kaivussa.

Pässinkorvenkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pässinkorvenkangas on kivikkoinen kangassaareke viljelysalueen laidalla. Ladottu kiviaitaus kiertää mäkeä. Aitaus on selvästi hahmotettavissa mäen Haaranpuron puoleisella itä- ja kaakkoisreunalla noin 70 m:n matkalla. Aidan leveys on 1,5–2 m ja korkeus 0,7 m. Peltojen puolella aitaus erottuu katkelmallisempana ja matalampana. Aitauksen keskelle jää noin 70 x 20 m suuruinen alue, jossa on pari kivikkoista kuopannetta.
Aitauksen ikää ja käyttötarkoitusta ei tiedetä.

Hiidenkangas länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka ympäristöstään muutamia metrejä kohoavan hiekkamoreenikankaan laella ja koillisreunassa. Kankaan länsipuolella on suota sekä noin 200 m etäisyydellä pieni Kivilampi. Metsäautotie johtaa alueella idästä Kiiminki-Yli-Ii maantieltä, jonne on noin 700 m. Paikka löytyi alueen soranottosuunnitelman takia tehdyssä tarkastuksessa keväällä 2007. Tarkastusaikaan alueen eteläosa, pääosa asuinpaikan alueesta, oli paljaaksi hakattuna ja äestettynä. Äestysurista löytyi monin paikoin kvartsi-iskoksia, -ytimiä ja myös -esineitä sekä yksi hienokuntoinen hiottu taltta, palaneita kiviä. Asuinpaikan pituudeksi kaakosta luoteeseen mitattiin runsaat 100 m ja pohjoisemman tilan puolella asuinpaikkahavaintoja tehtiin kahdesta koekuopasta.

Harminkalliot (Asuinpaikat)
Historiallinen; Perilänjärven pohjoispuolella, sekametsän keskellä kohoavan kalliopaljastuman laella on rakennuksen perustus. Mahdollisen kalapirtin tms. jäännös käsittää 3 x 3 m kokoisen luonnonkivijalan sekä perustuksen itänurkkaan noin 1,5 x 2 m laajuudelle rauenneen kiukaan. Talonpohjan eteläpuolella tuulenkaadossa havaittiin inventoinnin yhteydessä ohutta tasolasia. Rakennus ajoittunee todennäköisimmin 1700–1800-luvuille.
Kivijalasta 25–30 metriä länteen on kalliossa heikkoja, mahdollisesti kuumuuden aiheuttamia rapautumia sekä mustunutta kallion pintaa. Kohteesta ilmoittaneen maanomistajan tulkinnan mukaan paikalla on käsitelty traania.

Rönkölänkangas koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka, asumuspainanne, maakuoppa sekä tervahauta sijaisevat Kellon kylän takamaalla, Iso Viitajärven luoteeseen pistävän lahden pohjoispään ja siitä pohjoiseen jatkuvan suon länsirannalla tasaisessa kangasmaastossa. Asumuspainanne on myös pohjoisosassa sähkölinjan kohdalla. Paikka löytyi rantakaavan tarkastuksessa vuonna 2007. Pintahavaintojen perusteella löytöalue on lähes 300 m etelä-pohjoissuunnassa. Alueella järven rantakangasta etelään on toinen Rönkölänkangas itä -nimellä tunnettu kivikautinen asuinpaikka, jossa on muutamia asumuspainanteita. Samoin kankaanreunaa pohjoiseen on asumuspainanteita ja merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta (kohteet Rönkölänkangas pohjoinen ja Pikku Viitajärvi Välioja).

Rönkölänkangas itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Kellon kylän takamailla, Kiimingistä Yli-Iihin johtavan tien itäpuolella Iso Viitajärven länsirannalla. Alue on länsipuoleltaan Rönkölänkankaan hiekkaista ja lähes kivetöntä kangasta, joka osin terassimaisesti laskee järvenrantaan. Paikalla havaittiin tarkastuksissa vuonna 2007 kuusi asumuspainannetta noin 400 metrin matkalla järvenrannan suuntaisesti. Luoteisin asumuspainanne on vain noin 150 m kohteen Rönkölänkangas koillinen eteläpuolella, joten ne muodostavat yhdessä varsin yhtenäisen asuinpaikkavyöhykkeen. Rönkölänkangas koillinen ja itä -kohteiden välialueella havaittiin pari palanutta kiveä rantapolulla. Yhdessä koekuopassa tavattiin voimakkaan punaista hiekkaa, muttei löytöjä. Painanteet 1-6 ovat kooltaan vaihtelevia, halkaisijaltaan välillä noin 4 x 11 m. Tehdyissä koekuopista havaittiin palaneita kiviä, kvartsia tai likamaata. Painanteiden lisäksi havaittiin maakuoppa. Sittemmin on asuinpaikan keskialueella ja kaakkoisosassa paikannettu lisää painanteita ja löytökohtia ja asuinpaikka ulottuu lähelle kaakkoispuolella sijaitsevaa loma-asutusta. Vuonna 2008 syksyllä asuinpaikan painanteiden välialueelle todettiin rakennetun saunarakennus ilman rakentamisen edellyttämiä koetutkimuksia.

Karjokangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Temmekseltä Kestilään vievän maantien koillispuolelle suuntautuvan Linnamaan metsäautotien luoteispuolella, metsäautotiestä noin 180 m, Karjokankaan loivasti kohoavan harjanteen päällä. Tien viereinen kangas oli tarkastusaikana vuonna 2007 puustoltaan hakattu ja äestetty. Tällä kivikkoisella palstalla ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä, mutta hakatun palstan länsirajasta noin 10 m länteen ja polun ja rajalinjan leikkauksesta noin 18 m pohjoiseen havaittiin koskemattomalla kankaalla kivetön, matala ja pitkänomainen, ehkä suorakaiteinen painanne. Sen kaakkoiskulman eteläpuolella oli pienempi syvempi maakuoppa. Asumuspainanteen koko oli noin 5-6 x 10-12 m ja syvyys noin 15 cm. Siihen tehdyistä kahdesta koekuopasta toisessa oli heikosti värjäytynyttä maata, toisessa palanutta kiveä, työstetty kvartsi sekä kvartsi-iskos. Painanne on melkein tasaisen kankaan korkeimmalla selänteellä, eikä lähimaastossa havaittu selvää muinaisrantaa. Painanteesta länteen oli pari epämääräisempää painaumaa kivikkoisessa kankaassa, joiden luonne ei ole selvä. Samanlaisia on kuitenkin havaittu asuinpaikoilta selvempien asumuspainanteiden yhteydestä.

Kalliomaa (1000008667) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Temmekseltä Kestilään johtavan maantien itäpuolella Kalliomaan sangen tasaisella ja osin soistuneella ja kallioisella selänteellä. Alueelle johtaa metsäautotie lännestä Linnamaan metsäautotieltä. Asuinpaikka on noin 100 m suunnitellun Kalliomaan kallioaineksen ottoalueen pohjoiskulmasta koilliseen, selänteen koilliseen laskevan rinteen reunalla olevan kallion kupeella. Maaperä on hyvin kivikkoista hiekkamoreenia ja alue oli tarkastushetkellä vuonna 2007 hakattu ja äestetty. Kallion suojaiselta kaakkoiskupeelta löytyi kvartsi-iskoksia ja tulenpidon jälkiä noin 10x20 m alalta. Kvartsia oli myös äestämättömällä kohdalla. Kuusisaareen johtavalta tieltä paikalle on noin 50 m luoteeseen. Kyseessä lienee lähinnä leiripaikka merenrantavaiheesta myöhäiseltä kivikaudelta. Koillisen puolella on tuolloinen merenlahti (Sortoneva), jonka toisella rannalla koillisessa on Linnamaan harjanne jätinkirkkoineen, asuinpaikkoineen ja röykkiöineen (Liminka Linnamaa, Tyrnävä (ent. Temmes ) Linnamaan, Lotimonsalmi ja Lotimonsalmi S).
Vuoden 2009 inventoinnin aikaan paikka oli jo niin umpeenkasvanut, että uusia havaintoja ei saatu. Inventoinnissa 2012 ei tehty lisähavaintoja, alue oli tiheän aluskasvillisuuden peittämä.
Kohde sijaitsee Linnamaan jätinkirkosta 1,4 km lounaaseen.

Niskalampi S (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Varhaismetallikautinen asuinpaikka Niskalammen etelärannalla. Asuinpaikalla on erotettu kaksi selvempää asutuspesäkettä, joista molempia tutkittiin vuonna 2003 koeojin sekä itäosassa myös laajemmalla kaivausalueella. Itäosasta löytöinä saatiin palaneita luita sekä keramiikkaa, joka on määritetty Sär-2- sekä ns. Anttilan keramiikkaa. Palaneita kiviä oli luulöytöjen kanssa keskittymänä. Asuinpaikan erillisessä ja tarkemmin ajoittamattomassa läntisessä osassa noin 100 m lännempänä oli kvartseja ja liesikiveys. Myöhemmässä tarkastuksessa tässä havaittiin koekuopassa palaneita kiviä ja likamaata sekä pari pientä kuopannetta. Myös kahden koekaivetun terassin puolivälissä varsin jyrkässä maastokohdassa ja muutama metri polun ylärinteen puolella havaittiin palanutta kiveä ja maata.

Mullikonkangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Metsäkankaalla Pyhäjärven ja Haapajärven rajalla kohdassa, jossa rajassa on taitekohta, on suuri maakivi, jossa on hakkauksia. Maakiven koko on noin 3 x 2,9 metriä ja se on 2,4 metriä korkea. Yhdessä kohdassa on latinankielistä tekstiä viidessä rivissä (HIC PARESIA...PYHA...ET...IOKI...EST...). Toinen hakkaus on ympyrä, jonka halkaisija on 102-107 cm. Ympyrä on jaettu kolmeen sektoriin, joiden sisällä on numeroita, kirjaimia ja kuvioita. Yhdessä sektorissa on kruunu/vaakunamainen kuvio, jonka päällä on risti ja alla ainakin A-kirjain. Yhdessä sektorissa lukee No 121 (tai 191).
Pyhäjoen ja Kalajoen suurpitäjien rajankäynti tehtiin v.1761-1762, hakkaukset on todennäköisesti tehty silloin.
2022: Hieno rajamerkki, siirtolohkare, jossa hakkauksia. Edellä kuvattujen, kiven päällä olevien lisäksi kiven kyljessä on (nykyaikainen?) kirjoitus. Kivestä lounaaseen on viisarikivi.

Rönkölänkangas etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Haukiputaan itäosassa, Rönkölänkankaan eteläreunassa, Yli-Iin maantieltä Isolle Viitajärvelle vievän metsätien kohdalla ja sen eteläpuolella. Alueella on vuoden 2007 kartoituksen mukaan 36 asumuspainannetta ja muuta kuoppajäännettä, joista kolme ns. pari- ja rivitaloa. Suurin näistä on kooltaan noin 40,5 x 17 x 1,2 m. Viitajärventie kulkee kolmen painanteen yli. Koekuopasta on löytynyt kvartsia ja palanutta luuta.
Alue on tasaista mäntykangasta, jonka eteläpuolella on suoalue kivisen rantavallin takana. Pohjoispuolella on harjumuodostuma ja luoteessa vanha sorakuoppa, jossa on lampi. Vuonna 2004 tien eteläpuoleista asuinpaikkaa ja asumuspainanteita ja varsinkin aluetta halkaisevan metsäautotien itäpuolista aluetta oli äestetty ja löytöjä, palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia, oli runsaasti havaittavissa rikkoutuneessa maaperässä. Kartoituksen (2007) mukaan yhdeksän painannetta on vaurioitunut ajourien teossa, kolme painannetta on osittain tien alle jääneitä ja Teeriseläntie ylittää yhden kuopan. Muutamia kuoppia on vaurioitunut metsän äestyksessä. Pari erillistä painannetta on Viitajärventien varressa hiekkakuopan eteläpuolella. Myös painanteiden ulkopuolinen alue on ainakin paikoittain asuinpaikkaa. Erillään lännessä Viitajärven tien eteläpuoella on kaksi asumuspainannetta ja tien pohjoispuolella vielä kolme peräkkäistä asumuspainannetta, joista kaksi itäisintä on osin tien rikkomia. Alueen koillisosassa on erillinen peruskartallekin merkitty tervahauta.
Lähiympäristössä on useampia asumuspainteita sisältäviä kivikautisia asuinpaikkoja, lähimpinä kaakossa Teeriselän ja Teeriselän vedenottamon kohteet. Iso Viitajärvi on noin 1 km koillisessa ja sen länsirannalla on Rönkölänkankaan (itä ja koillinen) asuinpaikkavyöhyke asumuspainanteineen.

Kälväsvaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdolliset pyyntikuopat sijaitsevat Kälväsvaaran keskiosassa, Kirkaslammesta noin 800 metriä etelään. Kuopat, jotka ovat halkaisijaltaan noin 2 metriä ja syvyydeltään 50 - 70 cm, sijaitsevat hyvin lähekkäin neljän aarin alalla. Koepistoissa kuopista ei löydetty huuhtoutumiskerrosta. Kuoppien ympäristö on kuivahkoa mäntykangasta ja maaperä hiekkaa.

Piltuanjoki 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piilopirtit sijaitsevat Piltuanjoen itätörmällä, Tulikankaan pohjoispäässä. Pirtit sijaitsevat noin neljänkymmenen metrin päässä toisistaan. Molemmat ovat suorakaiteen muotoisia ja niissä on selkeät, korkeat ja paksut seinävallit. Kattorakenteista ei ole säilynyt mitään. Oviaukot ovat kohti länttä ja Piltuanjokea. Kivistä kasattu piisi sijaitsee oviaukon vieressä rakennuksen lounaisnurkassa. Eteläisempi pirteistä on kooltaan noin 12 x 13 metriä ja sisäosastaan noin 6 x 6 metriä. Sen pohjoisseinässä on matala painautuma. Pohjoisempi pirtti on kooltaan noin 8 x 8 metriä ja sisäosastaan noin 4 x 4 metriä. Molempien seinävallien korkeus on noin 1,3 metriä.
Poromies Antti Varvun sekä Markku ja Hannu Kivielän mukaan perimätieto kertoo pirttien olevan isonvihan aikaisia eli 1700-luvulta. Pirttien ympäristö on tuoretta kuusikkokangasta ja alueen maaperä on hiekkaa.

Kirkaslampi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kirkaslammen etelärannalla, lammesta noin 200 metrin päässä hiekkaisella mäntykankaalla. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 15 metriä ja keskiosa syvyydeltään noin metrin. Vallien paksuus on noin 3 metriä. Juoksutusränni sijaitsee kohti pohjoista eli kohti Kirkaslampea.

Olvassuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kirkaslammesta noin 500 metriä koilliseen kuivahkon mäntykankaan hiekkaisella harjanteella. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 16 metriä ja siinä on 3 - 4 metrin levyiset vallit. Haudan keskiosan syvyys on noin 1,5 metriä. Haudan pohjoisosassa on erotettavissa ränni.
Haudan koillispuolella, noin 30 metrin päässä haudasta, sijaitsevat pirtin jäännökset. Pirtistä on jäljellä muutama alin hirsikerta sekä kivistä ladottu piisi pirtin kaakkoiskulmassa. Pirtin koko on ollut 3,5 x 3,5 metriä.
Pirtin koordinaatit p = 7220 516, i = 3507 529.

Kiiskikaito (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kirkaslammesta noin kaksi kilometriä luoteeseen aivan Tuhlaajapojantien länsipuolella. Tervahaudan pohjoispuolella on suuri Kiiskihete-niminen lähde. Hauta on halkaisijaltaan 22 metriä ja keskiosan syvyys on noin metri. Vallit ovat noin kolme metriä leveät. Syvä ränni on tehty kohti pohjoista. Tervahaudan päällä kasvaa runsaasti lehtipuita, mikä vaikeuttaa kohteen havaitsemista maastossa.

Iso Olvasjärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Iso Olvasjärven lounaispuoleisen harjun pohjoisrinteellä. Se on halkaisijaltaan noin 16 metriä ja keskiosan syvyys on noin metrin. Vallit ovat noin 2 metriä leveät. Tervahaudan ränni on pitkä ja tehty alarinteeseen kohti pohjoista.
Tervahaudasta noin 15 metriä länteen ovat hautapirtin jäännökset. Inventointi 2014: Tervapirtti on ollut mitoiltaan noin 3,5m x 4m. Jäljellä on 1-4 lahonnutta hirsikertaa. Sauna on rakennettu kuorimattomasta tukista, hirsien välissä on sammalta tiivisteenä. Luoteiskulmassa on pieni luonnonkivinen kiuas. Oviaukko on pohjoispuolella.

Ahvenlampi (1000008774) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Ahvenlammen pohjoisosan niemen tyvessä. Se on halkaisijaltaan noin 20 metriä ja keskiosan syvyys on noin metrin. Vallien leveys on noin 3 - 4 metriä. Ränni on suunnattu kohti itää.
Haudasta noin 30 m etelään on kuopan jäännös. Sen koko on noin 3 x 2 x 0,35 m. Kuoppa liittynee tervahautaan.

Viinivaarantie (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivilatomus sijaitsee Porrassalmelta Viinivaaraan johtavan tien pohjoispuolella noin 10 metriä tiestä pohjoiseen. Latomus on kaksiosainen. Itäosa on suorakaiteen muotoinen ja kooltaan noin 1 x 1,5 metriä. Siinä melkein kiinni on pyöreä, halkaisijaltaan noin metrinen kivilatomus. Latomuksessa on yksi kivikerta ja kivien alla on jonkinverran maatunutta puuta. Latomuksen ympäristö on kuivahkoa mäntykangasta ja maaperä hiekkaa.

Oraviniemi (1000008778) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pikku Oraviniemi-nimisen moreenikumpareen etelärinteessä Oravisuon keskellä. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 14 metriä ja syvyydeltään 1,2 metriä. Haudan vallit ovat 2 - 3 metriä leveät. Ränni on tehty rinteen suuntaisesti kohti etelää.

Haaramoukku etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautisia asumuspainanteita sekä maakuoppia Yli-Iin kunnanrajalta noin 100-250 m kaakkoon, rajalla sijiatsevan Haaramoukku -nimisen lammen eteläpuolella runsas 100 m. Suurin nelikulmainen asumuspainanne (1) on kohteen itäisin muinaisjäännös. Se on ulkomitoiltan noin 18x9 m ja 0,6 m syvä sekä tasapohjainen ja vallillinen. Siitä noin 65 m luoteeseen on 2-metrinen ja 0,4 m syvä maakuoppa (2). Siitä 30 m pohjoisluoteeseen on samanlainen kuoppa (3), josta edelleen kunnanrajan suuntaan noin 160 m länsiluoteeseen on toinen asumuspainanne (4), kooltaan 6x4 m ja ½ m syvä. Kohteen pohjoispuolella ollut metsäkämppä on palanut 1998. Peruskartalle alueen lounaispuolelle 100-200 m on merkitty tervahautoja.

Navettakangas kaakko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ainakin yksi, mahdollisesti kaksi, asumuspainannetta sekä kuoppa Navettakankaan kaakkoisosassa, Onkamon kylän itäpuolella noin 6 km ja noin 200 m Onkamonojan länsipuolella. Paikka on ojalle vievän talvitien kohdalla. Paikalla on asumuspainanne (1), joka on kooltaan 17x5 m ja 0,45 m syvä. Se on tasapohjainen ja vallillinen. Metsäkoneiden käyttämässä tienpohjassa, joka on rikkonut vallia, erottui palaneita kiviä. Tästä itäkaakkoon noin 7 m on kuoppa, halkaisijaltaan noin 2,5 m ja 0,6 m syvä. Asumuspainanteesta 1 noin 35 m lounaaseen on mahdollinen toinen asumuspainanne. Se on pitkänomainen ja kooltaan 25x7 m ja ½ m syvä. Tämä sijaitsee suossa tai soistuneessa maaperässä. Roudan takia painanteeseen ei tehty koepistoja tarkastuksessa vuonna 1997. Painateen luonnetta yritettiin varmistaa 2017, mutta koepiston pohja peittyi veteen. Turpeen alla mineraalimaan pinnalla mahdollisesti tulen rapauttamaa kiveä. Samaisella Navettakankaalla on pohjoisempana muinaisjäännöskohteet Navettakangas sekä Navettakangas länsi.

Törrönkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pudasärven ja Kivarijärven välissä sijaitsevan Törrönkankaan hiekkakuopalle vievän tien länsipuolella noin 100 m ja hiekkakuopan eteläreunasta noin 40 m sijaitsee melko tasaisella kivisellä alueella kehämäinen kivirakennelma. Se on pyöreä ja kooltaan 6 x 5,5 m. Kehävallin korkeus on 30-40 cm. Rakenteen keskellä on soikea kuoppa, kooltaan 3,5 x 2 m ja n. ½ m syvä. Kuopan pohja on kokonaan kivien peitossa. Vallikivet ovat 20-60 cm kokoisia. Rakenne on sammalen peittämä, isommat kivet vain jäkäläpeitteisiä. Kivirakennelman ikä ja tarkoitus on epäselvä. Rakenteesta noin 12 m pohjoiskoilliseen on pieni kuoppa, kooltaan 1,5 x 1 m ja 0,6- - 0,7 m syvä. Se on ilmeisen moderni samoin kuin ympäristön sitä epämääräisemmät kuopat.

Myllykangas (1000008932) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Pudasjärven keskustan pohjoispuolella sijaitsevan Kivarinjoen pohjoisrannalla, noin 40 m jokirannasta ja vanhasta jokiuomasta pohjoiseen on tasaisella kapealla terassilla jyrkän rinteen päällä kuoppa hiekkamaastossa. Kuoppa on soikeahko, kooltaan 2 x 2,5 m ja noin 40 cm syvyinen. Sen keskellä on vahva huuhtoutumiskerros. Tästä 65 m länteen on toinen, ilmeisen myöhäinen kuoppa ilman huuhtoutumiskerrosta.

Hautakangas (1000008933) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Mahdollisia pyyntikuoppia kahdessa ryhmässä Kivarijärven luoteispäähän laskevan Kivarinjoen pohjoisrannalla, jokisuusta noin 200 m länsiluoteeseen. Ryhmissä kuopat ovat noin 10 m päässä toisistaan ja ryhmien välinen etäisyys on noin 60 m. Ne ovat 40-70 m jokirannasta, rannalle johtavan tien molemmin puolin. Tien länsipuolella ovat kuopat A-C, itäpuolella D-E. Ne ovat samalla kapealla terassilla jokirannan terassin yläpuolella. Maaperä on hiekkaa. Kuopat ovat kooltaan vaihtelevia (noin 1,5 - 2,5 m halkaisijaltaan, pyöreähköjä tai soikeita. Syvyyttä niillä on noin 25-50 cm. Ne lienevät muodostaneet pyyntikuoppajärjestelmän tai osan sellaista. Kuoppa-alueen laajuus on noin 100 x 40 m. Tien länsipuolella on peruskartan mukaan myös tervahauta, jota ei kuitenkaan mainita 2004 raportissa. Joen vastarannalla etelässä on neljä kuoppaa (kohde Jyrkkäkosken leirintäalue).

Kauniinmetsänniitty 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä 5,5 km etelään Kauniinmetsänniityn itäpuolisella mäntyä kasvavalla tasaisella hiekkakankaalla suon reunassa. Metsäautotien pohjoispuolelta, pienen hiekkakuopan reunasta on löydetty kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia merkkejä: kivilajilohjelma ja palaneita kiviä.
Huom! Kohde on alun perin ollut osa Kauniinmetsänkangas E -kohdetta, sen eteläosa.
Asuinpaikka sijaitsee karttalehtien 2441 07 ja 2432 09 rajalla, molempien lehtien alueella Saloisten ja Piehingin kylissä.
Kohdetta ei kyetty luotettavasti paikantamaan vuoden 2009 merkitsemistyön yhteydessä.

Pieni Petäjälampi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kuusamon Tropiikin itäpuolella olevan Pienen Petäjälammen etelärannalla. Paikalla on pieni niemi, jonka pohjoiskärjessä olevalla kumpareella on kaksi kuoppaa. Kuoppien läheisyyteen tehtiin 2005 inventoinnissa muutamia koepistoja, joissa ei havaittu mitään esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaavaa. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Salkolampi 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemijärventien länsipuolella, Salkolammen pohjoisrannalla olevalla hiekkaisella mäntykankaalla. Mökkitien ja rannan välissä on pieni kupare, jonka päällä on pohjois-etelä -suuntainen kuoppa. Kuoppa on kooltaan n. 3,5x4 m ja syvyydeltään n. 0,65 m ja sen seinämässä erottuu paksu huuhtoutumiskerros. Kuopan läheisyydessä ei havaittu mitään esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Saunajärvi 1 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkosta noin 6 km pohjoiskoilliseen Kemijärven tien länsipuolella Pölkyn saha-alueen ja sen eteläpuolisen Saunajärven välisellä kankaalla.
Inventoinnissa vuonna 2005 todettiin, että Saunajärven mäntyä kasvavan hiekkaisen pohjoisrannan keskivaiheilla olevasta mökistä noin 50 metriä koilliseen on metsätien/ajouran mutkan pohjoispuolella yksittäinen heikkojen vallien ympäröimä maakuoppa. Kuopan ala on noin 2,5 x 3 metriä ja syvyys noin 60 cm. Tämän koillinen-lounas-suuntaisen kuopan seinämästä tavattiin selvä huuhtoutumiskerros. Kuoppaa oli täytetty erilaisella roskalla.
Maakuopan lounaispuolella havaittiin iältään nuoremmaksi arvioitu pieni kuopanne. Kuopasta kolmisenkymmentä metriä kaakkoon oli tien pohjoispuolella jokunen potero. Tieuraa paljastettiin paikoin inventointikäynnillä lapiolla, mutta mitään asuinpaikkaan viittaavaa ei
paikalta tavattu.

Saunajärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijärventien länsipuolella, Saunajärven pohjoispuolella olevan niemen itärannalla. Maaperä niemellä on hiekkaa ja sen reunoilla erottuu paikoin terassimaisia tasanteita. Niemen itärannalla olevan mökin pihalta löytyi 2005 inventoinnissa kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä. Paikalle ei kaivettu koekuoppia eikä löytöjä otettu talteen.

Saunajärvi-Niskalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kemijärventien länsipuolella, Saunajärven ja sen kaakkoispuolella olevan Niskalammen välisessä salmessa. Paikalla on hiekkainen mäntykangas, jonka länsipuolella kohoaa harjanne. Polun länsipuolella, tasaisella kankaalla, on yhteensä neljä pyyntikuoppaa. Kuoppien eteläpuolella on kaksi uutta lomamökkiä. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Matkajoki Niskalampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijärventien länsipuolella, Niskalammesta etelään laskevan Matkajoen länsirannalla. Paikalla on kapea, tasainen rantakangas, jolle oli 2005 kaivettu kunnallistekniikkaa varten kaivanto. Kaivannon pohjoispuolelta, jokirantaa noudattelevalta polulta, löytyi 2005 inventoinnissa kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja palaneita kiviä. Asuinpaikan laajuutta ei tarkemmin määritetty eikä löytöjä otettu talteen.
Inventoinnissa 2011 ei havaittu maanpinnassa ja koepistoissa asuinpaikkaan viittaavia merkkejä, pientä läikkää palanutta maata lukuun ottamatta. Vuoden 2005 löydöt osoittavat kuitenkin, että alueella on ollut asuinpaikka. Mahdollisesti se on eroosion takia suurimaksi osaksi tuhoutunut.

Kaunisniemi (1000009098) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kemijärventien koillispuolella, Räväjärven lounaisosassa sijaitsevan Virtaniemen luoteiskärjessä. Paikalla on korkea moreeniharjanne, jonka keskivaiheilla, laajan suppakuopan eteläpuolella, on neljä pyyntikuoppaa. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Ukonlampi (1000009099) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijärventien länsipuolella, Ala-Oivangin ja Ukonlammen välisellä hiekkatasanteella. Paikalla on kaakko-luode -suuntainen painanne, jonka keskelle tehdystä koekuopasta löytyi likamaata, palaneita kiviä ja kvartsi-iskos. Painanne on kooltaan n. 2,5-3x5 m ja syvyydeltään n. 0,3 m. Painanteen eteläpuolelle tehdystä koepistosta löytyi palaneita kiviä. Löydöt jätettiin paikoilleen.

Kotilahti (1000009100) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Posiontien eteläpuolella, Oivanginjärven etelärannalla. Paikalla on tasainen hiekkakangas, josta löytyi 2005 inventoinnissa matala asumuspainanne (a) ja kaksi kuoppaa. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi likamaata, palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia. Löytöjä ei otettu talteen. 2019 alueelta paikannettu kaksi painannetta (1 ja 2). Tiedot painanteista ja kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Taipale (1000009102) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Muojärven Kylmäniemellä. Niemen tyven kapeimmalla kohdalla on vanha talo, jonka itäpuolella, niemen etelärannalla, on neljä kuoppaa, jotka ovat halkaisijaltaan n. 1-1,5 m ja syvyydeltään n. 30-50 cm. Osassa kuoppia havaittiin 2005 inventoinnissa palaneita kiviä ja huuhtoutumiskerros. Kuopat ovat mahdollisesti keittokuoppia. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Purnulahti (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemijärventien itäpuolella, Rukalta Vuotunkiin jonhavan tien pohjoispuolella. Purnujärven länsirannalle johtavan tien risteyksen ja läheisen hiekkakuopan välisellä kankaalla on kuoppa, joka on kooltaan n. 2-3,5 m ja syvyydeltään n. 50 cm. Kuopan pohjalla havaittiin 2005 inventoinnissa selkeä huuhtoutumiskerros. Kuopasta n. 10 m pohjoiskoilliseen on toinen, epämääräisempi kuoppa. Koekuopista ja läheisen hiekkakuopan reunoilta ei löytynyt mitään esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Viipusjärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijärventien itäpuolella olevan Viipusjärven pohjoisrannalla. Paikalla olevalla kumparemaisella niemellä, leirintäalueen kioskin ja rannan välissä on kivikautinen asuinpaikka ja siitä n. 100 m länteen on kuoppa. Tiedot kohteista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Salkolampi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijärventien länsipuolella, Salkolammen luoteisrannalla. Paikalla on tasainen hiekkakangas, josta löytyi 2005 inventoinnissa kivikautinen asuinpaikka. Asuinpaikkaan liittyy mökkitien varresta talteen saadut asuinpaikkalöydöt sekä terassin luoteispuolella olevaan pieneen painanteeseen ja sen läheisyyteen kaivetuissa koekuopissa havaitut likamaakerros ja palaneiden kivien keskittymät. Tiedot asuinpaikan osa-alueista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Jumila etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ylikiimingin Rekikylän laajasta asumuspainanteita sisältävästä kivikautisesta asuinpaikasta 700-800 m etelään Juminkankaan eteläreunalla sijaitsee yksittäinen asumuspainanne. Se on pienen korkeamman ja kivikkoisen kumpareen itäpuolella, vanhan poroerotusaidan sisäpuolella. Kohde havaittiin tarkastuksessa vuonna 2005, jolloin painanteesta ja myös noin 10 m siitä rajapyykin suuntaan havaittiin koepistoissa kvartsi-iskoksia. Painanne on kooltaan noin 3x4 m ja 20-30 cm syvä. Topografiansa perusteella asuinpaikka lienee melko pienialainen. Vuoden 2009 inventoinnissa kohteen todettiin olevan ennallaan.

Juminkangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vajaa kilometri Ylikiimingin Rekikylän laajan asuinpaikka-alueen lounaispuolelta paikannettiin tarkastuksessa vuonna 2005 metsäpohjan äestyksen vaurioittama kivikautinen asuinpaikka. Kohde on Juminkankaan keskiosan etelälaidalla loivassa hiekkamoreenirinteessä, runsaat 200 m Rekikylän kaava-alueelta länteen. Merkkinä siitä havaittiin kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä. Havainnot tehtiin hakkuuaukean eteläosasta, ylemmältä vähemmän kivikkoiselta hiekkavalta rinteen osalta, noin 20-30 m länteen tilanrajan tuntumassa olevasta etelään johtavasta ajourasta ja noin 20 m isosta maakivestä. Kohde on äestyksessä vaurioitunut ja ilmeisesti pienialainen asuinpaikka.

Juminkangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Osittain tai pääosin tuhoutunut kivikautinen asuinpaikka noin 700-900 m länteen Ylikiimingin Rekikylän laajasta asuinpaikka-alueelta. Se on laajan hiekkakuoppa-alueen koillisreunassa, jossa asuinpaikan säilynyt osa on tasaisella kankaan laella, josta maasto laskee kohti pohjoista suoaluetta. Hiekanotto on tuhonnut ilmeisesti korkeamman kankaan laen etelän puolella, johon suuntaan asuinpaikka on jatkunut. Löytöinä hiekkakuopan itä-länsi -suuntaisessa pohjoisreunassa havaittiin muutamia kvartsi-iskoksia ja hieman palanutta luuta. Löytökohdat olivat varsinaisesti kahdella alueella, joiden välinen etäisyys oli noin 90 m.
Vuoden 2009 inventoinnissa todettiin alueen lounasipäässä hiekkakuopan reunassa myös hajonnut liesikiveys. Pohjoisen suunnassa kankaalle tehdyissä muutamissa koekuopissa ei kuitenkaan havaittu merkkejä asuinpaikasta, kuten ei myöskään ylempänä maantien reunan lähellä säilyneessä kankaan reunassa.

Hautakangas 2 (1000009209) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kopsasta Mattilanperään johtavan tien varrella, sen eteläpuolella, Hautakankaan pohjoisreunalla. Paikalla on tehty metsä-äestystä ja hiekkainen maapohja on paljastunut. Alueella kasvaa jo nuorta mäntytaimikkoa, joten äestys on tehty joitakin vuosia sitten.
Paikalta löytyi selkeähkösti erottuvan muinaisrantatörmän päällä olevista äestysvaoista kvartsia ja palaneita kiviä. Löytöalue on laajuudeltaan ehkä 80 x 40 metriä, mutta tarkastus oli varsin pikainen ja ylimalkainen. Asuinpaikka saattaa jatkua samalla törmällä sekä länteen että itään ehjässä maastossa. Pohjoisessa kangas laskee suolle, jonka toisella rannalla on Huitusen kivikautinen asuinpaikka vajaan 200 metrin päässä. Hautakankaan korkeimmalla kohdalla on kiviröykkiöitä.

Kursunkangas 1 (1000009210) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Raahen Kauniinmetsänkankaalla Piehinginjoen pohjoispuolella, Mattilanperältä Piehinkiin johtavan metsätien varressa, tien varressa ja välittömästi joen pohjoisrannalla Kursunkankaalla. Asuinpaikka on noin 200 metriä Piehinkiin päin metsätieltä Ispinänkankaille erkaantuvan tien haarasta. Paikka on hienohiekkaista mäntykangasta, jolla on tehty metsäaurausta.
Löydöt on kerätty metsäaurausvaoista noin 50 x 10 metrin alueelta. Lisäksi paikalla on kaksi todennäköistä asumuspainannetta, joista ensimmäinen, mitoiltaan 8 x 6 metriä, osittain äestetty hajalle. Toinen on ehjänä säästyneellä metsäkaistaleella, mitoiltaan samanlainen kuin äestettykin. Ehjää kangasta on sekä löytöalueen ja tien välissä että myös löytöalueen ja joen välillä. Todennäköisesti asuinpaikka on siis osittain ehjänä ja se saattaa jatkua myös itä-länsisuunnassa. Muinaisjäännöksen rajaus on tehty toistaiseksi vain äestyslöytöjen perusteella.
2022: Inventoinnissa pyrittiin löytämään merkkejä asuinpaikan ja koillis-itäpuolella kulkevan johtolinjauksen välistä. Metsätien pohjoispuolella kasvaa tiheää mäntytaimikkoa, tien eteläpuolella on erirakenteista metsää. Tien pohjoispuolella johtolinjauksen läheisyydessä aurausurista puuttui paikoin pintakasvillisuus, joten pintahavainnointi oli mahdollista. Asuinpaikasta itään tien eteläpuolella on ollut maanottoa ja maakerrokset sekoittuneet. Maannosta tarkastettiin pienin lapion pistoin johtolinjauksen ja asuinpaikan välissä, mutta esihistoriaan viittaavaa ei tunnistettu. Asuinpaikan rajojen selvittäminen vaatisi tarkemman tutkimuksen.

Kursunkangas 2 (1000009211) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Raahen Kauniinmetsänkankaalla Piehinginjoen pohjoispuolella, Mattilanperältä Piehinkiin johtavan metsätien varressa, välittömästi joen pohjoisrannalla Kursunkankaalla. Asuinpaikka on noin 400 metriä Piehinkiin päin metsätieltä Ispinänkankaille erkaantuvan tien haarasta. Paikka on hienohiekkaista ehjää mäntykangasta joen meanderoivassa mutkassa. Joen rannalla on myös pieni mökki.
Paikalla havaittiin useita erilaisia painanteita, joista ainakin osa on todennäköisesti esihistoriallisia asumuspainanteita. Koillisin painanteista sijaitsee lähimpänä tietä, se on loivapiirteinen painauma ja mitoiltaan noin 6 x 5 metriä. Se sijaitsee lähellä mökkiä. Toinen mahdollinen asumuspainanne sijaitsee törmällä mökin eteläpuolella. Tämä painanne on halkaisijaltaan kuusi metriä ja sen ympärillä on selvät vallit. Kolmas painanteista on länteen suuntautuvalla rannalla. Mitoiltaan painanne on 7 x 5 metriä.
Erikoisin rakenne on niin ikään länteen suuntautuvalla törmällä sijaitseva kaksiosainen, suuri vallillinen painanne. Se on aivan jokitörmällä ja ehkä jopa osittain jokeen sortunut. Sisämitoiltaan painanne on 14 x 6 metriä. Painanteeseen tehtiin useita koekuoppia, joissa kaikissa oli palaneita kiviä ja vallille tehdyssä koekuopassa oli näkyvissä tuplamaannos. Varsinaisesta muinaisjäännösalueesta 50 metriä luoteeseen on osittain jokeen sortuneena tervahauta, jonka ympärillä on vallit.
Löytöjä asuinpaikalta ei saatu, mutta maasto on ehjää ja koska isosta painanteesta löytyi kuitenkin palaneita kiviä, on kohdetta syytä pitää kiinteänä muinaisjäännöksenä

Ojastenneva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Raahen Laivakankaan eteläpuolella ja Piehinginjoen pohjoispuolella, Mattilanperältä Piehinkiin johtavan metsätien varressa tien eteläpuolella heti ao. tieltä kohti Pirttihautaa lähtevän tienristeyksen kaakkoispuolella.
Loivasti suohon laskevalla muinaisella rantatörmällä on asumuspainanne, halkaisijaltaan noin seitsemän metriä. Painanteen ympärillä on vallit. Välittömästi painanteen länsipuolella on vanha hirvilava. Ympäristön on jäkälä-sammalpohjainen ja hienohiekkainen mäntykangas. Painanteeseen ja sen ympärille tehtiin useita koekuoppia, joista yhdestä löytyi kvartsi-iskos. Maaperä on hieman soransekaista hienoa hiekkaa.

Kursunneva 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Raahen Kauniinmetsänkankaalla Piehinginjoen pohjoispuolella, Mattilanperältä Piehinkiin johtavan metsätien varressa, tien pohjoispuolella, Kursunnevan kaakkoisrannalla. Paikka on hienohiekkaista mäntykangasta, joka laskee rantavalleina kohti nevaa ja luodetta.
Asuinpaikkalöydöt on kerätty metsänäestysvaoista noin 60 x 30 m kokoiselta alueelta, suurin osa läheltä suota – yksittäinen kvartsi-iskos ylemmältä vallilta muusta keskittymästä kaakkoon. On todennäköistä että muinaisjäännös jatkuu ainakin lounaaseen, jossa maasto on ehjää mäntykangasta. Samoin ehjää maastoa on koillisessa. Muinaisjäännöksen rajaus on tehty äestyksessä havaittujen löytöjen ja palaneiden kivien perusteella.

Kursunneva 5 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Raahen Kauniinmetsänkankaalla Piehinginjoen pohjoispuolella, Mattilanperältä Piehinkiin johtavan metsätien varressa, tien molemmin puolin. Paikka on hienohiekkaista metsä-äestettyä mäntykangasta, joka laskee rantavalleina sekä kaakkoon, lounaaseen että luoteeseen kohti suoalueita.
Asuinpaikkalöytöjä kerättiin kolmesta keskittymästä, joista ensimmäinen (A) sijaitsee tien eteläpuolella, kaakkoon suuntautuvalla muinaisrannalla. Täältä löytyi muutamia kvartseja noin 10 x 10 metrin alueelta. Paikalla oli myös palaneita kiviä.
Löytöalue B sijaitsee tien pohjoispuolella, lounaaseen suuntautuvalla muinaisrannalla. Paikalla oli kvartsia pienenä, noin 10 x 5 metrin kokoisena keskittymänä.
Kolmas löytöalue sijaitsee myös tien pohjoispuolella, mutta kauempana tiestä, siitä 70 metriä pohjoiseen, luoteeseen suuntautuvalla muinaisrannalla. Paikalta löytyi joitakin kvartseja muutaman neliömetrin alalta.
On todennäköistä, että muinaisjäännös jatkuu ehjällä mäntykankaalla löytöalueiden pohjois-/koillispuolella. Muinaisjäännöksen rajaus on tehty äestyksessä havaittujen löytöjen ja palaneiden kivien perusteella.
2022: Asuinpaikan lähiympäristössä kasvaa nuorta mäntymetsää ja taimikkoa, tien pohjoispuolella kivikkoisella mäellä on pienellä alueella vanhempaa puustoa ja koillisessa kapealla kaistalla varttunutta harvaa mäntymetsää. Pohjoisessa oli tehty hiljattain avohakkuita ja laikutus asuinpaikan ja Kursunnevan välissä, samoin kauempana koillis- ja itäpuolella on avohakkuuaukko. Inventoinnissa pyrittiin löytämään merkkejä asuinpaikan ja voimajohtolinjausten väliseltä alueelta pintahavainnoimalla, pintapoiminnalla ja tekemällä lapionpistoja, itse muinaisjäännökseen ja sen välittömään ympäristöön ei tehty lapionpistoja. Uusilla ja osin myös vanhemmilla hakkuualueilla oli avonaista maanpintaa, josta voitiin tehdä pintapoimintaa, n. 100 m asuinpaikasta pohjoiseen havaittiin kaksi ruusukvartsia, jotka ovat kuitenkin geofakteja eli luontaisia. Esihistoriaan ajoittuvia havaintoja ei tehty. Asuinpaikan rajojen selvittäminen vaatisi tarkemman tutkimuksen.

Mastomaansuo etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka, joka sijaitsee Mastomaansuon eteläosan länsireunassa kankaan alaosassa, muinaisrannan tuntumassa. Se muodostuu ainakin 21:sta asumuspainanteesta alueella, joka on etelästä pohjoiseen noin 220 m ja 35-40 m lännestä itään. Yksi suuri painanne on erillinen kankaan laella, noin 90 m itäosan alimmista painanteista länteen. Muinaisjäännös paikannettiin tarkastuksessa syyskuussa 2007. Tuolloin valtaosa oli metsä-äestyksen osittain tuhoamia (tilalla 564-401-7-410). Vain muutama eteläisin painanne sekä läntinen erillinen painanne olivat äestämättömällä metsälohkolla ja hyvin säilyneitä (tilalla 23:141). Painanteiden koko vaihtelee suuresti, mutta suurimmat ovat monumentaalisia, kokonaispituudeltaan 15-20 m, leveydeltään noin 10 m ja syvyydeltään aina 1 -1,5 m. Ainakin osassa on päädyissä kapeammat osat osoittaen kulkuaukkoja. Pituussuunta on korkeuskäyrien suunta, läntinen erillinen painanne on noin itä-länsi –suuntainen.
Myöhemmässä (2014) tarkastuksessa todettiin äestysalueelta edelleen pohjoiseen sijaitsevalla metsätilalla (212:1) kolme asumuspainannetta, pari kuopparakennetta sekä pohjoisimpana asuinpaikkapintaa. Painanteet ja todetut kuopparakenteet sijoittuivat äestämättömälle alueelle. Niiden pohjoispuoleisella äestysrinteellä havaittiin asuinpaikkalöytöinä kvartsi-iskoksia. Näistä painanteista eteläisin on kooltaan noin 12x6 m. Se on aiemmista etelän puoleisen äestysalueen lähimmistä painannehavainnoista 65-70 m pohjoisluoteeseen ja yksittäinen. Tästä edelleen 110 m luoteeseen on suuri asumuspainanne, kooltaan 16-18x7 m. Sen länsipuolella on noin 15 m päässä ylempänä rinteessä 2-metrinen kuoppa kivisessä maastossa. Edelleen 35 m luoteeseen todettiin kolmas asumuspainanne sekä noin 2x3 -metrinen kuoppa tämän pohjoispuolella.
Metsäalueen luoteispuolella todettiin samalla tilalla maaperävaikutuksiltaan vaihtelevasti äestetyllä alueella hiekkamaassa kvartsilöytöjä sekä palaneita kiviä paikoittain noin 80 m pitkällä korkeuskäyrien suuntaisella pituudella ja 10-15 leveydellä koilliseen viettävän kankaan alaosassa, kuitenkin 2-3 m suonreunan pintaa ylempänä. Maaperän muuttuessa kivisemmäksi (lähinnä ylempänä rinteessä) ei havaintoja löydöistä enää juuri saatu. On mahdollista, että äestysalueella on ollut maaninnalle erottuvia rakenteita, joiden havaitseminen on enää hyvin tulkinnanvaraista.
Mastomaansuon länsireunaa kiertää asumuspaikkavyöhyke, jonka pituus on kaikkineen noin 550 m. Myös asumuspainanteiden välialueilla tai niiden muinaisen rannan puoleisilla alueilla voi paikoittain olla asuinpaikkapintaa.

Olvassuo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Olvassuon lounaisosassa, soiden keskellä on noin puolen kilometrin pituinen luoteissuuntainen hiekkaharjanne, harjanne on leveydeltään noin 20-50 m. Harjanteen keskivaiheilta löytyi kaksi mahdollista asumuspainannetta, noin 120 m:n etäisyydellä toisistaan. Molemmat ovat muodoltaan soikeita ja kooltaan noin 5x6 m, syvyydeltään noin 25-30 cm. Kummassakaan ei ole vallia ympärillä. Molempiin tehtiin koepisto, jolloin havaittiin selkeä huuhtoutumiskerros. Koekuopissa ei ollut löytöjä eikä maaperän värjäymiä.
Kahdesta muusta kuoppajäännöksestä pienempi on halkaisijaltaan noin 2 m ja syvyydeltään noin 15 cm; suurempi on halkaisijaltaan noin 2,5 m ja syvyydeltään noin 20 cm. Myös näissä oli maannoksessa huuhtoutumiskerros.
Maaperä on alueella hiekkaa.

Kivisuo etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Erittäin merkittävänä pidettävä muinaisjäännöskokonaisuus, joka koostuu useammista lähekkäisistä asumuspainanneryhmistä (A-C, E-G) sekä näistä lounaaseen yksittäisestä asumuspainanteesta (D) ja koillisessa kolmesta lähekkäisestä erillisestä painanteesta (H).
Ne sijaitsevat ent. Haukiputaan kunnan itäosassa, Kiiminki-Yli-Ii maantien länsipuolella sijaitsevan hiekanottoalueen länsipuolella, kaikkiaan noin 520 m pituisella alueella. Muinaisjäännösalue paikannettiin alun perin syksyllä 2007, jolloin löydettiin kaikkiaan 14 asumuspainannetta. Läntisimmässä ryhmässä (A) on viisi painannetta noin 50 m matkalla, joista 4 lähes peräkkäistä, yksi hieman ylempänä kaakossa. Ryhmät B ja C sijaitsevat noin 120-200 m edellisestä itäkoilliseen. Molemmat muodostavat omat painannerivinsä, 4 ja 5 painannetta, korkeuskäyrien suunnassa. Ne sijaitsevat muinaisen hiekkarannan dyynien välialueella, jossa läntisemmän ryhmän B-ryhmän 2-3 painannetta muodostavat aivan peräkkäisten painanteiden sarjan. Ryhmä C sijaitsee hieman korkeammalla. Koekuoppia alueelle ei tehty. Kohde on häiriintymätön, mutta sen itä- ja kaakkoispuolella on laaja hiekanottoalue, joka on tuhonnut korkeampaa kangasta. Koska maasto luoteen puolelle laskee hyvin loivasti tai on lähes tasaista, asumukset lienevät käyttöaikanaan sijainneet noin 50-90 m silloisesta rantalinjasta.
Vuonna 2008 havaittiin edelleen noin 120 m lounaaseen painanteesta A:1 yksittäinen erillinen asumuspainanne D.
Vuonna 2013 todettiin vielä aiempien havaintojen koillispuolella laserkeilausaineistoon perustuvassa tarkastuksessa edellisistä koilliseen asumuspainannerivejä sekä erillisiä painanteita dyyniväleillä tai -juurella. Arvion mukan näistä mahdollisesti kaksi riviä muodostuu useammasta peräkkäisestä painanteesta, joista koillisin on n. 40 m pituinen. Tämän koepistosta paljastui myös löytöjä sekä kulttuurimaata.
Kaikkineen alueella olevia painanteita voi pitää pääosin varmoina asumuspainanteina ja -riveinä, mutta osin kyse voi olla myös pelkästään luontaisista painanteista muinaisella hienohiekkaisella luoteseen laskevalla dyynirannalla. Painanteista lounaisimmasta yksittäisesta koillisimpaan on noin 520 m. Varsinainen kartoitus olisi tarpeen alueen tarkemmaksi hahmottamiseksi ja vain koetutkimus voi osoittaa mahdolliset luontaiset rakenteet.
Tämän Kivisuo etelä -kohteen koillispäätä 400-620 m itäkaakkoon on toinen painannealue, jossa niin ikään on peräkkäisiä painannerivejä, muttei varsinaisia "rivitalomaisia" rakennejäännöksiä, sekä myös yksittäisiä erillisiä painanteita (Kivisuo kaakko). Näissä kahdessa kohteessa on yhteeensä n. 50 painannetta.

Tulikangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Olvassuon luonnonpuiston eteläosasta Piltuanjoen itäpuolelta ja Tulikankaan pohjoispuolelta löytyi yksi asumuspainanne. Painanne sijaitsee parinkymmenen metrin levyisellä ja reilun sadan metrin pituisella lähes itä-länsisuuntaisella hiekkaharjanteella.
Painanne on muodoltaan pyöreä, halkaisijaltaan noin 4 metriä. Keskiosa on syvyydeltään noin 30 cm. Painanteen ympärillä ei ole valleja. Koepistossa näkyi paksu huuhtoutumiskerros.
Noin 5 m painanteesta länteen on porojen paljastama kasviton alue, josta löytyi kvartsikaavin sekä jossa havaittiin likamaata. Muita löytöjä ei havaittu.
Painanteen ympäristö on kuivaa mäntykangasta ja maaperä hiekkaa. Hiekkaharjanteen etelä- ja pohjoispuolella on avosuo.

Saukko-oja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muutaman asumuspainanteen alue Haukiputaan itäosassa pääosin heti Kiiminki-Yli-Iin maantieltä länteen Onkamonselälle vievän tien pohjoispuolella. Maasto on loivasti etelään suoaluetta kohti viettävä. Pohjoisessa on noin 30 - 40 m päässä laaja hiekkakuoppa-alue. Alueella havaittiin tarkastuksessa 2007 viisi asumuspainannetta kahdessa ryhmässä. Yhteen länsiosan painanteeseen oli tehty pohjaveden tarkkailuputki tms. Painanteet ovat pienehköjä (alle 10 m) ja alue oli hiljattain paljaaksi hakattua tienreunaa. Pikatarkastuksessa itäosan painannetta leikkaavassa tienpenkassa havaittiin palanut luunpala.
Edellisistä noin 120-150 m lounaaseen Onkamontien eteläpuolella havaittiin vuonna 2008 yksittäinen hyvin säilynyt painanne kuivassa kangasmaastossa (erilliskohde Saukko-oja etelä). Se on noin 9 x 7 m ja noin luode-kaakko -suuntainen. Kapeampi oviaukko hahmottuu sen toiseen kapeampaan päätyyn (kaakkoispäähän?). Pienessä koepistossa painanteen pohjalla havaittiin kvartsi-iskos.
Erillisestä painanteesta edelleen noin 115 - 120 m etelään on tuoreen kankaan alaosassa (n. 53-54 m mpy.) todettu kaksi pienempää maakuoppaa, halkaisijaltaan noin 1,5 - 2 m. Ne ovat vajaan 10 m päässä toisistaan. Lisäksi näiden eteläpuolella on painanne, hieman epävarma asumuspainanne. Näistä 65 m luoteeseen on ylempänä (57 m mpy.) rinteessä havainto yksittäisestä painanteesta. Koekuoppia ei tehty alueelle ja rakenteiden luonteen selvittäminen edellyttää koetutkimuksia (ks. alakohteet).
Pohjoisessa sijaitsevan laajan hiekkakuopan takana, noin 400-500 m länsiluoteeseen sijaitsee laaja ja hyvin säilynyt asumuspainannekohde, Kivisuo etelä, ja noin 170 - 330 m pohjoiseen kohde Kivisuo kaakko.

Korppikangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Korppikankaan kiertävän Nuorittajoen mutkan pohjoispuolella, muinaisen kuivuneen joenuoman luoteisrannan hiekkakankaalla. Asuinpaikka on lähimmillään nykyisestä joenuomasta noin 300 m länsiluoteeseen ja noin 1,5 km länteen Nuorittajoen Pitkäkoskesta. Asuinpaikkamerkkeinä havaittiin kivilajiesineiden katkelmia ja -iskoksia, kvartsiesineitä ja -iskoksia, palanutta luuta, palaneita kiviä sekä kulttuurimaata. Löytöalueen pituus on noin 100 m lännestä itään. Asunpaikan länsiosa on pääosin tuhoutunut vanhemmassa soranotossa, eikä sen alkuperäisestä laajuudesta tähän suuntaan voitu tehdä havaintoja. Löytöalueen itäpuoliskosta ovat selvemmät kulttuurimerkit hiekkamaasta uudehkosta tieojasta. Keskivaiheilla kankaalla havaitut pienet matalat ja osin epämääräiset painanteet voivat olla asuinpaikkaan liittyneitä pienten asumusten pohjia.

Kahlotin (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautiseen asuinpaikkaan viittava löytöalue Pudasjärven lounaisosassa, noin 400 m Oulu-Kuusamo valtatien eteläpuolella, Taipaleenharjun kyläosan kaakkoispuolella sijaitsevan Kotikankaan kaakkoisreunassa. Paikka on kankaan alareunan läheisyydessä loivahkosti viettävää rinnettä. Löytöjä ei kuitenkaan läntisintä löytökohtaa lukuun ottamatta havaittu rinteen alimmassa osassa, jossa on vanha, ilmeisesti lasketun Aittojärven rantalinja, jonka alapuolella on 200-300 m levyinen soistunut vesijättökaistale, Kahlotin. Alueen tarkastuksessa syksyllä 2007 havaittiin kvartsi-iskoksia ja -esineitä kankaan hiekkaperäisessä suuria kiviä sisältävässä etelään viettävässä rinteessä. Alue on paljaaksi hakattua ja äestettyä metsäpohjaa. Löytöjä havaittiin paikoitellen noin 70 m matkalla korkeuskäyrien suuntaisesti, mutta niiden löytöalue painottui alueen itäpäähän. Lähialueen tarkastuksessa kaakon suunnassa löytöjä ei havaittu.

Saari-Loukko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Yksittäinen pyyntikuoppa Taivalkosken itäosassa pienen Saari-Loukon järven pohjoisrannan harjun laella. Pyyntikuoppa on harjunlaen "T-risteyksessä", jossa järven suuntaiselta noin 10 metriä korkealta harjujaksolta suuntautuu harjanne myös pohjoiseen. Pohjoisen puolella noin 2,5 m päässä kuopan reunasta on hirsinen loma-asuntona toimiva kämppä, jonka piha-alueella kuoppa sijaitsee. Pyyntikuoppa on reunojen päältä mitaten noin 3 x 4 m ja 0,5-0,7 m syvä. Lähinnä idän suunnalla on vallia. Kuopan pohjalle on hiljattain tehty kuoppa, jossa erottuu aina 40 cm vahvuinen huuhtoutumiskerros ja sen alainen kova rikastunut anturamaakerros, jossa paikoin erottuu hiilipartikkeleita. Noin 500 m harjujaksoa itään havaittiin pienempien kuoppien ryhmä ja pyyntikuoppia kerrotaan olevan sekä pohjoisen suuntaan että itä-länsi -suuntaisella harjulla enemmänkin. Harjujakso on ollut paitsi riistaeläinten kulkureitti, myös sovelias historiallinen kulkureitti Vienan ja Pohjanlahden välillä, johon liittyy tarinoita, ns. Piispantie.

Mustalampi (1000009419) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Yksi selvempi pyyntikuoppa sekä 2-3 pienempää mahdollista pyyntikuoppaa sijaitsevat Taivalkosken itäosassa, noin 2,5 km ison Korvuanjärven länsipuolella, itä-länsi -suuntaisella kapealla ja korkealla harjulla Saari-Loukon järven ja pienen Mustalammen välissä. Tie alueelle idän suunnasta päättyy noin 1 km päähän. Samalla harjulla noin 500 m länteen on yksittäinen Saari-Loukon pyyntikuoppa ja 1,3 km itään Valkin kaksi vierekkäistä pyyntikuoppaa maantien molemmin puolin. Korvuanjärvelle ulottuvalla harjulla tiedetään olevan pyntikuoppia enemmänkin.
Isompi kuoppa on laen notkelmassa ja kooltaan noin 2-2,5 m ja 0,5-0,6 m syvä. Siitä 15-25 m itään on ylemmällä harjanteella 2-3 pienempää mahdollista pyynti- tai muuta kuoppaa.
Vuoden 2009 inventoinnissa havaittiin alueella yksi pyyntikuoopa, halkaisijaltaan 1,5 m ja syvyydeltään 0,5 m. Pyyntikuoppa on ilmeisesti täyttynyt aikojen saatossa osittain maalla. Muita mainittuja mahdollisia pyyntikuoppia ei havaittu.

Piltuanjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tulikankaan eteläpäässä, Iso Palovaaran tien ja Piltuanjoen yhtymäkohdassa. Asuinpaikka on Piltuanjoen muutaman metrin korkuisella törmällä.Tien leikkauksissa ja tien viereisessä sorakuopassa on näkyvissä runsaasti kvartsikaapimia, -iskoksia ja palaneen luun kappaleita. Löytöpaikalla ja sen läheisyydessä ei ole näkyvissä rakenteita eikä maaperän värjäymiä.
Löytöpaikan ympäristö on suurimmaksi osaksi kuivahkoa mäntykangasta, Piltuanjoen varressa on tuoreen kankaan kuusikkoa. Maaperä on hiekkamoreenia.

Hetesuo (1000009423) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kärkkäänjärven länsipuolisen Hetesuon eteläpuolelta löytyi yksi asumuspainanne, yksi pienempi kuoppajäännös sekä kvartsi-iskoksia ja kaapimia. Löytöpaikka on lähellä poroerotusaitaa ja -kämppää. Hetesuon lounaisosassa on kaksi avolähdettä, joista läntisimmän vieressä asumuspainanne sijaitsee. Painanne on lähteestä 7 m:n päässä. Asumuspainanne on pyöreä, halkaisijaltaan noin viisi metriä ja syvyydeltään noin 30 cm. Aivan painanteen eteläpuolella kulkee kämpälle johtava metsäautotie, joka on syntynyt kulumiselle herkkään maastoon autolla ajamisen tuloksena. Tieltä löytyi painanteen kohdalta ja siitä noin 100 m luoteeseen ja noin 50 m itään runsaasti kvartsia. Tiessä erottuu asumuspainanteen luoteispuolella noin kahdenkymmenen metrin päässä matala, pyöreähkö painauma, mahdollisesti toinen, tien tuhoama asumuspainanne.
Asumuspainanteesta noin 100 m itään kohti porokämppää on pienempi kuoppajäännös, halkaisijaltaan noin 2 m ja syvyydeltään noin 25 cm. Tämä painanne sijaitsee kämpälle johtavan tien pohjoispuolella.
Molempiin painanteisiin tehdyssä koepistossa oli vahva huuhtoutumiskerros. Koepistoista ei tullut löytöjä eikä niissä havaittu maaperän värjäymiä.
Alueen ympäristö on kuivaa mäntykangasta ja maaperä hiekkaa. Alue on hyvin kulumisherkkää ja painanne tulisikin tutkia, koska se on vaarassa tuhoutua vieressä olevan tien takia.

Iso Palovaara 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asumuspainanne sijaitsee aivan Iso Palovaaran lounaiskärjessä. Se on matala, syvyys noin 35 cm, halkaisija noin 3,5 m. Painanteeseen tehdyssä koepistossa havaittiin paksu huuhtoutunut kerros, mutta ei löytöjä eikä maaperän värjäymiä. Painanne ei ole yhtä selkeä kuin alueelta löydetyt muut painanteet. Lähelle tehdyistä koepistoista ei tullut löytöjä.
Ympäristö on tuoretta kuusikkokangasta ja maaperä hiekkaa.

Iso Olvasjärvi 1 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Rakkakuopat sijaitsevat Iso Olvasjärvestä noin kilometrin lounaaseen sijaitsevalla itä-länsisuuntaisella harjulla, Viinivaarantien pohjoispuolella, tiestä noin 50 m päässä. Kuopat ovat harjun korkeimmalla kohdalla sijaitsevassa noin 20 metrin pituisessa ja 3-6 metrin syvyisessä kivirakassa. Kuoppien väli on noin kaksi metriä. Läntisempi on halkaisijaltaan noin 4,5 m ja syvyydeltään 1,1 m. Itäisempi on halkaisijaltaan 3 m ja syvyydeltään 70 cm.
Harjun korkeimman kohdan molemmin puolin on hienoja rantaterasseja.
Vuonna 2012 noin 100-200 m kuoppien pohjois- ja itäpuolelta on paikannettu useita ilmeisesti myöhäiseen rautakauteen ajoittuvia metalliesineitä ja niiden katkelmia sekä palanutta luuta.

Kotalampi (1000010310) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Muhoksen kunnan alueella Rokuan kansallispuiston laajennusosan pohjoisosassa sijaitseva neljän kuopan ketju. Kuopat lienevät esihistoriallisia pyyntikuoppia ja sijoittuvat kapean Kotajärven ja Körrinlammen välisen kannaksen poikki tasaisin välimatkoin. Ne ovat pieniä, halkaisijaltaan vain 1 m ja 30-40 cm syviä. Kuoppien pohjaan tehdyissä koepistoissa oli huuhtoutumiskerros, josta ei ole tarkempia tietoja.
2020: Ympäristön kuvaus
Pyyntikuopat sijaitsevat kuivalla kankaalla Kotalammen ja Körrinlammin välissä molemmin puolin alueella kulkevaa retkeilypolkua sekä melko tasaisella maalla että etelään laskevalla rinteellä. Maaperä on hiekkaa ja puusto noin 100-vuotiasta mäntyä.
Kuvaus
Retkeilypolun pohjoispuolella 2 kuoppaa ja yksi mahdollinen pyyntikuoppa aivan polussa kiinni. Polun eteläpuolella sijaitsee eteläisin kuoppa. Toiseksi eteläisin kuoppa jäi dokumentoimatta. Kohde kunnossa.

Salminen (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kaksi maakuoppaa Rokuan kansallispuiston laajennusosan pohjoisosassa Salminen-järven etelärannalla, järveen laskevan rinteen yläosassa. Kuoppa 1 on kooltaan 1,5 m x 1,2 m ja muodoltaan soikea. Kuoppa 2 on hieman suurempi, 2 m x 1,5 m ja myös muodoltaan soikea. Kuopat ovat melko loivia ja niiden syvyys on noin 0,4 m. Kuoppien pohjaan tehdyissä tarkastuspistoissa havaittiin huuhtoutumiskerros.

Paloaukia 1-2 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kolme maakuoppaa (Paloaukia 1) sekä yksi tervahauta (Paloaukia 2) Rokuan kansallispuiston laajennusosan länsiosassa, pienen mäen luoteisrinteessä, Paloaukiasta noin 300 m länteen. Maapohja on hiekkaa. Kuopat (Paloaukia 1) ovat soikeita ja melko loivia. Maakuoppien 1 ja 2 koko on noin 2,5 m x 1,5m, syvyys on noin 0,5 m. Kuoppa 3 on pienempi, kooltaan 2 m x 1 m ja syvyydeltään noin 0,3 m. Kuoppien pohjaan tehdyissä tarkastuspistoissa havaittiin huuhtoutumiskerros. Inventoijan arvion mukaan maakuopat olisivat esihistoriallisia.
Tervahauta (Paloaukia 2) on edellisistä noin 50 m pohjoiseen. Se on halkaisijaltaan noin 6 m ja syvyydeltään noin 0,7 m. Haudan länsiosassa on juoksutusrännin aukko ja haudan pohjaan tehdyssä tarkastuspistossa havaittiin runsaasti hiiltä. Kyseessä on epätavallisen pienikokoinen tervahauta. Haudan länsipuolella on noin 1,5 m halkaisijaltaan oleva noin 0,3 m syvä kuopanne, mahdollisesti hautalaavun jäänteet. Tervahaudan alueella kasvaa noin 50-vuotiasta mäntymetsää.
2020: Alueella havaittiin Paloaukia 1:n kuopat 1 ja 2. Vuoden 2007 inventointiraportin kuoppa 3 on todennäköisesti tervahaudan länsipuolella 20 metrin etäisyydellä sijaitseva "hautalaavun jäänne". Se on halkaisijaltaan noin 2 metriä ja syvyydeltään 0,3 metriä. Vallit ovat erotettavissa.
Tervahauta Paloaukia 2:n halkaisija on 6 metriä (ulkoreunalta ulkoreunalle). Halssiaukon kaivanto erottuu noin 1,5 metrin pituisena ja se suuntaa alarinteeseen eli suolle päin.

Kissalampi (1000010313) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Maakuoppa Rokuan kansallispuiston laajennusosan länsiosassa, joka sijaitsee loivassa rinteessä kahden polun risteyksen kaakkoispuolella. Maapohja on hiekkaa.
Kuoppa on pyöreä, halkaisijaltaan noin 1 m ja syvyydeltään noin 0,3 m. Kuopan pohjaan tehdyssä tarkastuspistossa havaittiin huuhtoutumiskerros. Kuoppa muistuttaa hieman pyyntikuoppaketjun kuoppia kuten Muhoksen Kotalammmen kuoppia noin 1,2 km itään.
2020: Kohde tarkistettiin, ei muutoksia.

Kirvesjärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Rokuan kansallispuiston laajennusosan pohjoisosassa, Kirvesjärven koillisrannalla polun varressa. Maaperä on hiekkaa ja metsä noin 70-vuotiasta mäntymetsää. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 15 m ja melko jyrkkä. Haudan päällä kasvaa noin 50-vuotiasta mäntyä. Haudasta 10 metriä länteen on noin 2,8 m x 3,5 m kokoinen noin 1 m syvä kuoppa, luultavasti haudan vartijan asumuksen sija.
Haudan pohjoispuolella on kaksi kaivantoa. Toisen koko on 4,5 m x 7 m, syvyys 1 m ja toisen 3 m x 1,5 m syvyys 1 m. Mahdollisesti kyseessä on hautapirtin jäänteet. Kaivannoissa ei havaittu huuhtoutumiskerrosta. Peruskartalla on tervahautamerkki noin 100 m idempänä.
2020:
Kirvesniemi on kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa yli 100-vuotiaita mäntyjä. Maaperä on hiekkaa. Tervahauta on Kirvesniemen lounaisreunalla ja heti sen eteläpuolella kulkee polku. Tervahaudan päällä kasvaa runsaammin puita ja katajaa ympäristöön verrattuna siinä kasvaa runsaammin puita.
Kuvaus
Tervahaudan halkaisija ulkoreunalta ulkoreunalle mitattuna on noin 20 metriä. Tervahaudan reunat ovat paikoittain hieman epäselvät ja tervahaudan sisäosa ei ole kauttaaltaan selkeän laakea. Ainakin haudan pohjoispuolta tarkastellessa vaikuttaisi siltä, että tervahaudassa olisi kaksi sisäkkäistä rakennetta. Halssikaivanto erottuu selkeänä ojamaisena kaivantona myös
haudan sisäpuolella sinne hieman reunalta laskien. Haudasta ulos se taas vaikuttaa laskevan ainakin kahdessa tasossa, tai hieman portaittain ja suhteellisen pitkästi. Aivan retkeilypolun vieressä eli haudan eteläpuolella on selkeäreunainen, mahdollisesti hautaan liittymätön kaivanto.
Tervahaudan pohjoispuolella on kaksi kaivantoa. Suurempi kaivanto on pohjoisempi ja pienempi kaivanto on heti sen eteläpuolella, tervahaudan pohjoispuolella. Suurempi painanne/kaivanto hahmotettiin nyt hieman eri laajuisena kuin edellisessä inventoinnissa, noin 5,5 x 3,5 metrin kokoisena. Vuoden 2020 inventoinnissa ei havaittu vuoden 2007 raportissa mainittua kuoppaa tervahaudan länsipuolella.

Syväjärvi (1000010354) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Rokuan kansallispuiston laajennusosan pohjoisosassa, Syväjärven ja Kotalammen välisellä alueella suokosteikon itäpäässä. Vieressä kulkee tie. Maapohja on hiekkaa, metsä noin 100-vuotiasta mäntyvoittoista sekametsää. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 15 m. Alueella ei ole havaittavissa merkkejä hautapirtistä tai vastaavasta.
2020: Tervahaudan halkaisija on noin 15 metriä ulkoreunalta ulkoreunalle mitattuna. Alarinteeseen eli luoteeseen suuntaavan halssiaukon kaivanto erottuu noin 3 metriä leveänä ja noin metrin syvyisenä. Halssikaivanto jatkuu myös haudan sisälle noin 4 metrin matkalla, sinne hieman laskien. Tervahaudan ympärillä on useita kaivantoja, jotka todennäköisesti liittyvät tervahaudan rakentamiseen. Yksi niistä on noin 1,7 x 0,9 metrin laajuinen ja noin 0,4 metriä syvä. Haudan päällä kasvaa iäkkäitä mäntyjä ja tervahaudan läpi menee kapea polku.

Irvi-Ahveroinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Rokuan kansallispuiston laajennusosan pohjoisosassa, pienen Irvi-Ahveroisen lammen itärannalla. Maapohja on hiekkaa ja metsä noin 50-vuotiasta sekametsää. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 15 m ja se on melko loiva. Haudan pohjoispuolella on epäselvä kaivanto, halkaisijaltaan noin 6 m ja syvyydeltään noin 1m. Mahdollisesti kyseessä on hautapirtin jäännös. Peruskartalla muutama 10 m etelään on tervahaudan merkki.
2020: Selkeästi maastossa havaittava tervahauta, jonka halkaisija ulkoreunalta ulkoreunalle mitattuna on noin 19 m. Heti tervahaudan ulkoreunojen ympärillä on havaittavissa 12 kaivantoa, ilmanottoaukkoa. Niistä kaksi on hieman pitempää kaivantoa. Ulkopuolelta mitattuna tervahaudan reuna on korkeimmillaan noin 1,6 metrin korkeudella. Lännen suuntaan avautuva halssiaukko erottuu noin 7 metrin pituisena kaivantona. Tervahaudan pohjoispuolella, noin 6 metrin päässä tervahaudan vallin ulkoreunasta on selkeästi maastossa erottuva, halkaisijaltaan 5,5 metrin kokoinen ja noin metrin syvä pyöreä kuoppa. Kuoppa on tulkittu väliaikaiseksi asumuskuopaksi tai siitä on otettu maata tervahaudan rakentamista varten.

Saarinen (1000010357) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Rokuan kansallispuiston laajennusosan pohjoisosassa, Saarisen lammen luoteisrannalla, ulkoilualueella tien vieressä. Tervahaudan päällä kasvaa katajia ja vanhoja mäntyjä. Maapohja on hiekkaa.Tervahauta on halkaisijaltaan noin 12 m ja melko jyrkkä. Haudan vieressä on epäselviä kuopanteita, mahdollisesti hautapirtin jäänteet. Peruskartalla alueella on tervahaudan merkki.
2020: Tervahauta sijaitsee Saarisen luoteisrannalla noin 40 metrin päässä rannasta hiekkapohjaisella maalla. Tervahaudan pohjoispuolitse kulkee autolla ajettava tie ja eteläpuolella kulkee retkeilyreitti rannan suuntaisesti. Pohjoispuolen tiestä eroaa vielä leveä tie etelään haudan länsipuolella. Tervahaudan päällä kasvaa katajaa, kuusia ja mäntyjä ja tämä erottuu maisemassa.
Ulkoreunalta ulkoreunalle mitattuna halkaisijaltaan noin 18 metrin kokoinen tervahauta, jossa on järvelle päin suuntautuva halssiaukko. Se erottuu noin 6 metriä pitkänä ja 1,5 metriä leveänä kaivantona. Halssin kohdalta haudan sisältä mitattuna hauta on noin metrin syvä. Haudan päälle on kasvanut kuusta ja katajaa, ja näkymä on nykyään hieman pusikkomainen. Tervahaudan ympärillä on useita kuoppia, jotka ovat todennäköisesti ilmanottoaukkoja tai haudan rakentamiseen liittyviä materiaalinottokuoppia. Yksi suurempi kuoppa on hieman etäämmällä muista, ja saattaa olla haudan polttamisen aikaan
liittyvä, väliaikaiseen asumiseen liittyvä kuoppa (ks. alakohteet).

Iso Lavalampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Haukiputaan itäosassa, noin 300 m Ison Lavalammen eteläpuolella ja Liippaantiestä 150 m etelään, sijaitseva kivikautinen asuinpaikka sekä kuoppajäännös. Asuinpaikka on loivapiirteisellä pitkänomaisella mäntykangasharjanteella, joka idässä laskeutuu suolle. Maalaji on karkeaa lähes kivetöntä hiekkaa. Maasto oli tarkastushetkellä vuonna 2005 äestettynä ja puusto hakattuna. Asuinpaikan laajuudeksi arvioitiin pintalöytöjen perusteella noin 150x40 m. Äestysurista löytyi palaneita kiviä sekä kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Suurin osa löydöistä on harjanteelta ja sen läheisyydestä. Kuoppajäännös on välittömästi asuinpaikasta itäkaakkoon, äestämättömällä alueella. Sen kairausnäytteessä oli paksu huuhtoutumiskerros. Kuoppa on pitkänomainen itä-länsi-suunnassa ja kooltaan 4,0 x 2,2 m ja 0,2 m syvä. Aauinpaikan rajaus perustuu lisäksi 2009 tehtyyn pintatarkastukseen, jossa alueella edelleen havaittiin löytöjä noin 100-120 m pituisella muinaisen rantörmän suuntaisella ja noin 15-20 m levyisellä alueella, joka on kasvamassa umpeen.

Hiidenvaara 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Haukiputaan Hiidenvaaran kaakkoispään ja laajemman Hiidenvaara 2 asuinpaikan ja asumuspainannealueen lounaispuolella, rinteen ja suonreunan välissä, on vuonna 2005 inventoinnissa havaittu yksittäinen erillinen asumuspainanne. Painanne on soikea, mitoiltaan 8,3 x 4,9 m ja 0,4 m syvä. Sen kairauksessa löytyi kvartsi-iskos. Kaksi painanteeseen tehtyä pientä koepistoa paljasti lisäksi palaneista kiviä sekä kvartsi-iskoksen ja maannosprofiilin.
Aluetta tarkastettiin uudelleen laserkeilausaineistoissa erottuneiden mahdollisten muinaisjäännösrakenteiden takia v. 2013. Asumuspainanteesta 1 noin 40 - 350 m luoteeseen todettiin 2-3 kuoppajäännöstä, kolme miilua, joista yhden vierellä ilmeisesti miilunpolttajan maja kiuasjäännöksineen ja asumuspainanteesta 1 noin 85 m etelään toinen asumuspainanne. Kaikkineen kivikautisia - historiallisen ajan muinaisjäännöksiä on runsaan 400 m matkalla kaakosta luoteeseen loivasti laskevalla tai tasaisella kankaalla, n. 30-100 m soistuneen alueen reunasta (ks. alakohteet).

Satulaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Haukiputaan itäosassa ja noin noin 450-500 m lounaaseen Martimojoesta, Satulaniemen moreeniharjanteen itään viettävässä rinteessä. Vuoden 2005 inventoinnin aikana alueen puusto oli hakattua ja maapohjaltaan äestettyä aluetta, jossa havaittiin kvartsi-iskoksia useissa kohdissa. Myös viereiseltä polkutieltä havaittiin kvartseja. Löytöalueen laajuus oli useita satoja neliömetrejä, mutta selvä keskittymä oli koordinaattipisteen kohdalla, jonka ilmoitettu sijianti on melko ylhäällä rinteessä, noin 40-50 m tieuralta länteen. Keskittymäalueelle tehdystä koepistosta löytyi useita kvartsi-iskoksia. Kohteen aluerajaus on vain karkea arvio.
Alueen itäpuolella on Satulakankaan laaja asumuspainannealue, jossa on yli 20 painannetta. On mahdollista, että painanteeton Satulaniemen asuinpaikka tosiasiassa yhdessä sen kanssa muodostaa ainakin 500 metrin pituisen yhtenäisen tai pesäkkeisen asuinpaikka-alueen.

Isokangas pohjoinen (1000010423) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Yksittäinen maakuoppa sijaitsee Jäälinjärven pohjoispäästä ja Kuusamontiestä noin 1,3 km luoteeseen Isokankaan luoteispuolisella pienellä kankaalla, Jäälistä Alakyläntielle vievän metsäautototien varrella, tien itäpuolella. Alue on alavaa ja kapeaa soiden ympäröimää kuivaa mäntykangasta. Löytöhetkellä vuonna 2003 alue oli äestettyä ja hakattua aluetta, jossa erottui 1,5 x 2 m laajuinen ja 30-40 cm syvä heikon vallin reunustama kuoppa. Kuopassa oli ohut huuhtoutumiskerros havaiittavissa koepistossa. Asuinpaikkaan viittavia kvartseja ei havaittu äestysalueella, vaikka asuinpaikkamerkkejä on usein tavattu vastaavien kuoppien yhteydestä. Isokankaan alueella etelämpänä on muitakin maakuoppia (kohteet Isokangas länsi ja Isokangas itä).

Isokangas koillinen (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Ainakin kuusi pienehköä vanhaa maakuoppaa Isokankaan koillisosan alueella Kiimingin Jäälinjärven pohjoispäästä luoteeseen ja Kuusamontieltä noin 300 - 500 m länsiluoteeseen. alueen lounaispuolella on laaja hiekkakuoppa-alue. Kuoppien halkaisija vaihtelee 1,5 -2,5 m välillä ja syvyys 30-50 cm välillä. Kvartsia ei havaittu alueen tarkastuksessa. Isokankaan alueella on muitakin maakuoppa-alueita (kohteet Isokangas etelä, länsi ja pohjoinen).

Koitelinselän luoteispää (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiiminkijoen ja siitä noin 3 km kaakoon sijaitsevan Lauttalammen välillä sijaitsevan Koitelinselän luoteisosassa on laajahkoja sorakuoppia. Niiden luoteispään tasalta noin 20-25 m länteen harjanteen selän pohjoispuoleisella terassilla on 2-3 kivikkokuoppaa. Kuoppien halkaisija on noin 1 m ja syvyys 30 cm. Ne ovat pienikivisessä rakassa osin sammalen peitossa. Myös muita epämääräisiä kuopanteita on alueella. Noin 20 m luoteeseen on yksittäinen kuoppa sammalen peittämässä rakassa. Myös tämä on 1 - 1,5 m halkaisijaltaan ja noin 50 cm syvä. Terassin etupuolelle tehdyissä koepistoissa ei erottunut merkkejä asuinpaikasta tms. arkeologisesta toiminnasta.

Myllykorpi 1 (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Matala kaakko-luode -suuntainen röykkiö pienen moreenikumpareen päällä, pari kilometriä Jäälinjärvestä etelään, ns. Myllykorven peltoalueen eteläpuolella, joka on rakennettu asuinalueeksi. Röykkiö on kooltaan 7 x 3- 3,5 m ja 30 - 40 cm korkea ja ja laelta tasainen. Kankaan äestyksestä huolimatta röykkiö oli likimain koskematon löytyessään vuoden 2003 inventoinnissa. Myllykangas 2 -röykkiö on noin 200 m luoteeseen ja Näppärinkangas N röykkiö vajaa 200 m lounaaseen.
Vuoden 2020 tarkkuusinventoinnissa röykkiön ympäristöön tehtiin koekuoppia, mutta mitään merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä ei röykkiön lisäksi havaittu. Kohteelle tehtiin aluerajaus.
Inventoinnissa 2023 röykkiössä ei havaittu näkyviä vaurioita. Röykkiö on voimakkaasti sammaloitunut ja tiheän puuston sekä korkean aluskasvillisuuden seassa, joten kohdetta oli hankala havainnoida.

Myllykorpi 2 (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Pitkänomainen kiviröykkiö pienen kankaan luoteispään laella Jäälinjärven eteläpuolella, noin 2 km ja Oulu-Kuusamo-tieltä noin 700 m kaakkoon. Se on pituudeltaan noin 10 -11 m ja 3 - 3,5 m leveä. Sammalen peittämän röykkiön korkeus on noin 50-70 cm. Paikalta on hyvä näkyvyys läheisille uusille pientaloalueille pohjoisessa. Kaakon suunnasta noin 200 m on löytynyt toinen röykkiö (Myllykorpi 1) ja noin 300 m etelään kolmas (Näppärinkangas N).
Vuoden 2020 tarkkuusinventoinnissa röykkiön ympäristöön tehtiin koekuoppia, mutta mitään merkkejä muinaisjäännöksestä ei röykkiötä lukuun ottamatta havaittu. Kohteelle tehtiin aluerajaus.
2023: Röykkiö näyttää hyvin säilyneeltä, joskin se on voimakkaasti sammaloitunut.

Hietakangas (1000010451) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kiiminkijoen eteläpuolella Jokelantiestä länteen erkanevan Aaltokankaantien varrella sijaitseva kuoppa-alue, jossa on paikallistettu kaikkiaan 23 maakuoppaa noin 150 x 75 m alalla. Hietakangas on tasaista kuivaa mäntykangasta. Kaikki kuopat ovat Aaltokankaantien pohjoispuolella, tien eteläpuolella on havaittu ainoastaan kaksi epävarmaa kuoppaa. Kuopat ovat pyöreitä ja laakeita sekä halkaisijaltaan noin 1,1 - 2,0 m ja 0,2 - 0,5 m syviä. Ympärysvallia ei näytä olevan. Kairattaessa kaikista havaittiin podsolimannos ja joistakin kaksoismaannos. Mahdollisesti kyseessä on pyyntikuoppajärjestelmä aikaisintaan varhaiselta metallikaudelta.
Muutamat alueen eteläosan kuopista ovat suhteellisen jyrkkäseinämäisiä ja melko myöhäisiltä vaikuttavia. On mahdollista, että nämä ovat pienten soranottokaivantojen jäännöksiä

Metelinharju 1-2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiiminkijoen eteläpuolella, rautatien ja moottoritien välissä sijaitsee Metelinharju, jonka laella kivisessä kankaassa on röykkiömäinen kivirakennelma sekä neljä rakkakuoppaa. Röykkiö on kooltaan 6 x 5 m. Kivet ovat kooltaan vaihtelevia ja osin koneellisessa metsänhoidossa liikkuneita. Kuopat ovat noin 2 m laajuisia ja likimain ½ m syviä. Harjun luoteispäässä noin 200 m päässä edellisestä on toinen röykkiö pohjoiseen viettävässä rinteessä. Mahdollinen hautaröykkiö on ilmeisesti turvepeitteinen, kooltaan noin 2,5 x 3 m ja siinä havaittiin ainakin kolme kivikerrosta.

Salvatinsaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kiiminkijoessa sijiatsevan Salvatinsaaren itäosassa sijaitseva hyvin säilynyt tervahauta. Se on halkaisijaltaan 14-15 m ja 1,6 m syvä.Vallin leveys on noin 3m. Pohjalla on runsaasti hiiltä. Itävallissa on juoksutuskanavan aukko,jonka halkaisija on 0,5 m.

Vuoppolankangas (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kempeleen tiheimmän asutusalueen, rautatien ja moottoritien itäpuolella sijaitsee runsaat 30 m merenpinnasta kohoava kangasalue. Sen Vuoppolankankaan osan pohjoispäässä on isojen maakivien reunustama röykkiö. Maakivien sisus on täytetty päänkokoisissa ja miehennostannaisilla kivillä, jotka ovat pääosin aluskasvillisuuden ja sammalen peitossa. Röykkiön koko on noin 4 x 4 m reunakivet mukaan luettuina. Täytekiviä on 2 - 2,5 m ala. Korkeutta röykkiöllä on noin 30 cm. Ympäristö on sekametsää ja maaperä moreenia. Korkeuden perusteella röykkiö voi ajoittua varhaismetallikauteen. Linnakankaan tutkittu varhaisrautakautinen röykkiö on noin 1100 m luoteeseen lähes samalla korkeudella.

Järvikangas (1000010458) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kempeleen kaakkoisosassa Järvikankaan pohjoisosan länsilaidalla on viisi pientä maakuoppaa likimain etelä-pohjois-suuntaisessa rivissä noin 100 metrin matkalla. Eteläisin ja pohjoisin kuopista ovat jokseenkin selvästi erottuvia ja mahdollisesti jo esihistoriallisia, muut ovat epämääräisempiä. Kuoppien halkaisijat ovat 1- 2 m ja syvyydet 25-35 cm. Eteläisin kuoppa 3 on noin 90 m pohjoiseen Järvikankaan ylittävältä sähkövoimalinjalta. Kuopat 2a ja 2b ovat tästä noin 40 metriä pohjoisluoteeseen noin 5 päässä toisistaan, tilarajasta viitisen metriä etelään oleva kuoppa 1 on näistä noin 30 metriä koilliseen ja kuoppa 4 tästä noin 30 metriä pohjoiseen ajouran eteläpuolella. Kuoppa 3 on loivapiirteinen ja koepistossa siinä erottui paksu huuhtoutumiskerros, samoin kuoppa 4. Muut kuopat ovat profiililtaan hieman jyrkempiä, osin sekoittuneita (kuoppa 1, kaksoismaannos valllissa) ja huuhtoutumiskerros on ympäristöä ohuempi (kuoppa 2a).Alue on kuivaa hiekkapohjaista mäntymetsää, jossa Järvi- ja Mourunginkangas muodostavat etelä-pohjois-suuntaisen noin 3 km pitkän ja 0,2 - 0,5 km leveän soiden ympäröimän hiekkaharjanteen.

Mourunginkangas lounainen (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kempeleen kaakkoisosassa sijaitsevan Mourunginkankaan eteläosassa on kankaan länsilaidalla kulkevan harjanteen itäpuolella kaksi pienehköä maakuoppaa. Niistä eteläisempi on halkaisijaltaan noin 1,5-2 m ja 30-35 cm syvä. Se on laakea ja maatuneen oloinen ja kairanäytteessä on havaittu paksu huuhtoutumiskerros. Kuoppa 2 on tästä vajaa 100 m pohjoiseen, varsin pieni ja epämääräinen.

Keinonkangas koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kempeleen kaakkoisosassa Keinokankaan ja Mourunginkankaan välisen pisimmän yhtenäisen hiekkakaarron pohjoiseen avautuvan haarauman tyvessä, noin 10 m suon laidasta sijaitseva yksittäinen kuoppajäännös. Sen halkaisija on 2,5 m ja syvyys 45-50 cm. Kuopan reunalla erottuu heikko valli. Kuopan pohjalla on paksu huuhtoutumiskerros, joka vallissa oli selveästi tätä ohuempi. Kyse lienee vanhasta, mahdollisesti esihistoriallisesta pyyntikuopasta.

Mourunginkangas koillinen (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kempeleen kaakkoisosassa Mourunginkankaan koillislaidalla laajan hiekanottoalueen ja kankaan koillispuolisen Oksansuon välissä on asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia noin 140 m matkalla. Lisäksi asuinpaikan pohjois-ja koillispuolella on 11 pienehköä maakuoppaa noin 180 x 40 m laajuisella luode-kaakko -suuntaisella alueella. Alue on kuivaa hiekkakangasta. On mahdollista, että kuopat 1-3 ovat myöhäisiä rakenteita.

Mäntyjärvi (1000010477) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mäntyjärven pohjoisrannalla sijaitsevan metsätyökämpän itäpuolella. Alue on reheväkasvuista mäntyvaltaista sekametsää.
Paikalla on tervahauta ja kiuasraunio. Tervahauta sijaitsee kämpästä noin 100 metriä itään loivasti lounaaseen laskevalla kankaanosalla. Tervahaudan halkaisija on noin 20 metriä ja jo kokonsa puolesta se erottuu maastossa hyvin. Kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 1,5 m. Tervahaudan länteen olevaa halssia on kunnostettu mm. uusimalla sen katos. Sinne on laitettu tervatynnyri, jossa on kirjoitus " Mäntyjärven tervahaudalle 9/5 1997 Jussi Puranen". Haudan päällä kasvaa nuoria puita. Kunnostaminen liittyy Metsähallituksen omistaman Mäntyjärven kämpän käyttöön kotiseutuyhdistyksen virkistyspaikkana, jonka viereisellä tervahaudalla käyvät esimerkiksi koululaiset tutustuessaan perinteiseen metsätyökulttuuriin kämpällä.
Tervahaudasta noin 30–40 metriä etelään lähellä rantaa olevalla tasaisella kivikkoisella kankaanosalla on yksittäinen sammalen peittämä kiviraunio. Sen ala on noin 2,5 x 2,5 metriä ja korkeus noin metrin. Kyseessä lienee tervapirtin tai vastaavan rakennuksen kiuas. Rakennuksen muotoa ei kuitenkaan pystytty kiukaan ympäriltä hahmottamaan. Kyseessä lienee tervanpolttajienkin käyttämä asumiseen soveltunut kämpän tms. paikka, joka toki on voinut olla muiden alueella kulkijoiden (metsätyö, metsästys, kalastus) käyttämä eräsuoja.
Alueella tehtiin vuonna 2017 avohakkuita, joiden metsänäyttöilmoituksesta annettiin Museoviraston lausunto. Paikkakunnalta tulleen alueen vaurioitumista koskeneen ilmoituksen johdosta heinäkuussa 2018 tehdyn tarkastuksen perusteella arvioitiin tervahaudan sekä tervapirtin kohdan kiukaineen säilyneen likimain kajoamattomina, mutta varsinaisen muinaisjäännöskohteen rajauksen ulkopuoleisen alueen voimakas metsänkäsittely ovat johtaneet koko muinaisjäännöksen alueen ja kämppämuseon miljöön huomattavaan heikkenemiseen.

Raumankoski (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kokkolantien (tie nro 8) ison sillan läheisyydessä Raumankoskella, aivan Himangan keskustan tuntumassa, Lestijoen luoteispuolella. Alueella on uomassa ja uoman saaressa betoniperustukset sekä uoman sivuhaarassa kiviperustus.
Betoniperustus I sijoittuu uoman saareen. Siinä on kaksi kerrosta kiviä päällekkäin ja lauta, joiden päälle on valettu betonia. Sen korkeus on 1,5 m. Lähellä Betoniperustusta I on puusilta, jossa on hyödynnetty yhtä rakennekiveä. Uoman alajuoksulla kulkee uoman halki toinen betoniperustus, kivibetoniperustus II. Betoniperustukset ovat mahdollisesti samaa kokonaisuutta. Kivibetoniperustuksen II seassa on suuriakin kiviä, sen halkaisija vaihtelee 25–28 cm, rakenteen korkeus on 83 cm. Kivibetoniperustuksen lähellä on myös urallinen, osa rakenteita ollut kivi (77 x 80 cm).
Uoma haarautuu yläjuoksulla ja siellä on kiviperustus, jolta alkaa kivilatomus, jonka tarkoitus on toimia voimakanavana. Sen korkeus on 162 cm ja leveys 120 cm. Se kulkee pitkin uoman saarta ja jatkuu vielä ylempänä koskea olevan sivuhaaran jälkeen aina sillalle asti.
Raumankoskella on sijainnut useita myllyjä esim. Holstin mylly sekä saha, joka alkoi toimia vuonna 1794. Saha oli vesivoimalla toimiva, kaksiraaminen hienoteräinen laitos. Saha paloi vuonna 1881. Lisäksi sahan yhteydessä toimi tullimylly. Betoniperustus I ja II sijaitsevat sahamyllyn kohdalla. Alueella sijaitsevat kiviperustukset ovat mahdollisesti olleet osa sahamyllyn tai sen yhteyteen perustetun tullimyllyn perustuskiviä.
Nykytila: Rakennuksista on ainoastaan enää osa perustuksista jäljellä.

Hillilänkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hillilän Kannustieltä (nro 775) erkanevan Saarentien sillan läheisyydessä Hillilänkoskella. Kohteessa on Hillilänkosken uoman rannassa osia perustuksesta ja siitä Lestijokea pitkin pohjoiseen sivupurossa osana myllyrakenteita olleita kiviä. Sivupuro on kivetty, hyödyntäen vanhan myllyn rakennekiviä Hillilänkosken uomasta.
Hillilänkoskella sijainnut Mäkelän mylly on ollut Hillilän kyläläisten omistama. Tarkkaa
tietoa siitä, milloin mylly on rakennettu ei ole, mahdollisesti noin 1914. Siinä oli pärehöylä, 3 kiviparia ja kuorimakivi. Sodan jälkeen mylly oli vielä toiminnassa muutaman vuoden, mutta 1950-luvulla se purettiin ja siirrettiin Himangan lahden suulle.
Sivupurossa olevat kivet voivat olla vuoden 1868 kartoissa esiintyvästä myllystä. Osa perustuksesta on mahdollisesti myöhemmältä ajalta, ehkä 1900-luvun alusta. Mahdollisesti myllyä on kunnostettu tai sen tilalle on rakennettu uusi.
Nykytila: Myllynrakenteet on purettu ja niitä on hyödynnetty eli osa niistä ei ole enää alkuperäisessä kontekstissaan.
Vuoden 2012 Lestijokilaakson inventoinnin aikana vesi oli hyvin korkealla, eikä uusia havaintoja tehty.

Sämpilänkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kannustieltä (nro 775) erkanevan Sämpiläntien, Lestijoen ylitse menevän, sillan läheisyydessä Sämpilänkoskella, Lestijoen lounaispuolella. Sämpilänkosken uomassa sijaitsee myllyn perustukset. Perustukset sijoittuvat uoman kummallekin puolelle rantaa. Kiviperustuksen yläjuoksun puolella vedessä on perustuksiin kuuluvia hirsiä. Alajuoksulla sijaitsee uoman keskellä vedessä turbiini. Turbiinin halkaisija on 182 cm ja paksuus 23 cm. Siinä on ylä- ja alaosa sekä akselituki. Myllyn perustuksista uoman rantaa on kivetty noin 13 metriä kosken yläjuoksun suuntaan.
Kosken uoman yläjuoksulla on myös kahdessa eri kohdassa kiviä, jotka ovat olleet osa rakenteita, mutta ne on siirretty nykyisille paikoilleen. Lähempänä myllyn perustuksia on yksittäinen kivi, joka on 31 x 67 cm; 24 cm paksu ja siihen on tehty kaksi uraa. Ylempänä uoman yläjuoksulla sijaitsee kaksi suorakulmion muotoista urallista kiveä, jotka ovat 2,55 m x 48 cm ja 2 m x 51 cm; paksuus 44/25cm.
Turbiinimyllyjä on Suomessa alettu rakentaa noin 1800-luvun puolivälissä. Sämppilänkosken myllyn turbiini ei voi olla sitä vanhempi. On kuitenkin mahdollista, että sitä ennen paikalla on ollut esimerkiksi ratasmylly ja mylly on myöhemmin muutettu turbiinimyllyksi. Myllyn kiviperustus viittaa siihen, että se olisi rakennettu jo 1800-luvulla. Vuoden 1868 yleiskartassa alueelle on merkitty mylly.
Nykytila: Käytöstä pois jäänyt mylly. Jäljellä kiviperustukset, turbiini ja uoman kiveys.

Hekkalankoski (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hekkalan Kannustieltä (nro 775) erkanevan Jokisuontien pihatien läheisyydessä Hekkalankoskella. Myllyn perustukset sijaitsevat Hekkalankosken uoman kummallakin puolella rantaa. Kivet on aseteltu vierekkäin koillisrannalla. Uoman saaressa perustus ei ole yhtä selkeä, osaksi se on kasvillisuuden alla. Kaivettaessa se tulee paremmin esille ja ulottuu rannasta noin kahden metrin päähän saareen. Perustuksessa olevien kivien koko vaihtelee noin 100 x 70; 150 x 50 cm ja paksuus 10–17 cm. Koillisrannan puolella perustuksen päällä on myös betonia.
Hekkalankosken alueelle on merkitty vuoden 1868 karttaan mylly. Kiviperustus on mahdollisesti 1800-luvulta. Kiviperustuksen päällä oleva betonikerros on kuitenkin myöhemmältä ajalta.
Nykytila: Mylly on purettu ja siitä on jäljellä ainoastaan perustus.

Saarenpäänkoski (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Saarenpään Kannustieltä (nro 775) erkanevan pihatien (talo nro 961) päässä Saarenpäänkoskella. Saarenpäänkosken uoman saaren rannassa on 4,8 x 1,36 metrin laajuinen kiviperusta. Kiviperustuksessa on kaksi kerrosta kiviä päällekkäin ja sen korkeus on 1,17 m. Joen rannassa olevan asunnon pihassa on myllynkiven puolikas, jonka halkaisija on 103 cm ja paksuus 18 cm. Kosken alajuoksulla on myös sillan perusteista jääneitä kiviä kummallakin puolelle Lestijokea. Sillan perusteiden lähellä sijaitsevan Rahkosten tuvan pihassa sijaitsee vanhan myllyn kuorinkivi, jonka halkaisija on 108,5 cm ja paksuus 22 cm.
Myllyn on rakentanut 1790 Matti Matinpoika (isä) ja Lauri Matinpoika (poika). Myllyrakennus on purettu 1947. Silta esiintyy vanhoissa kartoissa (1840-luku), mutta purettu 1900-luvulla.
Nykytila: Myllystä on säilynyt osa kiviperustuksesta ja sillasta sen rantapäädyt. Kumpikaan ei ole enää vuosiin ollut käytössä.

Mourunginkangas itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Mourunginkankaan koillislaidalla sijaitsevat 7 kuoppaa, joiden halkaisija on 1-2m ja syvyys 20-40 cm. Kaksi kuopista on kankaan ylittävän voimalinjan alla itään laskevassa rinteessä, muut ovat voimalinjasta pohjoiseen 5-20 m päässä Oksasuon reunasta. Kuopat ovat itä-länsisuunnassa runsaan 80 m matkalla. Maaperä on hiekkaa. Lounaispuolella on hiekanottolaue. Kuoppiin tehdyissä kairausnäytteissä havaittiin 5-15 cm paksuinen huuhtoutumiskerros sekä kuopan pohjalla että laidoilla. Todennäköisesti kyse on pyyntikuopista.

Saarnastuolinkangas (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kempeleen kaakkoisosassa sijaitsevan Saarnastuolinkankaan eteläisemmän laen lounaisosassa on luontaisen kivikon päälle ladottu pieni röykkiö, joka on kooltaan 3x2x0,3m. Se koostuu ainakin kahdesta-kolmesta kivikerrasta ja on sammaleen ja jäkälän peitossa. Maaperä on hyvin kivistä moreenia. Saarnastuolinkangas on soiden ympäröimä moreenisaareke, jonka luoteispuolelta kulkee koillis-lounais-suuntainen suurjännitelinja. Röykkiö on varsin vaatimaton, mutta sijaintinsa perusteella vaikuttaa mahdolliselta esihistorialliselta (varhaismetallikautiselta) röykkiöltä. Röykkiön luoteispuolella noin 25 m on erikoinen siirtolohkare, saarnastuoli.

Metsärinne (1000011000) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kempeleen Metsärinteen asuinalueen itäpuolella oleva lounaaseen loivasti viettävä mäntykangas, jossa on neljä maakuoppaa, jotka ovat todennäköisesti pyyntikuoppia. Niiden halkaisija on 2,5-3 m ja syvyys 40-60 cm. Ne ovat noin 100 m pohjoiseen Pitkänaronkankaalle vievältä metsäautotieltä ja noin 400 m itäkaakkoon Metsärinteen asuinalueen tieltä. Alueella on useita terasseja käsittävää lounaaseen viettävää rinnettä. Kuoppien 1 ja 4 kairauksessa todettiin paksua huuhtoutumiskerrosta sekä niiden pohjalla että valleilla. Kuopat 1-3 ovat linjassa keskenään, kuoppa 4 toisen hiekkadyynin päällä. Näiden kuoppien lisäksi alueella on pari-kolme epämääräisempää kuoppaa.

Sanginniitty länsi (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kempeleen itäosassa Sanginniityn ja Juurusojan länsipuolella olevan metsäsaarekkeen pohjoispuolella on neljä maakuoppaa, joiden halkaisija on 2-3m ja syvyys 50-60 cm. Kuopat ovat etelä-pohjois -suuntaisessa jonossa. Kaksi pohjoisinta kuoppaa (3-4) ovat muodoltaan epämääräisempiä. Maaperä alueella on hiekkaa. Kuopat 1 ja 2 lienevät pyyntikuoppia. Ne ovat 30 m päässä toisistaan. Niistä paljastui paksu huuhtoutumiskerros. Kuoppa 3 on munuaisen muotoinen ja edellisestä 15 m pohjoiseen. Kuoppa 4 on epämääräisin ja edellisestä 15 m luoteeseen.

Mourunginjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta pienellä kumpareella Mourunginjärven länsilaidan eteläisemmästä loma-asunnosta noin 40 m länsilounaaseen,. Tervahaudan halkaisija on runsas 10 m noin 1,5 m leveyiset reunavallit mukaan lukien. Hauta on loivapiirteinen ja hyvin maatunut. Syvyyttä sillä on noin 1 m. Sen koillisosasta johtaa alarinteeseen noin 5 m pituinen juoksutusoja. Ojan päässä on noin 2 -metrinen ja 35 cm syvä kuopanne. Maasto on kuivaa hiekkapohjaista ja loivasti kumpuilevaa mäntykangasta. Tervahauta oli ainoa vuoden 2005 Kempeleen perusinventoinnissa tavattu tervahauta, joten sen merkitys alueen elinkeinohistoriassa korostuu.

Selkäletto 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee pienen Selkäleton saaren keskiosassa. Saaren koko on alle 2,5 ha.
Maapohja on kivikkoa. Saarella kasvaa muutamia pieniä puita, ja siellä on useita
mökkejä.
Merimerkki on noin 7 m x 7 m kokoinen ja 2,5 m korkea kivistä ladottu röykkiö. Merkin itäpuoli on sortunut, ladonta on länsipuolella vielä ehjää. Haastattelun mukaan röykkiön päällä on ollut puurakenne, josta on ollut lahonneita jäänteitä näkyvillä vielä 1970-luvulla. Tarinan mukaan merimerkin ovat rakentaneet suomalaiset työmiehet venäläisten työnjohdolla (Toivo Putaansuun haastattelu 12.6.2007). Röykkiön vieressä on pieni maansekainen tonttirajoihin liittyvä kiviröykkiö, jonka silmäkivessä on maaliläikkä.

Selkäletto 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee pienen Selkäleton saaren eteläosassa. Saaren koko on alle 2,5 ha.
Maapohja on kivikkoa. Saarella kasvaa muutamia pieniä puita, ja siellä on useita
mökkejä.
Kohde on noin 3 m läpimitaltaan ja enimmillään 80 cm korkea pyöreähkö kivivalli. Valli on korkein ja selkein eteläpäästään, ja se on koottu sekä isoista (30 cm x 30cm) että pienemmistä kivistä. Kohde muistuttaa tomtning-tyyppistä muinaisjäännöstä, mutta ei kivirakenteen selkeyden ja jyrkkyyden sekä rannan läheisyyden takia vaikuta kovin vanhalta. Kyseessä on luultavimmin metsästykseen käytetty näkösuoja. Kohdetta on käytetty myöhemmin nuotiopaikkana.

Teerivaara (1000011247) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Todennäköinen asumuspainanne sijaitsee Teerivaaran ja Iso-Syötteen välisellä Teerisuolla noin 500 metriä Metsähallituksen Luontokeskuksesta pohjoiskoilliseen. Painanne on pienellä ja matalalla suon keskellä sijaitsevalla hiekkakumpareella. Painanne on suorakaiteenmuotoinen ja kooltaan noin 7,5 x 6 metriä. Painanteessa on vajaan metrin levyiset ja noin 15-20 cm korkuiset maavallit. Koepistoissa paljastui sekä keskiosan painanteesta että maavalleista paksu huuhtoutumiskerros. Ympäristössä ei havaittu muita rakenteita tai irtolöytöjä.
Kohteella käytiin 2019 (P. Pelttari). Kohde on muuten ennallaan, mutta aivan vastikään (kesällä 2019) on saatu valmiiksi päiväreitti Teerivaaralle ja reitti kulkee kohteen vierestä, asuinpainanteen vallin länsipuolelta. Reitin linjaus on tällä hetkellä siedettävä ja kunto määriteltävissä hyväksi, mutta kulumista tulee seurata.

Romevaara (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kuoppa sijaitsee Iso-Syötteeltä kohti Romeojaa kulkevan polun länsipuolella, polusta noin 70 metriä länteen. Kuoppa on kaivettu pienelle moreenikumpareelle. Kuoppa on soikea ja kooltaan noin 2 x 1,5 metriä ja syvyydeltään noin 60 cm. Kuoppaan ei tehty koepistoa, joten kerrostumisrakenteesta ei ole havaintoa. Kuopan ympäristö on tuoretta kuusikkokangasta ja maaperä moreenia.
Vuoden 2010 inventoinnissa havaittiin ohut huuhtoutumiskerros kuopan reunassa ja pohjassa; ulkoreunalla ei kaksoismaannosta; kuopan pohjalla osittain sekoittunutta maata. Kuopan funktio epäselvä, kosteassa maaperässä huuhtoutumiskerros voi syntyä verraten nopeasti, kuopan ikä saattaa olla jopa alle 100 vuotta.

Romelampi 1 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Pitkin Pärjänjoen itärantaa kulkee retkeilypolku, Romelammen luoteispuolelta, aivan polun itäpuolelta löytyi kuoppajäännös, mahdollisesti pyyntikuoppa. Kuoppa on pyöreä ja halkaisijaltaan noin 1,7 metriä ja syvyydeltään 30 cm. Kuoppaa on vaikea havaita, koska se on aivan suurehkon kuusen tyvessä ja kuusen alaoksat peittävät sen näkyvistä. Kuoppaan tehdyssä koepistossa paljastui paksu huuhtoutumiskerros.
2023: Kohde on kuvien perusteella vuoden 2006 kaltaisessa kunnossa, joskin nyt oli helpommin havaittavissa sillä kuusen alaoksat olivat aiempaa paljaammat.

Oulunsuu Kiviharju 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kolme keittokuoppaa Sarvisuohon rajautuvan Kiviharjun moreeniharjanteen koilliseen laskevassa hiekkarinteessä, noin 1,4 km Oulujoesta koilliseen ja ns. vanhalta Vaalantieltä noin 950 m koilliseen. Kuoppien lounaispuolella on harjanteen yläosan kivikkoalueella yksi kivikkokuoppa. Alueella on myös lukuisia myöhäisiä puolustusvoimien harjoittelussa syntyneitä kuoppia. Keittokuopista yksi paikannettiin suon reunasta rinteen alaosasta vuoden 2001 Hiukkavaaran suunnittelualueen muinaisjäännöskartoituksessa. Tämän länsipuolelta nousee polku moottorikelkkauralta kiviharjun laelle. Rinteen yläosassa terassimuodostelmalla polun länsipuolella on kaksi muuta vuonna 2008 löydettyä keittokuoppaa. Niihin tehdyissä tarkistuskuopissa todettiin palaneita kiviä. Kuopat sijaitsevat noin 40 x 100 m alalla ja ovat halkaisijaltaan 2,2 - 3 m sekä 0,4 - 0,5 m syviä. Kivikkokuoppa on noin 3,8 -metrinen ja 0,6 m syvä.
2023: inventoinnissa alueelta paikannettiin kolme ennestään tiedossa ollutta keittokuoppaa ja yksi kivikkokuoppa. Kivikkokuoppaa näyttää muokatun viime aikoina, joten kohde on poistettu alakohteista. Se sijaitsee koordinaatissa 7209079/434495). Muiden alakohteiden koordinaatteja on tarkennettu.

Teeriniemen kärki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Iijärven pohjoisrannalla sijaitsevan Teeriniemen eteläpäästä tunnetaan neljä muinaisjäännösaluetta, jotka liittyvät toisiinsa läheisesti. Hamppulammen eteläpuolella niemen eteläkärjessä on vanhastaan tunnettu kivikautinen asuinpaikka ja rautakautinen kirveen löytöpaikka. Lammen kaakkoispuolella on perimätiedon mukainen kesähautapaikka, Kaisankumpu, jota olisi käytetty vielä 1900-luvun alussa. Sen eteläreunalla on pitkänomainen mahdollinen hautakuoppa ja muita pienempiä kuoppia. Kummun itäreunan rantatörmässä on havaittu palaneita liesikiviä sekä kvartseja, joita on myös läheisen mökin eteläpuolelta. Niemessä on pieni pelto, josta on kerrottu paljastuneen useita palaneiden kivien kasoja. Pellon länsipuolella on toinen kumpare, jossa on 2000-luvulla rakennetun kesämökin rakentamisen jäljiltä enää kaksi aiemmista 3-4 maakuopasta jäljellä (ks. erilliskohteet).

Nuankangas itä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kivikautinen asuinpaikka Nuanjärven lounaispuoleisen Nuankankaan itäreunassa Utosjoen mutkasta 100-200 m luoteeseen. Asuinpaikka on Nuaskankaaaalta Ylilamminkankaalle johtavan metsätien molemmilla puolilla, suon luoteispuoleisella, loivasti kohoavalla selänteellä. Tien molemmin puolin on vuoden 2000 inventoinnin koekuopituksessa tavattu palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta. Asuinpaikkahavaintoja on runsaan 200 m matkalta rinteen suunnassa lounaasta koilliseen. Alueella havaittiin myös tarkemmin ajoittamattomia pieniä noin metrin laajuisia kuopanteita, joiden merkitys kuitenkin epäselvä (alakohteet 1-12, kartoitus 2020).

Uunivaara kaakko (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Utosjoen yläjuoksun koillispuolella Uunivaaran lounaisreunassa jokivarren suon reunassa sijaitseva yksittäinen maakuoppa, joka havaittiin Ylilammen tulva-altaan inventoinnissa vuonna 2000. Se sijaitsee Utajärven ja Puolangan rajasta noin 50 m pohjoiseen ja rajaa osoittavista viisarikivistä 150 m pohjoisluoteeseen. Hiekkaisessa kankaassa sijaitseva maakuoppa on halkaisijaltaan n. 3 m ja 0,4 m syvä. Huuhtoutumiskerroksen perusteella se ei ole resentti. Ympäristön koekuopissa ei havaittu merkkejä asuinpaikasta.

Sorsasaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sorsasaari sijaitsee Sotkajärven eteläosassa, lähellä niemeä, jolla on Sorsan talo. Saari on pääosin aukeaa viljelysmaata (lammaslaidunta) ja niemessä on pieniä viljelypalstoja kuten myös hiekkaisella kannaksella järven etelärannalla. Muuten niemen eteläpuolella on alavaa suota. Vanha Oulu-Kajaani –maantie on kulkenut Sorsan talon kautta pitkin järven eteläreunaa. Noin 800 metriä talosta itään on hautausmaa. Kivikautiseen asunpaikkaan viittaavia kvartseja on löytynyt Sorsasaaren pohjoisosan korkeimmalta kohdalta viljelysmaalta. Saaresta on löytynyt myös historiallisen ajan löytöjä, pronssinen puukonkahva, pyöreä rengaskoru sekä koristehela merkkinä mahdollisesti myös keskiajan asutuksesta. Sorsan tilan pelloista tiedetään löytyneen myös reikäase, kivikirves ja mm. taltta ja taltan katkelma. Näistä ainakin osa voi olla juuri Sorsasaaren pellosta tai mahdollinen toistaiseksi paikantamaton asuinpaikka sijaitsee mantereen puolella järven etelärannalla. Sorsasaaren kivikautisen asuinpaikan rajaus perustuu vuoden 1954 inventointihavaintoihin

Pikkarainen ja Vesala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Utajärven lounaisosassa sijaitsevan Ahmasjärven pohjoispään Raatelahden länsirannalla sijaitseva ilmeisen laaja kivikautinen - varhaismetallikautinen asuinpaikka. Asuinpaikka sijaitsee hiekkaperäisen vanhan rantatörmän päällä, joka on pääosin viljelysmaata. Sen alapuolella on vesijättömaan vyöhyke. Aarne Kopisto tutki alueella kolme aluetta, yhteensä vajaa 180 m2. Pohjoisimmalla alueella tavattiin liesikiveys, laajempaa kynnön rikkomaa kiveystä sekä mm. palaneita luunpaloja. Kahdella eteläisemmällä kaivauslueella oli lisäksi punamulta, hiili- ja nokiläikkiä, muttei kuitenkaan selviä hautauksia. Löytöinä tunnetaan kiviesineitä, kampakeramiikkaa (Sär-1 Ka II, Ka III?, Sär-2 ja tekstiilikeramiikkaa), kvartsia, purupihkaa. Kahden pohjoisimman kaivausalueen välistä löytyi 10 m alalta asbestikeramiikkaa ja sen lisäksi sulatusupokkaan pala pronssivalun jäänteineen. Löytöalue sijoittuu Pikkaraisen ja Vesalan (Lytterin) tiloille ja on järvenrannan suunnassa arviolta ainakin 500 m pituinen ja 20 m leveä pesäkkeinen alue, jonka kulttuurikerroksen kyntäminen on muokannut.
Inventointi 2011: Muinaisjäännöksen säilyneisyyttä ja rajausta selvitettiin koekuopittamalla. Kuopissa oli vain vähäisiä havaintoja asuinpaikasta, yksittäisiä löytöjä tai palaneita kiviä. Kyntäminen näyttää sekoittaneen noin 40 cm asuinpaikan pintaosaa.
Tarkastus 2012: ks. alakohde pellon itäkoillispäässä.

Haapasuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Haukiputaan itäosassa sijaitsevan Haapasuon pohjoisrannalla, kunnan Haapasuon vedenottamosta 200-250 m etelään Haapakankaan ala-/eteläreunassa. Asuinpaikan merkkinä havaittiin vuoden 2008 tarkastuksessa viisi pienehköä asumuspainannetta (noin 5-7 m) sekä löytöinä kvartsi-iskoksia ja –esineitä sekä kaksi mahdollista punamultahautakuviota. Alueen maapohja oli äskettäin suhteellisen kevyesti äestetty, missä yhteydessä asuinpaikka ja painanteet ovat vaurioituneet. Vain viides läntisin painanne tieuran kääntöpaikalla oli äestämätön. Pintahavaintojen perusteella varsin vähälöytöinen painannealue ulottui noin 70 m matkan itään lähelle hieman mataloituvaa niemen kärkeä. Painanteen 5 vaiheilta länteen löytöalue ulottui noin 80 m päähän vaikuttaen painannealuetta löydökkäämmältä. Painanteet 2 ja 3 sijaitsivat lähekkäin. Voimakkaat kulttuurimaan värjäytymät puuttuivat. Sen sijaan aivan länsipäässä havaittiin kaksi rajautuvaa punamultakeskittymää, mahdollisia hautakuvioita, noin 4 m päässä toisistaan.

Pyöriäsuo (1000012036) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kaksi peräkkäistä soikeaa asumuspainannetta Haukiputaan itäosassa, noin 10 m Onkamontien eteläpuolella. Ne sijaitsevat pienen Pyöriäsuon ja Alajärven välisellä matalalla kannaksella, Pyöriäsuon äärellä. Molemmat ovat kooltaan noin 8 x 5 m, 0,5 m syviä ja 15 m päässä toistaan pohjasta pohjaan mitaten ja koskemattomia. Painanteiden pituusakseli on noin länsilounas-itäkoillis -suunnassa. Ainakin läntisemmän länsipäässä on kapeammalta eteiseltä vaikuttava pääty.Maaperä on vahvan turpeen sekä juolukka-puolukka -tyypin tuoretta kosteaa kangasmetsää. Noin 30 m lännempänä paljaaksi hakatulla metsäkoneiden muokkaamalla alueella aivan Onkamontien vieressä epävarma mutta mahdollinen vaurioitunut asumuspainanne kannaksen Alajärven puoleisella osalla. Pintalöytöjä ei havaittu, eikä niiden tarkastelukohtia juuri ollut eikä koekuoppia tehty.

Alaoja (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Haukiputaan itäosassa tarkastuksessa 2008 havaittuja maakuoppia, jotka sijaitsevat pieneen Alajärveen laskevan Alaojan pohjoispuoleisessa rinteessä. Läntisemmät ovat rinteen etelää ja suota kohti pistävässä niemekkeessä. Ne ovat halkaisijaltaan noin 2,5 ja 2 m reunavallin päältä mitaten. Mahdollisesti kyse on pyynti- tai keittokuopista, mutta kiviä ei pinnalta tunnusteltaessa havaittu. Toisen valliin tehdyssä koepistossa oli huuhtoutumiskerrosta, muttei selvästi muodostunutta rikastumiskerrosta. Yksittäinen parimetrinen kuopanne havaittiin rinteen nokassa, edellisistä noin 50 m itäkaakkoon (ks. erilliskohde). On mahdollista, että kohteet ovat jo esihistorialliselta ajalta, mutta ne ovat joka tapauksessa useamman vuosisadan ikäisiä. Niiden ajoitus ja luonne edellyttävät tarkempia tutkimuksia.

Onkamon vedenottamo 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kolme pientä, matalaa ja osin epämääräistä kiveystä tai kivilatomusta Haukiputaan itäosassa, 10-15 m Onkamon vedenottamoa 3 rajaavan verkkoaidan itä-/koillispuolella etelään loivasti viettävässä kuluneessa kangasmaastossa. Kivet ovat pääosin kooltaan noin 20-30 cm. Eteläisin kiveys erottuu pyöreähkönä ja on halkaisijaltaan noin 3 m. Se on matala ja sen harvahko kiveys erottuu sammalpeitteestä. Toinen epämääräisempi kiveys arviolta 15 m edellisen pohjoispuolella on isomman (50 x 70) kiven ympärillä, ja noin 3 x 2,5 m, samaten matala ja kivien huippuja lukuun ottamatta sammalpeitteinen. Kolmas latomus edellisen itäpuolella on soikeahko ja osin kokonaan peitteinen. Se on kooltaan noin 4 x 3 m. Ne ovat ilmeisesti vedenottamon läheisyyden takia kuluneella kankaanosalla, mutta havaintojen perusteella kiveykset rajautuvat selvästi vähäkivisemmästä ympäristöstään. Niiden luonteen tarkempi selvittäminen edellyttää koekaivauksia. Noin 50 m kohteen pohjoispuolella sijaitsee muinaisjäännöskohteen Kivisuo etelä yksittäinen asumuspainanne ja runsas 120 m koilliseen sen lähin painanneryhmä A. Idän puolella on laajahko hiekkakuoppa.

Mustamaa pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Entisen Kuivaniemen kunnan Kuivaniemen kylässä Mustamaa – nimisen ympäristön soistuneilta alueilta kohoavan saarekkeen pohjoisosassa pienen paikallistien länsipuolella kankaan alalaidassa on noin 200 m matkalla ainakin 15-16 painannetta (ks. erilliskohteet). Näistä suurin osa lienee asumuspainanteita, jotkut muita pienempiä ja suhteessa syvempiä kuopanteita. Valtaosa sijaitsee paikallistieltä länsilounaaseen johtavan metsätien vaiheilla, pohjoispuolella sijaitsevan Saarisuon reunasta arviolta 15-40 m etäisyydellä ja noin 47,5-49 m korkeudella merenpinnasta rannansuuntaisena nauhana. Kaksi-kolme painannetta havaittiin erillään hieman ylempänä (noin 50 m mpy.) kaakossa paikallistien läheisyydessä pienen hiekanottokuopan länsipuolella. Painanteet sijaitsevat kahden tilan alueella.
Painanteiden koko vaihtelee halkaisijaltaan muutamasta metristä yli 10-metriseen pitkänomaiseen asumuspainanteeseen. Metsätieuralla oli paikoin kivennäismaata kääntyneenä, mutta pintalöytöjä ei havaittu, eikä koekuopitusta tehty lukuun ottamatta kaakkoisosan yhtä painannetta, jossa pohjalla ja vallissa oli selkeä huuhtoutumiskerros.
Vuoden 2018 inventoinnissa kohteen todettiin olevan ennallaan.

Teeriselkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ainakin noin 300 m pituinen kivikautinen asuinpaikka, jossa on noin 20 asumuspainannetta. Alue on soiden ympäröimä hiekkaselänne Rönkölänkankaan ja Koninkankaan välissä, Teeriselän vedenottamon ja laajahkon hiekkakuopan välissä. Edelleen noin 200 m länteen Teeriselän vedenottamon kohdalla on toinen asuinpaikka, jossa on kaksi asumuspainanetta vedenottamon aitauksen sisäpuolella, yksi sen ulkopuolella.

Teeriselän vedenottamo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Teeriselän vedenottamon kohdalla. Yksi selvempi sekä mahdollinen toinen asumuspainanne sijaitsevat aidatulla ottamoalueella pumppuhuoneen koillispuolella. Selvä kolmas painanne on vedenottamosta itään kankaan etelärinnettä kulkevan polun pohjoispuolella. Se on noin 7-8 x 8-9 m ja 40-60 cm syvä. Koepistosta paljastui kvartsi-iskos. Laajempi asumuspainnealue on Teeriselällä noin 200-500 m idempänä.

Ukkovaara 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kolme pientä rakkakuoppaa rivissä Ukkovaaran etelärinteellä.

Mäkilehto (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Haukiputaan itäosassa, 100 - 200 m Kiiminginrajasta pohjoiseen, Mäkilehdon moreenikankaan itäosassa on vuonna 2008 paikannettu kivikautinen asuinpaikka sekä kankaan laen kivikossa rakkakuoppia ainakin 16 kpl. Ne ovat halkaisijaltaan 1 - 2,5 m ja 20-50 cm syviä. Rakkakuopille 1-8 on annettu koordinaatit (ks. alakohteet). Kuopat 9-16 sijaitsevat luonnonkivikon luoteisreunalla ja keskellä (kivikon pohjois-koillisreuna P:7233895 I:345615 ja etelä-lounaisreuna P:7233879 I:3451604).
Kankaan koillisosassa on niemeke ja peruskartallekin merkitty tervahauta (halkaisija 12 m, gps-koordinaatit 7233 946 / 3451 694 ks. alakohteet). Siitä 50 - 100 m itäkaakkoon osin umpeen kasvaneista äestysurista tavattiin kvartseja, kvartsiittia ja palanutta kiveä, ainakin n. 30 x 60 m alalla. Alue on rakkakuopista n. 120 m itään, rannansuuntainen, eikä kovin runsaslöytöinen. Kohdassa 7233 872 / 3451 738 oli yksittäinen maakuoppa, kooltaan 1,5 m ja 0,6 m syvä.

Navettakangas koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Runsaan kilometrin rautatien itäpuolella sijaitsevan yhden Navettakankaan koillisreunassa Pärepuunsuon länsilaidalla, itään pistävän niemekkeen kärjessä, on 26 maakuoppaa noin 70 x 20 - m laajuisella alueella. Niiden koko vaihtelee noin 3,5 -metrisestä noin 1 - 1,5 -metriseen. Kuopat sijaitsevat rypäsmäisesti. Osassa on selvät vallit ja tunnustelemalla ja parilla koekuopalla todettiin tarkastuksessa 2007 niiden pohjalla kiviä. Kyse on keittokuopista. Kaakkoispuoleisen kankaan koepistoissa ei selkeää asuinpaikkaa havaittu, mutta yhdessä koekuopassa kankaalle havaittiin hiiltä syvempää.

Autiokorpi (1000012087) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mieluskosken kylässä, Haapaveden ja Niskalanperän välisen tien länsipuolella, Pirnesjärven lounaisrannalta vajaa 500 m lounaaseen. Noin 135 x 270 m laajuisella itä-länsisuuntaisella alueella on kiviraunioita ja kiviaitamaisia rakenteita. Ne ovat peltoraunioita.

Isokangas 3 (1000012188) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Oulun yliopiston inventoinnissa vuonna 1998 kohteessa todettiin yhteensä 22 kuoppajäännettä, mahdollista pyyntikuoppa. Ne ovat Sievistä Reisjärvelle johtavan tien länsipuolella, kuivalla mäntykankaalla suon reunassa. Kuopat ovat vaihtelevan kokoisia: isompia on 8 kappaletta. Niiden halkaisija on 2,5–5 m, syvyys 0,25–0,5 m ja niissä on noin metrin levyinen valli. Pienempiä kuoppia on 14. Niiden halkaisija vaihtelee 0,5–1,5 m.
Vuoden 2009 inventoinnissa kuoppia löytyi 16 kappaletta, niitä ei tarkemmin eritelty, joukossa on pienempiä ja isompia, kuten aiemmassa kuvauksessa todettiin. Aluerajaus on tehty vuoden 2009 inventoinnissa havaittujen kuoppien perusteella.
Inventoinnissa vuonna 2012 havaittiin kahdessa kuopasta ohutta huuhtoutumiskerrosta, kuopat ovat ilmeisesti eri-ikäisiä.

Yli-Pessari länsi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Yli-Pessarin järven pohjoispään länsirannalla sijaitsevalla kumpareella on neljä maakuoppaa noin 15 x 10 m alueella, arviolta 40 m järvenrannasta. Niiden halkaisija on 1 - 1,5 m ja syvyys 20 - 40 cm. Kahden kuopan koepistot paljastivat huuhtoutumiskerroksen, joka oli kuitenkin ympäristöä ohuempi, eikä kuoppien luonne selvinnyt inventoinnissa vuonna 2005. Mahdollisesti kyse on keittokuopista, mutta myöskään niiden luontaisuus ei ole poissuljettua.

Patoniva N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Inventoinnissa 1998 todettu kohde sijaitsee Oulankajoen koillispuolella, Patonivasta n. 400 m pohjoiseen. Joen vartta noudattavalta polulta tavattiin tuolloin kaksi kvartsi-iskosta n. 50 m päässä toisistaan.Vuoden 2008 inventoinnissa polulla noin 115 m matkalla havaittiin runsaasti iskoksia. Löytöalueen eteläpäähän tehdyssä koepistossa oli runsaasti palanutta luuta ja vahva kulttuurikerros. Kyseessä on joenpintaa runsas 10 m korkeammalla sijaitseva asuinpaikka, joka ajoittunee varhaismesoliittiseksi.

Valkiaiskangas W (Löytöpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kvartsiesineen löytöpaikka sijaitsee Valkiaisjärven luoteisrannasta n. 130 m luoteeseen ja ns. vanhalta Vaalantieltä Valkiaisjärvelle vievältä maantieltä 10 m länteen. Kohde sijoittuu Valkiaisjärven länsipuolella olevien sorateiden risteysalueen keskelle. Paikka on tuhoutunut soranotossa.
2023: Muinaisjäännösrekisteriin merkityn pisteen lähettyviltä löytyi neljä kuoppajäännöstä
vanhan puskittuneen hiekkamontun sekä maantien välissä. Pienimmät 1,5 x 1 x 0,5 m kokoiset kuopat vaikuttivat resenteiltä (ei alakohteina). Kummastakaan kuopasta ei saatu huuhtoutumiskerrosta ja toinen kuoppa oli poteromainen.
Yhdestä kuopasta saatiin kairanäytteestä satunnaisia hiilenpaloja sekä n. 20 cm syvyydestä
pieni pala palanutta luuta, joka murentui sitä tarkasteltaessa. Kairanäytteestä ei erottunut
varsinaista huuhtoutumiskerrosta, vaan koko näyte oli likamaata. Toisessa soikeassa kuopassa oli 10 cm huuhtoutumiskerros sekä hiilen paloja. Nämä kaksi kuoppaa tulkittiin luultavasti esihistoriallisiksi (ks. alakohteet).

Perioja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pyhännänjärven etelärannalla, Periojan (Pero-ojan, Tammapuron) varrella sijaitsevasta Periojan talosta on Kansallismuseon kokoelmiin saatu kaksi reikäkiveä(KM 2477:86-87). Niiden löytöpaikaksi on ilmoitettu Pössärinniemi. Tämän nimistä niemeä ei enää paikkakuntalaisten keskuudessa tunnettu vuoden 1996 inventoinnin aikaan, eikä näiden alueiden tarkastus ja suoritettu kysely ei tuottanut tulosta.
Vuonna 2013 saadun tiedon mukaan löytöpaikka voi olla noin 120-140 m talon itäpuolella olevan pellon alakulma Tammapurton länsipuolella. Pintapuolisessa tarkastuksessa kynnöksessä ei kuitenkaan havaittu merkkejä asuinpaikasta, eikä uusista löydöistä ollut tietoa.
Vuoden 2017 inventoinnissa arvioitiin, että Periojan reikäkiven (-kivien) löytöpaikka voisi sijaita nykyisellä Kirkkoniemellä, jonka aiempi nimi oli Pessarinniemi, vuoden 1779 isojakokartalla kirjoitusmuodossa Pessarin Niemi. Nykyisin ojitusten takia hieman kuivahtaneen Periojan suun arvioitiin myös jo esihistoriallisella ajalla voineen olla kalastuspaikkana, eivätkä esinelöydöt sen lähistöltä olisi yllättäviä.
Kuitenkin on Kansallismuseoon vuonna 2005 saatu kyntötöissä 2003 ja 2004 löytyneet kourutaltta sekä kiviesineen teelmä (KM 35504:1-2) sekä vielä perunannostossa 2013 löytynyt kivikirves (KM 39549), jotka löytietojen mukaan ovat maakunnallisesti arvokkaan Periojan talon ja puron puolivälistä, pellon kohdalla kulkevan tilanrajan itäpuoleisen Mullikon tilan puolelta (630-402-40-9). Paikalla oli havaittu myös palanutta kiveä.
Näiden tietojen perusteella on varsin mahdollista, että tällä melko matalalla ja savisella alueella on kivikautinen asuinpaikka, ja myös 1800-luvulla Periojan talosta saatu reikäkivipari olisi tältä alueelta peräisin.

Mortti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Siikajoen länsirannalla, Männistönkankaan eteläosassa. Paikalta on löytynyt 1900-luvun alussa tasataltta, mutta tarkkaa löytöpaikkaa ei ole kyetty selvittämään. Mahdollisia löytöpaikkoja on kaksi: Mortin talon (P: 7152925 I: 435045) pohjoispuolella oleva perunamaa, josta inventoinnissa 1997 löytyi yksi epämääräinen kvartsin kappale. Toinen mahdollinen löytöpaikka on Männistönkankaan kaakkoislaidalla kohti jokea viettävä peltoalue, ns. Alapelto, jossa on myös kasvatettu perunaa (P:715284, I:435254). Peltoalue oli heinällä vuoden 1997 inventoinnin aikaan, eikä paikalla havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.
2022: Yksityishenkilön tekemän ilppari-ilmoituksen mukaan edellä mainitulta Alapellon alueelta löydettiin pintapoiminnassa runsaasti kvartsi-iskoksia sekä työstettyä piitä. Alueelle tehdyn tarkastuksen aikana pelto oli käännetty, ja alueella todettiin olevan varsin runsaasti työstettyä kvartsia. Tarkastuksen yhteydessä pellolta löydettiin aurausvaosta myös kivikirves. Tarkastuksen aikana kvartsia ei otettu talteen, mutta kivikirves talletettiin ja se on toimitettu kansallismuseon kokoelmiin. Löydöt viittaavat alueella sijaitsevaan kivikautiseen asuinpaikkaan.
Tarkastuksessa havaittiin, että alueella on aurauksen yhteydessä kääntynyt paikoin näkyviin hiilen sekaista peltokerroksen alaista huuhtoutumiskerrosta. Todennäköistä siis on, että pellon muokkaaminen ei ole tuhonnut asuinpaikkaa kokonaan, vaan peltokerroksen alla lienee vielä ehyitä kulttuurikerroksia ja rakenteita. Alueelle ei tehty tarkastuksen aikana koekuoppia.
Rajaus on tehty tiheimmän löytökeskittymän mukaan. Yksittäisiä kvartseja tavattiin myös tehdyn aluerajauksen länsipuolelle jatkuvalta kapealta peltoalueelta ja sen pohjoispuolelle laajenevalta peltoalueelta. Kyseisillä alueilla löydöt olivat kuitenkin epämääräisempiä ja sen verran harvassa, että rajaus tehtiin ainoastaan kartassa esitetylle alueelle. Pelto oli ylimmiltä osiltaan hiekkaisen sekaista multaa. Noin korkeudella 54-55 m mpy pelto oli savista ja tästä alempana multa muuttui taas hiekkaisemmaksi. Löydöt vähenivät selkeästi pellon muuttuessa savisemmaksi.
Tarkastuksen aikana ei käyty pellon etelä- tai pohjoispuoleisilla kiinteistöillä. Asuinpaikka todennäköisesti jatkuu ainakin pohjoispuoleisen pellon alueelle, mutta varmuutta tästä ei saatu, koska pelto oli heinällä tarkastuksen aikana. Asuinpaikka lienee rajattua laajempi.
Pellolta löytyi tarkastuksen yhteydessä myös historialliselle ajalle ominaista löytöaineistoa, kuten piiposliinia, liitupiippuja ja lasia. Kartta-aineiston perusteella ei ole selvitetty, onko alueella ollut myös historiallisen ajan asutusta.

Salonkangas (1000009814) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kivikautisen nuolenkärjen löytöpaikka sekä myöhemmän historiallisen ajan pajan perustus.
Nuolenkärki (KM 14420) löytyi 1931 Niemelänkylän Häivälän tilan Salonkangas-nimiseltä paikalta riihen takaisesta metsiköstä noin 50 cm:n syvyydestä.
Löytöpaikka sijaitsee noin 300 metriä Kalajoen pohjoispuolella. Se on peltojen läheisyydessä metsäkankaan länsiosassa. Metsäkankaan läpi kulkee Alavieskaan vievä maantie, mistä on noin 80 metriä etelään löytöpaikalle, nykyisen talon lounaiskulmasta 25 metriä lounaaseen. Talo on terassilla, joka laskee noin 1,5 metriä alas löytöpaikalle. Löytöpaikalla on noin 4 x 4 metrin kokoinen neliönmuotoinen, osittain sortunut kivirakennelma, pajan jäänteet. Löytötiedoissa mainittu riihi sijaitsi nykyisen asuinrakennuksen pohjoispään tienoilla. Mitään asuinpaikkaan viittaavaa ei paikalla havaittu vuoden 1984 inventoinnissa.
Myöhemmässä vuoden 2011 Niemelänkylän inventoinnissa ei pintahavainnoissa sekä koepistoissa myöskään havaittu kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa. Pajan todettiin olevan 1900-luvun alusta. Huolimatta siitä, ettei pajan jäännös välttämättä vielä ole 100 vuoden ikäinen, paikallisen ainutlaatuisuutensa vuoksi sitä esitettiin inventoinnissa muinaisjäännökseksi.

Törinlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rautakautisen pronssisen riipuksen tai ketjunjakajan löytöpaikka sijaitsee Ajakka-järven ja Törinlammen välisellä hiekkakankaalla, Juuman tien pohjoispuolella, noin 200 m Säkkiläntien risteyksestä. Löytö on todettu 1990-luvulla. Paikalla on muistin mukaan maanpinnan painanne. Paikkaa tarkastettaessa vuonna 2008 ei löytökohden alanteessa havaittu muinaisjäännökseen viittaavaa, mutta 25 m koilliseen on polun vieressä 2-2,5 m kuopanne, jossa on kiveystä. Alueella havaittiin toinenkin mahdollinen keittokuoppa. Nuotiopaikan vaiheilta polkutieltä löytyi kvartsikaavin sekä iskoksia. Koekuopitusta alueella ei ole tehty.

Heikkilä (682010053) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantsilan keskusta-alueella. Rantsilan museon tietojen perusteella pohjalaisen kirveen teräkatkelma on löydetty Heikkilän pirtin päästä. Rakennus oli vielä 1990-luvun lopulla paikallaan. Inventoinnissa 1997 löytyi talon pohjoispuoleisesta pienestä perunamaasta lohkottu kivilajikappale. Löydöt ja alueen topografia viittaavat kivikautiuseen asuinpaikkaan, vaikka piha-alueen vähäisillä pintahavaintoihin sopivilla alueilla ei todettu muuta kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa ja kivikautisten jäännösten voi arvioida olevan osin nykyisen rakennuskannan tuhoamia.

Siika-Savon saarnahuone (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Entisen Rantsilan kunnan Sipolankylässä sijainneen ns. Siika-Savon saarnahuoneen (l. Punkerin kirkon t. Korpi-kirkon) paikka hautausmaineen. Kyse on Siikajoen seurakunnan yläosiin "Siika-Savoon" ilmeisesti jo 1500-luvulla omin luvin rakentamasta ja 1671 vaiheille kappeliseurakunnan perustamiseen saakka käytössä olleesta saarnahuoneesta. 1650-luvun puoliväliin mennessä kirkkorakennnus oli jo hyvin huonokuntoinen, ja uuden rakentamistarve oli esillä Salon (Saloisten) talvikäräjillä 1653. Tuo uusi kirkko rakennettiin 1670-luvulle mennessä nykyisen Rantsilan kirkonkylän alapuolelle, n. 15 km Siikajoen alajuoksun suuntaan (ks. kohde Rantsilan vanha kirkkomaa).
Kirkkomaalla olleita jäännöksiä on ollut näkyvissä vielä 1900-luvulla. Vuonna 1935, nykyisen Rantsilan kirkon 150-vuotijuhlien aikaan, rakennusten perustuskivet paljastettiin, mitattiin ja alueesta laadittiin kartta (ks. lisätiedot).
Suorakaiteinen kirkkorakennus siiaitsi Helkkolan ja Punkarin (Tuomalan) talojen rajalla. Se oli kooltaan 14 x 10 m. Ovi oli länsipäädyssä sekä eteläsivulla. N. 10 m länteen oli tapuli, perustaltaan 6 x 6 m. Tiedon mukaan paikalle suunniteltiin kaivauksia 1950-luvun lopulla (Lars Pettersson).
Alueella tiedetään olevan runsaasti hautauksia sisältävä hautausmaa, jonka nykyinen valtatie ja jo aiempi maantie leikkaavat. Ilmeisesti tien itäpuolella on sijainnut salvottu hirsiaidalla rajattu kirkkotarha, länsipuolella kiviaidan ympäröimä hautausmaa, joka on sittemmin ollut peltona. Pala kiviaitaa on ollut jäljellä ainakin vielä 1900-luvulla. Alueelta on otettu mm. soraa ja vainajien jäännöksiä on havaittu runsaasti, usien varsin lähellä maanpintaa. Soranoton sekä mm- 4-tien rakentamisen takia alue on osittain tuhoutunut.
Kansanperinteen mukaan myös kirkkokangasta vastapäätä, Siikajoen keskellä olevassa
Helkkolan saaressa olisi ollut muinainen hautausmaa. Nykyisellä peruskartalla pitkänomaisen saaren nimi on Junnonsaari (alakohde).
Vuonna 1935 kirkkomaan paikalla olevaan suureen maakiveen on kiinnitetty saarnahuoneen muistotaulu. Kiveen liittyy tarina, jonka mukaan se on Kurranjärven tien varrella, Pierukivenkankaalla 1800-luvun alussa ollut suuri Varmsan(?) kivi, jota Varmsa oli kuin jättiläisen voimilla kantanut.

Savaloja Hautakoski (Kivirakenteet)
Historiallinen; Muinaisjäännösrekisterissä on ollut mahdollisena muinaisjäännöksenä kohde Savaloja Vilppola, josta on ollut seuraavat tiedot: Paikallisen kertojan mukaan Vilppolassa on kivi, johon on hakattu tuntemattomia merkkejä: koristeellinen C:n näköinen kirjain ja numero 12 sekä näiden yläpuolella piirros, jossa on tulppaaninmuotoinen suppilokaari, jonka yläpään sulkee kaariviiva. Samanlaisia kiviä on myös Rankioperällä Paavolassa ja Vihannin rajan lähellä. Kivet ovat jalustallisia(?) ja n. 1 m korkeita.
Entiset koordinaatit: P (ETRS-TM35FIN): 7150845 I (ETRS-TM35FIN):426897
Mahdollisesti kyseessä on Pietiläntien pohjoispuolella ja Karhunkankaantien länsipuolella sijaisteva rajakivi, joka ei sijaitse millään olemassa olevalla rajalla. Kiveen on kaiverrettu numero 12 ja sen oikealle puolelle kirjain c. Näiden yläpuolella on kruununmerkki. Kiven korkeus on noin 70 cm, leveys 25 cm ja paksuus noin 15 cm. Kivi on pienemmistä kivistä tehdyllä jalustalla. Metsäntöiden yhteydessä kivi oli kaatunut kumoon, mutta paikalliset olivat nostaneet sen pystyyn jokin aika sitten.

Taluskylä Sammakonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty Alavieskan kunnantalolla sijaisevaan karttaan. Sitä ei ole tarkastettu maastossa.

Taluskylä Tolosperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty Alavieskan kunnantalolla sijaitsevaan karttaan.
2021: Kallion juurella sijaitsevan tervahaudan halkaisija on noin 10 m ja syvyys noin 1 metri mitattuna pohjalta vallin yläreunaan. Haudan halssi suuntautuu lounaaseen. Vallia on havaittavissa ainoastaan halssin puolella, kun taas haudan koillispuolella, kallion juurella, halssi ei erotu. Vallin leveys on noin 2 m.

Vouhkarinoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kalajoen ja Alavieskasta Kalajoelle johtavan tien no. 27 eteläpuolella Vouhkarinojan
itäpuolella pienen mäen päällä. Tervahauta on noin 10 metriä halkaisijaltaan ja halssi laskee pohjoiseen.

Lammassalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Matalalla moreenisaarekkeella Sivakkanevan koillispuolella on tervahauta, sen halkaisija on 12 m ja syvyys 0,6 m. Halssi suuntautuu etelään, se on sortunut.
2013 saadun paikkakuntalaisen palautetiedon mukaan tervahaudan valleille oli kettu kaivanut pesäänsä 1960-70-luvulla. Lammassaloa ympäröivällä suolla on metsäsaarekkeissa tuolloin havaittu useita kivilatomuksi, joiden on arveltu toimineen näkö- ja tuulensuojana metsästäjälle. Saarekkeet on sittemmin hakattu paljaaksi. Alavieskasta tuleva Raution kirkolle vievä polku oli myös 1960-70-lyvylla vielä selvästi havaittavissa ennen metsähoidollisia toimia. Polku oli kivetty tasaiseksi luolikoitten ylityskohdista. Polun varrella on myös papin kiveksi nimetty kivi, jolla joku pappi joskus oli levähtänyt. Polku on pääosin kadonnut, mutta kivetykset on havaittu myöhemminkin. Niitä ei kuitenkaan havaittu vuoden 2020 inventoinnissa.

Kaarrelampi koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiiminkijoen länsipuolella, Syvälammin ja Kaarrelammin välisellä moreenikankaalla. Äestetyn alueen korkeimman kohdan tuntumasta, loivasti etelään laskevalta kankaanosalta, äestysurista on tavattu asuinpaikkaan viittaavia merkkejä: kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä. Kyseessä saattaa olla lyhytaikainen leiripaikka.

Sivukangas 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kuusamontien pohjoispuolella, matalalla moreeniselänteellä. Alue on kivikkoista, kuivaa sekametsää kasvavaa kangasta. Paikalla on pyöreä, halkaisijaltaan 4,5 m ja korkeudeltaan 0,3 m kokoinen röykkiö, jonka keskellä on 2 x 1 m kokoinen kuoppa. Röykkiö on muinaisessa rantavallissa ja sen eteläosa onosittain tuhoutunut metsäkoneen alla ja viereen tehdyn rajamerkin seurauksena. Noin 1,5 m päässä oleva rajamerkki näyttää tehdyn röykkiön kivistä.

Hirvilampi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yhden savupirtin jäänteet sisältävä kohde sijaitsee Etelä‐ Sydänmaan luonnonsuojelualueen luoteislaidalla. Kohde sijaitsee pienen mäen itäreunalla Hirvilammen ja Raatejärven välimaastossa.
Maaperä on kivistä moreenia ja metsä on vanhaa mäntymetsää. Hirvilammesta noin 400 m koilliseen on pieni soiden ympäröimä kangassaareke. Sen itäkulmalla on kiukaallisen hirsirakenteisen kämpän jäännökset. Savupirtti on kooltaan noin 3,5m x 3,5 m. Liesi sijaitsee eteläseinällä, ovi sijaitsee länsiseinällä ja ikkuna itäseinällä.  Seinistä on jäljellä enimmillään noin 10 lahonnutta hirsikertaa. Katto on romahtanut pirtin sisään, kuten osa seinistäkin.  Kiuas on sijainnut kämpän länsinurkassa.

Kivilampi (1000007457) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Hiidenkankaan länsipuolella sijaitsevan Kivilammen pohjoispuolella sijaitsevan moreenikumpareen koillisreunassa on laaja kivikkokuoppa. Kuopan koko on noin 4 x 3,5 m ja syvyyttä sillä on noin 60 cm. Okkosen mukaan (1997) alueella on kaksi röykkiömäistä keskuskuopparakennetta. Enmsimmäinen on pyöreä, halkaisijaltaan 5 m ja 0,4 m syvä ja maljamainen. Kuopan pohja lienee ympäröivän kivikon tasolla. Se sijaitsee kankaan laella. Tästä noiin 70 m luoteeseen on toinen soikeahko kuoppa, kooltaan 5 x 4 m ja 0,3 m syvä.

Murhisaaret (Maarakenteet)
Historiallinen; Hämeenjärvestä noin kilometri länteen sijaitsevalla Murhisaaret (kartalla Murhasaari) -nimisellä pienellä soiden ympäröimällä moreenikankaalla on kolme kuoppaa, joista kuopan a halkaisija on noin kolme metriä ja syvyys noin 60 cm. Kuoppa b (ks. erilliskohteet) sijaitse tästä itään noin 200 m. Se on kooltaan suunnilleen kuopan a kokoinen. Sen itäpuolella on kolmas kuopanne, joka kuitenkin on näitä kahta edellä mainittua epämääräisempi.

Haapakangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Haukiputaan itäosassa sijaitsevan isomman Haapajärven etelärannasta runsas 300 m ja Haapakankaan vedenottamosta runsas 200 m koilliseen sijaitsevan loivan mäkisaarekkeen länsiosassa sijaitsee kasvillisuuden suojassa peruskartallekin merkitty suurikokoinen tervahauta (alakohde 1). Sen länsipuolella on noin 20-30 m mäkialueen länsiosan metsänkäsittelyssä vaurioituneessa rinteessä noin 3-4-metrinen painanne. Löytöjä ei havaittu, eikä koekuoppia kaivettu paikan tarkastuksessa syksyllä 2007. On mahdollista, että painanne liittyy tervanpolttovaiheeseen.

Kirvesjärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Rokuan kansallispuiston laajennusosan pohjoisosassa, Kirvesjärven itäpäässä, polun varressa. Maapohja on hiekkaa ja metsä noin 70-vuotiasta mäntyvoittoista sekametsää. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 16 m ja se on melko jyrkkä. Haudan päällä kasvaa noin 50-vuotiasta mäntyä Haudasta noin 10 metriä länteen on noin 2,8 m x 3,5 m kokoinen noin 1 m syvä kuoppa, luultavasti haudan vartijan asumuksen sija.
Peruskartalla on tervahaudan merkki arviolta 50 m etelään.
2020: Tervahaudan halkaisija on vallin päältä vallin päälle mitattuna noin 15 metriä. Vinovalovarjosteesta voi sen kokonaishalkaisijaksi hahmottaa noin 20 metriä. Halssiaukko erottuu noin 2 x 8 metrin kokoisena kaivantona, joka suuntaa lounaaseen eli järvelle päin. Haudan syvyys on noin 1,5 metriä. Haudan alue on hieman pusikoitunut, ja haudan päällä
kasvaa monen ikäisiä puita. Edellisen inventoinnin mukaista kuoppaa tervahaudan länsipuolelta ei havaittu. Sen sijaan tervahaudan kaakkoispuolelta kyllä, noin 10 metriä haudan eteläreunasta katsoen. Siitä vain noin 2,5 metrin päässä kulkee retkeilypolku.

Plassi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kalajoen jokisuu oli kauppapaikkana jo keskiajalla, mutta 1600-luvun lopulla Kokkolan kaupunki osti Plassin kauppapaikan markkinoita varten. Niitä pidettiin vuosittain 2-3 kertaa, ja Kalajoen markkinoista tuli Pohjois-Suomen tunnetuimmat. Tärkein myyntiartikkeli oli terva. Plassin alueelle rakennettiin ensin markkinakojuja, mutta 1800-luvun lopulta lähtien alueelle tuli myös vakinaista asutusta.
Markkinapaikka on merkitty vuonna 1763 laadittuun karttaan, jossa vanha Kokkolan kaupungin "Liquidations plats" sijoittuu markkinapaikka-alueen eteläpäähän. Vuoden 1835 kartassa markkinapaikan sijainti on sama ja sen pohjoispuolella on pikitehtaan (Beckbruk) alue. Pitäjänkartalla 1843 markkinapaikka on kapeana nauhana rannassa ja sen eteläosa sijoittuu kuten vuoden 1763 (ja myös 1805/1835) kartalla. Vuoden 1869 kartalla hahmottuu nykyisen kartan tilanne, alkuperäinen vanha Kokkolan kaupungin markkinapaikka on alueen eteläosassa.
Alkuperäinen markkinapaikka on siis alueen eteläosa ja sen pohjoisosassa on ollut pikitehdas ja terva-aittoja. Alue on edelleen varsin rakennettua ja alueen keskellä on laaja paikoitusalue. Alueella on kuitenkin jäljellä kohtuullisen runsaasti rakentamatonta ja pihamaata, jossa pintamaaperää ei ilmeisesti ole muokattu tai täytetty.

Iin Hamina (Hautapaikat)
Historiallinen; Iijoen suussa on sijainnut yksi Pohjois-Pohjanmaan tärkeimmistä historiallisista kauppapaikoista. Markkinat pidettiin kaksi kertaa vuodessa - heti uudenvuoden jälkeen ja juhannuksen tienoilla. Vanhin kauppapaikka on sijainnut jossakin Iin Haminan alueella kirkon koillispuolella. Markkinapaikka on merkitty useisiin vanhoihin karttoihin.
Alueella 1960-luvulla tehdyissä vesijohtoviemärien kaivutöissä on esiin tullut myös hautauksia, joten paikalla on ilmeisesti sijainnut myös hautausmaa.
Vuonna 2009 dokumentoitiin yli 70 hautausta, joista kaivettiin osittain tai kokonaan 65. sekä noin 1,9 metriä halkaisijaltaan ollut luukuoppa, johon oli sekundaarisesti haudattu vähintään noin 160 yksilön luita. Alueella on tutkimusten mukaan todennäköisesti sijainnut myös vanha kirkkorakennuksen paikka. Tutkimuksissa saatiin määriteltyä hautausmaan tarkka sijainti ja koko. Hautausmaa on ollut käytössä keskiajalla, ilmeisesti pääosin 1400- ja 1500-luvuilla, löytöinä tavattiin muun muassa brakteaatteja ja aurtuoita, jotka ajoittuvat karkeasti kyseisille vuosisadoille. Käyttö jatkui mahdollisesti siihen saakka kunnes 1580-luvun lopulla palaneen kirkon tilalle tehtiin uusi kirkko vuonna 1620 uudelle paikalle. Kaivauksissa saatiin selville hautausmaan koillis- ja lounaisreuna, alueen rajaus kaakossa ja luoteessa on arvio. Hautausmaan lounaispuolella sijainnut vanhan sataman alue on suurelta osin myöhemmän maankäytön tuhoamaa.

Ylilamminkankaan laki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ylilamminkankaan länsipään laella sijaitsella kivikkoalueella on muokatulta vaikuttavia kivikkkuoppia noin 50 m itään entisen kolmiomittaustornin paikasta. Alueella on ainakin kaksi kuopannetta toisistaan noin 10 m päässä. Ne ovat kooltaan 1,5 - 2 m ja noin 20-30 cm syviä. Kuoppien luonne on epäselvä, mutta ne sijaitsevat noin 300-400 m Ylilamminkangas lounas -asuinpaikalta pohjoiseen, jonka kanssa niillä voi olla ajallinen yhteytensä.
Inventointi 2023: Inventoinnissa kohde tarkastettiin ja kivirakassa voitiin havaita mainitut kaksi kuoppaa, mutta ne näyttävät sijaitsevan 18–28 m muinaisjäännösrekisterin pisteen luoteispuolella, jonomaisessa muodostelmassa. Kuoppien välissä on epäselvä, hieman vastaavan kaltainen kuoppa, joka ei erotu valokuvissa. Ajoitukseen ja kohteen luonteeseen ei saatu lisäselvyyttä.

Moskuankalliot (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee valtatie 8:sta (Kokkola-Oulu) noin 2,9 km itään ja Himangan keskustasta Typpöön johtavalta paikallistieltä noin 0,8 km luoteeseen. Pöntiönjoki kulkee kohteen pohjois-itäpuolella, noin 1,5-2 kilometrin etäisyydellä. Kohde sijaitsee Moskuankalliot –nimisellä, kaakkois-luodesuuntaisella, mäntyä ja jäkälää kasvavalla avokallioalueella. Röykkiöt sijaitsevat kallion lakialueen luoteispäässä ja -reunassa.
Alueella on yksi suurempi ja 3 pienempää röykkiötä. Röykkiöistä suurin on selvärajainen, kooltaan noin 7 x 5 metriä ja muodoltaan pyöreähkö. Pienemmät röykkiöt sijaitsevat tästä noin 24 metriä kaakkoon. Ne ovat matalia ja niissä kivet ovat enemmän hajallaan kuin edellä kuvatussa suuremmassa röykkiössä. Pienempien röykkiöiden tarkkaa lukumäärää on vaikea määrittää, koska joukossa on myös selvää luonnonkivikkoa.
Kohteen ympäristö viittaisi pronssikautiseen ajoitukseen, mutta kohteen korkeus (25 m mpy) mahdollistaa ajoituksen vasta rautakaudelle.
Lisäksi kallioalueella havaittiin runsaasti kvartsijuonteita.
Vuoden 2014 inventoinnissa alue ja röykkiö olivat ennallaan. Inventoinissa varmsitettiin, ettei muinaisjäännösalue yllä aiemman rajauksen ulkopuolelle. Röykkiöiden koordinaatit:

Soukannevankangas (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee Pöntiön kylästä noin 1,5 km itäkaakkoon, Pöntiönjoen itäpuolella, jokeen on matkaa noin 1,2 kilometriä. Kohde sijaitsee loivasti kaakkois-luoteissuuntaisella kallioalueella, sen pohjois-luoteispäässä. Röykkiöt sijaitsevat pienen kallionnyppylän laella.
Kohteessa on kaksi kiviröykkiötä, joista suurempi on selvärajainen, muodoltaan pitkänomainen ja kooltaan noin 7 x 5 metriä. Se on rakennettu pienen kallionyppylän päälle, ikään kuin kallion muotoa hyväksikäyttäen. Röykkiön päällä kasvaa mänty.
Edellisestä noin 10 metrin päässä sijaitsee toinen, varsin sekundääriseltä vaikuttava pienempi kivikasa, joka on epämääräinen ja vaikuttaa varsin hajoitetulta. Mahdollisesti kysymyksessä ei ole lainkaan hautaröykkiö, vaan kivet ovat ehkä suuremmasta röykkiöstä kannettuja.

Pikisaari (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Oulun keskustan länsipuolella sijaitsevaan Pikisaareen perustettiin pikiruukki 1600-luvulla. Ruukki sijaitsi saaren pohjoisosassa, missä maanpintaa peittää laajahko pikikerros. Kerros syntyi 1800-luvun puolivälissä ruukin palon yhteydessä. Pienpoltto loppui saaressa 1800-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Ruukilla oli historiansa aikana useita omistajia. Pikisaarella sijainneita rakennuksia ja pikiruukki on merkitty useisiin historiallisiin karttoihin ja 1800-luvun ensimmäisen puoliskon palovakuutuskarttoihin. Alue on nykyään puistoa. Alueelta on löytynyt kaivauksissa pikipannun tiilinen perustus, uunirakenne, rännejä, rakennustenpohjia ja jätekuoppia.
Vuoden 2021 koekaivauksissa havaittiin, että tontilla 19 oli alueita, joissa 1800-luvun loppua vanhempia kerroksia ei ollut enää löydettävissä. Kulttuurikerroksia ja rakenteita dokumentoitiin vain vähän. Koekaivausten aikana ei tavoitettu vuoden 1763 rakennuskantaa tai venäläisten hautauksia.
2023: Kohde vaikuttaa säilyneen hyvin. Kohteella risteilee joukko polkuja, joissa saattaa nähdä pikijäämiä maan kulumisen vuoksi.

Ukonkangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mertajärveltä Siuruanjokeen laskevan Mertajoen itärannalla, laajan Ukonkankaan harjanteen länsipäässä, Tannilan-Aittojärven välisen Venkaantien molemmin puolin. Asuinpaikka on hyvin laaja ja sisältää useita löytöpesäkkeitä. Ympäristö on hiekkakangasta ja matalaa männikköä. Kvartsilöytöjen lisäksi asuinpaikan pohjoisosassa on halkaisijaltaan metrin oleva kuoppa. Yhteensä koko asuinpaikan laajuudeksi on rajattu noin 9500 neliömetrin kokoinen alue.
Inventoinnissa 2011 havaittiin länsirinteen tienleikkauksessa n. 25 metrin matkalla kvartsia ja yksittäisiä palaneita kiviä; siitä kaakkoon johtavalla metsätiellä oli myös yksittäisiä palaneita kiviä. Pieni kuoppa pohjoisosassa vaikutta kannonnostokuopalta.

Ukonkangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mertajärveltä Siuruanjokeen laskevan Mertajoen pohjoispuolella, laajan Ukonkankaan harjanteen länsipään eteläreunalla, Tannilan-Aittojärven välisen Venkaantien eteläpuolella. Ympäristö on hiekkakangasta ja matalaa männikköä Vasikkasuon reunassa. Asuinpaikalla on havaittu kolme löytökeskittymää sekä pieni kuoppa, halkaisijaltaan noin 1,5 metriä. Löydöt ovat kvartsia. Asuinpaikka on rajattu 250 x 60 metrin laajuiseksi lähes välittömästi Ukonkangas 1:n itäpuolelta alkavaksi alueeksi.
Vuonna 2011 ei havaittu paljasta maanpintaa, koekuopista (yht. 7 kpl itä-länsi linjassa) ei saatu löytöjä eikä likamaa-havaintoja.

Ukonkangas 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mertajärveltä Siuruanjokeen laskevan Mertajoen pohjoispuolella, laajan Ukonkankaan harjanteen eteläreunalla, Tannilan-Aittojärven välisen Venkaantien eteläpuolella. Ympäristö on hiekkakangasta ja matalaa männikköä Vasikkasuon reunassa. Paikalla havaittiin kvartsi-iskoksia tuulenkaadon nostamassa hiekassa loivalla suolle laskevalla mäntykankaalla. Paikalla ei ole mitään selvää törmää havaittavissa. Tästä kohdasta 90 metriä itäkoilliseen näkyi tuulenkaadossa palanutta kiveä loivalla rantavallilla. Maaperä on alueella hienoa hiekkaa. Molemmille löytöpaikoille jätettiin oranssia nauhaa kantoihin merkiksi. Asuinpaikka on rajattu 150 x 50 metrin laajuiseksi alueeksi, mutta sen todellinen laajuus on epäselvä.
Vuoden 2011 inventoinnissa tutkittiin tuulenkaatoja ja kaivettiin muutamia koekuoppia, mutta mitään asuinpaikkaan viittaavaa ei havaittu.

Ukonkangas 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Mertajärveltä Siuruanjokeen laskevan Mertajoen pohjoispuolella, laajan Ukonkankaan harjanteen eteläreunalla, Tannilan-Aittojärven välisen Venkaantien eteläpuolella. Ympäristö on hiekkaista mäntykangasta. Tervahauta on suuri, halkaisijaltaan noin 15 metriä ja siinä on näkyvissä selvä ränni Vasikkasuolle päin. Haudan sisällä on onkaloita, mahdollisesti jonkin eläimen pesäkoloja.
Vuoden 2011 inventoinnissa tervahaudan läheisyydestä löytyyi mahdollinen tervapirtin jäännös (alakohteena).

Jyskykangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jakosuon turvetuotantoalueelle johtavan tien varressa olevalla Jyskykankaalla, joka on suoalueelta kohoavan kaakko-luode -suuntaisen harjun osa. Maasto on soransekaisen hiekan muodostamaa avointa mäntykangasta. Paikalta löytyi tien itäpuolen leikkauksesta pieneltä alalta muutamia kvartseja kivisen, mutta hiekkapohjaisen maan seasta. Asuinpaikasta saattaisi olla jäljellä tien itäpuolella pieni kaistale. Rajaus on tehty siten, että asuinpaikkaa ulottuisi tien molemmille puolille noin 75 x 30 metrin alueella. Laajuus selviää kuitenkin vain koekaivauksin. Paikalle on jätetty oranssia merkintänauhaa männyntaimeen.
Vuoden 2011 inventoinnissa koillisesta tienleikkauksesta havaittiin kolmesta kohdasta punaiseksi palanutta maata ja palaneita kiviä, pieniä kvartsi-iskoksia ja kiviesineen teelmä.

Jyskykangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jakosuon turvetuotantoalueelle johtavan tien varressa olevalla Jyskykankaalla, joka on suoalueelta kohoavan kaakko-luode -suuntaisen harjun osa. Maasto on soransekaisen hiekan muodostamaa avointa mäntykangasta. Noin 180 metriä Vengasharjulle johtavan tien risteyksestä etelään, tien itäpuolen leikkauksen hienosta hiekasta löytyi pari kvartsi-iskosta. Paikka on tasaista kangasta suhteellisen massiivisen pohjoiseen suuntautuvan rantatörmän takana (eteläpuolella). Löytöpaikan kohdalle mäntyyn jätettiin oranssi merkkinauha. Tien itäpuolen kankaalle tehdyissä koekuopissa maa oli hienoa puhdasta hiekkaa. Asuinpaikan laajuus on selvitettävissä vain koekaivauksin, mutta alustavasti on rajattu 40 x 20 metrin kokoinen alue tien molemmin puolin.
Vuoden 2011 inventoinnissa paikalla ei havaittu mitään asuinpaikkaan viittaavaa. On mahdollista, että kyseessä on vain kvartsilöytöpaikka, koska tienleikkauksissa yht. 30 m:n matkalla ei saatu löytöhavaintoja, palaneita kiviä tai likamaata.

Jyskykangas 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jakosuon turvetuotantoalueelle johtavan tien varressa olevalla Jyskykankaalla, joka on suoalueelta kohoavan kaakko-luode -suuntaisen harjun osa. Maasto on soransekaisen hiekan muodostamaa avointa mäntykangasta. Löytöpaikka on Vengasharjulle johtavan tien varressa, Vengasharjun risteyksestä noin 400 metriä länteen, tien eteläpuolella. Paikalta löytyi pieni keskittymä kvartsia suonreunaa pitkin kulkevan tien eteläpuolen leikkauksesta, moreenimaasta. Kvartsia oli selvästi myös turpeen alapinnassa kiinni eli alkuperäisellä paikallaan. Kumpare nousee tässä vain noin metrin verran suon pinnasta. Löytöpaikalle on jätetty mäntyyn oranssia merkintänauhaa. Asuinpaikan laajuudeksi on rajattu 60 x 30 metrin laajuinen alue. Vuoden 2011 inventoinnissa havaittiin samassa leikkauksessa likamaata ja jonkun verran heikosti palaneita kiviä.

Pyöriämaa 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pyöriämaa on osa suoalueen halki kulkevaa harjujonoa, joka Pyöriämaan kohdalla on lähinnä itä-länsisuuntainen. Asuinpaikka sijaitsee Pyöriämaan itälaidalla, Vengasharjulle johtavan tien varrella, Vengasharjun risteyksestä noin 2,1 km länsiluoteeseen. Harjun läpi kulkevan tien eteläpenkasta, hienohiekkaisesta maaperästä löytyi joukko kvartsi-iskoksia pieneltä alueelta. Löydöt olivat tienpuoleisessa penkassa, eivät ehjän kankaan puoleisessa. Tie on tehty kaivamalla ojat ja levittämällä mursketta kankaalle tien kohdalle. Tien alla on siten ehjää asuinpaikkaa. Metri löytökohdasta itään on tien penkassa tummanpunaista maata ja hiiltä sisältävä läikkä, joka lienee palomaata vaikka onkin lähes punamullan väristä. Läikkä puhdistettiin valokuvausta varten ja peitettiin jälleen hiekalla. Löytökohta on merkitty oranssilla merkintänauhalla läheiseen mäntyyn. Asuinpaikka on rajattu noin 90 x 30 metrin laajuiseksi, mutta sen todellinen laajuus on selvitettävissä vain koekaivauksin.
Vuonna 2011 havaittiin paikoitellen heikkoa likamaata ja yksittäisiä palaneita kiviä.

Pyöriämaa 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pyöriämaa on osa suoalueen halki kulkevaa harjujonoa, joka Pyöriämaan kohdalla on lähinnä itä-länsisuuntainen. Asuinpaikka sijaitsee Pyöriämaan keskivaiheilla 2,5 km Vengasharjun risteyksestä länsiluoteeseen, Vengasharjulle johtavan tien varrella. Paikalta löytyi erittäin runsaasti kvartsia, josta osa jätettiin vielä paikalleen. Löytöpaikka on tien eteläleikkaus, löydöt tien puolella penkkaa eli varsinainen löytöalue on tien alla. Löytöjä oli noin viiden metrin matkalla. Tie on perustettu vain kaivamalla ojat ja levittämällä murske kankaalle tien kohdalle, jolloin tien alla on ehjää kangasta. Maaperä on karkeaa hiekkaa ja maasto mäntykangasta. Löytöjä oli tienpenkan lisäksi tien eteläpuolella olevassa hiekkakasassa, joka lie nostettu ojista. Löytöpaikka on loivasti lounaaseen, Puronlatvasuon suuntaan laskevaa kangasta, törmää ei ole havaittavissa. Asuinpaikan laajuudeksi on arvioitu noin 60 x 40 metriä tien molemmin puolin, mutta todellinen laajuus on selvitettävissä vain koekaivauksin. Paikalle jätettiin merkiksi oranssia nauhaa.
Vuoden 2011 inventoinnissa tienleikkauksessa löytyi n. 15 m matkalla runsaasti kvartsia (yksi rikas keskittymä lounaisessa tieleikkauksessa), sekä palanutta luuta, palaneita kiviä ja palanutta maata. Asuinpaikka ulottuu ilmeisesti tienleikkauksesta n. 15 m lounaaseen heikolle törmälle asti.

Alajärvi (1000012491) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Alajärvi sijaitsee Vengasjärven eteläpuolella, hieman yli kilometri Venkaantiestä etelään. Vengasharjun luoteinen osa ulottuu Alajärven kaakkoisrannalle ja kohde sijaitsee harjun päällä, noin 50 metriä järven rannasta. Harjun laki on jokseenkin tasaista hiekkamoreenikangasta, jossa kasvaa matalaa mäntymetsää. Paikalla on havaittu kolme kivirakennetta. Ensimmäinen röykkiö on koottu halkaisijaltaan alle 30 cm olevista kivistä. Näkyvillä olevat kivet muodostavat puolikaaren, kooltaan noin 4,5 x 2 metriä, ja korkeudeltaan 70-80 cm. Kivikko jatkunee hieman myös turpeen alla. Kivien päällä kasvaa vähän sammalta ja turvetta. Toinen röykkiö sijaitsee ensimmäisestä 20 metriä kaakkoon, se on aitamainen, puikulan muotoinen, kooltaan noin 4 x 0,7 metriä ja siinä on isompia kiviä kuin ensimmäisessä. Röykkiö on sammaloitunut. Kolmas on edellisestä alle 20 metriä lounaaseen ja kooltaan noin 5 x 1,5 metriä. Myös tämä on aitamainen rakennelma. Tasanteelle röykkiöiden väliin tehtiin joitakin koekuoppia, joissa oli hyvin sekava kerrosjärjestys useine maannoksineen. Vaikuttaa siltä, että tasanne olisi raivattu jotain tarkoitusta varten ja kiviröykkiöt olisivat raivauskasoja. Niiden ajoitus on täysin avoinna.

Sainselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sainselkä on neljä kilometrirä pitkä, kaakko-luodesuuntainen harju, joka ulottuu Iso Ahvenjärveltä kaakossa Jyskysuon eteläpuolelle luoteessa. Sainselkä 1 sijaitsee aivan harjun luoteispäässä. Talonpohja on mitoiltaan 10 x 7 metriä ja se muodostuu seinän pohjiksi kaivetuista maa- ja kivivalleista. Keskellä on liesikumpu. Rakennelma on hyvin sammaloitunut. Rakennuksesta vajaa 50 metriä luoteeseen suossa on lähde. Talonpohjasta 95 metriä etelälounaaseen kankaalla on suon reunan kumpareella raivatulta vaikuttava tasanne, jonka laidoilla on ehkä raivauskasoja. Tasanteen koko on noin 8 x 7 metriä. Suon puolella tasanteen edustalla on pari pientä kuoppaa, joissa on sammaloituneet jyrkähköt reunat. Samanlaisia on ympäristössä useampiakin. Maaperä on koepistosta päätellen kivensekaista hiekkaa.

Sainselkä 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sainselkä on neljä kilometrirä pitkä, kaakko-luodesuuntainen harju, joka ulottuu Iso Ahvenjärveltä kaakossa Jyskysuon eteläpuolelle luoteessa. Sainselkä 3 sijaitsee harjun luoteisosassa, harjun reunaa kulkevan tien varrella. Lähellä Parkkosenmaalle johtavaa tien risteystä, heti sen luoteispuolella on nuotiopaikka, jonka tuntumasta tienpinnalta ja tienreunan myllerryksessä oli joukko hyvälaatuista kvartsia. Osa kvartsista oli hiekkapaakuissa, joka koostui tiiviistä vaaleasta, huuhtoutuneesta hiekasta. Ilmeisesti nämä paakut olivat syntyneet tienteossa pintaturpeen kuorinnassa ja työnnetty tien sivuun. Löydöt eivät mitä ilmeisimmin ole primaaripaikallaan, vaan varsinainen asuinpaikka on jossain lähistöllä, tuskin kuitenkaan kymmentä metriä kauempana. Koekuopista ei kuitenkaan paljastunut mitään. Asuinpaikan laajuus ja ehjyys on selvitettävissä vain koekaivauksin.

Sainselkä 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sainselkä on neljä kilometrirä pitkä, kaakko-luodesuuntainen harju, joka ulottuu Iso Ahvenjärveltä kaakossa Jyskysuon eteläpuolelle luoteessa. Sainselkä 4 sijaitsee harjun keskiosan pohjoisreunalla, Parkkosensuon etelärannalla. Parkkosensuo vaikuttaa umpeenkasvaneelta järvialtaalta. Kankaalla on tehty aukkohakkuu ja maapohja on äestetty. Näistä äestysvaoista löytyi runsaasti kvartsi-iskoksia pääasiassa kahdesta keskittymästä molemmin puolin suolle johtavaa metsätraktoritietä. Itäisempi keskittymä on laajuudeltaan noin 50 x 30 metriä ja läntisempi keskittymä puolestaan noin 35 x 30 metriä. Osa löydöistä jätettiin paikalleen, sillä kvartsia oli paikalla hyvin runsaasti. Harju laskee paikalla pohjoiskoilliseen loivasti, löytökohdilla on kuitenkin tasaista. Maaperä on hiekkaa. Metsä-äestys on ollut suhteellisen kevyt, joten asuinpaikka on siitä huolimatta kohtuullisen ehjä. Vastaavia asuinpaikkapesäkkeitä saattaa olla runsaasti Sainselän reunoilla, mutta niiden esiinsaaminen ehjässä metsässä vaatii systemaattista koekuopitusta. Muinaisjäännöksen laajuudeksi on rajattu noin 200 x 80 metrin alue suon rannalla.

Sainselkä 5 (Maarakenteet)
Historiallinen; Sainselkä on neljä kilometrirä pitkä, kaakko-luodesuuntainen harju, joka ulottuu Iso Ahvenjärveltä kaakossa Jyskysuon eteläpuolelle luoteessa. Sainselkä 5 sijaitsee harjun kaakkoispään lähellä, harjun päällä olevasta hiekkakuopasta muutamia kymmeniä metrejä pohjoiseen ja koilliseen. Harjun päällä, hiekkakuopan pohjoisreunasta noin 40 metriä pohjoiseen on kankaalle kaivettu, halkaisijaltaan noin kaksi metriä oleva kuoppa, jossa on heikot vallit ympärillä. Kuoppa on metsäkoneen uran kohdalla ja ympärillä kasvaa nuorta männikköä. Kuopan reunat ovat loivat, joten aivan resentti se ei liene. Tästä 55 metriä itäkoilliseen, harjun törmän reunalla on tervahauta, halkaisijaltaan noin kahdeksan metriä. Juoksutusränni on kaivettu alarinteeseen.

Kivikautinen; Sainselkä on neljä kilometrirä pitkä, kaakko-luodesuuntainen harju, joka ulottuu Iso Ahvenjärveltä kaakossa Jyskysuon eteläpuolelle luoteessa. Sainselkä 6 sijaitsee harjun kaakkoispäässä, harjun päälle kaivetun hiekkakuopan etelä- ja itäreunan tuntumassa. Hiekkakuopan reunasta ja pohjalta löytyi liuske- ja kvartsi-iskoksia noin 40 metrin matkalta. Iso kvartsiydin jätettiin paikalleen. Tuntuu todennäköiseltä, että osa asuinpaikasta olisi jäljellä Isolle Ahvenjärvelle suuntautuvalla hienolla hiekkatörmällä, jonka reuna on noin 20-30 metrin päässä löydöistä. Koekuopista ei paikalta kuitenkaan löytynyt mitään, joten on myös mahdollista että löydöt ovat jäänteitä hieman korkeammalla tasolla sijainneesta asuinpaikasta. Tässä tapauksessa asuinpaikasta ei liene mitään jäljellä. Asuinpaikaksi on kuitenkin rajattu 130 x 40 metrin kokoinen vyöhyke hiekkakuopan kaakkoiskulmalla.

Sainselkä 7 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Sainselkä on neljä kilometrirä pitkä, kaakko-luodesuuntainen harju, joka ulottuu Iso Ahvenjärveltä kaakossa Jyskysuon eteläpuolelle luoteessa. Pyyntikuoppakohde sijaitsee aivan harjun kaakkoispäässä, vajaa 90 metriä pitkänä jonona "katkaisten" reitin Sainselältä Iso Ahvenjärven eteläpuolta kulkevalle kannakselle. Paikalle on hiljattain rakennettu mökki, jonka rakennustöissä osa kuopista on saattanut hävitä, mutta nykyisellään jäljellä on seitsemän selvää pyyntikuoppaa ja pari pienempää, mahdollista pyyntikuoppaa. Kohteen ympäristö on hienohiekkaista kangasta ja matalaa mäntymetsää. Osa kuopista on Sainselän luoteispäähän johtavan tien itäpuolella, harjun kumpareisessa päässä ja osa hieman idempänä, mökin piha-alueella. Muinaisjäännökseksi on rajattu 100 x 45 metrin laajuinen alue.

Kollajankangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kollajankangas sijaitsee Iijoen varrella, joen länsirannalla, Kollajanniemen kylän länsipuolella. Kankaan halki kulkee Pudasjärvelle johtava maantie ja kylä on maantien ja joen välissä, ehjä kangas tien länsipuolella. Kollajankankaalle johtavan pienen tien päässä on pieni hiekkakuoppa ja tämän kuopan itäpuolella on lohkotuista kivistä muutaman maakiven tuntumaan rakennettu hevosenkengän muotoinen kivikehä, mitoiltaan noin 2,5 x 3 metriä ja korkeudeltaan 60-70 cm. Paikka on tasaista mäntykangasta ja Kollajankankaan korkeinta kohtaa. Rakennelmasta on hiekkakuopan reunaan noin 25 metriä. Kivet on selvästi lohkottu, mutta esimerkiksi räjäytysreikien jälkiä niissä ei näy. Samoista kivistä on tehty myös rajapyykki, joka sijaitsee kivikehästä noin viisi metriä luoteeseen. Rajapyykki on halkaisijaltaan noin 70 cm. Kivikehästä noin 15 metriä kaakkoon kivikossa on halkaisijaltaan noin kaksi metriä oleva kuoppa, joka sijaitsee myös metsään aukoksi hakatulla rajalinjalla. Kuopan vieressä on muutama maakiven päälle kasattu lohkokivi. Mahdollisesti kivikonstruktiot ovat jonkinlaisia kivivarastoja tms. suhteellisen tuoreita rakennelmia.

Vitikkomaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Iijoen länsipuolella olevasta laajasta Alaojan ja Kumpuojan erottamasta Kumpusaaresta länteen, Kumpuojan länsirannalla olevan Vitikkomaan kankaan itäkärjessä. Lähimmät talot ovat vajaan kilometrin päässä etelään olevat Ripsalan ja Sieppalan tilat. Vitikkomaan itäkärki on metsä-äestetty joitakin vuosia sitten ja tältä matalalta joenvarsikumpareelta löytyi kvartsia äestysvaoista noin 60 x 20 metrin kokoiselta alueelta. Maaperä on kivikkoista hiekkamoreenia ja maa oli vain siellä täällä näkyvissä tarkastushetkellä. Keskeisimmän löytöalueen koko on vain noin 15 x 15 metriä. Tällä kohdalla on kaivettu oja ja sen länsipuolelle käännetyissä kasoissa oli runsaasti kvartsia. Asuinpaikka on rajattu löytöjen perusteella hieman topografiaa (kumparetta) mukaillen.

Haapasenlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iijoen itärannalla, Petäjäkankaan kylän koillispuolella, Petäjäkankaan talosta 720 metriä koilliseen. Asuinpaikka on kumpareella/harjanteella, joka on soistuneen Haapasenlammen etelärannalla. Paikalle johtaa tie, jonka pohjoispuolella olevaan kuusikkoon tehdyistä koekuopista yhdessä oli löytöjä kaksi kvartsi-iskosta. Maa oli kuopissa hyvin punaruskeaa hiekkaa/hietaa, jossa 15-20 cm syvyydellä tuli vastaan kiviä. Paikalle tehtiin useita koekuoppia, mutta muista kuopista ei löytöjä tullut. Asuinpaikan laajuus on arvioitu topografian perusteella. Löydöllisen koekuopan viereiseen puuhun jätettiin oranssia merkintänauhaa.

Ojakangas (1000012509) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Aittojärvestä Livojokeen laskevan Aitto-ojan eteläpuolella olevalla Ojakankaalla, sen koillisreunalla, Männistön talosta 260 metriä kaakkoon. Livojoen rantaan johtavan tien varressa on tehty aukkohakkuu ja sen kupeessa tiessä on levennys, jonka kohdalta maan pinnasta ja maata rapsutettaessa myös karikkeen alaisesta huuhtoutumiskerroksesta löytyi kvartseja. Tielle on tuotu jonkin verran hiekkaa ja on olemassa pieni mahdollisuus, että kvartsit olisivatkin muualta tuotuja, sillä hakkuun metsä-äestysurista ei löytöjä tullut. Toisaalta kvartsi on selvänä keskittymänä ja se on hyvälaatuista. Löytöpaikka on tasanteella matalan törmän päällä suuntautuen Aitto-ojan rannan suoalueelle koilliseen.

Lautakangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Aittojärven itärannalla, Livojokeen laskevan Aitto-ojan suun koillispuolella olevalla Lautakankaalla, jonka halki kulkee Ypykkäjärven tie. Lautakankaan keskiosaa on rikottu hiekkakuopilla, muuten maasto on kaunista, tasaista mäntykangasta, jolla on noin 110 m mpy korkeudella oleva muinaisrantaterassi. Tämän rantaterassin yläpuolella on kuusi asumuspainannetta hajanaisena itä-länsisuuntaisen jonona molemmin puolin Ypykkäjärven tietä. Tien länsipuolella on kaksi painannetta ja tien itäpuolella neljä painannetta. Selvimmästä painanteesta (painanne 1) löytyi siihen tehdystä koekuopasta hiotun kiviesineen katkelma ja tummaa likamaata. Kolmeen muuhun painanteeseen tehdyissä koekuopissa oli myös likamaata. Painanteiden lisäksi kankaalta löytyi pari kvartsi-iskosta painanteesta 1 135 metriä pohjoiseen sähkölinjan alle kaivetun vesijohdon myllertämästä maasta, hienosta hiekasta. Tässä kohdassa on sijainnut myös perunamaa. Asuinpaikan rajaus on tehty topografian mukaan niin, että se kattaa Lautakankaan länsi- ja eteläosan 110 m mpy korkeuskäyrän yläpuolella.

Lautakangas 2 (1000012511) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Lautakangas sijaitsee Aittojärven itäpäässä, Ypykkäjärvelle johtava tie halkaisee kankaan. Lautakankaan pyyntikuopat sijaitsevat tien molemmin puolin kankaan pohjoisosassa, Kallioperä-nimisestä Aittojärven lahdesta kaakkoon. Lautakangas on tasainen mäntykangas, jonka keskiosaa on rikottu hiekkakuopilla. Paikalta löydettiin neljä kuoppaa, jotka ovat halkaisijaltaan 1,5-3 metriä. Kaikki kuopat eivät välttämättä ole pyyntikuoppia vaan osa saattaa olla esimerkiksi hiilikuoppia.

Vengasvaaran itäpää 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee laajan Vengasvaaran harjun itäpäässä, Mertajärveltä Siuruanjokeen laskevan Mertajoen länsirannalla, vastapäätä Ukonkangasta ja siellä olevaa asuinpaikkaa Ukonkangas 1. Paikalta löytyi vanhan tieuran pinnalta ja metsäpolulta kvartseja Venkaantien eteläpuolelta, noin 150 metriä Mertajoesta länteen, etelään johtavan metsätien/polun alkupään tuntumasta. Löydöt ovat joitakin kymmeniä metrejä Mertajokeen laskevan törmän reunasta länteen. Löytöjä oli alueella noin 40 metrin matkalla Venkaantietä pitkin ja alue on alustavasti rajattu tien molemmin puolin noin 65 x 60 metrin kokoiseksi alueeksi. Todellinen laajuus on selvitettävissä vain koekaivauksin. Asuinpaikka lienee tiestä huolimatta varsin ehjä, vaikka etelämpänä kankaalla on myös hiekkakuoppia.
Vuonna 2011 kohteet oli kasvillisuuden peitossa. Uudesta tienleikkauksesta havaittiin muutama palaneen hiekan läikkä ja yksittäisiä palaneita kiviä.

Vengasvaaran itäpää 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee laajan Vengasvaaran harjun itäpäässä, vajaa 200 metriä länteen Mertajärvestä Siuruanjokeen laskevasta Mertajoesta. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 10 metriä ja siinä on rännin paikka joelle päin näkyvissä. Tervahauta on korkeahkolla törmällä. Tervahaudasta noin 30 metriä koilliseen on suojeltu Venkaan lähde.
Vuoden 2011 inventoinnissa tervahaudan läpimitaksi määritettiin valli mukaan lukien 20 m, kuopan läpimitta 14 m ja syvyys 1,8 m. Halssi suuntautuu koilliseen; pituus 4 m ja syvyys 2,8 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri-ikäisiä havu- ja lehtipuita.

Vengasjärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Vengasvaaran länsipäässä, pienen Vengasjärven koillisrannalla, Aittojärveltä Tannilaan kulkevan Venkaantien varrella, sen molemmilla puolilla hiekkapohjaisella mäntykankaalla. Lähes koko asuinpaikan alue on metsä-äestetty. Löytöjä kerättiin yhteensä noin 220 x 130 metrin laajuiselta alueelta, mutta pääosa löydöistä oli kolmessa keskittymässä.
Keskittymistä läntisin sijaitsee Venkaantien eteläpuolella, järven rantaan johtavan mökkitien länsipuolella, jossa löytöjä oli noin 1,5 metriä yli suon pinnan nousevalla moreenitasanteella noin 35 x 15 metrin laajuisena keskittymänä. Toinen keskittymä on myös Venkaantien eteläpuolella, mutta mökkitien itäpuolella suhteellisen matalalla hienohiekkaisella tasanteella noin 25 metriä suon reunasta, ehkä 0,5-1 metriä suon pintaa ylempänä. Keskittymän laajuus on noin 50 x 25 metriä. Kolmas keskittymä sijaitsee Venkaantien pohjoispuolella, koilliseen johtavan metsätien tuntumassa, lähinnä sen eteläpuolella. Keskittymän laajuus on noin 25 x 15 metriä, maaperä hienoa hiekkaa ja alueella oli myös palanutta kiveä. Paikalla on hyvin loiva lounaaseen laskeva törmä, ja taustalla nousee selvästi kivisempi rinne. Kolmas keskittymä on asuinpaikan muita keskittymiä selvästi ylempänä, noin 2-3 metriä korkeammalla tasolla.
Yksi palaneen luun pala on löydetty metsään kaivetun ojan pientareelta, keskimmäisestä keskittymästä lähes 100 metriä itään, joten asuinpaikka jatkuu jokseenkin varmasti ehjälle metsäalueelle, jossa maasto jatkuu samanlaisena kuin äestysalueella. Yksittäisiä löytöjä on äestysvaoista muualtakin muinaisjäännökseksi rajatulta alueelta, jonka laajuudeksi on arvioitu noin 420 x 190 metriä.
Vuoden 2011 inventoinnissa metsäalueelle kaivettiin koekuoppia, mutta mitään asuinpaikkaan viittaavaa ei havaittu.

Saunajärvi (1000012525) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sauna- ja Jäkäläkankaan välissä olevan pienen Saunajärven etelärannalla, järven etelään työntyvistä lahdista läntisemmän eteläpuolella olevalla kankaalla, Lapinsaaresta noin 500 metriä suoraan etelään. Rannalla on pienellä alueella tehty kevyt laikutus suhteellisen nuoressa mäntymetsässä ja tältä laikutusalueelta löytyi muutamasta kohdasta kvartsia noin 30 metriä soisesta rannasta. Hieman lähempänä järven rantaa on halkaisijaltaan noin 3,5 metriä oleva painanne, jossa olevassa laikussa ei kuitenkaan näkynyt löytöjä. Kyseessä saattaa silti olla asumuspainanne. Asuinpaikkalöydöt ovat 200 x 45 metrin kokoiseksi rajatun muinaisjäännösalueen länsipäässä. Alueen itäpäässä on havaittu kaksi pientä kuoppaa, jotka saattavat olla esihistoriallisia, toinen halkaisijaltaan noin metrin ja toinen noin 0,5-0,8 metriä. Molemmissa havaittiin koekuopissa ehjä maannos.

Saunajärven leirikeskus (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saunajärven länsipäässä, Saunajärven ja Kolijärven välisellä kannaksella, leirikeskuksen pohjoispuolella. Leirikeskuksen päärakennuksesta 200 metriä pohjoiskoilliseen olevan nuotiopaikan yläpuoliselta rantatörmällä oli noin 20 x 10 metrin alueella maanpinta hieman enemmän kulunut kuin muualla ympäristössä ja tältä alueelta löytyi maan pinnalta kvartsia. Törmä on noin kolme metriä Saunajärven yläpuolella. Asuinpaikkaa reunustaa pyyntikuoppien kaari, joita on seitsemän kappaletta. Kuopat ovat halkaisijaltaan 1-2 metrin kokoisia.
Vuoden 2011 inventoinnissa löydettiin vielä kaksi pyyntikuoppaa, jotka poikkeavat muodoltaan asuinpaikan yhteydessä olevista kuopista.

Kolijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kolijärven kaakkoisrannalla, Saunajärven ja Kolijärven välisellä kannaksella, Kolijärven rantatörmällä, rannasta noin 70 metriä, Kolijärven rannalle johtavan tien eteläpuolella. Tervahaudan halkaisija on noin 12 metriä. Maastokartalle on merkitty toinenkin tervahauta havaitusta 185 metriä koilliseen.

Säynäjäkangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee pienen Säynäjäjärven eteläpuolella, Säynäjäkankaalla, järven pohjoisrannalle Venkaantieltä johtavan tien tuntumassa, sen molemmin puolin. Asuinpaikka on aiemmin ilmeisesti paljonkin laajemman Säynäjäjärven muinaisella rantatörmällä aivan Yli-Iin rajalla. Pohjoisrannalle johtavan tien länsipuolella havaittiin kaksi asumuspainannetta, ensimmäinen alemmalla rantatörmällä, halkaisijaltaan 4-4,5 metirä ja toinen ylempänä, loivalla rinteellä, kooltaan 4 x 6 metriä ja muodoltaan suorakaiteinen. Jälkimmäisestä asumuspainanteesta löytyi koekuopasta likamaan joukosta kvartsia ja palaneita kiviä. Ensimmäiseen painanteeseen tehdyssä koekuopassa ei ollut selvää likamaata eikä myöskään löytöjä. Painanteiden korkeustasoilta, hiekkatien pinnalta ja leikkauksista löytyi runsaasti kvartsia noin 40 metrin matkalta. Lisäksi kvartsia löytyi tiestä 80 metriä kaakkoon olevan pienen hiekkakuopan rannan puoleisesta reunasta ja kuopalle johtavan metsätien pinnalta. Vuoden 2020 tarkastuksessa hiekkakuopan rannan puoleisessa reunassa, sen alaosassa havaittiin palaneita kiviä sekä palanutta luuta, jotka olivat valuneet kuopan reunasta. Niitä ei otettu talteen. Kankaalla on vielä pieni, halkaisijaltaan noin kaksi metriä oleva kuoppa hyvin loivine valleineen, Venkaantien pohjoispuolella ja Säynäjäjärven tien itäpuolella.

Säynäjäkangas 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pienen Säynäjäjärven etelärannalla, muinaisen laajemman järven rantatörmällä, Venkaantien pohjoispuolella, järven pohjoisrannalle johtavan tien risteyksestä 500 metriä kaakkoon. Asuinpaikalla havaittiin kaksi asumuspainannetta matalalla rantatörmällä lähellä suon reunaa mäntykankaalla. Toinen painanteista on halkaisijaltaan noin 5,5 metriä ja siihen tehdystä koekuopasta löytyi kvartsia. Toinen on kooltaan noin 8 x 6 metriä, enemmän rinteeseen tehty tasanne kuin varsinainen painanne. Asuinpaikka on rajattu kankaalle noin 160 x 50 metrin laajuiseksi topografian perusteella. Vuoden 2020 tarkastuksessa alue ennallaan.

Kärppäsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee suojellun Kärppäsuon länsirannalla, Saunakankaalle etelästä johtavan tien varrella, Saunakankaalla olevasta risteyksestä noin 930 metriä etelälounaaseen. Asuinpaikka on matalalla nuorta männikköä kasvavalla hiekkakummulla tai -harjanteella, jonka läpi tie menee. Löytöjä on kerätty tien itäpuolen hiekkaleikkauksista noin 30 metrin matkalta. Kvartsin ja palaneen luun lisäksi leikkauksessa oli palanutta kiveä ja ruskeaa likamaata, erityisesti asuinpaikan pohjoisosassa, suolle johtavan pienen ajouran eteläpuolella. Asuinpaikkaa lienee ehjänä kapealla kaistaleella suon ja tienleikkauksen välisellä alueella. Rajaus on tehty löytöjen ja topografian perusteella.
Vuoden 2011 inventoinnissa kohteesta todettiin olevan vain pienet rippeet jäljellä tien itäpuolella. Noin 60 metrin matkalla oli paikoitellen palaneita kiviä ja palanutta luuta.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mertajärveltä Siuruanjokeen laskevan Mertajoen pohjoispuolella, laajan Ukonkankaan harjanteen eteläreunalla, Tannilan-Aittojärven välisen Venkaantien eteläpuolella, Vasikkasuon rannassa olevalle mökille johtavan tien varrella. Ympäristö on hiekkakangasta ja matalaa männikköä Vasikkasuon reunassa. Paikalla havaittiin palanutta luuta tienleikkauksessa pienellä alalla, mökille johtavan tien itäpuolella. Samassa paikassa oli hyvin punaiseksi palanutta maata. Tien varren mäntyyn jätettiin löytöpaikan merkiksi oranssia nauhaa. Paikka on loivan rantatörmän päällä. Laajuudeksi on arvioitu noin 80 x 30 metrin kokoinen alue tien molemmin puolin.
Vuoden 2011 inventoinnissa tien reunalta havaittiin lieden jäännös ja tästä 20 metriä etelään punainen, mahdollisesti palaneen maan läikkä.
2023: Kohde näytti 2023 inventoinnin aikaan säilyneen pitkälti ennallaan. Männyntaimia oli edellisen inventoinnin jälkeen ilmeisesti raivattu. Lieden kohtaa ei havaittu, mutta tämä on voinut peittyä kanervikkoon. Paikka sijaitsee loivalla rantatörmällä ja maaperä on hiekkaa. Maasto jatkuu samanlaisena joka suuntaan, ja kivikautiselle toiminnalle sopivia alueita on pitkin Ukonkankaan laitoja erityisesti eteläreunalla.

Metsälä (1000012496) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Metsälä sijaitsee Mertajärveltä Siuruanjokeen laskevan Mertajoen varrella, joen mutkassa. Metsälä on vanha pientila, jolle johtaa Venkaantieltä autotie. Tämän tien varressa, Metsälän tilasta 150-230 metriä itäkoilliseen olevalla kankaalla havaittiin kaksi röykkiötä ja kaksi kuoppaa. Ensimmäinen kiviröykkiö on muodoltaan epämääräisen soikea ja pitkänomainen, kooltaan noin 7-8 x 5 metriä ja sen korkeus on 60-70 cm. Reunoilla on isoja kiviä, joista osa maakiviä, keskellä on pienempiäkin kiviä, osin sammaloituneita. Lähistöllä ei ole näkyvissä merkkejä maankäytöstä, vain ehjää metsää. Osa kivistä on näkyvissä, osa täysin sammaleen alla. Tasanteelle kymmenen metrin päähän tehdyssä koekuopassa oli häiriintymätöntä hiekkaa. Vajaan kymmenen metriä röykkiöstä itään on turvettunut kuoppa, jonka sisähalkaisija on 1,2 metriä ja leveiden vallien kanssa noin 3,5 metriä. Kuoppa on aika matala. Toinen kiviröykkiö sijaitsee Metsäläntien eteläpuolella, lähempänä tilaa. Röykkiön halkaisija on 3,5 metriä ja se on pääosin sammaloitunut, mutta yhdeltä sivulta on hiljakkoin otettu kiviä. Röykkiön korkeus on noin 50 cm, kivet ovat pieniä. Noin viiden metrin päästä kivikasta on luontaisen näköistä kivikkoa, jonka päältä on ajettu metsäkoneella. Röykkiöstä 15 metriä itään on halkaisijaltaan metrinen kuoppa, joka ympäröivien vallien kanssa on kuitenkin halkaisijaltaan 2,5 metriä. Vallilla on podsolimaannos, joten aivan tuore kuoppa ei ole. Metsälän röykkiöistä ensimmäinen saattaa olla luontainen, ja jälkimmäinen resentti, mutta tutkimatta näiden röykkiöiden ja kuoppien ajoituksesta ja funktiosta ei voi sanoa mitään varmaa.

Siliäkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Siliäkangas sijaitsee Aittojärven länsipäässä, se on pitkä itäkaakko-länsiluodesuuntainen harju, jonka maaperä on reuna-alueilla hienoa hiekkaa. Pyyntikuoppakohde sijaitsee Aittojärven ja pienen Kankaisen järven välillä, Ojasuon eteläpuolella olevalla Siliäkankaan pohjoisreunalla noin 400 metrin matkalla. Kankaalla havaittiin kaikkiaan seitsemän kuoppaa, joista osa on selvästi pyyntikuoppia, osa hieman epämääräisempiä.

Haukilammensaarensärkkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Siliäkankaan pohjoislaidalla, laajahkon Matkalamminsuon eteläreunan kapealla hiekkasärkällä, joka yhdistää Siliäkankaan ja Haukilammensaaren toisiinsa. Särkkää pitkin kulkee polku, jonka pinnalta, 50-100 metriä turvetuotantoalueelle johtavalta tieltä löytyi pari kvartsi-iskosta. Löytöpaikka on vain joitakin kymmeniä senttejä suon pinnan yläpuolella. Vaikuttaa siltä, että hiekkamaata olisi nostettu polulle sieltä täältä polun vierestä hiekkapohjaiselta suolta. Ilmeisesti Matkalamminsuo on ollut aiemmin järvialtaana ja sittemmin kasvanut umpeen ja todennäköisesti noussutkin ylemmäs, jolloin asuinpaikka on ehkä suurimmaksi osaksi jäänyt suoturpeen alle.

Vengasjärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Vengasvaaran länsipäässä, pienen Vengasjärven koillisrannalla, aivan Aittojärveltä Tannilaan johtavan Venkaantien pohjoispuolella. Tervahauta on metsä-äestysalueella ja se on osittain joutunut myös äestetyksi niin että hiiliä on näkyvillä maaperässä. Haudan vallin päällä kasvaa muutama nuori koivu ja männyntaimia. Tervahaudan halkaisija on noin 15 metriä ja se on merkitty maastokarttaan.

Lamminkangas (1000012523) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Aittojärveltä Tannilaan johtavan Venkaantien varressa, sen eteläpuolella, Vengasjärven pohjoisrannalla. Lamminkangas on pienehkö harjukumpare laajan Vengasvaaran länsipuolella. Lamminkankaan eteläreuna putoaa jyrkästi Vengasjärven rantaan, mutta ennen rantaa ja rantasuota on kuitenkin matala tasanne, jonka halki oli kaivettu kuivatusoja ja lisäksi kangasta oli jonkin verran äestetty. Rikkoutunut maanpinta oli paljastanut erittäin runsaasti löytöjä (kvartsia, liusketta, luuta) ja tummanpunaisenruskeaa likamaata. Löytöjä oli paikalla niin paljon, että vain osa kerättiin talteen. Löytöjä oli noin 130 x 25 metrin kokoisella alueella, tiheimmin kuitenkin äestysalueen itäosassa, 40 x 15 metrin alueena. Asuinpaikaksi on rajattu koko äestysalue ja lisäksi tiheimmän löytöpaikan itäpuolella olevaa ehjää tasannetta yhteensä noin 280 x 65 metrin kokoiselta alueelta.

Kärppäoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudat sijaitsevat Kärppäsuolta Saunajärveen laskevan Kärppäojan varressa, sen pohjoispuolella, Saunakankaalla, Venkaantien eteläpuolella. Toinen tervahaudoista havaittiin kankaalla, jyrkän törmän päällä, metsä-äestyksen osittain tuhoamana. Tervahaudan halkaisija on noin yhdeksän metriä, juoksutusaukko sijaitsee alarinteessä ja äestysvaoissa näkyy jonkin verran hiiliä. Maastokartalle on merkitty toinen tervahauta tästä 40 metriä kaakkoon suon reunalla. Se on halkaisijaltaan 13-14 metriä ja se on täysin ehjä. Lisäksi havaittiin ensimmäisestä tervahaudasta 25 metriä länteen äestysvaoissa palaneita kiviä, jotka saattavat liittyä tervanpolttoon. Paikka on potentiaalinen myös esihistorialliselle asuinpaikalle.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Säynäjäkankaalla, pienen Säynäjäjärven etelärannalla, vanhalla rantatörmällä. Asuinpaikka on vastapäätä järven pohjoisrannalla olevaa Peippolan taloa, siitä 400 metriä etelään. Alue on hienohiekkaista mäntykangasta. Paikalla havaittiin kolme asumuspainannetta, yksi pienempi kuoppa ja pintalöytöjä parissa kohdassa. Asuinpaikka on kankaan halki tehdyn poroerotusaidan molemmin puolin. Itäisin asumuspainanne on halkaisijaltaan noin neljä metriä ja siihen tehdystä koekuopasta löytyi vahva likamaakerros ja siitä hiiliä, palaneita kiviä ja palanutta luuta. Tästä painanteesta vain seitsemän metriä länteen on toinen asumuspainanne, selvempi kuin edellinen ja noin metrin suurempi halkaisijaltaan. Painanteet sijaitsevat matalan rantavallin takana suhteellisen kaukana varsinaisesta rantatörmästä suon reunalla. Painanteesta 2 noin 40 metriä luoteeseen on halkaisijaltaan noin 1,5 metriä oleva kuoppa, joka on noin 50-60 cm syvä. Tästä 75 metriä länsiluoteeseen löytyi kvartsia tuulenkaadoista pieneltä aukiolta noin 25 x 25 metrin alueelta. Edelleen 80 metriä länsiluoteeseen on kolmas asumuspainanne; ikäänkuin kolmen perättäisen painanteen muodostama ryhmä, hyvin matala, 17 metriä pitkä ja neljä metriä leveä painauma, jonka ympärillä on vallia ja rannan puolella lisäksi pari epäselvää painaumaa. Koekuopista ei tullut löytöjä, mutta mahdollista likamaata. Tästä painanteesta vielä 90 metriä luoteeseen löytyi polun pinnalta yksittäinen kvartsi-iskos, jo läheltä Säynäjäkangas 1 -asuinpaikkaa. Käytännössä Säynäjäkankaan kohteet muodostavatkin yhtenäisen kokonaisuuden. Tarkastuksessa 2020 kohde oli ennallaan.

Kiviharju pohjoinen (Haukipudas) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kellon Kiviharjulla tasaisen kankaanlaen reunassa sijaitseva neljän kuopan ryhmä. Paikalle on Iijoen etelärannasta runsaat 300 m ja moottoritiestä noin 2100 m itään. Paikalla on vuonna 2006 todettu neljä kuoppajäännöstä, jotka yhteen kuoppaan tehdyn koepiston perusteella ovat keittokuoppia. Ne ajoittunevat varhaismetallikauteen (ks. erilliskohteet).
Noin 200-270 m lounaaseen - etelään sijaitsee pyyntikuoppa-alue Kiviharju luoteinen.
Kohdealue on noin 30 x 15 m ala
Vuoden 2011 inventoinnissa alueen nuori puusto oli harvennettu ja yksi kuopiosta oli täytetty raivausjätteellä.

Huopisenoja (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Iijoen pohjoispuolella, rautatiesillasta noin 0,5 kilometriä pohjoiseen ja rautatiestä noin 0,3 kilometriä länteen. Kyseessä on havupuuta kasvava kivikkoinen moreenikangas, jonka länsiosassa on pohjoinen-etelä -suuntainen röykkiö (1). Röykkiön koko on 2,5 - 3 x 3,5 - 4 metriä ja korkeus 0,4 - 0,5 metriä. Röykkiö on koottu maakiviä hyväksi käyttäen.
Tästä noin 50 metriä itään on toinen röykkiö (2), joka sijaitsee jyrkästi koilliseen laskevan törmän partaalla, rakkakivikon yhteydessä. Kiveys on kasattu löyhästi varsin kookkaista kivistä, suurimmat on ilmeisesti täytynyt vierittää röykkiöön. Kiveys on pitkänomainen, noin 4 metrin pituinen ja 1,5 - 2 metrin levyinen. Korkeutta sillä on 0,5 metriä. Kivikertoja kiveyksessä vaikuttaa olevan 1 - 2. Kiveyksen länsipäässä on kookas maakivi, ja kiveystä reunustavat erityisesti eteläiseltä sivulta kiveyksen muita kiviä kookkaammat kivet. Noin 0,2 kilometriä itään kankaan laella on kivikossa pieniä rakkakuoppia.

Pohjois-Ii Raasakkasuvanto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iin Asemankylän rautatiesillasta noin 1,6 kilometriä itään, noin 0,3 kilometriä Raasakkaksuvannon rannasta, pienellä itä- ja länsipuolelta peltojen ympäröimällä kumpareella, noin 20 metriä kumpareen vieritse kulkevan hiekkatien laidasta. Paikalla on tervahauta, jonka läpimitta on noin 12 metriä vallien päältä mitattuna. Syvyyttä tervahaudalla on noin 1,2 metriä. Haudan tervanjuoksutusränni suuntautuu etelään, joelle päin.
Kohteen vieressä on vanha palvaussauna, jota ei ole käytetty ainakaan muutamaan kymmeneen vuoteen. Palvaussaunan ja tervahaudan läheisyyteen on kerätty näytteille vanhoja peltotöissä käytettyjä koneita, jotka on tervattu ruostumisen estämiseksi.

Miehonselkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Miehonselkä sijaitsee Oulunsalon kunnan itäosassa, noin 1200 m Pilpanjärvestä pohjoiseen. Miehonselän sorakuopasta noin 400 m itäkaakkoon havaittiin vuonna 2006 inventointikurssin yhteydessä 6-7 asumuspainannetta noin 100 m matkalla. Niiden koko vaihtelee nin 6 - 15 m välillä. Kolmeen tehtiin koepistot, joista yhdessä havaittiin palanutta luuta (ks. erilliskohteet).

Mustikkalahti NW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapajärven Mustikkalahden luoteisrannalla. Maasto on melko alavaa ja tasaista peltoa, itään pistävää niemeä. Rannassa on lato ja pieni metsäpalsta, jossa on mökki. Löytöjä on kahdesta erillisestä kohdasta metsäpalstan molemmin puolin. Rantatörmä on jyrkkä, noin kaksi metriä korkea. Maaperä on hiekkaa.

Heikkola (71010062) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Haapajärven etelärannalla, Myllyojan suusta 300–400 m kaakkoon ja Ylitalon talosta noin 75 metriä länteen (eteläinen löytöalue). Alue on loivasti luoteeseen laskevaa hiekkapohjaista viljelysmaata, jolla erottuu kaksi loivaa peräkkäistä muinaisrantaterassia. Kohde löytyi vuoden 1990 inventoinnissa. Peltorinteestä löytyi kvartsiytimet kahdesta erillisestä kohdasta erillisiltä terasseilta.
Vuoden 2016 inventoinnissa alueelta ei tehty uusia löytöjä. Löytöalueiden itäpuolelta tarkastettiin mäen lakea, joka oli kauttaaltaan muokattua ja vaikeakulkuista kivikkoista maaperää.

Kantola 2 (1000012731) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Sotkajärven kaakkoispuolella, Oulujoen etelärannalla Kantolan talosta 60 metriä itään. Maasto on metsäinen kumpare Saviniementien ja joen välissä. Maaperä on hiekkaa ja rinne laskee pohjoiseen pieneen purolaaksoon, jonka uoma on syvä ja selkeä. Tervahauta on suuri ja syvä, sen halkaisija on noin 10 metriä. Juoksutuskuoppa on kaivettu pohjoiseen kohti ojaa. Kuoppaan on heitetty jonkin verran metalliromua.

Kantola 3 (1000012732) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Sotkajärven kaakkoispuolella, Oulujoen etelärannalla, Kantolan talosta 150 metriä koilliseen. Maasto on sekametsää pienen purolaakson pohjoisrinteellä. Maaperä on hiekkaa. Purolaakson rinteessä on tasanne, johon tervahauta on kaivettu. Juoksutusaukko on lounaaseen kohti puroa. Tervahaudan halkaisija on noin kolme metriä ja syvyyys hieman yli metrin. Tarkastuksen aikaan vuonna 2008 rinteellä oli harvennuttu metsää ja kuoppa oli risujen peitossa. Joen ranta tästä paikasta pohjoiseen on joen kanavoinnin täyttömaata.

Vitsakangas Onkamonoja (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kiviröykkiö Haukiputaan keskiosan kapeassa osassa sijaitsevan Vitsakankaan laella, Onkamonojan mutkan muodostaman niemekkeen korkeimmalla kohdella ja noin 120- 150 m länteen suurjännitevoimalinjasta. Kohde on löytynyt metsänhakkuusuunnittelun yhteydessä vuonna 2008.

Pohjois-Ii Tuomola 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iin Asemakylän rautatiesillasta noin 2,6 kilometriä itäkoilliseen, noin 0,3 kilometriä kalankasvatuslaitoksesta lounaaseen ja noin 4 metrin päässä metsätien reunasta. Tervahauta on kaivettu soituneeseen notkelmaan laskevan kuivan kanskaan reunaan, hiekkaiselle maaperälle.
Tervahaudan läpimitta on noin 7 metriä vallien päältä mitattun, ja syvyys noin metrin. Haudan tervanjuoksutusränni on kohti luodetta ja soistunutta notkelmaa. Tervahaudassa ja haudan ympärillä kasvaa noin 30-vuotiasta männiköä. Kohde on merkitty peruskartalle.

Etelä-Ii Sorosenperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iin kirkosta noin 3,0 kilometriä eteläkaakkoon, Liesiojan lounaispuolella, ojan ylittävästä Sorosentiestä noin 50 metriä länteen. Kuivan mäntykankaan laidassa, Liesiojan rantaterassille laskevan törmän reunalla on tervahauta, jossa kasvaa noin 20-vuotiasta kuusikkoa. Haudan tervanjuoksutusränni on kohti Liesiojaa, koilliseen. Haudan halkaisija on mitattuna 4 - 5 metriä leveän vallin päältä on noin 10 metriä, ja haudan syvyys noin metrin. Vallin päällä, haudan pohjoislaidalla on metrin syvyinen kuoppa, jonka halkaisija on noin 3 metriä.
Tervahaudan reunasta noin 6 metriä lounaaseen on 4,5 x 4,5 metrin kokoinen sammaleen peittämä betonilaatta, ilmeisesti rakennuksen perusta. Betonilaatasta noin 10 metriä itään on kolme kuoppaa. Kuoppa 1 on syvyydeltään 0,5 metriä ja halkaisijaltaan noin 3 metriä. Kuopan pohjalla havaitiin lapionpistossa paksu hiilensekainen huuhtoutumiskerros ja kuonaa. Edellisestä noin 10 metriä kaakkoon on kuoppa 2. Se on pitkänomainen, mitoiltaan 2,5 x 3,5 metriä, ja sen pohjalla oli paksu hiilikerros. Tästä edelleen noin 5 metrriä kaakkoon on kuoppa 3, jonka syvyys on noin 0,6 metriä ja halkaisija noin 3 metriä. Myös tässä kuopassa oli pohjalla paksu hiilikerros. Kaikissa kuopissa on loivapiirteiset vallit. Kyseessä lienevät hiilimiilujen jäännökset.
Kolmannen kuopan kaakkoispuolella on epämääräinen kaivanto, halkaisijaltaan noin 10 metriä. Se liittynee hiekanottoon. Tämän kaivannon kaakkoispuolella on vielä yksi kuoppa, mitoiltaan noin 2 x 3 metriä, ja syvyydeltään 0,4 metriä.

Etelä-Ii Mäkelänmutka 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iin kirkosta noin 3,3 kilometriä kaakkoon Liesiojan pohjoisrannalla, vastapäätä melko uutta pienkoneille tarkoitettua lentokenttää, joka on Liesiojan eteläpuolella. Tervahautojen kohdalla on kaadettu Liesiojan yli sillaksi noin puoli metriä paksu kuusi.
Tervahaudat sijaitsevat vajaan parinkymmenen metrin päässä toisistaan ja noin 15 metrin päässä Liesiojan pohjoisrannasta. Läntisempi haudoista on pellon laidassa. Haudan halkaisija on noin 4 - 5 metrriä leveän vallin päältä mitattuna noin 12 metriä, ja syvyys noin 1,5 metriä. Haudan tervanjuoksutusränni on Liesiojalle päin.
Itäisempi tervahauta sijaitsee muutaman metrin päässä pellosta, nuoren männikön laidassa. Haudassa kasvaa muutamia nuoria koivuja. Haudan halkaisija on noin 10 metriä ja syvyys noin 1,5 metriä. Myös tämän haudan tervanjuoksutusränni suuntautuu Liesiojalle päin.

Etelä-Ii Mäkelänmutka 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iin kirkosta noin 3,4 kilometriä kaakkoon Liesiojan pohjoisrannalla. Kohteen itäpuolella noin 30 - 40 metrin päässä kulkee uudehko sorapintainen tieura, joka ylittää Liesojan ja jatkuu Liesojan eteläpuolella olevalle pienkoneille tarkoitetulle lentokentälle.
Sammalpohjaisen mäntykankaan reunalla, Liesojaan laskevan törmän partaalla sijaitsee tervahauta, jonka halkaisija noin 3 - 4 metriä leveän vallin päältä mitattuna on noin 10 metriä. Haudan syvyys on noin 1,5 metriä ja tervanjuoksutusoja on Liesojalle päin. Haudan pojalla kasvaa kuusia ja koivuja.
Tervahaudasta noin 15 metriä koilliseen on maakuoppa, syvyydeltään noin 0,8 metriä ja halkaisijaltaan noin 2,5 metriä. Kuopan pohjalle tehdystä lapionpistosta tavattiin paksu huuhtoutumiskerros ja useita suuria kappaleita kuonaa. Kohde on erittäin hyvin säilynyt ja merkitty peruskartalle.

Uiskari 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Iin Asemankylän rautatiesillasta noin 0,6 kilometriä luoteeseen, noin 50 metriä Stenbergintien eteläpäästä, uuden ja vanhemman tielinjauksen välissä, nykyisen tielinjan itäpuolella, parikymmentä vuotta vanhassa mäntymetsikössä.
Kohteessa on havaittavissa maakuoppa, jonka syvyys on noin 0,5 metriä ja halkaisija noin 3 metriä. Kuopan pohjalle tehdystä lapionpistosta havaittiin noin 10 senttimetrin paksuisen huuhtoutumiskerroksen alla tumma noen- ja hiilensekainen kerros. Tumma kerros jatkui ainakin 30 senttimetrin syvyydelle saakka. Kyseessä on ilmeisesti keittokuopan jäännös. Rannansiirtymnuiskronologian perusteella kohde ajoittuu mahdollisesti varhaismetallikauden lopulle.

Uiskari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iin Asemankylän rautatiesilllasta noin 0,7 kilometriä pohjoisluoteeseen, luoteeseen päin viettävän rinteen hiekkaisen alaosam koillis - lounaissuuntaisella harjanteella, rinteen alla kulkevasta tieurasta parinkymmenen metrin etäisyydellä.
Noin 20 metrin päässä tieurasta ylärinteen puolelle, alkaen noin 20 metrin etäisyydellä hakkuuaukean itärajasta, sijaitsee neljä maakuoppaa, joita kiertävät matalat vallit. Itäisimpänä sijaitsee kuoppa 1, jonka halkaisija on noin 3 metriä ja syvyys noin 0,8 metriä. Kuoppa on vaurioitunut hakkuuaukeaa kynnettäessä. Tämän reunasta noin 2 metriä lounaaseen sijaitsee kuoppa 2. Sen halkaisija on noin 3 metriä ja syvyys noin 0,8 metriä. Kuoppa on ehjä. Tästä noin 20 metriä lounaaseen on kuoppa 3, jonka halkaisija on noin 2 metriä ja syvyys noin 0,6 metriä. Kuopasta 3 noin 5 metriä länteen on kuoppa 4, jonka halkaisija on noin 3 metriä ja syvyys noin 0,8 metriä.
Kuoppien pohjalta havaittiin lapionpistoissa selvä huuhtoutumiskerros. Kuopan 4 pohjalla oli romua. Edellä luetelluista kuopista noin 30 metriä koilliseen, lähellä palstan rajaa, noin 5 metriä mäntymetsän puolella, on lisäksi epämääräisempi halkaisijaltaan noin kaksimetrinen ja syvyydeltään noi 0,3 metriä oleva kuopanne. Kyseisestä kuopanteesta noin 20 metriä koilliseen sijaitsee suurempi kaivanto, jonka halkaisija on 8 metriä. Sen itäpuolella on noin metrin korkuinen valli. Kyseessä voi olla tervahaudan pohja.
Pyyntikuoppien kohdalle peruskarttaan on virheellisesti merkitty röykkiö, ilmeisesti merkintä tarkoittaa mäen päällä reilun parinsadan metrin päässä sijaitsevia röykkiöitä (Huopisenoja, muinaisjäännösrekisterinnumero 139010041).

Tuomola 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iin Asemankylän rautatiesillasta noin 2,9 kilometriä itäkoilliseen, hiekkaisella kankaalla, pääosin tasamaalla, mutta osin itä - länsisuuntaisella harjanteella.
Kohteessa havaittiin vuonna 2008 harvahkona ketjuna ainakin seitsemän maakuoppaa, jotka olivat halkaisijaltaan 1,5 - 3,0 metriä ja syvyydeltään 0,3 - 0,5 metriä. Kuoppaketju on lähinnä itä - länsisuuntainen. Itäisin kuoppa sijaitsee kalankasvatuslaitokselle johtavan tieuran risteyksen eteläpuolella, noin 20 metriä tiestä. Seuraava kuoppa on noin 10 metriä länteen ensimmäisestä, kolmas 20 metriä länteen toisesta ja kuopat 4 - 5 nelisenkymmentä metriä luoteeseen kolmannesta, vierekkäin harjanteella. Kuudes kuoppa on noin 20 metriä länteen kuopista 4 - 5 ja seitsemäs kuoppa noin 10 metriä länteen kuudennesta.
Kuoppiin tehdyissä lapionpistoissa havaittiin niiden pohjalla paksu huuhtoutumiskerros. Sijaintinsa perusteella ne on tulkittu pyyntikuopiksi.
Vuonna 2013 löydettiin pari kuoppaa lisää (alakohteet 8-9), vuoden 2008 kuvauksen perusteella kuopasta 6 länteen olisi vielä ainakin yksi kuoppa (kuoppa 7).

Kiviharju luoteinen (Haukipudas) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Haukiputaan Kiviharjun laen ja laajan hiekkakuopan koillispuolella sijaitsee 44 todettua kuoppaa käsittävä, ilmeisesti esihistorialliselle ajalle ajoittuva pyyntikuoppajärjestelmä. Yhtä lukuun ottamatta kuopat sijaitsevat tiiviisti yhdystielinjan eteläpuolella, noin 120 m matkalla etelä-pohjoissuuntaisesti, harjun juuren ja itäpuoleisen kostean metsäalueen välillä.
Tarkastuksen 2008 jälkeen alueella on tehty metsätöitä, joiden yhteydessä muuatmien kuoppien yli on ajettu metsätyökoneella, mutta varsinaiset rakenteet ovat kuitenkin säilyneet varsin vähäisin vaurioin.

Satulakangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Haukiputaan kunnan itäosassa Martimojoen lounaispuolella sijaitsevan Satulakankaan itäosassa havaittiin inventoinnissa vuonna 2005 yksittäinen asumuspainanne joesta 250 m lounaaseen ja 30 m lähimmästä polkutiestä etelään. Noin 50 m päässä havaittiin hiilimiilu. Painanne todettiin pyöreäksi, halkaisijaltaan noin 11 metriseksi, 0,5 m syväksi ja tasapohjaiseksi. Pohjaan tehdystä kuopasta havaittiin 30x50 cm alueella keramiikan paloja, kvartsi-iskos ja palanut luunpala.
Vuoden 2008 tarkastuksen perusteella edellä mainittu painanne lienee yksi laajan asumuspainannealueen itäisimmistä painanteista. Kaikkiaan havaittiin 23 asumuspainannetta, joista osa on selkeitä, osa epämääräisempiä ja myös pienehköjä. Lisäksi alueella havaittiin 6-7 miilua sekä mahdollisesti tervanpolttoon liittyviä kuoppia ja harjanteita. Koilliseen johtavan tieuran länsipuolella oleva miilualue erottuu kasvillisuudeltaan sammaleisena sen länsipuoleisesta pelkästään asumuspainanteita sisältävästä kuivasta kankaasta. Yksi miilu on erillään luoteessa aivan suon laidassa. Asumuspainanteista neljä on mainitun tieuran itäpuolella. Osa niistä on epävarmoja ja alueella on myös muita kuopanteita.
Satulankaan muinaisjäännösalue on merkittävä ja hyvin säilynyt eriaikainen kokonaisuus (kivikausi, historiallinen aika), jota on syytä pitää I-luokan kohteena. Se rajautuu lisäksi suohon, jonka reuna-alue voi myös sisältää säilyneitä jäännöksiä.
Satulakankaan rakenteet sijoittuvat lähes 400 m matkalle kaakosta luoteeseen. Sen läntisimmästä miilusta noin 100 m luoteeseen on hieman korkeammalla Satulaniemen kivikautinen asuinpaikka poroerotusalueen länsipuolella. On mahdollista, että nämä muodostavat lähes yhtenäisen asuinpaikka-alueen, jonka pituus on runsas 500 m itä-länsisuunnassa. Lisäksi Satulakankaan itäisimmästä todetusta painanteesta 100 m itään on peruskartallekin merkitty tervahauta niemen kärjessä.
Vuoden 2013 tarkastuksessa tien eteläpuolella havaittiin edelleen 2-3 miilunpohjaa (halkaisijat 14-15 m sekä pyöreä painanne 9 m) sekä yksi asumuspainanne, noin 5 x 6 m, jossa todettiin kvartsi-iskos koepistossa.
Kohteen aluerajaus on laajentunut 2013 tarkastuksen jälkeen metsätien eteläpuolelle saakka ja kohteeseen on luettu myös peruskartalla merkitty tervahauta jokiuoman äärellä idässä. Lidar-aineiston perusteella saattaa luoteessa olla useampiakin painanteita.

Heteveräjä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Haukiputaan itäosassa, laajan Satulakankaan kaakkoisosassa. Asuinpaikka on loivasti kaakkoon ja etelään viettävällä hiekkakankaalla, suonreunan läheisyydessä. Paikka on löytynyt tarkastuksessa vuonna 2008 alueelta, jolla metsäpohja oli äestetty. Havaitut asuinpaikkaan viittaavat löydöt olivat suhteellisen vähäiset käsittäen paitsi kvartsiaineistoa ja palanutta luuta, myös pieniä keramiikanpaloja. Löytöalue oli pituudeltaan runsaat 30 m noin luode-kaakko -suunnassa. Alueen maaperä on vähäkivistä ja monin paikoin punertavaa rautapitoista hiekkaa.

Suoperä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Suonperän kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Ylikiimingin pohjoisosassa, 1,3 km Oulu – Kuusamo tien (tie nro 20) varrella sijaitsevasta Arkalan kylästä pohjoiseen. Kohde on loivasti etelälounaaseen viettävällä hiekkapohjaisella mäntykankaalla Suoperän tilasta noin 150 metriä itään. Noin 150 koilliseen on laaja hiekkakuoppa-alue, jonka eteläpuolitse kulkee itä-länsi –suuntainen Sompalantie (soratie). Sompalantieltä erkanee etelään ajoura, joka on tehty suoraan hiekkapohjaiselle kankaalle. Tältä ajouralta löytyi kvartseja noin 30 metrin matkalta. Tiellä ei ollut merkkejä siitä, että sille olisi ajettu maa-ainesta. Tien molemmin puolin tehtiin yhteensä noin 15 lapion pistoa, mutta löytöjä näissä koepistoissa ei ollut. Kohde paikannetiin alun perin kesällä 2008, jolloin pintalöytöjen ohella yhdessä koekuopassa oli havaittu palaneiden kivien keskittymä.
Asuinpaikan tarkka rajaaminen on vaikeaa. Topografian avulla sen voi rajata etelässä suoalueeseen, mutta muissa ilmansuunnissa rajaaminen on hankalaa maaston tasaisuuden vuoksi. Rajaukseksi määriteltiin melko summittaisesti noin 60x250 metriä kokoinen alue. Asuinpaikka vaikuttaa hyvin pesäkkeiseltä ja sen rajojen määrittäminen vaatii systemaattisen ja laajan koekuopituksen, johon ei inventoinnin yhteydessä ollut mahdollisuutta.

Piimäsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Haukiputaan itäosassa, Iso-Viitajärven etelärannasta noin 150 m etelään järven itäpuolella sijaitsevan Piimäsuon länsipuoleisen kankaan reunassa ja alaosassa. Tarkastuksessa vuonna 2008 havaittiin asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia Viitajärventien suunnasta itään johtavalla tieuralla. Kvartseja oli ylempää kankaalta suoperäistä matalampaa aluetta kohti johtavalla tieuralla noin 25 - 30 m matkalla rinteessä. Yksittäiset kvartsit havaittiin myös noin 50 ja 80 m päässä lännempänä kankaan laella äestetyllä alueella. On ilmeistä, että alueella on laajuudeltaan ja ydinalueeltaan tarkemmin määrittelemätön kivikautinen asuinpaikka. Koekuopitusta ei tehty, eikä kangasta tarkastettu tieuria kauempana.
Vuoden 2011 tarkastuksessa alueelta havaittiin myös kaksi miilua noin 150 m päässä toisistaan. Asuinpaikan aluerajaus on muodostettu kvartsilöytöjen sekä miilujen alueen kattavaksi.

Rönkölänkangas länsi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kivikautinen asuinpaikka Haukiputaan itäosassa, Iso-Viitajärven länsipuoleisen Rönkölänkankaan läntisimmässä hiekkaisessa niemessä, laajan hiekkakuoppa-alueen länsipään vierellä. Paikka on löytynyt tarkastuksessa vuonna 2008, jolloin havaittiin 21 asumuspainannetta, joista osa 2-3 muodostaa yhtenäisen asumusrivin ja 2 muuta on hyvin pitkiä painanteita. Painannealueen läntisimmästä painanteesta koillisessa sijaitsevaan itäisimpään on noin 230 m ja kaakkoisimpaan on noin 180 m. Painanteiden voi havaita muodostavan rivin luode-kaakko -suuntaisen rivin tai rivejä. Koillisen suunnassa sijaitsevat kolme painannetta ovat yksittäisiä. Suurimmat ovat lähes 20-metrisiä, enimmäkseen kuitenkin alle 10-metrisiä. Joidenkin päädyssä erottuu kulkuaukko. Tieuran eteläpuolella painanteiden äärellä on myös miilu kehänä ympäröivine kuoppineen (8 kpl). Pari tieuran viereistä ja osin leikkaamaa asumuspainannetta on vaurioitunut mahdollisesti miilunpolton yhteydessä. Tieuralla havaittiin useita kvartsi-iskoksia. Maasto on hyvin heikosti viettävää ja vaihettuu suoksi osan lounaisista rakenteista sijaitessa myös soistuneella alueella. Kaksi pienempää ja suhteessa syvempää painannetta lienee tarkoitukseltaan muita rakenteita. Painanteista osa on toistaiseksi epävarmoja asumuspainanteita ja niiden luonne on vain kaivauksilla selvitettävissä.
2024: 5p laserkeilausaineistossa on havaittavissa alueen länsiosassa noin pohjois-eteläsuuntainen painanne, joka on valleineen noin 45 x 20 metriä. Muinaisjäännösaluetta on laajennettu länteen niin, että muinaisjäännösalue kattaa myös tämän suuren painanteen. On mahdollista, että muinaisjäännösalueen eteläpuolella on vielä lisää painanteita, jotka eivät sisälly muinaisjännösalueeseen.

Kruununkivi (1000013193) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sipoonjoesta noin 2,4 km eteläkaakkoon, Pitkäjärvestä noin 1,2 km luoteeseen. Kohde sijaitsee Sarpajärvenharjun pohjoispuolella olevassa alavassa, kosteassa ja soistuvassa metsämaastossa. Paikalla on pystyyn nostettu kivi, jossa on kaiverruksia.
Kalajokelaisen Sulevi Juholan mukaan kysymyksessä on rajakivi, joka on tehty Pähkinänsaaren rauhan ehdoilla tehdyssä rajankäynnissä noin vuonna 1400. Juholan mukaan kysymyksessä on ns. A-raja.
Tarkastushetkellä kivessä näkyivät seuraavat kaiverrukset: etuosassa (eteläpuolella) No 4, rajan taitemerkki (?) ja kruunu, takaosassa (pohjoispuolella) risti, kehyksissä oleva X-kirjain, 2 kruunua sekä yhdistelmäkaiverrus, jossa on yhteisellä jalustalla kruunu ja sen alapuolella risti. Kaiverrusten tekoajasta ei ole tietoa, mutta todennäköisesti ne ovat keskenään eriaikaisia.
Paikalle on pystytetty kivestä kertova opastaulu, jonka tekstin on kirjoittanut Sulevi Juhola.

Rönkölänkangas pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kaksi mahdollista kivikautista asumuspainanetta Viitajärvien väliselllä Rönkölänkankaan pohjoiseen suuntautuvan kuivan hiekkakankaan itäreunan päällä. Mäntykankaan laen loivasti aaltoilevan harvapuustoisen ja puistomaisen laen itäreunan läheisyydessä havaittiin vuoden 2008 tarkastuksessa kaksi painanetta. Näistä pohjoisempaa voi ilman koekuopitusta pitää hieman epävarmana asumuspainanteena. Se sijoittuu mahdolliseen suppaan. Tästä noin 40 m etelään on selkeämpi asumuspainanne, kooltaan noin 8 x 6 m. Painanteesta on 50 - 70 m matkaa kankaan juuresta alkavan suon reunaan. Asuinpaikan arvioidaan ulottuvan kankaan juurelle suon reunaan saakka, vaikkei alueella ole tehty koekuopitusta. Lähimmät muinaisjäännökset etelässä (R koillinen) ovat saman kankaan reunassa vajaa 400 m etäisyydellä, pohjoisen suunnassa puolestaan on löytynyt merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta (Pikku Viitajärvi) 200 - 300 m päässä, niin ikään mahdollisine asumuspainanteineen.

Pikku Viitajärvi Välioja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Haukiputaan itäosassa, Pikku Viitajärven kaakkoispuolella, pohjoiseen pistävän Rönkölänkankaan pohjoisimmassa päässä, järveen Iso-Viitajärven suunnasta laskevan Väliojan suun läheisyydessä. Viitajärventieltä Leppilään vievän paikallistien kohdalla sijaitsevan pienen hiekkakuopan pohjoiskärjen vaiheilta löytyi tarkastuksessa vuonna 2008 kvartsi-iskoksia. On ilmeistä, että ainakin osa asuinpaikkaa on jäljellä kankaan terassilla ja rinteessä. Löytöpaikasta länteen alueella sijaitsevien kesämökkien läheisyydessä, sinne hiekkakuopan suunnasta johtavan tien eteläpuolella, on mahdollinen asumuspainnanne kankaanreunan rinteen tasanteella. Toinen, mahdollisesti luontainen painanne, on hiekkakuopan eteläpuolella. Molempiin on mainitusta kvartsien löytöpaikasta etäisyyttä noin 100 m (ks. erilliskohteet).

Itäinen Juminkangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylikiimingin kirkonkylästä noin kuusi kilometriä länteen sijaitsevan Vesalan kylän kohdalta noin 1,4 km etelään. Noin 300 – 400 metriä asuinpaikan itä- ja pohjoispuolitse virtaa kapea Vepsänjoki, joka laskee noin 1,5 km pohjoisessa olevaan Kiiminkijokeen. Asuinpaikan kohdalla maasto on loivasti pohjoiseen viettävää hiekkapohjaista mäntykangasta, jolla kasvaa parikymmenvuotiasta männikköä. Juminkankaalla on suuri hiekkakuoppa, jonka pituus pohjois-etelä –suunnassa on 750 metriä ja kankaan kaakkoiskulmassa on toinen pienempi hiekkakuoppa.
Kohde Itäinen Juminkangas 1 paikannettiin Ylikiimingin arkeologisessa osa-alueinventoinnissa 2008 ja tuolloin rajattiin kahden löytöalueen perusteella. Länsipään löytöalueella kerättiin kvartsia ja palanutta luuta hiekkakuopan pohjoisimman osan reunoista. Itäpäässä löytöjä poimittiin hiekkapohjaiseen kangasmaastoon kuluneesta tieurasta. Alueiden välille ja niiden molemmille puolille tehtiin koepistoja, mutta ne olivat löydöttömiä. Asuinpaikan rajaus tehtiin topografian perusteella löytöpaikkojen välille ja sopivaksi katsottu matka niiden itä- ja länsipuolelle. Pohjoisessa ja idässä asuinpaikka rajoittuu suoalueeseen ennen Vepsänjokea. Länteen päin rajaaminen on vaikeaa koska maasto jatkuu samanlaisena vielä muutamia satoja metrejä rajatusta alueesta länteen. Pohjois – etelä –suunnassa alue rajattiin noin 100 metriä leveäksi.
Vuoden 2009 kaavainventoinnin havaintojen perusteella asuinpaikka-alueen havaittiin aiempaakin laajemmaksi idän ja kaakon suunnalla sekä etelässä, jossa se ulottuu hieman aiemmin määriteltyä ylemmäs. Nämä laajennusalueen havainnot perustuvat ajourilta paikannettuihin kvartsi-iskoksiin, maakuoppiin sekä yhteen asumuspainanteeseen. Kaikkiaan alue on noin 600 - 700 m pituinen pesäkkeinen asuinpaikkavyöhyke, joka korkeutensa perusteella ajoittunee kampakeraamiseen aikaan. Asuinpaikan rajaus lännessä kuten kaakonkaan suunnalla ei ole selkeä maaston topografian jatkuessa samanlaisena.

Itäinen Juminkangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylikiimingin kirkonkylästä noin kuusi kilometriä länteen sijaitsevan Vesalan kylän kohdalta noin 2,2 km etelään. Noin 900 metriä asuinpaikan itäpuolella virtaa kapea Vepsänjoki. Maasto viettää loivasti etelään/lounaaseen ja hiekkapohjaisella kankaalla kasvaa harva männikkö. Pohjoisessa maisemaa hallitsee iso hiekkakuoppa, etelässä maaperä muuttuu soiseksi.
Kohteesta löytyi kaksi kvartsi-iskosta maahan kaivautuneesta ajourasta. Paikalle tehtiin muutamia koepistoja, mutta ne olivat löydöttömiä. Kohde on topografialtaan ja sijainniltaan kuitenkin niin hyvä, että se luokiteltiin asuinpaikaksi em. löytöjen perusteella. Asuinpaikan luonteen, iän ja rajojen määrittäminen vaatii systemaattisen ja laajan koekuopituksen, johon ei inventoinnin yhteydessä ollut mahdollisuutta. Asuinpaikan rajaus tehtiin lähinnä maaston perusteella ja se noudattelee suon laitaa, joka on muinaisuudessa ollut kapean salmen pohjoisranta. On mahdollista, että kohde on itään ja länteen päin laajempi kuin nykyinen rajaus.

Mannisenaho (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ylikiimingin pohjoisosassa, noin kilometrin Jolosjärven pohjoispuolella olevan Mannisenahon pohjoislaidalla. Oulu – Pudasjärvi maantie (nro 20), kulkee noin kaksi kilometriä kohteen pohjoispuolella. Kohteen tuntumaan johtaa Jousikankaalta kaakkoon johtava ajoura. Mannisenaho rajautuu eteläpuolitse kiemurtelevaan Hirviojaan, muilla ilmansuunnilla vastassa on suo.
Kohteessa on kaikkiaan neljä rakkakuoppaa. Maaperä on kivistä moreenia, joka on Mannisenahon pohjoisrinteessä huuhtoutunut pirunpelloksi. Rinteen päälle on kuitenkin muodostunut maannos ja siellä kasvaa parikymmenvuotias männikkö.
Kolme kuopista sijaitsee rinteen päällä (kuopat 1,2 ja 4). Niiden halkaisija on pari metriä ja syvyys noin puoli metriä ja ne ovat sammaleen peitossa. Kuoppa 3 sijaitsee pohjoisrinteen rakassa. Se on leveydeltään noin metrin ja syvyydeltään noin 30 cm. Rakenne vaikuttaisi olevan ennemminkin rakkaan tehty pyöreä valli, jonka leveys on noin puoli metriä ja vallin sisäpuolen kiveystä on käytetty vallin kasaamiseen.
Muinaisjäännösalueeksi määriteltiin rakkakuopat ja niiden välinen alue hieman laajennettuna.

Jolosmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ylikiimingin kirkonkylästä pohjoiseen vievän tien nro 8341 länsipuolella noin 500 metriä ennen oikealle Joloskylään kääntyvää risteystä. Tieltä on noin 30 metriä keittokuopalle. Maasto on länteen viettävää mäntykangasta, maaperä on hiekkaista moreenia. Maaperä muuttuu soiseksi muutaman kymmenen metriä kohteen länsipuolella ja jatkuu sellaisena noin 400 metriä länteen olevalle Loukkojärvelle.
Kuoppa on halkaisijaltaan noin kaksi metriä ja syvyydeltään reilut puoli metriä. Kuoppaa ympäröi matala valli, jossa näkyy kaksoismaannos. Päällimmäinen kerros, jonka syvyys on noin 30 cm, on punertavaksi palanutta hiekkaa, sen alla on vanhan turpeen raja. Kuopassa on myös palanutta kiveä. Kuoppa tulkittiin keittokuopaksi.
Muinaisjäännökseksi rajattiin vain kuoppa ja sen lähiympäristö muutaman metrin säteellä. Kuoppaa ympäröivälle kankaalle tehtiin koepistoja, mutta ne olivat löydöttömiä.

Kotikangas etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka noin 600 m Iijoen uoman eteläpuolella, ympäröiviltä suoalueilta muutaman metrin kohoavalla laajan Kotikankaan etelä-/kaakkoispään hiekkaharjanteella. Kierikin voimalasta tuleva etelään Orastinjärven alueen suuntaan johtava metsätie kulkee pitkin harjannetta. Tieleikkauksessa havaittiin tarkastuksessa vuonna 2008 kvartsi-iskoksia sekä -esine. Löytöalueen pituudeksi arvioitiin noin 40 m. Koekuoppia ei tehty ja asuinpaikka on ainakin osittain tuhoutunut tienteossa. Pari kvartsia havaittiin myös noin 100 m tämän alueen länsipuolella, tien reunan ja pienehkön hiekkakuopan vaiheilla. On ilmeistä, että pienillä saarekkeilla on asumuspainanteista koostuvien suurien asuinpaikkojen lisäksi myös runsaasti pieniä asuin- ja leiripaikkoja muinaisen jokisuun ympärillä.
Vuoden 2012 inventoinnissa kohteella ei tehty uusia havaintoja.

Nauruansuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Iin kunnan Yli-Iin takaisessa enklaavissa sijaitseva yksittäinen pyyntikuoppa. Se sijaitsee Ison Orastinjärven itärannasta noin 600 m koilliseen. Kuoppa on hiekkaperäisen alueen pienellä ja matalalla, noin lounais-koillis -suuntaisella harjanteella, idässä sijaitsevan Nauruansuon ja lännen Hetesuon välillä. Kuoppa on noin 2,5 m halkaisijaltaan ja noin 0,5 m syvä. Vain yksittäinen ilmeinen pyyntikuoppa havaittiin tämän ja lähialuen samansuuntaisten harjanteiden tarkastuksessa vuonna 2008. Harjanne on selkeästi käytössä ollut riistan kulkuväylä, jota pitkin kulkee polku. Pyyntikuoppa on noin 30 m Orastinjärvelle johtavalta tieltä kaakkoon.

Ketunmaa 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Ketunmaan moreeniharjanteella on kaksi erillistä painannekohdetta, joista itäinen Ketunmaa 1 (E) on suurjännitelinjan itäpuolella noin 100 m ja vajaa 100 m metsäautotieltä pohjoiseen kankaan itäosassa. Siinä on nelikulmainen asumuspainanne, joka on ulkomitoiltaan 17 x 10 m ja 0,5 m syvä sekä tasapohjainen. Erityisen selvä reunavalli on lounaassa. Tästä 15 m itään on pyöreä kuoppa, jonka halkaisija on 4 m ja syvyys 0,7 m. Toinen nelikulmainen asumuspainanne on alempana suon laidassa, edellisestä 50 m koilliseen. Se on 10 x 10 m ulkomitoiltaan ja noin 0,5 m syvä. Ketunmaa 2 (NW) sijatsee tästä runsas 250 m luoteeseen (ks. Ketunmaa 2). Vuonna 2008 syksyllä alue painanteineen todettiin syvä-äestetyksi, jolloin kaikki kohteet olivat vaurioituneet vaikeasti tunnistettaviksi. Löytöjä ei kuitenkaan havaittu. Vuonna 2016 todettiin alueen kaakkoisosasta kaksi vierekkäistä asuinpainannetta.

Peurakangas 2 (1000013208) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ylikiimingin itäosassa, Ala-Vuoton kylästä 2,2 km koilliseen, kaakko-luoteis suuntaisen Peurakankaan keskiharjanteen päällä. Kiiminkijoki virtaa 1,3 km kohteesta länteen. Alue on kivikkoista kangasmaastoa, jolla kasvaa noin 30-vuotias männikkö.
Rakkakuoppa on halkaisijaltaan noin kolme metriä ja sen syvyys on noin metri. Kuoppa on sammalen peitossa. Muinaisjäännöksen aluerajaus käsittää kuopan ja sen ympäristön muutaman metrin säteellä.

Peurakangas 3 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Peurakangas 3 sijaitsee kankaan korkeimman kohdan tuntumassa, hieman itään päin viettävällä rinteellä. Kiiminkijoki virtaa 1,2 km kohteesta länteen. Alue on kivikkoista kangasmaastoa, jolla kasvaa noin 30-vuotias männikkö.
Rakkakuopan halkaisija on noin metri ja se on melko matala. Kuoppa on tehty rakkakivikkoon.

Pitkäkoski (1000013210) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pitkäkoskenkankaan pohjoisosassa parisataa metriä Nuorittajoen Pitkäkoskesta etelään. Tie numero 8361 kulkee noin 400 metriä kohteen eteläpuolitse. Alue kasvaa nuorta metsää, pääasiassa mäntyä, maaperä on kivistä moreenia.
Kolme keittokuoppaa ovat halkaisijaltaan noin 1 – 1.5 metriä ja ne sijaitsevat muutaman metrin etäisyydellä toisistaan. Kuopissa oli palaneita kiviä ja jonkin verran hiiltä, jonka perusteella ne on määritelty keittokuopiksi. Kuoppien ympäristöön tehdyistä lapionpistoista ei tullut löytöjä. Muinaisjäännösalueeksi määriteltiin kuopat ja niiden lähiympäristö.

Hautala (1000013211) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ylikiimingin kirkonkylästä noin kuusi kilometriä länteen sijaitsevan Vesalan kylän kohdalta noin 1,3 km etelään. 200 – 300 metriä kohteen itä- ja pohjoispuolitse virtaa kapea Vepsänjoki, joka laskee noin 1,5 km pohjoisessa olevaan Kiiminkijokeen. Parisataa metriä tervahaudan itäpuolella on Madetkosken tilan rakennukset. Maasto on moreenipohjaista mäntykangasta.
Tervahauta on halkaisijaltaan noin 10 metriä mitattuna vallin päältä vallin päälle. Haudan syvyys on noin metri. Hauta on kauniisti sammaloitunut. Haudan pohjoispäässä on lähes 1,5 metriä korkea kivivalli, halssin kohta. Vallin alareunassa olleen halssin puisesta kourusta on vielä jäänteitä jäljellä.

Rajala (1000013212) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ylikiimingin pohjoisosassa Oulu-Kuusamo tiestä (nro 22) 550 etelään ja noin 100 Rajalantien pohjoispuolella. Rajalan tilan rakennukset ovat tervahaudan kohdalla tien toisella puolella. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta, haudan itä puolella on pieni suolämpäre.
Tervahauta on halkaisijaltaan noin 10 metriä, syvyyttä sillä on vajaa metri. Halssi on sijainnut haudan itäreunassa.

Koskenmaa (1000013213) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ylikiimingin Joloskylässä, Jolosjärvestä noin 700 metriä itään, Koskenmaa -nimisellä kankaalla, sen lounaislaidalla. Maasto on moreenipohjaista mäntykangasta.
Tervahaudan halkaisija on noin 10 metriä vallilta vallille - kokonaishalkaisijan ollessa 22-23 metriä - ja sen syvyys on noin metri. Halssi on etelälaidassa kohti lounasta ja sen kohta vallista on kasattu kivistä.
Tervahauta on ns. vainokiven vieressä. Vainokivi on pystytetty Lesken-Paavon surman muistoksi, vainolaiset surmasivat hänet tällä paikalla isonvihan aikana.

Ketunmaa 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ketunmaan kankaan luoteispäädyn pohjoisreunassa, lähellä soistunutta aluetta, on nelikulmainen asumuspainanne (Ketunmaa 2 eli NW). Se on noin 8 x 8 m ulkomitoiltaan ja 0,5 m syvyydeltään. Painanne on tasapohjainen. Asumuksen kohta on muuten kivisen moreenikankaan harvoja hiekkaisia alueita. Paikka on noin 40-50 m suurjännitelinjan länsipuolella ja noin 300 m, metsäautotieltä pohjoiseen. Kohde Ketunmaa 1 on noin 250 m kaakkoon (asumuspainanteita, maakuoppa).

Metsäpirtinsuo (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Kuivaniemen kirkosta n. 6 km itään, Säynäjäjärven länsipäästä n. 200 m länteen, laajahkon kankaan itäreunalla. Koordinaattien osoittamalla paikalla on uusintakartoituksessa ilmoitettu sijaitsevan kiviröykkiö. Kohdetta ei maastossa tarkastettu inventoinnissa 1992. Vuoden 2008 tarkastuksessa alueella todettiin laajalti pirunpeltoa, mutta ilmoitetulla paikalla ei havaittu röykkiötä. Noin 50-60 m pohjoisluoteeseen aiemmista koordinaattien ilmoittamasta kohdasta (p=7276278; i= 3422397) havaittiin lähialueen selkein röykkiömäinen pienehkö kiviladelma. Sen varmistaminen röykkiöksi edellyttää kuitenkin kaivauksia.

Näsiönkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Yksittäinen mahdollinen asumuspainanne Kuivaniemen Heinikosken kylän eteläpuolella, noin 1300 m Kuivajoesta etelään, Vipulansuon eteläreunassa sijaitsevalla hiekkakankaalla. Painanne on metsätieuran ja laajahkon hiekkakuopan pohjoispuolella. Se on itä-länsi -suuntainen ja kooltaan noin 14 -15 x 6 -7 m ja noin ½ m syvä. Itäpäässä on kulkuaukon kohdalta vaikuttava kapeampi päätyosa. Painanne ei vaikuta luontaiselta, mutta sen pohjalle tehdyssä koepistossa ei havaittu löytöjä rapautuneen kiven ja epämääräisen kvartsin lisäksi. Painanteessa on paksu huuhtoutumiskerros. Myöskään ympäristön maaperän paljastumissa ei asuinpaikkaan viittaavia merkkejä havaittu kuten ei hiekkakuopan vaiheiltakaan. Etelämpänä hiekkakuopan ympäristössä todettiin runsaasti luontaisia dyynimuodostumia.
Vuoden 2018 inventoinnissa todettiin, että painanteesen on kasattu jonkin verran hakkuujätettä, mutta muutoin kohde oli ennallaan.

Kuivaniemi Isokangas (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee Isokangas -nimisen männikkökankaan lounaisrinteen alaosassa.
Kohteen ilmoittivat GTK:n tutkijat Pohjois-Pohjanmaan museoon 2. 11. 1992. Kohde tarkastettiin syksyllä 2008. Ilmoitetusta ja peruskartalle muinaisjäännösmerkillä osoitetusta kohdasta röykkiötä ei löydetty. Sen sijaan siitä 100 m länteen paikallistettiin loivassa sammalpeitteisessä tuoreessa kivikkopohjaisessa metsärinteessä viisi pyöreähköä tai soikeaa kivilatomusta. Ne muodostuvat kehämäisestä vallista, jotka sammalpeite poistettuina muistuttaisivat lähinnä rakkakuoppia. Myös pohjalla on kiviä. Luoteisimman kooksi mitattiin noin 6 - 7 x 3,5 - 4 m. Muut neljä havaittua rakennetta olivat tiiviissä muodostelmassa. Ladelmat ovat rinteen suuntaisessa rivissä noin 40 m matkalla, sammalpeitteisiä ja melko vaikeasti havaittavia.

Isokangas Salo (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Haukiputaan itäosassa sijaitsevan Isokankaan eteläpäässä sijaitsevien Salon ja Nivalan pientilojen länsipuolella on loivassa rinteessä kivikautinen asuinpaikka sekä erilaisia ainakin pääosin historiallisen ajan kuoppia ja kuopanteita. Ne sijaitsevat kankaan alapuolista suonpohjukkaa myötäilevän metsätien risteyksen länsipuolella. Paikka on muinaislahden hiekkaisempaa pohjukkaa kivisemmän rinteen alaosassa. Isommalta tieltä länteen erkanevalta tieuralta löytyi kvartsi-iskoksia paikoin noin 20 m matkalta (koordinaattipiste). Tämän löytöalueen vieressä sijaitsevat kuoppajäännökset teiden haarukassa. Erilaisia kuoppia hahmotettiin ainakin 8 noin 15 x 25 m alueella. Kaksi lounaisinta on lähinnä pyyntikuoppia ja ainakin toisen vallissa on paksu huuhtoutumiskerros. Havaituista kuopista koillisin on laakea ja muistuttaa asumuspainannetta. Osa kuopista vaikuttaa varsin tuoreilta. Ne liittynevät ainakin tervan- tai miilunpolttoon.

Hietaharju (1000013182) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Haukiputaan itäosassa, Koniharjun itäpuoleisen Hietaharjun länteen laskevassa kangasmaastossa. Asuinpaikka on löytynyt tarkastuksessa syksyllä 2008 etelästä Isokankaalle johtavan metsätien itäpuolelta loivasti kohoavalta hiljattain paljaaksi hakatulta ja äestetyltä hiekkakankaalta. Äestys ei ole kovin voimakkaasti muokannut kivennäismaata.
Löytöalueen pituudeksi arvioitiin noin 60 m korkeuskäyrän suunnassa ja syvyydeksi noin 20-25 m. Äestysurissa havaittiin keramiikanmuruja, kvartsia sekä palanutta luuta, paikoin runsaastikin. On mahdollista, että asuinpaikalla on ollut ainakin kolme asumuspainannetta, joiden selkeä tunnistaminen oli vaikeaa äestyksen takia. Asuinpaikan ei todettu ulottuvan etelässä hakkaamattomalle ja äestämättömälle metsäpalstalle, jonka pohjoisreunassa on pieni kotitarvehiekkakuoppa. Tämä käsittelemätön alue on dyynihiekan aaltomaiseksi muokkaamaa. Suon reuna on 20-30 m tien länsipuolella.

Peurakangas (1000013207) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Peurakankaalta löytyi kolme rakkakuoppaa, jotka sijaitsevat niin kaukana toisistaan, että jokainen niistä on oma muinaisjäännöskohteensa. Peurakangas sijaitsee Ylikiimingin itäosassa, Ala-Vuoton kylästä pari kilometriä pohjoiskoilliseen. Ensimmäinen rakkakuoppa kohteista sijaitsee Peurakankaan länsilaidalla. Kiiminkijoki virtaa 900 metriä kohteesta länteen. Alue on kivikkoista kangasmaastoa, jolla kasvaa noin 30-vuotias männikkö.
Rakkakuoppa on halkaisijaltaan noin kaksi metriä ja syvyys noin puoli metriä. Kuoppa on sammalen peitossa. Muinaisjäännös rajattiin muutaman metrin säteellä kuopasta.

Kaunisto 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitse Kankaan kylässä, loivasti kaakkoon viettävällä viljelypeltoalueella; maaperä on hienoa hiekkaa, paikoitellen silttiä.
Löytöalue, jossa havaittiin kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä, on koillis–lounaissuuntainen, noin 65 m pitkä ja 25 m leveä. Asuinpaikka-alue ulottuu muutamia metrejä pellon reunan luoteispuolelle. Koekuopissa havaittiin 15–20 cm paksu sekoittunut ja osin punaiseksi värjäytynyt maakerros alkuperäisen maannoksen päällä. Sen huuhtoutumiskerroksen alta löytyi selvä punertava likamaakerros, jossa oli palaneita kiviä ja hiilen palasia, yhdestä kuopasta tuli myös kvartsi-iskos.

Soukka 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kankaan kylässä, loivasti etelälounaaseen viettävällä viljelypeltoalueella. Maaperä on hienoa hiekkaa, paikoitellen silttiä ja savea.
Kynnetyllä pellolla havaittiin noin 40 x 35 m laajalta alueelta punertavaa likamaata, hiilenpalasia, palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia. Alue rajoittui kaakossa kesannolla olleeseen sarkaan; topografian perusteella asuinpaikka saattaa jatkua saralle noin 30–40 m itäkaakkoon.

Soukka 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kankaan kylässä, loivasti etelälounaaseen viettävällä viljelypeltoalueella; maaperä on hienoa hiekkaa, koillisessa löytöaluetta reunustaa piha-alue.
Kynnetyltä pellolta löytyi noin 50 x 20 m:n alalta kvartsiesineitä ja -iskoksia, yksittäisiä palaneita kiviä ja paikoitellen näkyi punertavaa likamaata ja nokimaata. Alue rajoittui kaakossa kesannolla olleeseen sarkaan; topografian ja vuoden 1981 havaintojen perusteella asuinpaikka jatkuu saralle noin 50 m itäkaakkoon. Asuinpaikan koillispuoliselle piha-alueelle on ajettu soraa ja multaa, mahdollisesti sinne jatkunut asuinpaikka-alue on nykyään peittokerroksen alla.

Hannula 2 (1000013158) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kankaan kylässä, peltoalueella, loivalla joen suuntaisella harjanteella. Maaperä on hienoa silttiä/silttiä, lähempänä jokea esiintyy myös hienoa hiekkaa. Joenrannalla on uusi penger, joka on tehty voimalan alajuoksun perkauksen yhteydessä.
Löydöt, pääosin kvartsiesineitä ja -iskoksia ja lisäksi yksi palanut luunpalanen tulivat noin 130 x 75 m:n kokoiselta alueelta. Harjanteen korkeimmalla kohdalla löytötiheys oli pienempi, lähempänä joenrantaa oli pitkulainen klusteri, jossa näkyi paikoitellen runsaastikin kvartsia. Löytöalueelta 70 m länteen tuli irtolöytö (kvartsi-iskos).

Koskela 2 (1000013159) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee matalan harjanteen länsipäässä, vanha taloryhmän pihapiirissä. Aikaisemmat löydöt viittaavat kivikautiseen asuinpaikkaan juuri taloryhmän kohdalla, alueen rajaus (maksimialue) on tehty topografian ja inventointihavaintojen perusteella.
Paikalla oli jo 1750-luvulla kaksi taloa sivurakennuksineen ja 1860-luvulla kolme taloa tiiviinä ryhmänä; 1900-luvulla kaikki asuinrakennukset on uusittu ja lisäksi rakennettu uusia sivu- ja talousrakennuksia. On siksi epäselvää, paljonko kivikautisesta asuinpaikasta on säilynyt.
Vuoden 2020 koekaivauksissa alueen pohjois-osaan tehdyistä koekuopista ei löytynyt mitään merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksistä. Muinaisjäännösaluetta on pienennetty siltä osin 14.12.2020.

Keski-Soukka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kuusivaltaisessa metsässä, Vähäkankaantien pohjoispuolella, tien ja omakotitaloalueen välissä. Haudan halssi suuntautuu itään, ja on osittain tienpenkereen peittämä. Muuten hauta on hyvin säilynyt. Sen läpimitta on 12 m.

Savela Myllyoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Myllynpaikka sijaitsee Myllyojassa, Kopakkaojan sivuhaarassa. On jäänyt epäselväksi, onko Myllyoja kokonaisuudessaan kaivettu vai onko kyse luonnollisesta sivuhaarasta. Oja kulkee piha-alueilla vanhan kylämaiseman läpi. Ojan varrella kasvaa puustoa ja pensaikkoa.
Myllynpaikan kohdalla on kalliokohoama. Kalliokohoaman itäosaan oli louhittu 8 m:n matkalla pystysuora seinämä (korkeus 1–1,8 m) ja louhimisjäte kasattu ojan toiselle puolelle, niin että syntyi 2,5 – 3 m leveä ojaväylä. Lähiseudun asukkaitten mukaan myllykivet olivat vielä joitakin vuosia sitten paikalla, mutta ovat nyt kadonneet.
Mylly on merkitty vuoden 1767 ja 1865 karttoihin.

Kaunisto (977010041) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kalajoen koillisrannalla joen ja rautatien välissä. Loivasti etelään – kaakkoon viettävä viljelypeltoalue; maaperä on yläosassa hienoa hiekka, alaosassa lähellä jokea silttiä. Alueen yläosassa oli 1980-luvulla kotitarvehiekkakuoppa, jonka reunasta aikaisemmat löydöt saatiin. Hiekkakuoppa on nykyään täytetty ja peltorinne tasoitettu.
Löytöalue, jossa havaittiin kvartsi-iskoksia ja keskittymiä palaneita kiviä, on koillis-lounas
suuntainen ja n. 170 m pitkä ja 55 m leveä. Yläosassa on selvä klusteri, joka seuraa 65 m:n korkeuskäyrää; lähempänä jokea löytöhavainnot ovat hajanaisempia. Kyse on ilmeisesti ainakin kahden eri ikäisen asuinpaikan jäännöksistä. Inventointihetkellä pelto oli sängellä, paljasta maanpintaa oli kuitenkin sen verran näkyvissä, että havaintomahdollisuudet olivat kohtuulliset.

Hannula (977010037) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kalajoen Hamarinkosken pohjoisrannalla Kiviojantien eteläpuolella. Paikalla on matala niemekemäinen harjanne, jonka korkeimmalla kohdalla on Hannulan talo ja rinteillä niittyä ja peltoa. Asuinpaikka sijaitsee osin talon pihapiirissä ja sen länsipuolisilla loivasti laskevilla rinnepelloilla. Alueelta on löydetty mm. kourutaltta ja kivikirves. Paikalla tehdyissä koekaivauksissa tavattiin kvartsia.

Heteveräjä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Haukiputaan kaakkoisosassa, Oulu-Kuusamo tien pohjoispuolella noin 5 km. Kohteen länsipuolitse noin sadan metrin päässä virtaa Pikku-Martimo -joki, joka laskee pohjoisempana Martimojokeen. Aiemmin tunnettu kohde Heteveräjä sijaitsee Pikku-Martimon länsipuolella, Satulankankaan asuinpaikka-alueet ovat noin kilometri länteen.
Asuinpaikka on kaakkois-luode -suuntaisen moreeniharjanteen lounaiskulmassa, lounaaseen viettävällä rinteellä, hakkuualueella. Rinteen alaosassa, kuten asuinpaikan kohdalla, maaperä on kivetöntä hiekkaa. Hakkuualueella metsäkone oli rikkonut maaperää ja rikkoutuneelta alalta poimittiin neljä kvartsi-iskosta. Alueelle tehtiin myös kahdeksan koepistoa, joista ei tullut löytöjä. Hiekka on ilmeisesti rautapitoista ja täten melko punertavaa, kyseessä ei ole kulttuurikerros, vastaavasti värjäytynyttä hiekkaa on myös Heteveräjän asuinpaikalla.
Muinaisjäännösalueeksi rajattiin terassi, jolta löydöt tulivat. Kohteen luonteen ja rajojen määrittäminen vaatii laajemman ja systemaattisemman koekaivauksen kuin mitä inventoinnin yhteydessä oli mahdollista.

Kattaisenvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kylmäluoman retkeilyalueella Kattaisenvaaran itäpuolella sijaitseva hyvin säilynyt ja edustava pyyntikuoppajärestelmä. Tarkastuksessa 2008 paikannettiin kaikkiaan 25 kooltaan ja etäisyydeltään vaihtelevaa pyyntikuoppaa etelä-pohjois -suuntaisessa rivissä runsaan 400 m matkalla. Kuopat sijoittuvat ympäristöstään muutaman metrin kohoavalle harjanteelle tai sen juureen itä- tai länsipuolelle. Eteläpäässä korkeusvaihtelut ovat suurimmat harjanteen sijoittuessa Kattaisenvaaran itäpuoleiseen etelään viettävään reunaan. Pohjoisessa kuopanteet ja hiekkaharjanne kulkee tasaisemmalla, pienten soiden ympäröimällä alueella. Kuoppien koko vaihtelee halkaisijaltaan 2 m molemmin puolin ja erityisesti kuoppien syvyys vaihtelee yli metrisestä melko vaikeasti havaittaviin kuoppiin. Mahdollisesti kyse on eri aikaisista kuopista tai käytöajaltaan ja -kerroiltaan vaihtelevasta järjestelmästä. Paikka on runsas 4 km Kylmäluoman retkeilykeskuksesta länteen.
Vuoden 2020 tarkastuksessa havaittiin 31 pyyntikuoppaa. Kohde oli ennallaan.

Siikajoen kivipadot (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Siikajoessa on useita "jättiläisen padoiksi" kutsuttuja vanhoja pyyntilaitteita. Kyseessä on perimätiedon mukaan mertapadot, joiden käyttöajankohdasta ei ole saatu tarkempaa tietoa. Vuoden 1997 inventoinnissa Siikajoen vesi oli niin korkealla, että yhtään pyyntilaitetta ei kyetty havaitsemaan. Paikallisten asukkaiden mukaan patoja on vielä jäljellä. Tiedot padoista, ks. alakohteet.

Soukka (977010042) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kalajoen pohjoisrannalla Kiviojantien ja joen välissä. Alue on Soukan taloryhmän länsipuolella olevaa viljelysmaata. Koekaivauksissa tavatut löydöt tehtiin joentörmän taitteen yläpuolella olevan matalan harjanteen jokea kohti laskevilta rinteiltä. Paikalta löydettiin kvartsi-iskoksia ja -esineitä.

Vaarala (1000012729) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sotkajärven kaakkois- ja Oulujoen eteläpuolella Vaaralan talosta 170 metriä luoteeseen. Löytöalue rajautuu pohjoisessa rautatiehen ja etelässä Alakyläntiehen. Löytöalueen itäreunalla on vanha tiepohja, jonka rautatie nykyään katkaisee. Maasto on ympäristöstään hieman kohoava hiekkaharjanne, muinainen jokisuun saari. Maaperä on hiekkaa ja kumpareen korkeimmat osat ovat kivikkoa. Löytöalue on harjanteen pohjoisreunalla, rinne laskee soiseen kosteikkoon. Alue on metsämaata.
Kohde löytyi vuoden 2008 inventoinnissa, jolloin teiden välinen alue oli hakattu ja äestetty. Äestysvaoissa havaittiin kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta sekä hioinlaaka. Pintalöytöjen perusteella löytöalueen koko on noin 50x50 metriä. Ympäristön koekuopista ei tullut löytöjä.

Poropellonsaaret 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Poropellonsaaret sijaitsevat Aittojärven länsipuolella, Aittojärveltä Kollajanniemelle kulkevan tien länsipuolella olevalla suolla. Poropellonsaaret 2 -niminen kohde sijaitsee Venkaantien risteyksestä 580 metriä lounaaseen olevalla pienellä kumpareella, Siliäkankaan harjun eteläpuolella. Kumpareen pohjoislaidalla on itä-länsisuuntainen kiviaita, joka on koottu halkaisijaltaan 30-60 cm kivistä. Aita on pituudeltaan noin 25 metriä. Mäki on muutenkin kivinen, mutta vastaavia kivirivejä siellä ei muuten ole. Rantakivikko se tuskin on, sillä aita kulkee korkeuskäyrien vastaisesti. Aita katkeilee välillä, mutta on kuitenkin hyvin suora. Itäpään lähellä on aidan eteläpuolella kuoppa, jonka kivet ovat vallina kuopan ympärillä. Tämän kuopan halkaisija on noin 1,5 metriä ja valleineen noin kolme metriä. Ympäristö on ehjää mäntymetsää.

Poropellonsaaret 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Poropellonsaaret sijaitsevat Aittojärven länsipuolella, Aittojärveltä Kollajanniemelle kulkevan tien länsipuolella olevalla suolla. Poropellonsaaret 3 -kohde sijaitsee aivan laajan Siliäkankaan eteläreunan harjanteella vastapäätä Poropellonsaarten kumpareita. Paikalla on halkaisijaltaan 1-1,2 metriä oleva matala kuoppa kivikossa harjun reunalla. Maasto on avointa mäntykangasta ja kuoppa on mataluudestaan huolimatta selväpiirteinen. Harjanteen alapuolella, suon reunalla oleva metsä on äestetty ja maaperältään hiekkainen.

Valkiaisenkangas länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka Valkiakankaan länsiosassa, Vepsänjoen uoman itäpuolella noin 300 m. Paikalta on noin 50 - 60 m soistuneen alueeen reunaan. Eteläpuolella olleelle hakkuuaukiolle vievältä tieltä havaittiin tarkastuksessa vuonna 2008 kahdessa kohdassa kvartseja noin 50 päässä toisistaan löytökohdat a ja b). Siellä täällä havaittiin punaisia maavärjäymiä, jotka kuitenkin lienevät metsäpalojen aiheuttamia. Alue on melko tasaista hiekkakangasta.

Valkiaisenkangas luode (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Vepsänjoen ja Valkeinen -järven välisen varsin tasaisen hiekkakankaan Valkeisenkankaan luoteiskulmassa on kumpareita, joista pohjoisin tunnetaan Maikuvaarana. Eteläisimmän kumpareen korkeimmalla kohdalla on muutaman metrin välein kolme sammalen peittämää kivikkokuoppaa itä-länsisuuntaisessa rivissä. Ne ovat halkaisijaltaan noin 2,5 - 4 m ja syvyyttä kuopilla on enintään 1 m. Ainakin itäisin kuopista on neliömäinen. Viereisen pohjoispuoleisen kumpareen eteläreunalla on vielä neljäs epämääräisempi kuopanne, halkaisijaltaan 1,5 m ja 40 cm syvä. Asuinpaikkaa ei kuoppien eteläpuoleiselta kankaalta paikannettu tarkastuksen yhteydessä. Noin 600m etelälounaaseen paikannettiin kuitenkin mahdollinen kivikautinen asuinpaikka, Valkeisenkangas länsi.

Sompakangas lounas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Entisen Ylikiimingin kunnan pohjoisosassa sijaitseva kivikautisen asuinpaikan jäännös. Paikka sijaitsee Kuusamontien varrella sijaitsevan Arkalan taajaman länsiluoteispuolella noin 3 km, Sompukankaan lounaispuolella. Alue on etelässä olevaa suota kohti loivasti laskevan hiekkakankaan reunamaa, joka on osin maa-aineksen oton tuhoama. paikalla kulkevan tien pohjoispuolella havaittiin tarkastuksessa kesällä 2008 kvartsi-iskoksia. Noin 15 - 25 m tiestä havaittiin pieni alkuperäisenä säilynyt kaistale maanpintaa, jonka reunassa havaittiin palaneita kiviä noin 10 - 15 m matkalla. Hiekka on täällä paikoin punertavaa. Löytöjä ei tässä eikä lähialueella tavattu. Ojaleikkauksen itäpuolella on hienohiekkainen rinne, jonka yläosan paljaalla kivettömällä alueella oli 5 - 10 m etäisyydellä toisistaan kaksi voimakkaan punertavaa kohtaa, halkaisijaltaan noin 1 m. Niissä oli rautahiekkaa ja palaneita kiviä, kvartsinen iskukivi sekä kivilaji-iskos. Näiden lounaispuolella oli palaneiden kivien keskittymä ja kvartsiitti-iskos.
Alun perin kyseessä lienee melko laaja kivikautinen asuinpaikka, joka on pääosin tuhoutunut hiekanotossa. Mikäli se on merenrantasidonnainen, sen ajoitus on noin 5000 - 4700 eKr.

Järvitalonjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Temmeksestä Kestilään vievän tien lounaispuolella, Järvitalonjärven lounaisrannalla, järvestä luoteeseen laskevan Kärsämänojan suusta noin 100 metriä eteläkaakkoon. Matalan kankaan pohjoisrinteeseen kaivettu kellarikuoppa tai mahdollinen piilopirtti on 3 x 3 m kokoinen ja sen sisätilan seinät on rakennettu luonnonkivistä kylmämuuraamalla. Kellarin oviaukko on kohti koillista. Sen vieressä on pitkänomainen kumpu (6 x 3 x 0,6 m). Toinen kellari sijaitsee ensimmäisestä noin 50 m etelään loivassa rantaan viettävän kivikkokumpareen rinteessä. Ensimmäisen kellarin kaakkoispuolella on kivetön 30 x 6-8 m kokoinen alue, joka lienee raivattu pelloksi.

Leppälampi (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kvartsilouhos on noin 4 kuutiometrin kokoisessa siirtolohkareessa Leppämäen luoteisrinteellä, pienellä terassilla. Siirtolohkareen lounaisseinämässä on savukvartsijuonne, josta on louhittu kvartsia noin 70 x 20 cm:n alalta. Juonteessa on selviä iskemisjälkiä ja maassa kvartsinpaloja.
Leppämäen luoteisrinne on hyvin louhikkoinen, mutta siirtolohkare erottuu hyvin muista alueen lohkareista.

Pinnonniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Järvitalonjärven pohjoisrannalla, niemessä, korkeahkolla hiekkarannalla, jolla on vapaa-ajan asuntoja. Maaperä alueella on hiekkaa.
Inventoinnissa 1997 mökkien pihoilla, paikoissa missä maanpinta oli rikkoutunut, havaittiin useassa kohdassa kvartsi-iskoksia, jotka jätettiin paikoilleen. Tarkastuksessa 2006 löytöjä tuli myös vesirajasta. Paikalla ei havaittu asuinpaikkaan liittyviä rakenteita tms.

Järvikangas (Ylikiiminki) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vähintään kuudesta - seitsemästä asumuspainanteesta muodostuva kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kiiminkijoen ja Ouluntien välialueella Ahmasjärven koillispuoleisella kankaalla. Moreenikangas kasvoi kohteen löytöaikana vuonna 2009 tiheää nuorta mäntyä ja vuoden 2000 vaiheilla tehdyt äestysurat olivat jo umpeen kasvaneita. Havaintoja vaikeuttavan puuston takia painanteita voi olla enemmänkin. Painanteet kuitenkin erottuivat selvästi, eikä äestys ollut vaurioittanut niitä kovin pahoin.
Painanteiden leveydet vaihtelivat noin 3-7 sekä niiden pituudet noin 3-10 m välillä. Löytöjä ei havaittu painanteiden välialueilla. Painanteista kahteen tehdyissä koekuopissa oli kvartsi-iskoksia

Kangastalo (1000014186) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kolmen asumuspainanteen muodostama kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Ouluntien eteläpuolella Oulun ja Kiimingin rajalla, teollisuuskylän eteläreunalla. Alue on laajahkon Lamukankaan itäosan tasaista hiekkakangasta. Painanne 1 on neliömäinen ja sijaitse Kiimingin puolella rajalinjaa kulkevan tilustien länsipuolella. Koepistoissa se varmistui kivikautiseksi asumuspainanteeksi (palanutta kiveä sekä kvartsiesine). Oulun puolella entisessä Ylikiimingin kunnassa on ainakin kaksi asumuspainannetta. Painanteet ovat kooltaan 5x7-8 m, 6x8-9 m sekä 5x9-10 m. Tilustien länsipuolella on myös tuore kuoppa. Tieuralla ja sen vieressä olevissa pienissä hiekanottokohdissa ei havaittu asuinpaikkamerkkejä, eikä asuinpaikan laajuutta voitu määritellä tarkemmin. Alueella on myös havaintoja vaikeuttavia luontaisia dyynimuodostumia.

Itäinen Juminkangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kaksi mahdollista pyyntikuoppaa kaakosta Kiiminkijokeen laskevan Vepsänjoen länsipuolella, Vesalan eteläpuolisen Juminkankaan kaakkoispäässä. Inventoinnissa 2009 havaittiin laajan hiekkakuopan itäpuolella kaksi pitkälle maatunutta maakuoppaa noin 35 m päässä toisistaan. Kuopista läntisempi on noin 10 m hiekkakuopan reunasta. Molemmat ovat noin 2,5 m halkaisijaltaan ja 30-40 cm syvyydeltään. Itäisemmän kuopan läheisyydessä on vielä epämääräinen kuopanne. Niiden sijainti viittaa siihen, että kyseessä olisivat pyyntikuopat, joista todennäköisesti useampikin on tuhoutunut hiekanoton yhteydessä.

Haapokari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suuri peruskarttaan merkitty tervahauta Pudasjärven keskustan Kurenaluksen taajaman itäpuolella, Iijoen pohjoisrannan niemekkeessä. Tarkastuksen mukaan tervahauta on 20-30 m etelään peruskarttamerkin osoittamasta kohdasta.

Rahkasuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen lähes 300 m pituinen asuinpaikka-alue Kierikin vesivoimalaitoksen turbiinirakennuksesta 500-800 m etelälounaaseen. Paikka on löytynyt tarkastuksessa kesällä 2009. Asuinpaikka sijoittuu etelä-pohjois- ja lounas-koillis -suuntaisille muinaisille kapeille rantaharjanteille. Pohjoiosassaan harjanne kohoaa vain ½ - 1 m ylä- ja alapuolellaan olevan suon pinnasta. Täällä asuinpaikan merkkinä havaittiin harjannetta seuraavalla tieuralla kvartsi-iskoksia. Heti tien itäpuolella on pientä hiekanottopaikkaa sekä mahdollisesti voimalarakentamiseen liittyviä kasattuja kiviä. Näiden kohdalla on myös mahdollinen asumuspainanne tai pari painannetta. Pohjoisimmista kvartsihavainnoista noin 170 m päässä alkaa selkeästi korkeampi dyynimuodostuma, jonka koillispäässä tiellä havaittiin kvartseja. Tämän harjanteen länsireuna on muuta korkeampaa, noin 2 m suosta kohoavaa harjannetta, johon lliittyy 12 asumuspainannetta ja ainakin yksi pienempi kuopanne. Myös näiden keskiosan vaiheilla tieuralla havaittiin kvartseja. Alue on maaperältään kauttaaltaan hiekkaa.
Lähialueella on useita vuonna 2014 paikannettuja kivikautisia asuinpaikkoja, joissa on asumuspainanteita, lähimpinä lännessä Rahkasuo 2 ja 3 sekä koillisessa Juutisenkangas lounas. Orastinsuon asumuspainanteita käsittävä asuinpaikka on Nauruanjoen erottamana noin 900 m etelään.

Orastinsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka, jossa on havaittu ainakin 9 asumuspainannetta sekä muita kuopanteita. Paikka sijaitsee Iijoen eteläpuolella, noin 1700 - 1900 m etelään Kierikin voimalarakennuksesta. Paikka on hieman ympäristöstään kohoavalla etelä-pohjois-suuntaisella muinaisella rantamuodostumalla, jota seuraavalla tieuralla on havaittavissa kvartsi-iskoksia. Asumuspainanteet sijoittuvat noin 120 m matkalle. Pohjoisin painanteista on tieuran länsireunassa ja pari pohjoisinta ovat osin soistuneita. Tarkastuksessa kesällä 2009 eteläisimpien painanteiden muodot todettiin melko vaikeasti hahmotettaviksi. Mahdollisesti näissä on kyse yhdestä tai kahdesta kaksoispainanteesta tai painanteista, joissa on selkeästi erillinen kulkuaukko tai eteinen. Myös pohjoisempana on kuoppia ja mahdollinen eteisosa. Noin 50 -100 m etelämpänä dyyniharjanteella on ilmeisesti kokonaan luontaisia painanteita. Tällä alueella ei tieuralla myöskään havaittu kvartseja. Pohjoisosassa on matalamman soistuneen kohdan erottamana jyrkempi itä-länsi-suuntainen kivisempi harjanne, jonka laella ja etelään laskevassa rinteessä tieuralla oli kvartseja. Asuinpaikka-alueen pituus etelä-pohjois-suunnassa on kaikkiaan noin 200 m.

Rönkölänkankaan laki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Haukiputaan itäosassa sijaitsevan Rönkölänkankaan lakiharjanteen luoteispään rakkakivikossa on ainakin kaksi pientä rakkakuoppaa, halkaisijaltaan 1,5 - 2 m ja 20-30 cm syviä. Ne ovat 2-3 m päässä toisistaan. Niistä itään noin 100 m on kankaan koillisrinteessä lisäksi yksi maakuoppa ja toinen rinteen alla. Niiden halkaisija on noin 2 - 2,5 m ja syvyys puolen metrin luokkaa. Näiden reunoilta tai valleilta ei havaittu huuhtoutumiskerrosta, mikä viitannee näiden maakuoppien suhteellisen nuoreen ikään. Tosin myös ympäröivässä kankaassa tämä kerros oli heikosti muodostunut. Maastollisesti maakuopat sopisivat pyyntikuopiksi, mutta tarkempi määrittäminen edellyttää koekaivauksia.

Jyrinki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Vääräjoesta 200–400 m pohjoiseen Fiskaalintien itäpuolisilla pelloilla, peltoalueiden yläosassa ja osin peltojen viereisten talojen tonteilla. Tien länsipuolella on pieni erillinen löytökeskittymä. Löydöt kvartsi-iskoksia.

Tanhula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Lahdenperäntiestä noin 180 m pohjoiseen ja Vääräjoesta 700 m pohjoiseen, vanhan noin 0,5 km halkaisijaltaan olevan sorakuopan itäpuolisella viljelypellolla, missä maasto laskee kohteesta itään rämeelle päin. Maa on pellon yläosassa hienoa hiekkaa, alempana maalaji muuttuu karkeammaksi. Löydöt hioimen katkelma ja kolme kvartsia. Asuinpaikka saattaa olle löytökeskittymää laajempi, sillä ympäristössä havaittiin joitakin palaneita kiviä ja kvartseja.

Kankaanpää 2 (1000014358) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Lahdenperäntien eteläpuolella sijaitsevien Kankaanpää ja Tanhula -nimisten vanhojen tilanpaikkojen viljelypelloilla, Vääräjoesta 350-500 m pohjoiseen. Kohteen eteläosassa maasto laskee vain loivasti joelle päin, löytöalueen pohjoisosa sijaitsee matalahkolla itään laskevalla rinteellä. Maa on asuinpaikan yläosassa erittäin hienoa hiekkaa, alempana karkeampaa hiekkaa. Löydöt kvartsi-iskos ja palanutta luuta.

Tölli (1000004723) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Töllinperällä, Hituran kaivoksen eteläpuolella, Töllinojan länsirannalla. Töllin tilan päärakennuksesta koilliseen, vanhan riihimäen eteläreunalla, loivasti kaakkoon viettävällä peltorinteellä. Paikalta on löytynyt ainakin kaksi tasatalttaa ja paikalta on tietoja kyntökerroksen alapuolisesta nokimaasta ja palaneista ”linnunluista”.

Pirttiperä (1000004727) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pirttirannalla, Pidisjärven koillisrannalla. Loivasti lounaaseen laskevan peltolakeuden ylä-reunassa, Pirttiperän tilan päärakennuksen lounaispuolella, lähellä puutarhan rajaa, havaittiin kvartsia ja palaneita kiviä. Talon pellosta on aiemmin löytynyt kaksi kiviesinettä.

Haapala (1000004730) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapaperällä, Kalajoen pohjoispuolella, Haapalan talon pellossa. 1800-luvun loppupuolella Kansallismusoen kokoelmiin on saatu kolme kivitalttaa. Inventoinnissa vuonna 2005 tehdyssä peltopoiminnassa loivasti lounaaseen viettävän peltolakeuden ylärinteellä. Lähellä asutuksen rajaa havaittiin kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä: mahdollinen kvartsiittiesine sekä kvartsi-iskos. Siellä täällä havaittiin myös palaneita kiviä sekä muutamia kivilajiraaka-ainekappaleita. Asuinpaikkakerros lienee suurelta osaltaan tuhoutunut kynnössä, mutta esineet sekä inventointilöydöt ja -havainnot osoittavat paikalla olevaa muinaisjäännöstä, jonka säilyminen on arvioitavissa vain tarkemmalla tutkimuksella.
Vuoden 2009 tarkastuksen yhteydessä pellolla havaittin palaneita kiviä sekä myöhemmän historiallisen ajan löytöjä.
Inventoinnin perusteella kohde on rajattu kahdeksi erilliseksi alueeksi.

Jänesniitty (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Järvikylän eteläosassa, Kalajoen ja Hautaperäntien, Ala-Murto-ojan ja Torkkausojan välisellä peltoaukealla. Pellolla on havaittavissa hiekkainen linssi, josta löytyi suurikokoinen hiomalaaka ja kvartsi-iskoksia. Alueelta on aiemmin löytynyt useita kiviesineitä tai niiden katkelmia. Pelto-ojituksen yhteydessä on saatu havaintoja myös mahdollisesti asuinpaikkaan liittyvistä rakenteista.

Kullas (1000004732) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kotilassa, Pidisjärven kaakkoisrannalla. Loivasti länsilounaaseen viettävällä peltolakeudella, Kullaksen tilan päärakennuksesta kaakkoon. Peltorinteen yläosasta kivikautisia asuinpaikkalöytöjä.

Järvenpää (535010047) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Erkkisjärven etelärannalla, Malisjoen itäpuolella. Alue on loivasti jokea kohti viettävää peltorinnettä. Paikalta on löytynyt runsaasti kiviesineitä ja niiden katkelmia (erilaisia talttoja, kirves, hioin) sekä kvartsi-iskoksia ja -esineitä. Asuinpaikalla tehdyissä kaivauksissa tavattiin lisäksi keramiikkaa (mahdollisesti nuorempaa varhaiskampakeramiikkaa, tyypillistä kampakeramiikkaa ja asbestikeramiikkaa) ja palanutta luuta.

Autiolehto (1000002955) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tuuran (KM 20954) löytöpaikka Kiiminkijoen pohjoisrannalla, Kirkkosuvannon kohdalla. Löytöpaikka on kivetöntä hietapeltoa. Löytöpaikka tarkastettiin Kiiminkijokivarren osayleiskaavan inventoinnin yhteydessä 2009, jolloin alueelta löytyi kivikautinen asuinpaikka. Pelto, josta tuura on löytynyt, oli heinällä, mutta pellon länsipään pienestä hiekkakuopasta löytyi palaneita kiviä. Tästä runsas 50 m länteen tehdyssä koekuopassa oli niin ikään palaneita kiviä sekä kvartsi-iskos. Edelleen länteen maanpinta oli rikottu ja täälläkin oli palaneita kiviä sekä kvartsikaavin. Täällä on myös pieni maakuoppa. Asuinpaikan voitiin arvioida ulottuvan tästä länteen olleen hakkuuaukean itäreunaan. Ajoura on osin tuhonnut kankaanreunaa. Kokonaisuudessaan kankaan eteläreunassa on noin 300 m pitkä asuinpaikkavyöhyke, jonka rajautuminen idässä/itäkoillisessa on epäselvä.

Kettuselkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Hirsijärvelle johtavan tien länsipuolella, Hirsijärven kylästä noin 2,5 km länsiluoteeseen. Tarkastuksessa vuonna 2009 havaittiin kvartsi-iskoksia soiden välissä sijaitsevalla lounais-koillissuuntaisella pitkällä hiekkaharjanteella alueella, joka on hakattu paljaaksi ja äestetty 2000-luvun alkuvuosina. Osa äestysurista oli jo pintakasvillisuuden peittämiä. Keskeinen löytöalue on noin 50 m mittainen ja 10 m leveä. Tästä edelleen noin 90 m etelään havaittiin yksittäinen kvartsi-iskos harjanteen lakea kulkevalla tienpohjalla. Asuinpaikka vaikuttaa suhteellisen lyhytaikaiselta kivikautiselta leiripaikalta, jonka sijaintikohta ei juuri eroa ympäristöstään.
Suunnitteilla ollevien maa-aineksen ottosuunnitelmien vuoksi alueelle tehtiin tarkastus keväällä 2014. Alue oli jentisestään taimettunut, eivätkä pintahavaintomahdolisuudet olleet hyvät. paikan luonteen ja laajuuden tarkempi arviointi edellyttää varsinaisia arkeologisia koetutkimuksia.
Pieni kuoppajäännös sijoittuu lisäksi harjanteen juureen, kymmenkunta metriä kohteen peruskoordinaatista länteen. Se on halkaisijaltaan noin 1,5 m.

Hautaräme pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Hautarämeen pohjoisreunassa, 2000-luvun alkuvuosina hakatun ja äestetyn hiekkaisen kuivan kankaan reunassa. Paikka on vajaa 100 m Muhokselta Kestilään johtavan maantien lounaispuolella, matalan hiekkakankaan loivasti kohti rämettä laskevassa reunassa. Löytöinä äestysurissa havaittiin hiukan kvartsi-iskoksia sekä palaneita kiviä. Länttä kohti äestysalue oli kauempana suon reunasta, eikä siellä asuinpaikkamerkkejä havaittu. On mahdollista, että asuinpaikka jatkuu länteen äestämättömän kankaan reunassa, jonne koekuoppia ei tehty kohteen löytötarkastuksessa 2009. Maanpinnalle erottuvia rakenteita ei havaittu ja paikka arvioitiin lähinnä leiripaikaksi.

Ollin Karho-ojansuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka, ilmeisesti lyhytaikainen leiripaikka, laajan Karho-ojankankaan pohjoisreunassa, Ollin Karho-ojansuon etelälaidassa. Paikkaa tarkastettaessa kesällä 2009 havaittiin äestysurissa muutamia kvartsi-iskoksia sekä palaneita kiviä. Alue paikannettiin kankaanlaidan laajoja metsänhakkuiden ja -äestysten aluetta satunnaisesti tarkastettaessa.
Voimajohtolinjan inventoinnissa syksyllä 2009 havaittiin kvartsi-iskoksia noin 40 metrin matkalla kankaan reunalla, muinaisrantatörmän päällä. Paikan rajaus perustuu laikuista tehtyihin pinnallisiin havaintoihin.

Marttila (973010009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Marttilan kivikautinen todennäköinen asuinpaikka sijaitsee Mattilanharjun itäpäässä Kiiminkijoen eteläpuolella. Alue on viljelysmaata ja viettää loivasti jokirantaan, missä maaperä on hiekkaista peltomultaa. Marttilan- ja Jaakkolanpellon alueelta on löydetty useita kiviesineitä, lähinnä tasa- ja kourutalttoja, joten asuinpaikan olemassaolo Marttilanharjulla on todennäköinen. Jaakkolanpelto paikannettiin vuoden 2009 inventoinnissa pääteiden risteyksen eteläpiolelle aivan harjun kaakkoispäähän, osin teiden alle jääneen kumpareen etelään laskevalle sivustalle. Alueen ollessa inventointiaikaan heinällä, ei pintahavaintoja ollut mahdollista tehdä. Löydöt: Tasatalttoja (KM 2508:6-8), kourutaltta (KM 3487:1), poikkitaltta (KM 10197) sekä hukkaan joutunut kiviase.

Niskakoski 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Yksittäinen suppilomainen kuoppa, mahdollinen pyyntikuoppa, Iijoen eteläpuolella Niskakosken kohdalla, kosken alapuolisen Niskasuvannon itäpuolen kankaalla. Kuoppa on halkaisijaltaan noin 3 m ja 60 - 70 cm syvä. Se sijaitsee harjanteen länsiosassa, lakitasanteen eteläreunan tuntumassa, modernien kaivantojen itäpuolella. Läheisyydessä on pitkä ojamainen kaivanto matalan harjanteen loivasti etelään viettävässä rinteessä. Samanlainen muutaman metrin mittainen kaivanto on samalla kohdin harjanteen pohjoisrinteessä. Ojanteiden välissä on myös muutama resentti kuoppa. Harjanten etelärinteen juurella on myös pari luontaiselta vaikuttavaa painannetta. Noin 400 m itään sijaitsee kaksi vierekkäistä pyyntikuoppaa (kohde Nsikakoski 2).

Ulkuojan itäpuoli (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopppien ketju, liesikiveys sekä kiukaan jäännös Iijoen vesistöön kuuluvan Murhijoen pohjoispuolella, Turpeisen järven alapuolella. Inventoinnissa vuonna 2009 havaittiin runsaat 500 m pitkä pyyntikuoppaketju, joka koostuu 7-8:sta harvakseltaan sijoittuvasta kuopasta, jotka ovat lounais-koillissuuntaisen, paikoin jyrkän, hiekkaharjanteen laella, tai aivan sen vierellä. Kuoppien halkaisija on 2 - 3 m ja syvyys 40 - 60 cm. Kuoppajärjestelmän pohjoispuolella, erillisen tasaisen kankaan reunassa, suon laidassa havaittiin palaneiden kivien muodostama liesikohta polun vierellä, muttei mitään sen ajoitusta valottavaa. Yksi pyyntikuopista on harjun lounaispäässä järvenrannan tuntumassa Turpeisen laavun itäpuolella, jossa on myös muutamia epämääräisempiä kuoppia. Laavulta itään johtavan rantaa noudattelevan polun vierellä on noin 2 x 2 m laajuinen ja 0,2 m korkuinen palaneista kivistä koostuva sammalpeitteinen kiukaanpohja. Siihen liittyvästä rakennuksesta ei löytynyt merkkejä. Kyse on historiallisen ajan muinaisjäännöksestä. Myöhemmän tiedon mukaan pyyntikuoppia olisi ainakin 15 kpl, joista yksi sijoittuisi Ulkuojan länsipuolelle. Ojan itärannalla on myös tervahauta.

Miesmaankangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Iijoen vesistön yläosan Murhijoen pohjoisrannan törmällä, jonne on Turpeisen-Runtinlammen ranta-asemakaavan luonnoksessa 2009 suunniteltu lomarakentamista. Asuinpaikka on korkean rantatörmän yläpuolisella hiekkaterassilla, jota pohjoisessa suojaa hiekkaharjanne. Länsipuolella on syvä ja kapea notkelma. Havaintoja liesistä tehtiin notkelman länsipuolelta, asuinpaikasta 200 m länsilounaaseen ja runsaat 100 m itäkoilliseen (ks. erilliskohteet). Läntiset liesihavainnot ovat metsäaurauksen kohdista. Kauempana rannasta hiekkaharjanteet on aikoinaan metsäaurattu. Kivikautisen asuinpaikan maaperää ei kesällä 2009 inventoidessa ollut käsitelty. Rantatörmässä ja sen itäpuolella havaittiin palaneita kiviä ja hajonneeksi liedeksi tulkitussa kohdin palanutta luuta. Törmän päällä on myös noin 6x8 m laajuinen painanne, joka muistuttaa asumuspainannetta, mutta joka kuitenkin tulkittiin inventoinnissa luontaiseksi. Koepistoissa havaittiin palaneita kiviä sekä kvartsi-iskos painanteesta. Nykyisen tulistelupaikan pohjoispuolella on halkaisijaltaan noin metrinen kuopanne, jossa on palanut kiveys. Ilmeisesti kyse on keittokuopasta jonka ikä on epäselvä paikalla, joka on ollut useasti käytössä. Asuinpaikalta on mainio näkymä joelle ja suvantoon.
Kivikautisen asuinpaikan kohdan lähialueella joenrannassa havaittiin ajoittamattomia liesiä. Näiden äärimmäisten havaintopisteiden väli on noin 300 m (ks. erilliskohteet). Heti asuinpaikan länsipuoleisen notkelman itäreunassa, missä havaittiin kaksi keskittymää, joista ainakin toinen liesi. Tämä oli aurausuran itäpäässä. Palaneita kiviä oli myös sen länsipuolella noin 30 m, mutta pintalöytöjä ei tavattu. Asuinpaikasta 200 m länsilounaaseen suvannon länsirannalta tavattiin metsäaurauksen puolittama ja hajottama liesi, jonka läpimitta oli nykyisellään 1,5 m. Asuinpaikkaan viittaavia löytöjä ei tavattu. Joitakin yksittäisiä palaneita kiviä oli ympäristössä. Asuinpaikasta noin 80 m itäkoillisen tavattiin ehjä yksittäinen liesikiveys asuinpaikkaa kohti johtavalta harjanteelta, rannan ja suon välillä. Löytöjä ei havaittu täälläkään.
Paikka tarkastettiin kesällä 2010, jolloin löydettiin M. Sarkkisen mainitsemat asuinpaikan ympärillä olevat liedet. Itse asuinpaikan kohdalla maa oli sieltä täältä kulunut auki, mutta näissä kohdissa ei näkynyt kivikautisia löytöjä. Asuinpaikasta 400-600 m päässä koilliseen löydettiin kaksi uutta pyyntikuoppaa (Miesmaankangas 3 ja 4).

Pikkuoja länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Turpeisen järven pohjoisrannalla sijaitseva tervahauta, jonka halkaisija on noin 10-11 m ja syvyys metrin luokkaa. Halssi on etelässä rannan suuntaa kohti. Hauta sijaitsee järveen pohjoisesta laskevan Pikkuojan suusta noin 250 m länsiluoteeseen.

Varisaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsäpohjan käsittelyssä vaurioitunut tervahauta Turpeisen järven länsipuolen eteläpuolella sijaitsevalla Varisahon kankaalla. Se on halkaisijaltaan 10-12 m ja syvyydeltään noin 1 m. Haudan halssi on loivana alarinteen suunnassa pohjoisessa. Hauta on merkitty peruskartalle.

Iso Sarvikangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Ison Sarvikankaan eteläosassa. Asuinpaikka on havaittu tarkastuksessa 2009.

Iso Sarvikangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laaja kivikautinen asuinpaikka, jossa vuoden 2009 tarkastuksessa äestämättömällä hakkuualueella havaittiin 12 asumuspainannetta, ja vuonna 2017 vielä kaksi painanetta lisää.

Vuovakangas lounas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka, jossa asumuspainanteita. Sijaitsee Ängeslevänjoen itäpuoleisen Vuovakankaan lounaisosassa, jokivarressa. Asuinpaikalla on ainakin seitsemän asumuspainannetta kahdessa ryhmässä, toisistaan noin 70 metrin päässä.

Rahja Ryöpäs 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pohjoiseen Pappilankarista ulottuvan Ryöpäs-nimisen niemen keskellä, sen eteläosassa sijaitseva kuoppa rakkakivikossa. Sijainti niemen itärannasta n. 170 m. Hyvin säilyneen kuopan mitat 0,9 m x 0,8 m, syvyys 0,5 m.

Rahja Pappilankari 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ei määritelty; Kalliomäellä rakkakivikossa keskellä Pappilankarin saarta sijaitsevat kaksi kiviröykkiötä 6 m etäisyydellä toisistaan, läpimitaltaan n. 1 m, korkeus 0,5 m.
Ilmeisesti verkonkuivaustelineiden tukikivikoita.

Rahja Pappilankari 2 (Asuinpaikat)
Ei määritelty; Kalliomäellä keskellä Pappilankarin saarta sijaitseva kivikkoon tehty kuoppa, mitoiltaan 4 m x 3,5 m, syvyys 0,5 m. Etelästä ja kaakosta selvän vallin reunustama tasainen pohja on todennäköinen tomtning eli pyyntiasumuksen pohja.
Sijainti n. 40 m etelään kohteesta Pappilankari 1.

Rahja Pappilankari 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Luoteeseen 80 m etäisyydelle kohteesta Pappilankari 1 sijoittuva osittain hajonnut kiviröykkiö rakkakivikossa. Pappilankarin saaren keskellä oleva kalliomäki on jäkälän peitossa. Läpimitta n. 1 m, korkeus 0,4 m.

Rahja Pappilankari 6 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin puoli kilometriä länteen muista Pappilankarin kohteista, Pisinperänlahden rannasta n. 95 m. Kuoppa rakkakivikossa, halkaisijaltaan n. 1,1 m, syvyys 0,6 m.

Rahja Hyönä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pappilankarista pohjoiseen sijaitsevan pienehkön Hyönän saaren keskiosassa luoteeseen avautuvan lahden rannassa sijaitseva kiviröykkiö, halkaisijaltaan 1,1 m ja korkeus 0,5 m. Rana eli verkonkuivaustelineen tukikivikko; röykkiön pohjoispuolella sijaitsevan mökin omistajien mukaan alueella on ollut kaksi 1800-luvun kalamajaa, jotka nyttemmin on purettu. Ranojakin on ollut useampia, mutta vain tämä on jäljellä.

Siiponjoki Törmälänkoski 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kaksi samansuuntaista kaivantoa sortuneen jokitörmän reunalla, kooltaan 3 m x 1,3 m ja 3 m x 2 m, syvyys 0,8 m - 1 m. Kaivantojen välistä erottuu valli, lännessä rakenteet loppuvat sortuneeseen jokitörmään, rakenteiden alkuperäinen koko ja muoto ei ole tiedossa. Törmälänkoskella/e on kartta-aineiston mukaan ollut/suunniteltu Suomen sodan aikaisia varustuksia, mutta vain jatkotutkimukset voivat osoittaa liittyvätkö nämä rakenteet sellaisiin.

Siiponjoki 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Osittain sortunut asumuksen pohja tiheässä sekametsässä hiekkamaalla, noin 60 m joen mutkasta kaakkoon. Suorakulmainen 4 m x 4 m kokoinen ja noin 2 m syvä kuoppa, jonka pohjalta lähtee 1–1,5 m leveä ja 4 m pitkä ramppi maanpinnalle.
Pleunan talon isännän mukaan paikalla on isonvihan aikana ollut piilopirtti. Rakenne muistuttaa ainakin II maailmansodan ajalta tunnettuja käpykaartilaisten piilopirttejä.

Siiponjoki 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kaksi itä-länsi -suuntaista kaivantoa poikittaissuunnassa lähellä Siiponjoen pohjoisrannalle muodostuneen niemekkeen kärkeä. Pituus 20-22 m ja leveys 3-4 m, syvyys noin 1 m. Suomen sodan tapahtumat sivusivat aluetta v. 1808, kaivannot liittyvät todennäköisesti tähän aikaan.

Rahja Selkäkarvo 1 (Asuinpaikat)
Ei määritelty; Pappilankarin etelälaidan matalan Selkäkarvo-nimisen niemen keskellä olevalla kohoumalla sijaitseva asumuksen pohja. Parikymmentä senttiä korkea ja 0,5 - 0,7 m leveä suorakulmainen maa-/kivivalli rajaa 4,3 m x 4,2 m kokoista aluetta, jonka luoteisnurkassa on kiukaan jäänteitä, halkaisijaltaan noin 1,6 m ja korkeudeltaan 0.4 m. Vallin sisäpuolella on 1,5 x 1,5 m kokoinen kuopanne täynnä oksia ja lehtiä.
Aluskasvillisuus on heinää, alue on luonteeltaan laidunmaata. Etäisyys niemen länsirannasta noin 35 m.
Noin 75 metriä etelään on toinen rakennuksenpohja (ks. alakohteet).

Pitkäkaarto (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kotikoskelta Kestilään johtavan maantien itäpuoleisella vain loivasti harjanteisella hiekkakankaalla Temmesjoen länsipuolella sijaitsee Pitkäkaarron itäosassa 1-2 kivikautista asumuspainannetta sekä myös ilmeisen luontaisia painanteita matalan dyynin takana. Selkein painanne sijaitsee kuitenkin dyynin laella. Se on kooltaan noin 7-8 x 5,5 m ja 40-50 cm syvä ja pituussuunta on dyyniin nähden poikittain. Asuinpaikkaan viittaa myös koepistosta saatu pieni kvartsi-iskos sekä kappale hiekkakiveä muuten aivan hiekkaisessa maaperässä. Painanteen itäpuolella on epämääräisempi mahdollinen asumuspainanne. Lisäksi todettiin suppilomainen pyyntikuopalta vaikuttava kuoppa saman harjanteen itäpäässä 20-30 m jokitörmästä sekä samaten eteläisemmän harjanteen itäpäässä. Ne ovat halkaisijaltaan 3- 4 m ja noin 60-70 cm syviä. Näiden lisäksi tällä harjanteella kauempana lännessä on kaksi pientä kuoppaa, jotka voivat olla pyyntikuoppia. Niissä oli varsin vahva maannosprofiili. Alueella on myös muita pienempiä kuoppia, jotka ovat jyrkkäreunaisempia ja ilmeisen myöhäisiä. Aluetta tarkastettiin syksyllä 2009 maa-aineksen ottosuunnitelman vuoksi. Paikoittain näkyviin kohteisiin tehtiin myös koepistoja. Myös maantien länsipuolella on länteen pienelle hiekkakuopalle johtavan tieuran eteläreunassa yksittäinen pieni kuoppa, joka lienee melko myöhäinen.
Noin 2 km pitkä lounais-koillissuuntainen hiekkadyyni-/rantavalliryhmä, joka sijaitsee Rantsilasta 9 km pohjoiskoilliseen ja Temmeksestä 12 km kaakkoon. Temmesjoki kulkee dyyniryhmän halki sen keskivaiheella. Kuiva mäntykangasta, nuorta kasvatusmetsää. Dyynin laella ovat kaksi painannetta, molemmat pyöristyneen suorakulmaisia. Paikalle ei tehty koekuoppia. Eteläisen harjanteen neljä kuoppa ja kaksi kaivantoa tulkittiin Suomen sodan aikaisiksi varustuksiksi (Liminka Pitkäkaarto 1 mahdollinen muinaisjäännös).

Pikku Lavalampi etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Haukiputaan kunnan keskiosassa, Yli-Iin maantieltä Onkamoon johtavalta paikallistietä pohjoiseen Lavalampien länsipuolitse Yli-Iin Turtiseen johtavan osin yksityistien vieressä. Paikka on avohakatun laikutetun kankaan alaosassa, pohjoisenpuoleisen suon reunassa olevan muinaisen rantatörmän yläpuolella. Pohjoisen suunnassa sijaitsevan Pikku Lavalammen etelärannasta matkaa on noin 500 m. Paikan tarkastuksessa syksyllä 2009 havaittiin laikutusalueella paikoittaisia kvartsilöytöjä sekä mahdollisen hiotun kiviesineen muru. Löytöalue on karkeasti arvioiden 50 m muinaisrannan suuntaisesti (itä-länsisuunnassa) ja 20-25 m rannasta poispäin.

Parhalahti Vanhakartano (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Parhalahden kylän peltoalueiden pohjoispuolella ja Heinikarinlammen itäpuolella sijaitsevassa kuusta kasvavassa metsässä. Alueen kaakkoispuolella on tehty metsähakkuita. Alue on merkitty peruskarttaan nimellä Vanhakartano. Paikalta on löytynyt 1980-luvun alkupuolella useita vuosien 1710-1751 välille ajoittuvaa plootua. Rahat ovat löytyneet metallinilmaisimen avulla kivirakenteesta, ilmeisesti uunin muurista.
Vuoden 2009 inventoinnissa alueella havaittiin useita kasvillisuuden peittämiä rakennustenjäännöksiä. Näistä kahdessa havaittiin uunikiveystä. Lisäksi alueella on muutamia peltoraunioita.
Parhalahden kylä mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1562, mutta kylän kantatalot ovat syntyneet jo tätä aiemmin. 1600-luvun alkuun mentäessä kylässä on ollut viisi taloa, joista Vanhakartano (Niemi) on perustettu viimeisenä. Tila on ollut autiona vuosina 1710-1730. Vuonna 1784 talo muutettiin kapteenin virkataloksi. (Ranta ja Matinolli 1969: 105, 126, 607.) Tila on autioitunut 1800-luvun lopulla tai 1900-luvun alussa.

Kohtavaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Muhoksen pohjoisosassa Sanginjoen kylässä Sanginjoen koillisrannalla olevan Kohtavaaran moreenimäen laella sijaitsee neljä ns. rakka- eli kivikkokuoppaa, jotka tarkastettiin kesäkuussa 2008. Ne sijaitsevat Ylikiimingistä Muhoksen Laukkaan vievän tien kaakkoispuolella noin 1,2 km. Kuoppiin viitataan Suomen Museon artikkelissa vuodelta 1898, mutta niitä ei löytynyt Muhoksen kuntainventoinnissa 1985.
Kahden läntisimmän ja itäisimmän halkaisija on 4-5 m ja syvyys 60-70 cm. Näiden välissä on yksi pienempi kuoppa, halkaisijaltaan noin kolme m ja syvyydeltään ½ m. Kuopat sijaitsevat noin 2-5 m toisistaan. Kookkaampien kuoppien ympärillä on matala kivikkovalli ja kuopat ovat kasvillisuuden peittämiä. Kohteen yli kulkee traktorin ajoura, joka ylittää pienimmän kuopan. Ajouran länsipuolelle jää kaksi kuoppaa ja itäpuolelle yksi. Kuoppia ympäröivä alue vastaa Suomen Museon artikkelissa v. 1898 ilmoitettua 60 sylen matkaa, eli kuopat sijaitsevat alueella, jonka ympärysmitta on satakunta metriä. Tarkastuksen yhteydessä alueelta ei havaittu jälkiä asuinpaikasta.

Siiponjoki 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaksi rehevän kasvillisuuden peittämää mahdollista kellarikuoppaa sekametsässä kuuden metrin etäisyydellä toisistaan, halkaisija 3 m ja syvyys 0,8 m. Pohjassa vahva 10 cm:n humuskerros, jonka alla 15 cm paksu kerros nokista hiekkaa. Kuopista 10-25 m kaakkoon on tasainen alue, jonka kasvillisuus on tyypillinen vanhalle talonpaikalle. Vuoden 1763 isojaon toimituskartan mukaan paikalla oli silloin sotilastorppa. Sijainti Siiponjoen vanhan uoman ja joen nykyisen uoman välillä.

Siiponjoki 4 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Sijainti jokilaakson siinä osuudessa, jossa joen meanderoinnin takia on lukuisia vanhojen jokiuomien jäänteitä, valleja ja kuoppamaisia syvänteitä. Tämä vaikeuttaa joidenkin rakenteiden tulkintoja. Suomen sodan vuoden 1808 sotatapahtumat ovat joka tapauksessa sivunneet jokilaaksoa, ja rakenteet todennäköisesti liittyvät niihin, kunnes jatkotutkimukset mahdollisesti toisin osoittavat.

Siiponjoki 5 (Maarakenteet)
Historiallinen; Joensuun kosken lounaisrannalla kuusimetsässä sijaitseva kuoppa, halkaisijaltaan 1,2 m, syvyys 0,5 m. Pohjassa 15 cm humusta, jonka alla harmaaksi värjäytynyttä hiekkaa; 25 cm syvyydessä puhdasta hiekkaa.

Siiponjoki 6 (Maarakenteet)
Historiallinen; Siiponjoen Karjasaarenmutkan pohjoispuolella, joen pohjoisrannalla sijaitsee neljä kuoppaa harvassa havumetsässä hiekkamaalla. Kuopat sijoittuvat melko suoraan riviin noin 120 m matkalle jyrkän jokitörmän yläpuolelle. Kuoppien läpimitta 1,5 - 2 m, syvyys 0,4 - 0,7 m. Kahden kuopan pohjassa hyvin paksu humuskerros, jopa 0,2 - 0,3 m, ja sen alla harmaaksi värjäytynyttä hiekkaa. Yhdellä kuopalla selvä n. 0,2 m korkea ja 0,5 m leveä valli.

Siiponjoki Törmälänkoski 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Siiponjoen länsirannalla, n. 100 m Törmälänkosken eteläpäästä etelään, metsätien ja joen välisellä törmällä. Halssi avautuu törmän rinteessä itään, joelle päin. Tervahaudan läpimitta on noin 10 m (sisämitta 7 m) ja syvyys 1,3 m. Halssin pituus on 3 m.

Syväojankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Reisjärventien varrella olevan Pitkäkankaan itälaidalla ja siitä kaakkoon ulottuvalla, Syväojankankaalle päättyvällä noin 700 metriä pitkällä suurimmilla 120 metriä leveällä kaistalla. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta, joka idässä laskeutuu kohti Kangasojaa ja muuttuu suoksi tai pelloiksi. Lännessä on laaja hiekkakuoppa-alue, jonka kauimmaksi itään ulottuva osa on jossain määrin tuhonnut muinaisjäännöstä. Kuoppa on ainakin osittain poistettu käytöstä ja maisemoitu.
Vuoden 1979 ja 1992 inventoinneissa alueelta löytyi merkkejä asuinpaikasta, lähinnä kvartsi-iskoksia ja silloin havaittiin myös mahdollisia asumuspainanteita.
Vuoden 2009 inventoinnissa alue käytiin läpi, ja todettiiin, että kivikautisen asuinpaikan lisäksi alueella on mahdollisesti siihen liittyviä kuoppajäännöksiä. Useat kuopista kuitenkin vaikuttivat aika pieniltä asumuspainanteiksi, mutta kohteen läpi lounais-koillis -suunnassa kulkevan hiekkatien kaakkoispuolisella alueella oli myös yksi selvästi laakeampi painanne, johon tehdystä lapionpistosta löytyi kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja liuskeiskos. Alueella oleviin muihinkin painanteisiin tehtiin koepistoja, mutta ne olivat löydöttömiä. Sen sijaan aikalailla itään laskevan terassin reunan tuntumaa seuraavalta polulta löytyi muutamia kvartsi-iskoksia. Kyseinen terassi jatkuu myös em. tien luoteispuolelle ja myös täältä saattoi poimia kvartseja maahan tallautuneesta polun pinnasta. Löytöjä oli myös tien leikkauksessa.
Alueella on siis myös kuoppajäänteitä, joiden ikä ja käyttötarkoitus ei ole selvillä. Kuoppien koko vaihtelee halkaisijaltaan yhdestä metristä noin kolmeen metriin, myös syvyys vaihtelee, keskimäärin ne ovat 50–70 cm syviä. Osa niistä on todennäköisesti pyyntikuoppia, osa voi liittyä asuinpaikkaan.
Inventoinnissa 2014 tarkoitus oli varmistaa muinaisjäännösalueen pohjoisreunaa voimalinjan suuntaan. Merkityn alueen pohjoisreunassa havaittiin ajourissa likamaata ja palanutta maata, kahdessa ajourassa muinaisjäännösalueen reunasta pohjoiseen hiekka oli puhdasta eikä merkkiä asuinpaikasta havaittu. Ajourien väliin tehtiin 5 koekuoppaa 5 m:n välein, eikä niissäkään havaittu muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä.
Aluerajaus on tehty löytöjen, maanpäälle havaittavien rakenteiden ja topogarafian perusteella.

Vanhakirkko 2 (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Sievin Vanhankirkon porttien ulkopuolella, noin 10 metriä siitä etelään pensaiden ja kirkkopihaa ympäröivän kuusiaidan katveessa on irrallinen kuppikivi. Ei ole selvää kuinka kauan kivi on siinä ollut, se on kuitenkin nostettavissa ja kannettavissa, joten se on siihen kannettu joko ennen tai jälkeen kuoppien tekemisen. Koko kivellä on noin 40x60 cm, paksuutta on ehkä noin 20-25 cm. Kiveen on hakattu hieman yli 20 2-3 cm läpimitaltaan olevaa kuppia. Kiven tarkempi löytö ym. historia on vielä selvittämättä.

Kivilampi länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Yksittäinen todennäköinen pyyntikuoppa varsin tasaisen hiekkakankaan kaakkoisreunalla, Yli-Kitkan luoteispuoleisen pienen Kivilammen länsipäässä. Kuoppa on noin halkaisijaltaan n. 3 m ja noin 0,7 m syvä. Paikka sijaitsee arviolta 70-80 m Kuusamon Posion välisen maantien 9471 kaakkoispuolella, ja 30-40 m Kivilammen rannasta. Kivilammen itä- ja koillispuolella on useita kuoppia kolmessa erillisenä pidetyssä kohteessa (Kivilahti W, N ja NE).

Sikua-aho (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kymmenkunta epämääräistä kuoppaa Kangerjärven erillisen pohjoisosan Sikuanlammen pohjoispuoleisella mäenlaella. Vuonna 2009 havaittiin pienen ranta-asemakaavan inventonnissa yksi selkeämpi kiviä ja hiiltä sisältävä kuoppa, kooltaan noin 1,5 m ja syvyydeltään 0,5 m. Mäen laella havaittiin sen lisäksi yhdeksän epämääräistä kuoppaa rivimäisessä muodostelmassa. Kuoppia on vaikea erottaa luonnonkuopista. Osasta niistä löytyi mahdollinen hiilikerros. Alueen metsänkäsittely on osaltaan vaikeuttanut havaintojen tekoa.

Isokangas 5 (1000014868) (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Reisjärventien länsipuolella, Isokankaan länsiosassa, noin 1,5 km Maasydämen matkailukeskuksesta pohjoiseen. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta.
Tervahauta on halkaisijaltaan noin 10 metriä, sen halssi on luoteisreunassa. Alueella on myös 32 kuoppajäännettä (ks. erilliskohteet), osa voi liittyä tervan valmistukseen ja osa on mahdollisesti pyyntikuoppia.
Vuoden 2012 inventoinnissa paikalla ei tehty uusia havaintoja ja haudan kunto todettiin hyväksi.

Lukkarinmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuoden 2009 keskusta-alueen osayleiskaavan inventoinnissa paikannettu mahdollinen pyyntikuoppa keskustan eteläpuolella, Ukuranperän- ja Urheilutalontien välisellä kankaalla, metsätien varrella. Maasto kohoaa suhteellisen jyrkästi länsipuoleiselle mäelle, jonka alueelta otettu aikoinaan maa-aineksia. Kuoppa on pyöreähkö ja noin 5 m halkaisijaltaan sekä 1,5 m syvä. Reunoilla on matala palle. Koepistoissa huuhtoutumiskerrosta oli reunoilla /5 cm) sekä seinämässä (10 cm). Kuopan pohjamaannos oli osittain häiriintynyt. Ilmeisesti kuoppaa on kaiveltu myöhemmin.

Viinavuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Lumijoen keskustan eteläpuolella sijaitrsevan Viinavuorentien varrella sijaitsevan uimapaikan länsipuolella sijiatsee mäntykankaalla yksittäinen pyyntikuoppa rämeen reunalla. Kuoppa on runsaan metrin halkaisijaltaan ja sen reunoilla on noin metrin levyinen ja 20 cm korkea palle. Sekä siinä että kuopassa on selkeä huuhtoutumiskerros ja sen alla puhadas maa.

Greus (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lumijoentien eteläpuolella Hirvasojassa sekä sen varrella sijaitsee Greusin ja Kuukkalan tilojen välillä vanha ratasmylly sekä kolmen padon jäännökset. Myllyn perusta erottuu selvänä kiveyksenä molemmin puolin virtaa, mutta pääosa rakenteesta lienee sijainnut puron itäpuolella. Kivet ovat yleensä yi ½-metrisiä ja osin limittäin. Perustus sijaitsee ylempänä, kuin 1700-luvun isojakokartalle merkitty Greusin mylly. Kartan osoittamalta kohdalta rakenteita ei löydetty. Myöskään toisesta isojakokartalle merkitystä myllystä ei löytynyt säilyneitä rakenteita.
patojen kohdilta on vaihteleva määrä erikokoista kiveystä. Patojen 2-3 kiveystä on useamman metrin matkalla, padon 1 kohdalla vähemmän. Ne sijoittuvat myllystä pohjoiseen vajaan 150 m matkalle.
Kohteessa on ollut toiminnassa useita myllyjä 1700-1800-luvulla, koko pitäjässä 12 vesimyllyä.

Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Isonkankaalla, Reisjärventien länsipuolella. Alue on hiekka- ja sorapohjaista mäntykangasta. Vuoden 2009 inventoinnissa kohteessa kartoitettiin 41 kuoppajäännettä, jotka voivat olla pyyntikuoppia. Kuoppien halkaisija on 2 - 4 metriä ja syvyys 0,3 - 0,5 metriä. Kuopat muodostavat noin 900 metriä pitkän ketjun 130 metrin korkeuskäyrän tuntumassa.
Isokangas 6 on pohjoisin Isokankaan vuoteen 2009 mennessä tunnetuista kuoppakohteista.
Vuoden 2012 inventoinnissa kohde oli ennallaan.

Pahkala Korpimäki (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Röykkiöt sijaitsevat luode-kaakkosuuntaisen harjun keskivaiheilla, lähellä toisinaan, ks. erilliskohteet.
1) läpimitta noin 10 m, korkeus noin 1 m; keskusta pahasti pengottu ja siinä kasvaa vankkaa puustoa.
2) läpimitta noin 8 m, korkeus noin 1 m; keskellä kuoppa, jonka läpimitta on noin 2 m ja syvyys noin 0,6 m. Sammaloitunut, keskellä kasvaa iso mänty ja muutamia taimia.
Röykkiöt on merkitty peruskartalle.
2024: Röykkiöiden sijainteja on korjattu lidar 5p aineiston perusteella. Röykkiön 2 sijaintia on siirretty noin 11 metriä lounaaseen ja röykkiön 1 sijaintia on siirretty noin 14 metriä kaakkoon.

Liminka (Limmingo by) Aappola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Limingan museoalue eli Aappolan tontti sijaitsee Rantatiellä, Liminganjoen varrella, jota pidetään Limingan kylän vanhimpana alueena. Kylän talot ovat sijainneet nauhamaisesti pitkin jokivartta, sen molemmilla rannoilla. Paikalla on ollut tila viimeistään 1500-luvulta lähtien.
Limingan alue kuului 1300-1400 -luvulla Rannan pitäjään ja vuonna 1444 Liminka mainitaan osana Iin pitäjää. Limingan seurakunta mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1477 ja Limingan muuttuminen hallintopitäjäksi ajoittunee saman vuosisadan lopulle. Limingankylän asutus vakiintui, ja alue oli 1500-luvun puolivälissä koko Pohjois-Pohjanmaan tiheimmin asuttu keskus.
Aappolan tontille perustettu Ojanperän tila mainitaan verokirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1548, mutta se on todennäköisesti syntynyt jo edellisellä vuosisadalla. Varhaisimmat maininnat talosta ovat Ojanperän nimen lisäksi Tasaisen nimellä. Ojanperän tila nimettiin vuonna 1668 kestikievariksi, jollaisena se toimi ainakin vuoteen 1674 asti. Viimeistään 1760-luvulle tultaessa Ojanperän kantatilan talouskeskus oli siirretty peltosarkojen toiseen päähän. Tila oli asumattomana jonkin aikaa, kunnes paikalle perustettiin Ojanperän päätilaan kuulunut torppa - viimeistään 1800-luvun loppupuolella.
Venäläiset hävittivät pitäjää kahteen otteeseen 1500-luvulla; vuonna 1589 pitäjästä poltettiin yli 300 taloa ja vuonna 1592 tuhottiin kirkko sekä 225 taloa. Tästä huolimatta kylän manttaaliluku säilyi suurimpana Pohjois-Pohjanmaan pitäjissä.
Aappolan tontti on edelleen rakennettu; rakennuskanta on pääosin 1800-luvun lopusta ja 1900-luvun alusta. Rakennusten välissä, mahdollisesti myös alla, sekä piha-alueilla on säilynyt vanhempien asutusvaiheiden jäännöksiä. Tontilta on pihapolkujen perustustöiden yhteydessä löytynyt rakennusten jäännöksiä, jotka ajoittuvat löytömateriaalin perusteella lähinnä 1700-1800 -luvuille. Tontin pohjoisosassa sijaitsevan tien leikkauksessa on havaittu myös savitiivistettä.
Vuoden 2019 kaapelikaivantojen arkeologisessa valvonnassa havaittiin viisi 1800-1900-lukujen irto-löytöä, epämääräinen osin palanut turvekerros sekä hirsiarina ja täytetyn mahdollisen rakennusjätekuopan profiili.
Vuonna 2020 Museoalueen vesijohtotyömaan arkeologisessa valvonnassa havaittiin kivikoulun itäpuolella rakenteita, jotka todennäköisesti ovat vanhan kunnallistalon jäännöksiä. Kyseessä ovat mm. peruskivilinjaksi, tulisijanjäännöksiksi ja likamaakuopiksi tulkitut rakenteet. Kunnallistalo on valmistunut 1914 ja purettu joskus vuoden 1953 jälkeen. Lisäksi valvonnassa havaittiin kolme pelto-ojaa, jotka ovat vanhempia kuin em. rakenteet, koska ne ovat näiden alapuolella. Alue lienee poistunut peltokäytöstä viimeistään vuonna 1869, jolloin paikalle on rakennettu kivinen koulurakennus. Valvonnassa löytynyt esineistö tulkittiin moderniksi eikä sitä talletettu.
2022: Aluerajaus perustuu kohteen arkeologisiin valvontoihin sekä 1707 kartan perusteella pääteltyihin tonttirajoihin.

Pikankoski (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Pienehkö yksittäinen mahdollinen asumuspainanne sekä tervahauta Huhkajankankaan eteläosassa, Siuruanjoen Pikankosken alaosan kohdalla, joenmutkan sisäpuolella. Mahdollinen asumuspainanne on nykyisestä jokiuomasta runsas 100 m koilliseen, loivahkosti laskevassa metsärinteessä, fossiloituneen muinaisen jokiuoman läheisyydessä. Painanne on kooltaan noin 6 x 4 m. Paikalle ei tehty koepistoja, joten vahvistusta kohteen kivikautisuudelle ja mahdolliselle siihen liittyvälle asuinpaikalle ja sen laajuudelle ei ole. Mikäli on kyse kivikautisesta asuinpaikasta, sen voi arvioida olleen käytössä vaiheessa, jolloin Siuruanjoen uoma näillä seuduin on poikennut oleellisesti nykyisestä. Nykyisen etelän kautta kiertävän Pikankosken kohdalla se on virrannut uomaa pohjoisempana, jolloin kosken alapuoleinen syvä suvantomutka ei vielä ollut syöpynyt.
Koskitörmän kivikautinen asuinpaikka- ja asumuspainannekohde sijaitsee painanteesta noin 300 m itään.
Tervahauta on painanteesta noin 100 m länsiluoteeseen, mainitun suvannon korkean jokitörmän eteläpään reunassa, pienen kesämökin eteläpuoleisella piha-alueella. Tervahauta on osittain sepelillä täytetty. Se on merkitty peruskartalle.

Suvannonsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Yksittäinen soikea asumuspainanne laajan Huhkajakankaan lounaisosan itä-länsisuuntaisella hiekkaharjanteella (dyynillä), parikymmentä metriä pohjoiseen pienestä maantiestä, joka johtaa itään Huhkajatörmän talolle. Harvennettua männikköä kasvavalla harjanteella on dyynimuodostumia, mutta muita asumuspainanteita ei havaittu kohteen löytyessä tarkastuksessa syksyllä 2009. Maaperää ei ole käsitelty. Painanne ei ole erityisen selkeä, mutta se on vähintään 8 x 6 m reunoilta mitattuna. Painanteen keskivaiheille tehdyssä pienessä koepistossa todettiin kvartsi-iskosia sekä rapautuneita kiviä muuten hiekkaperäisessä maaperässä. Tie leikkaa hieman laskevaa kankaanreunaa, joka sen eteläpuolella muuttuu suoksi muinaisella jokisuualueella. Siuruanjoen nykyään syvällä sijaitsevaan uomaan itäkaakossa on vajaa 400 m.
Siuruanjoen lähipiirissä, samaa hiekkaharjannetta noin 380 m itään, havaittiin myös mahdollinen pienempi asumuspainanne, joka sisältyy aiemmin todettuun kohteeseen Huhkajakangas SW (lounas).

Isokangas 4 (1000012189) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ei määritelty; Oulun yliopiston inventoinnissa vuonna 1998 havaittiin Isokankaan länsipuoleisella mäntykangasrinteellä 9 mahdollista pyyntikuoppaa. Pyöreähköjen ja maljamaisten kuoppien halkaisija vaihtelee 2–4 m ja syvyys 0,15–0,4 m.
Vuoden 2009 inventoinnissa paikannettiin 16 kuoppajäännettä noin 800 metriä pitkällä koillis-lounais -suuntaisella harjanteella. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta, joka rajautuu luoteispuolella suohon. Sijaintinsa ja kokonsa puolesta kuopat vaikuttavat olevan pyyntikuoppia. Isokankaan alueella on myös useita muita kuoppakohteita.
Vuoden 2012 inventoinnissa ei havaittu huuhtoutumiskerrosta kahden kuopan kairauksessa.

Ketrakummunkorpi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Isokankaalla, Reisjärventieltä länteen erkanevan Saarivedentien molemmin puolin. Reisjärven raja kulkee 600 metriä etelään. Alue on hiekka- ja sorapohjaista mäntykangasta, jolla on muutamia lohkareisempia alueita.
Kuopat löytyivät selvitettäessä Maansydänjärven läheisyydessä olevien kuoppakohteiden laajuutta. Ketrakummukorvessa tehtiin vain nopea tarkastus, jossa todettiin Isokankaan kuoppajäännösalueiden ulottuvan myös tänne saakka. Kohteen kuopat muistuttavat Maasydämen kohteen kuoppia, niiden halkaisija on 2 -4 metriä ja syvyys puoli metriä tai hieman alle.
Kohde on suurella todennäköisyydellä laajempi, sillä inventoinnissa käytiin läpi vain pieni alue, jolta paikannettiin 19 kuoppaa.

Murhianjärvi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vääränjoen eteläpuolisen Murhianjärven pohjoisrannalla. Alue on paikoin kivikkoista mäntykangasta. Paikalla on kolme kivistä koottua röykkiötä, joiden halkaisija on 2,5–3 m. Kaksi röykkiötä on tutkittu, mutta molemmat osoittautuivat löydöttömäksi. Toisessa röykkiössä oli tarhamaisia rakenteita.
Tunnetaan myös nimellä Murhiajärvi N-Ranta.
Kohde tarkastettiin vuoden 2009 inventoinnissa. Alue on kangaasmaastoa ja kasvaa hakkuukypsää mäntyä ja kuusta. Tutkitut röykkiöt oli kasattu uudelleen kaivauksen jälkeen ja ne olivat jo sammaloituneet. Eteläisempää röykkiötä oli hieman pengottu lounaiskulmastaan.

Kurkisuo (1000015296) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Melko suurikokoinen yksittäinen tervahauta noin 130 m pohjoiseen Ison Lavalammen pohjoisrannasta. Se on jyrkähkön mäkisaarakkeen etelärinteessä, jonka eteläpuolitse virtaa pieni Lavaoja, Lavalampien lasku-uoma. Hauta on halkaisijaltaan noin 11-12 m. Alarinteen puolella etelässä soleva halssi on osittain kivillä vuorattu. Sen reunoilla kasvaa suurehkoja puita. Tervahauta on merkitty peruskartalle.

Tammiräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suurehko yksittäinen tervahauta Kiimingin pohjoisosassa, Tervajärven itäpuolta noudattavan mäkialueen matalamman välin itäreunassa, pienellä harjanteella Tammirämeen pohjoisosan reunassa. Loukkojärvestä länteen laskeva Loukko-oja virtaa lähimmillään noin 70-80 m koillisen suunnassa. Peruskartalla tätä tervahautaa tarkoittava merkki on noin 70 m liikaa länsiluoteessa.
Tervajärven itäreunaan rajoittuvan tuoreiden kankaiden tarkastuksessa vuonna 2009 ei havaittu muita näkyviä merkkejä mahdolisista muinaisjäännöksistä.

Hietakangas (746010083) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hietakankaan itälaidalla, laajan hiekanottoalueen pohjois- ja itäpuolisella mäntykankaalla on havaittu laajalla alueella kivikautiseen asuinpaikkaan ja pyyntikuoppiin viittaavia merkkejä, ks. alakohteet.
Kohteen löysi Markku Mäkivuoti Sievinharjun inventoinnissa vuonna 1992. Hän havaitsi Hietakankaalla 5 painannetta. Oulun yliopiston inventoinnissa vuonna 1998 kohteessa ja sen lähistöllä todettiin useita painanteita. Tässä yhteydessä löytyi pintapoiminnassa myös kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä palaneita kiviä. Oululaiset erottivat Hietakankaalta yhden asumuspainanteen ja mahdollisesti siihen liittyviä kuoppia 4 kappaletta sekä näiden pohjoispuolella 12 kappaletta pyyntikuopiksi luokiteltavia painanteita.
Vuoden 2009 inventoinnissa aiemmat havainnot todettiin paikkansa pitäviksi. Hiekkakuopan itäpäässä on halkaisijaltaan noin 5,5 metriä oleva kuopanne ja sen ympäristössä on viisi pienempää kuoppaa, joiden halkaisija vaihtelee yhden ja kolmen metrin välillä. Pintapoiminnassa ei havaittu löytöjä. Mahdolliseen asumuspainanteeseen ja sen lähistölle tehtiin viisi lapionpistoa, mutta niissä ei havaittu asuinpaikan merkkejä. Hiekkakuoppa on maisemoitu ja se alkaa vähitellen jo metsittyä.
Asumuspainanteesta noin 50 metriä pohjoiseen on kaksi pyyntikuopparyhmää, joista läntisessä on seitsemän kuoppaa ketjussa ja itäisessä viiden kuopan ketju, sekä yksi kuoppa erillään. Kuoppien halkaisija on 3–5 metriä ja syvyys noin puoli metriä.
Muinaisjäännösalueen rajaus perustuu aiempiin löytöihin, havaittuihin kuoppajäänteisiin ja topografiaan.

Hietakangas 2 (1000015303) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hietakankaan pohjoisosassa noin 100 metriä Reisjärventien itäpuolella, Huuhantien molemmin puolin. Alue on kuivahkoa kangasta, joka kasvaa hakkuukypsää männikköä.
Hiekkakuoppa-alueen pohjoispäässä on kahdeksan kuoppajäännettä, joiden halkaisija on kolmesta viiteen metriä ja syvyys vaihtelee 0,4 ja 0,8 metrin välillä. Kuopat havaitsi Oulun yliopiston inventointiryhmä vuonna 1998, heidän mukaansa alueella oli kolme kuoppajäännettä. Museoviraston vuoden 2009 inventoinnissa todettiin kuoppia olevan yhteensä kahdeksan. Kuoppien luonne on epäselvä, kokonsa mukaan ne voisivat olla pyyntikuoppia. Kuopat ovat melko tiiviissä ryhmässä noin 40x80 metrin kokoisella alueella. Aluerajaus perustuu näkyviin kuopparakenteisiin.

Hietakangas 3 (1000015304) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hietakankaan keskiosassa, 150 metriä Reisjärventiestä itään, hiekkakuopan itäpuolella tasaisella kuivahkolla mäntykankaalla. Maaperä on hiekkaa.
Kohteessa on yksi matala kuoppa, jonka halkaisija on 3,5 metriä. Kuopan iästä ja tarkoituksesta ei ole selvyyttä. Kuoppa on löytynyt Oulun yliopiston inventoinnissa vuonna 1998. Kohde tarkastettiin vuonna 2009 Museoviraston inventoinnissa. Inventoinnin jälkeen päätettiin aiemmin erilliskohteena olleesta kuopasta muodostaa oma muinaisjäännöskohteensa. Hietakankaalla on kolme muutakin kuoppakohdetta, Hietakangas, Hietakangas 2 ja 4. Muinaisjäännösalueeksi on rajattu kuoppa suoja-alueineen.

Hietakangas 4 (1000015305) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hietakankaan keskiosassa, Reisjärventiestä noin 300 metriä itään. Kohteen Hietakangas lähimmät pyyntikuopat sijaitsevat noin 150 itään. Alue on hiekkapohjaista kuivahkoa hakkuukypsää mäntykangasta, jolla sijaitsee melko suuria, enimmäkseen jo käytöstä poistuneita, hiekkakuoppia.
Vuonna 1998 Oulun yliopiston inventointiryhmä löysi noin 30 metriä hiekkakuopan koillispuolelta kuoppajäänteen, jonka halkaisija on noin 5 metriä ja syvyys 0,35 metriä. Kohde tarkastettiin Museoviraston inventoinnissa vuonna 2009 ja siitä muodostettiin erilliskohteen sijaan oma muinaisjäännöskohteensa.
Painanteen ikä ja käyttötarkoitus on tuntematon. Pyyntikuopaksi se vaikuttaa liian laakealta ja poikkeaa selvästi Hietakangas ja Hietakangas 2 -kohteissa olevista kuopista. Aluerajaus käsittää painanteen suoja-alueineen.

Ajoittamaton; Vuoden 1992 inventoinnin mukaa kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Sievin kirkolta 25 km kaakkoon, Sievistä Reisjärvelle johtavan maantien itäpuolella. Vajaat 450 m Reisjärventien ja Syyryntien risteyksestä itään, Syyryntien molemmin puolin havaittiin neljä halkaisijaltaan noin 4 m kokoista matalaa asuinpainanteeksi tulkittua painaumaa.
Vuoden 2009 inventoinnissa alueelta ei löydetty merkkejä asuinpaikasta. Painaumat muistuttavat pyyntikuoppia tai muita kuoppajäänteitä, joita Isokankaan alueella on runsaasti. Muinaisjäännöksen tyyppi muutettiin asuinpaikasta maarakenteiksi.
Aluerajaus on tehty näkyvien kuopparakenteiden mukaan.
Inventoinnissa 2012 kairattiin muutama kuoppa. Neljästä isommasta kuopasta (halkaisija 3,2 - 4,2 m) alueen koillislaidalla metsätien molemmin puolin havaittiin 6 - 10 cm huuhtoutumiskerros ja vallia. Kuopat alueen koillislaidalla ovat todennäköisesti pyyntikuoppia, suurin osa muista kuopista lienee nuorempia, niiden tarkoitus on epäselvä (ks. kohde Sievi Maansydän).

Loukkunen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Oulun yliopiston inventointiryhmä kävi tarkastamassa paikallisen oppaan johdolla Loukkusen kohteen vuonna 1998. Kohde sijaitsee noin 2,2 kilometriä Riesjärgentieltä itään ja sinne johtaa metsäautotie. Alueella on historiallisen ajan viljelystä kertovia jäänteitä kuusivaltaisessa sekametsässä mm. ilmeisesti pellonraivaukseen liittyvä kivivalli, kaksi kivivallien ympäröimää tarhaa ja röykkiöitä sekä tervahauta yhteensä kahden hehtaarin laajuisella alueella.
Kohde tarkastettiin vuoden 2009 inventoinnissa. Kohde voidaan jakaa kahteen osaan, läntiseen ja itäiseen, joita erottaa noin 70 metriä leveä soistunut alue. Läntisessä osassa on ilmeisesti pellon raivauksesta syntyneitä röykkiöitä ja kiviaitoja. Itäisessä osassa on tervahauta ja aivan sen itäpuolella raivausröykkiöitä ja kiviaitoja, jotka ilmeisesti rajaavat piha-aluetta, sillä kohteessa on ainakin yksi selvä talon pohjakiveys. Kokonaisuutena hienosti säilynyt historiallisen ajan kohde.
Vuoden 2012 inventoinnissa kohteen todettiin olevan kunnoltaan keskinkertainen tai huono. Rakennuksenjäännösten alueella kasvaa vanhaa puustoa, pääosin kuusia ja sen keskiosassa oli myrskyn takia kaatunut yli 50 isoa puuta (mahdollisesti vuonna 2011).

Lietejärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sievin ja Reisjärven välisestä maantiestä 300–400 m itään Isokankaan itäreunaa kulkevan metsätien varrella, pääosin tien länsipuolella. Alue on kuivaa, tasaista mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Kankaan länsipuolella maasto nousee, itäpuolella on suo ja koillisessa Lietejärvi 500–800 metrin päässä.
Mika Sarkkinen Pohjois-Pohjanmaan museosta tarkasti kohteen vuonna 2006 ja löysi 18 maakuoppaa, jotka sijaintinsa perusteella vaikuttaisivat olevan pyyntikuoppia. Vuoden 2009 inventoinnissa kohde tarkastettiin ja todettiin pyyntikuoppa-alueen olevan huomattavasti laajempi käsittäen kaikkiaan 51 kuoppaa. Suurin osa kuopista on hieman hajanaisena etelä-pohjoissuuntaisena ketjuna noin 600 metrin matkalla metsätien länsipuolella. Ketjun eteläpäästä erkanee kaksi lyhyempää ketjua luoteeseen. Kuoppien koko vaihtelee 2 ja 4 metrin välillä ja syvyyttä niillä on 30–50 cm. Kuoppia voi olla vielä lisää kohteen pohjoispäässä, sillä aluetta ei ehditty käydä kokonaan läpi vuoden 2009 inventoinnissa.
Inventoinnissa 2012 kuoppia ei kairattu.

Sahaoja, Voimalinjan alapuoli (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Ala-Vuolujärvestä luoteeseen laskevan Sahaojan pohjoisrannalla 300–400 m Vihannin rajasta. Kohteen yli kulkevan voimalinjan alla ja sen molemmin puolin on ainakin 10 erikokoista ja syvyistä painannetta, joista osa on varmuudella asuinpainanteita. Yhdestä on löydetty kvartsi-iskoksia, palanutta kiveä ja likamaata. Suurimpien painanteiden halkaisija on noin 6 m.
Vuonna 2010 suoritetussa inventoinnissa havaittiin 4 kuoppaa, joiden läpimitta on 1,4–1,8 m ja syvyys 30–40 cm, kaksi voimalinjan alta ja linjan länsi- ja itäpuolelta molemmilta puolilta yksi kuoppa. Linjan länsipuolella sijaitsevan luoteisimman kuopan kairauksessa todettiin 5 cm turvetta, noin 5 cm paksu huuhtoutumiskerros ja sen alla noin 10 cm nokimaata. Kuopat voivat olla kuoppaliesiä tai keittokuoppia ja kuuluvat mahdollisesti asuinpaikkaan.
Asuinpaikasta noin 50 m pohjoiseen on 4,5 x 3 m laaja ja 40 cm syvä painanne, ks. alakohteet. Painanne ei vaikuta asumuksen pohjalta. Kairauksissa ei havaittu sen ympäristössä likamaata. Painanne voi kuitenkin olla asuinpaikkaan liittyvä rakenne.
Asuinpaikasta noin 150 m länteen on tervahauta.

Saareksenjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saareksenjärven luoteispuolella olevalla laakealla ja tasalakisella kumpareella aivan entisellä Rantsilan ja Tyrnävän rajalla (nyt Siikalatvan ja Siikajoen raja). Kumpareen eteläreunalle tehdyistä koekuopista löytyi kvartseja. Paikan rajaus on karkea arvio.

Vuolunoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee kunnan etelärajan tuntumassa, Ruukkiin johtavan voimalinjan länsipuolella, Valkeisnevan ja Varesnevan välisellä kankaalla. Vuolunojan latvan jyrkän uoman etelärannalla olevan niemekkeen kärkeen tehdystä koekuopasta löytyi yksi kvartsi-iskos, palaneita kiviä ja likamaata. Alueella kasvaa sekametsää, maalaji on hiekkaa

Tapaninkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ehjä rännillinen tervahauta sijaitsee Paavolan kaakkoispuolella, 1,2 km Luohuanjoesta itään, Tapaninkankaan länsiosassa, metsätien länsipuolella. Haudan halkaisija on 9 m.

Iso-Hahtola (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ehjä rännillinen tervahauta sijaitsee noin 4,4 km Ruukista itään, Iso-Hahtolan kankaan lounaisosan alarinteellä. Haudan halkaisija on 11,3 m.

Linnamaa 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Linnamaan jätinkirkosta 370 metriä kaakkoon, metsätien koillispuolella 20-50 metriä, lounaaseen viettävässä rinteessä. Rinteen yläosa ja laki on hyvin kivinen. Laella on vanha hiekkakuoppa, jonka reunoille on kasattu kiviä. Rinteen alaosa on maaperältään hiekkaa. Hiekkaiselta alueelta löytyi monin paikoin kvartsi-iskoksia. Alueen luoteisosaasa maaperä muuttuu kivikseksi. Tästä osasta löytyi pari kvartsi-iskosta. Paikka rajautuu selvästi kaikkiin muihin suuntiin paitsi kaakkoon, hakkaamattomaan metsään, jossa rajaus on maaperän kivisyyden perusteella tehty arvio. Löydöt ovat peräisin metsänlaikutusvaoista.

Reunasuo 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Reunasuon lounaislaidalla lähellä Kempeleen kaakkoisen ulkopalstan rajaa, Muhosjoen ja tien 8250 länsipuolella, noin 4,4 km päässä tiestä, Hulkolan kylän tasalla. Paikalla on laakea soiden ympäröimä mäki, joka kohoaa korkeimmilleen itäpäässä. Mäen laella on rakka, jossa on useita erikokoisia rakkakuoppia ja ainakin yksi painanteeksi katsottava rakenne, jossa on kivivallit. Rakan eteläpuolella kivikossa on painanteen tapainen rakenne. Vuoden 2009 inventoinnin peitepiirroksen mukaan kuoppia on yhteensä 22 kpl, lisäksi alarinteen kaksi maakuoppaa (ks. erilliskohde). Mäen laen rakkakuopat on arveltu korkeutensa puolesta kivikautisiksi, mäen alarinteen maakuopat historiallisiksi.

Reunasuo 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee Reunasuon lounaislaidalla lähellä Kempeleen rajaa, Muhosjoen ja tien 8250 länsipuolella, noin 4,3 km päässä tiestä, Hulkolan kylän tasalla. Maasto on pohjois-eteläsuuntainen mäenharjanne, jonka eteläosan itäreunalla, kapean lakiharjanteen laella ja itäreunalla on kaksi rakkakuopaa. Kuopat sijaitsevat vierekkäin. Niiden halkaisija on kaksi metriä. Korkeutensa ja sijaintinsa perusteella kuopat saattavat olla kivikautisia. Lähistöllä on kaksi tervahautaa (ks. erilliskohteet).

Karho-Ojankangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muhoksen taajaman eteläpuolella ja Muhosjoen länsi-pohjoispuolella olevan laajan Karho-ojankankaan pohjoiserunalla. Asuinpaikan kohdalla kankaan pohjoisreunaa kulkeva tie tulee lähelle kankaan pohjoisreunaa. Vuoden 2009 inventoinnissa havaittiin muinaisrantatörmän äärellä, tien pohjoispuolella, metsänlaikutusvaoissa kvartsi-iskoksia, palaneen luun murunen sekä palaneita kiviä. Löytöjä oli näkyvissä noin 80 metrin matkalla hajallaan siellä täällä tien ja törmän välillä. Maaperä on hiekkaa. Asuinpaikan rajaus on pintalöytöihin perustuva arvio.
Tienparannushankkeen takia tehdyssä tarkastuksessa 2014 tiellä sekä sekä sen eteläpuolella todettiin yksittäisiä palaneen luun muruja sekä kvartsi-iskos. Tien eteläpuolella on myös pieni kuoppajäännös, joka tulkittiin iäkkääksi, vaikka sitä lienee myös kaiveltu myöhäisinä aikoinakin.

Säkkilä (1000015394) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muhoksen keskustan kaakkoispuolella, Muhosjoen länsi-pohjoispuolella, joesta noin 1,2 km pohjoiseen. Paikka on Rantakummun talosta noin 1,28 km lounaaseen, laajan ja soisen kankaan itäreunalla, itään virtaavan puron syvän uoman mutkan pohjoispuolella. Uoman rajaamassa niemekkeessä maapera on hiekkaa ja kasvillisuutena tiheää vesikkoa. Paikan koillispuolella noin 170 metrin pääsä on Säkkilä niminen pelto.
Vuoden 2009 inventoinnissa niemekkeelle tehtiin koekuoppia, joista löytyi palanutta luuta noin 10-15 cm syvyydestä. Paikan rajaus on koekuoppahavaintoihin perustuva arvio. Vuonna 2014 alueen pohjoisosassa havaittu laikussa kvartsi-iskos.

Kiviuuninkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tyrnävän- ja Ängeslevänjoen välisellä metsäalueella on Hakokylästä 1,5-2,5 km koilliseen loivasti kohoava laaja Kiviuuninkankaan alue, josta äestetyltä hakkuuaukealta on löydetty kaksi kivikirvestä (KM 28131:1-2). Tarkemmat löytötiedot puuttuvat eikä löytöpaikkaa, mahdollista asuinpaikkaa, paikallistettu voimalinjainventoinnissa vuonna 1993. Löytöpaikan arvioidut koordinaatit ovat 7176500/3441500. Alue, entisen Limingan kunnan enklaavi, kuuluu nykyään Tyrnävään. Kiviuuninkankaalle on 2000-luvulla rakennettu metsäautotietä.
Vuoden 2009 inventoinnissa paikallistettu asuinpaikka sijaitsee Tyrnävän Meijerikylästä 7,7 km koilliseen, Tyrnävänjoen itäpuolisella Kiviuuninkankaalla, noin 2,6 km joesta itään. Paikka on kankaalla kulkevan metsätien luode-kaakkosuuntaisen osan keskivaiheilla olevalla pienellä ja matalalla soisen korpimetsän ympäröimällä hiekkaisella kumpareella. Kumpareen länsilaidalla, tien eteläpuolisesta ojasta ja eteläpuolella olevista matalista kaivannoista on löytynyt kvartsi-iskoksia. Asuinpaikan rajaus on arvio, maaston mukaan rajattu kumpareen ala. Edellämainitu löydöt kuuluvat todennäköisesti tähän asuinpaikaan, sillä lähialueilta ei havattu muita löytöalueita.

Vuovakoski N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ängäslevänjoen koillisrannalla, noin 1,3 km Honkakosken talosta kaakkoon. Joen mutkan pihjoispuoleisen kivikkoisen kankaan eteläpuoliselta hiekkaiselta tasanteelta, joen ja metsätien välistä, on löydetty kvartsia, tuuran kärkikatkelma ja asbestisekoitteista keramiikkaa.
Vuoden 2009 inventoinnissa havaittiin myös asumuspainanne, kooltaan 6x4 metriä ja muutamia kvartsi-iskoksoia vanhassa laikussa painanteen reunalla. Painanne sijaitsee loivasti jokilaaksoon laskevan törmän reunalla. Paikalla on tasanne joen uomalaakson ja sen pohjoispuolella olevan kivikkoisen mäen välillä. Asuinpaikka on rajattu maaston topografian mukaan.

Karho-Ojankangas 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muhoksen taajaman eteläpuolella ja Muhosjoen länsi-pohjoispuolella olevan laajan Karho-Ojankankaan pohjoisreunalla, tieltä 8250 noin 1,3 km itään. Asuinpaikan kohdalla tie kulkee lähellä kankaan ja muinaisen rantatörmän reunaa. Sen kohdalla on pieni ja matala painanne, joka voi olla luontainen. Painanteen kohdalla tien pohjoisreunalla havaittiin vuoden 2009 inventoinnissa muutamia kvartseja. Löytöalueen laajuudeksi arvioitiin noin kymmenen metriä painanteesta länteen ja 30 metriä itään. Asuinpaikka on rajattu pintalöytöjen perusteella.
Metsätien parannussuunnitelmien yhteydessä paikka tarkastettiin uudelleen keväällä 2014. Pintahavaintojen lisäksi alueelle tehtiin noin 15 koekuoppaa, joista vain yhdessä, tien pohjoisreunan ulkopuolella, painanteeesta 21 m itään, todettiin yksittäinen palanut luunpala, rapautunutta kiveä sekä heikosti kulttuurimaaksi tulkittavaa hiekkaa. Tiellä todettiin vain yksi kvartsi-iskos. Koeppistojen maannosprofiilien epäsäännöllisyyden perusteella painanne arvioitiin luontaiseksi, ehkä tuulenkaadon aiheuttamaksi. Tietä on aikojen kuluessa parannettu tuomalla siihen kiviaineksia muualta. Tien ulkopuolella maaperä vaikuttaa kivettömältä.

Vesala SW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tyrnävänjoen Ylipäässä, joen eteläpuolella, joen pohjoispuolisesta Vesalan talosta 300 m lounaaseen. Maasto on puolisen kilometriä pitkän, kaakko-luodesuuntaisen moreeniharjanteen joenpuoleista rinnettä. Palsta 75.5 on hakattu ja laikutettu. Sen luoteisrajaa kulkee ajoura lounaaseen.
Kohde sijaitsee hakatun ja laikutetun palstan länsipuolisen palstan itäkulmassa, luoteesta tulevan ja lounaaseen kääntyvän ajouran kohdalla. Ajourasta noin 15 metrin etäisyydelle saakka, pienehköllä tasanteella, on 2004 inventoinnissa havaittu puolenkymmentä kvartsia ja pari palanutta kiveä. Maaperä oli kivikkoista, mutta paikoin hiekkaisempaa. Kohde on arvioitu pienialaiseksi ja niukkalöytöiseksi. Kohde voi jatkua länteen tai luoteeseen, mutta alue on hakkaamaton ja laikuttamaton eikä siltä tehty havaintoja.

Mäntyselkä N 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Lavaojan lounaispuolisen pohjoisemman Mäntyselän kaakkoisosassa. Mäntyselkä on mäntyä kasvava moreeniharjanne, jonka alemmat reunaosat ovat hiekkaa. Alueelta on paikannettu pienempi suppilomainen kuopanne sekä isompi painanne. Rakenteilla on välimatkaa noin 170 metriä. Alemmalla hiekkakannaksella sijaitsee maakuoppa, joka on halkaisijaltaan noin 2,5 m ja noin ½ m syvä. On mahdollista, että kysessä on pyyntikuoppa. Pohjoisempana, korkeamman harjanteen kaakkoispäässä on muodoltaan epämääräinen painanne, jonka pituus on noin 10 - 11 m ja leveys 4 - 5 m sekä syvyys 70 - 100 cm. Koekuopasta paljastui palanutta kiveä ja likamaata. Kyse lienee asumuspainanteesta, joka on kankaan lakea kulkevan metsätien/polun eteläpuolella karkeassa moreenissa (Katso erilliskohteet).

Mäntyselkä N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee jätinkirosta (Haukipudas Mäntyselkä 84010026) 150 metriä koilliseen. Paikalla on kolme asuinpaikkavallia. Katso alakohteet asuinpaikkavalli 1-3. Vuoden 2020 tarkastuksessa kohteen havaittiin vaurioituneen metsätöissä. Jokainen kohteen painanteista on osin tai kokonaan aurattu rikki.
Kohteesta 220 metriä luoteeseen Yli-Iin kunnan puolella sijaitsee kohde Yli-Ii Mäntyselkä N2 972010045.

Haaramoukku N 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Haaramoukku-nimisen järven luoteisrannalla, Yli-Iin ja Haukiputaan kuntien rajasta noin 450 m luoteeseen. Kohteen paikantamisen yhteydessä 1995 on havaittu 18 asuinpainannetta, joiden koko ja muoto vaihtelevat. Pienin painanne on noin 3 x 6 m ja suurin noin 6 x 20 m. Painanteiden syvyys on 0,3-0,7 m. Osaa painanteista ympäröi matala valli. Lisäksi alueella on 4-5 pientä kuoppaa.
Tarkastuksessa vuonna 2010 aiemmin todetulla alueella paikannettiin 14 asumuspainannetta ja yksi pienempi kuopanne. Järvenrannan läheisistä painanteista sekä järven lasku-ojaa lähin todettiin soistuneessa maaperässä. Koillisen yhden painanteen itäosa on tien leikkaama. Erityisen hieno on eteläisin asumuspainanne pienellä järvenrannan ja soistuneiden alueiden välisellä saarekkeella. Se on kooltaan noin 14 x 7 m.
Lisäksi 2010 tarkastuksessa todettiin suurista asumuspainanteista noin 120 - 150 m etelään Haaramoukun länsirannan tuntumassa kaikkiaan viiden kuopan ryhmä ympäristöään runsaan metrin verran korkeammalla kaakko-luode-suuntaisella harjanteella, noin 15 x 40 m alueella. Kuopista pääosa on halkaisijaltaan 2,5 m vaiheilla ja suhteellisen syviä pyyntikuoppamaisia rakenteita. Pohjoisin näistä on suurempi pyöreähkö asumuspainannemainen kuopanne. Alueen todettiin olevan koskematon.
Vuonna 1995 on myös lännen suunnalla havaittu kaksi erillisenä pidettyä painannekohdetta (Haaramoukku N 2 ja 3).

Vanhakirkko (1000014360) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Vanhankirkon kappelin kaakkoispuolisella peltorinteellä ja kappelista etelään sijaitsevan Nummen tilan eteläpuolisella kylvöpellolla, Vääräjoesta 50–200 m pohjoiseen. Maalaji havaintoalueen
yläosassa on hienoa hiekkaa, alempana maalaji muuttuu karkeammaksi.
Kvartsihavaintoja tehtiin kahdelta alueelta: Vanhankirkon kaakkoispuolelta, peltorinteen yläosasta, missä esiintyi myös palaneita kiviä ja kirkosta etelälounaaseen sijaitsevan Nummen tilan eteläpuolisen pellon ylä- ja keskiosasta, etenkin pellon itäosasta, missä esiintyi myös palaneita kiviä vanhan navetan eteläpuolella keskittymänä. Löytöjä havaittiin tilojen piha-alueiden reunaan asti. Tämän sekä kokonaisuudessaan löytöjen sijoittumisen perusteella osa asuinpaikasta on jäänyt tilarakennusten, pihojen sekä tilojen läpi kulkevan tien alle ja ehkä myös kirkkotarhan alle.

Pitkälahti (1000015684) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; 1800-luvulla lasketun Kylmäjärven Pitkälahden pohjukan kattilamaisen laakson rantaterassilla on kolme painannetta sekä asuinpaikka, jotka paikannettiin Muojärven inventoinnissa 2009. Painanteista kaksi (1-2) on laakson terassilla noin 15 m etäisyydellä toisistaan. Näistä kaakkoisempi (1) on järveen laskevan rinteen reunalla, noin 20 m rannasta. Painanteista kolmas (3) on tästä noin 20 m länteen ja painanteesta 2 noin 15 m lounaaseen, metrin verran muita ylempänä rinteen alaosassa. Painanteet ovat pyöreitä ja vallien ympäröimiä, halkaisijaltaan noin 4 m ja syvyydeltään noin 60 cm. Rantaa lähimmän pohjalle (1) tehdyssä koepistossa tavattiin palanutta kiveä, sen länsireunasta likamaata sekä palaneita luunpaloja, jotka jätettiin paikoilleen. Myös keskemmällä terassia sijaitsevan painanteen 2 viereen tehdyssä pistossa oli palanutta kiveä. Inventoija arveli painanteiden olevan asumuspainanteita/kodanpohjia.
Pitkälahden pohjukkaan suunnitellun rakentamisen takia paikan tarkastuksessa 2010 tehtiin muutamia koepistoja painanteiden pohjoispuoleiselle terassille. Keskimmäisen painanteen 2 koillisvallin reunassa todettiin kaksoismaannosta sekä kulttuurimaata ja hiiltä. Tästä noin 20 m pohjoiseen todettiin yhden koepiston huuhtoutumiskerroksessa runsaasti kvartsi-iskoksia. Muutoin alue tällä alueella oli vähälöytöistä ja löydötöntä. Koepistojen sekä tuoreen tuulenkaadon perusteella pohjoisraja määritettiin terassin päällä painanteesta 2 noin 30 m pohjoiseen. Aiemmin maanpinnalla havaitun kiveyksen ei piikillä koetellen todettu ulottuvan syvemmälle maaperään. Myöskään painanteissa ei pinnalta koetellen todettu selkeitä kiveyksiä, ehkä painanteen 1 pohjan pohjoisosana lukuun ottamatta. Kattilalaakson eteläreunan päällä todettiin yksittäinen terassin painanteita muistuttava painanne, kooltaan noin 3,5 m ja noin ½ m syvä, joka lienee ennemminkin pyyntikuoppa. Muinaisjäännös muodostuu siten kaikkiaan neljästä maanpinnalle erottuvasta, suhteellisen jyrkkäproofiilisesta painanteesta (asumus- tai muita painanteita/kuoppia) sekä asuinpaikkapinnasta.
On hyvin mahdollista, että jäännökset ja löydöt viittaavat eriaikaiseen esihistorialliseen asutukseen; vanhempaan kivikautiseen asuinpaikkaan, johon on varhaismetallikaudella tai myöhemmin tehty asumus- ja muita pinalle erottuvia rakenteita.

Kohisevan puro (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Suiponsoikea reikäkivi KM 16869 on löytynyt Mäkikylästä Maaselän pohjukan lounaisrannalta, Kohisevan puron suusta (alakohde). Paikalla on kaksi vierekkäistä lähdettä jyrkässä rantatörmässä. Reikäkivi on löytynyt jomman kumman puron eli lähteen suusta. Jyrkät hiekkaiset rantatörmät olivat vuoden 1995 inventoinnin aikana rehevän kasvillisuuden peitossa. Inventoinnissa 2001, toisn kuin 1995, tavattiin alueelta merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Törmän yläpuolelta tulipaikan kohdalta tavattiin aivan kankaan reunalta huuhtoutumiskerroksellinen maakuoppa, jonka halkaisija noin 3 metriä ja syvyys 40-50 cm. Tätä luoteeseen on kookas maakivi, josta noin 10 metriä luoteen/lännen suuntaan olevaan hyvin epämääräisestä painaumasta löytyi kaksi kuoppakoristeisen saviastian palasta.

Keski-Honkala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaisee Piipsjärven itärannalla vastapäätä Martikkalanniemeä, noin 150 m järven rannasta. Alue on järveen viettävää hiekkamultaista viljelysmaata. Alueelta löydettiin inventoinnin yhteydessä useita kvartsi-iskoksia, jotka jätettiin paikoilleen. Aiemmin alueelta on löydetty tasataltta.

Ispinäkaara (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kopsan Romuperän kylänosan eteläpuolella, Romuperäntien ja siltä länteen Leinostenvaaran suuntaan erkanevan metsätien risteyksestä noin 300 m länsilounaaseen, välittömästi metsätien eteläpuolella. Alue on kapea mäntyä kasvava hiekkakangas pohjoispuolisen rämeen ja eteläpuolisen kivikkoisen ja kallioisen maaston välissä.
Itä-länsisuuntaisen kuopan laajuus on 2 x 1,5 m ja syvyys enimmillään noin 70 cm. Reunoilla ei ole havaittavaa vallia. Pinnalla kasvaa lähinnä puolukanvarpua, humuskerros on paksu. Maakuopan pohjalla on selvä huuhtoutumiskerros. Suhteellisen jyrkät reunat viittaavat lähinnä historialliseen aikaan. Kuopasta länteen on metsätien varrella pieniä moderneja maanottokuoppia.

Kurimon ruukki (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kurimon ruukki on sijainnut Kiiminkijoesa olevan Kurimonkosken molemmilla rannoilla sekä joen keskellä olevassa pienessä saaressa. Ruukinpaikkaa ympäröivät isot suot ja vähäinen asutus. Neljä oululaista porvaria sai vuonna 1854 luvan perustaa Kurimuskosken pohjoisrannalle harkkohytin, kankirautavasaran, kaksi ahjoa ja kotitarvemyllyn. Harkkohyttiä ei kuitenkaan koskaan rakennettu. Syksyllä 1857 oli paikalle rakennettu voimakanava ja vuonna 1859 ruukille valmistui masuuni. 1860-luvulla paikalle rakennettiin lisäksi putlaus-uunit, hitsausuuni, sulain-, kankirauta- ja nippuvasara ja myöhemmin valssilaitos. Vuonna 1868 Kurimossa aloitettiin teräksen valmistus. Malmi saatiin Kurimon seudun järvistä. Kurimon ruukki paloi vuonna 1868 ja 1870-luvulla ruukkia korjattiin. Ruukki ei enää saavuttanut vanhaa tuottavuuttaan. Kun ruukki paloi taas vuonna 1878 toiminta lakkasi Kurimossa lopullisesti.
Kohteen sijaintitieto (masuunin paikka) on arvioitu peruskartalta ja esitetty pistemäisenä. Ruukkiin liittyneiden rakennusten paikat ovat ainakin vielä vuonna 1981 olleet erotettavissa maastossa. Leipomorakennus on lahonnut paikalleen. Rautamakasiinista oli säilynyt sen alimmat hirsikerrat. Ison hiilihuoneen paikka erottuu jopa 2 m paksuna sysikerroksena. Maasta on löydetty kuonaa sekä malmia. Masuunin kranssille johtaneen puusillan alku on pengerretty slagi-tiilillä. Saarella sijainneen masuunin paikalla on kivikumpu ja muutamia perustuskiviä. Pohjoisrannalla sijainneesta valssilaitoksesta on jäljellä laitteiden pohjia ja alimpia hirsikertoja. Saaren ja pohjoisrannan välille kaivetun voimakanavan kiviseinät erottuvat hyvin. Kanavan alkuosassa on padon ja sillan rauniot. Myös etelärannan tiilisestä valimosta on jäljellä vähäisiä raunioita. Ruukinpaikasta kaakkoon joen ylittävän paikallistien sillan kupeessa on kahden suurehkon työväenasunnon kivijalat.

Rannankylä (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Kärsämäen Rannankylässä noin 1,9 km nykyisestä kirkosta etelälounaaseen, pappilan pohjoispuolella sijaitsee Kärsämäen ensimmäisen kirkon paikka. Puinen kirkko valmistui 1765 ja se purettiin 1841. Asiakirjatietojen mukaan itä-länsisuuntainen kirkko oli kooltaan 19x10 metriä; pohjoissivulla oli 5x5 metrin kokoinen sakaristo ja eteläsivulla pieni asehuone. Kirkossa oli kellotorni.
Aivan joenrannassa, joen pohjoispuolella, koivikon keskellä on näkyvissä kirkon kivijalkaa ja muita rakenteita. Paikalla on kirkon muistomerkki. Kirkon vieressä, sen pohjoispuolella sijaitsee vuosina 2000-2004 perinteisin menetelmin rakennettu moderni paanukirkko.

Kotasaari (1000015926) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Viljelysrauniot ja vanha peltoalue sijaitsevat Korvenkylän Anttilanperän Laurilan talon maalla, talosta 700–800 m länteen rautatien länsipuolella. Osin pelloksi raivatun Susinevan pohjoislaidalla on pieni niemekemäinen kangaskumpare, jonka ylitse kulkee pohjoiskoillinen-etelälounassuuntainen voimalinja. Kangas kasvaa rehevää sekametsää.
Voimalinjan kaakkoispuolisella kankaanosalla, sen eteläpuoliskon alueella, on useita vanhaan viljelyyn liittyviä peltoraunioita ja kivistä koottua aitaa. Parhaiten erottuva kiviaita on noin 30 metriä pitkä, 2–3 metriä leveä ja 30–40 cm korkea. Tämän jokseenkin pohjoisluode – eteläkaakkosuuntaisen aidan eteläpäästä kääntyy heikommin erottuva aitamainen kiveys kohti itää. Näiden välissä, kulmauksen sisässä pitkän aidan itäpuolella, oleva tasainen kivetön alue osoittautui tehdyn koekuopan perusteella vanhaksi pelloksi. Arviolta 30–40 metriä leveän pellon itälaidalla erottui matalia ojakaivantoja, kiviaitaa ei täällä ollut. Pitkän aidan itäpuolella runsaan kymmenen metrin päässä oli edellisen kanssa jokseenkin samansuuntainen kiviaita, jonka pituus oli noin 15 metriä. Aitojen pohjoispäiden välimaastossa oli kuoppa, joka lienee jonkinlaisen kellarin jäännös. Isomman pellon pohjoisreunalla oli useita kiviraunioita, joista kookkaimman halkaisija parisen metriä ja korkeus selvästi yli puoli metriä. Tämän kiuasmaisen kivikasan päällä kasvoi katajaa, mutta kivet eivät vaikuttaneet palaneilta. Kivikasoja oli alueella ainakin puolenkymmentä. Kohde tulkittiin paikalla vanhaksi pelloksi.
Maanomistajan hallussa olevan kartan perusteella pellot ovat olleet käytössä viimeistään 1771.
2022: Tarkastuksen aikana havaittiin, että edellisen tarkastuksen aikana havaintojen ilmansuunnat ovat menneet sekaisin. Noin 30 metriä pitkä kiviaita (kiviaita 1) on vuoden 2022 tarkastuksen perusteella koillis-luodesuuntainen, ja aita kääntyy kohti kaakkoa kiviaidan lounaispäädystä. Aidan kaakkois-luoteissuuntainen osuus on noin 19 metriä pitkä.
Lyhyempi kiviaita (kiviaita 2) sijaitsee edellä mainitun pitemmän kiviaidan (kiviaita 1) länsi/luoteispuolella noin 10 metrin etäisyydellä, ei itäpuolella.
Kiviaitojen pohjoispäiden välimaastossa mainitaan olevan yksi mahdollinen kellarikuoppa (rakenne 1). Sen lisäksi alueelta tavattiin myös kaksi muuta talon pohjaa/kellarikuoppaa (rakenne 2 ja rakenne 3), sekä muista rakenteista selkeästi erillään oleva pyöreä röykkiömäinen rakenne muista rakenteista pohjoiseen (rakenne 4).
Vuoden 2022 tarkastuksessa ei tavattu kiviraunioita, joita mainitaan sijaitsevan pellon pohjoisosassa puolenkymmentä.

Köpelönkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lantonnevalla, pienellä suosaarekkeella Köpelönkankaan pohjoispuolella. Alue on pääosin mäntyä kasvavaa kivikkoista moreenikangasta. Kohteeseen pääsee helposti ainakin lännestä Ahingonkankaan länsireunaa kulkevalta metsäautotieltä.
Kankaan korkeimman kohdan lounaispuolisessa loivassa rinteessä on viljelysraunioita ja aitamaista raiviota arviolta noin 30 x 40 metrin alalla. Rakenteiden väliin tehty koepisto paljasti vanhan ohuen peltokerroksen.
Pellosta puolensataa metriä kaakkoon on kankaan eteläreunalla yksittäinen kiukaallinen tupasija. Rakennuksen ala on ollut noin 4 x 4 metriä, sen pohjoisnurkassa on kiuasraunio.
On varsin todennäköistä, että alueen rakenteet liittyvät ajallisesti toisiinsa. Karkea ajoitus 1600/1700-luvulta 1800-luvulle.

Markinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Markinkankaan itäpuolella, soiden reunustamalla pohjoiseen pistävällä kangasniemekkeellä. Alue on pääosin kivikkoisella moreenikankaalla kasvavaa sekametsää. Kankaan itäreuna on länsireunaa selvästi jyrkempi. Kankaan itäpuolitse laskee Jussinoja kaakossa olevaan Rantasenjärveen.
Niemen keskiosan itälaidalle peruskartalle merkityn ison kiven (itse asiassa kaksi kookasta lohkaretta) eteläpuolisella kankaanosalla on historiallisen ajan peltoraivio, jolla sijaitsee kiviaitaa ja ainakin seitsemän viljelysrauniota. Kyseessä on tyypillinen historiallisen ajan talonpoikainen peltoraivio, joka karkeasti voitaneen ajoittaa 1600–1800-luvuille.

Myllykoski (1000015930) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Myllyn paikka sijaitsee Särkijärven eteläpuolisen Särkikankaan eteläpuolella, pikku kumpareiden etelälaidalla, puron mutkan pohjois-/koillisrannalla. Kohde sijaitsee opastetun Läntisrannan luonto- ja perinnepolun varrella, Myllykosken nykyisen laavun ja tulipaikan alueella.
Laavun eteläpuolella olevan rinteen alapuolisella kostealla tasanteella puronvarsisuon laidalla erottuu myllyn perustuskivet. Myllyrakennus on siirretty paikalta läheisen Nuoholan pihapiirin aitaksi. Myös myllynkivet ovat siellä tallella. Tulipaikan yläpuolella on maavalli, joka on aikoinaan padonnut puron veden yläpuolelleen. Vesi myllyyn on johdettu nykyisen purouoman vieritse pitkin puuränniä myllyyn. Ränni on kulkenut nykyisen tulipaikan paikalta.

Särkikangas (1000015932) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudat ja pellon jännökset sijaitsevat Vihannin kirkosta noin 5 km luoteeseen Särkijärven eteläpuolisen Särkikankaan länsilaidalla, opastetun Läntisrannan luonto- ja perinnepolun varrella.
Kankaan laidalla aivan polun varrella, sen länsipuolella, on kaksi peruskartalle merkittyä tervahautaa. Näistä kaakkoisemman (ks. alakohteet, tervahauta 1) halkaisija on noin 15 – 17 metriä. Sen halssi on alarinteen puolella etelälounaassa. Hauta on mahdollisesti ollut käytössä 1900-luvun alussa. Luoteisemman tervahaudan (2) halkaisija on hieman pienempi, 13–14 metriä. Sen halssi on alarinteeseen lounaaseen. Molempien vallit ovat tiheän kasvillisuuden ja vesakon peittämiä. Kolmas tervahauta (3) tavattiin näistä noin 150 metriä itäkaakkoon kankaan laitaa viistävän sähkölinjan ylä- eli koillispuolelta linjan tuntumasta.
Tervahaudan 3 alapuolisessa rinteessä on suhteellisen laaja peltoalue, joka on jo umpeutunut, mutta erosi kasvillisuudeltaan ympäröivästä metsämaasta. Selvin merkki kerrallisesta pellosta olivat alueella erottuvat kapeat ojakaivannot. Pellon laajuutta ei pystytty määrittelemään kovin tarkasti. Pituutta sillä on ojien perusteella arviolta ainakin 60–80 metriä ja leveyttä hieman vähemmän. Pellon yläreuna, ylin ojakaivanto, oli heti kolmannen tervahaudan alapuolella.

Mäkelä 1 (926010017) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka, kvartsilöytöpaikka sijaitsee Rantasenjärvestä noin 450 m luoteeseen ja Särkijärvestä noin 800 m itäkaakkoon olevalla pienellä kumpareella Jussilanojaan laskevan ojan pohjoispuolella. Löydöt ovat kvartsi-iskoksia ja palaneen luun pala.

Juorkuna Kiviniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Utajärven Juorkuna-järven eteläosassa sijaitsee Kiviniemi, jonka kapea kannas erottaa Juorkunan kylän asutuksesta. Mustikkatyypin kangasta olevassa niemessä on nähtävissä kiviaitoja ja kuoppia, jotka ovat ilmeisesti hautoja, joista on siirretty vainajat pois. Niemen länsipuolella on Kalmosaari-niminen saari.
Hautausten ja kiviaidan lisäksi kohteessa on todettu yksi painauma/kuoppa, joka on huuhtoutumiskerroksen perusteella hautausmaata vanhempi rakenne. Lisäksi niemen itäpäässä olevan kapean kannaksen poikki kulkee noin metrin levyinen ojamainen kaivanto, joka ei liity hautausmaahan.
Lainaus Eero Matinollin artikkelista teoksessa Utajärven vaiheita, Muistojulkaisu kirkon 200-vuotisjuhlaan (toim. Arvi Korhonen, Helsinki 1962): "Samassa helmikuussa 1760 pidetyssä piispantarkastuksessa, jossa anomus Utajärven kappeliseurakunnan perustamisesta esitettiin, lausuivat näet kyläkuntien edustajat toivomuksen, että Juorkunan kylässä sijaitsevaan maastosuhteiltaan soveliaaseen Kiviniemeen perustettaisiin Särkijärven, Juorkunan, Vuotungin ja Sanginjärven kyliä varten ”uusi hautausmaa”. Piispa Mennander suostuikin tähän ehdotukseen, vaikka hautausmaasta oli tuleva – kuten myös anojat lienevät toivoneet – vain vainajien väliaikainen lepopaikka. Sinne voitiin nimittäin haudata vainajia ainoastaan niinä vuodenaikoina, jolloin kulkuyhteydet olivat huonot, ja lisäksi oli nämäkin vainajat siirrettävä myöhemmin varsinaiseen kirkkomaahan. Vainajat sijoitettiin yleensä ns. koppelihautoihin, jotka rakennettiin talojen ja kyläkuntien toimesta ja joita Kiviniemessä on jatkuvasti jäljellä (viite 36: Koppelihaudoissa oli alunperin myös katot, kuten useat iäkkäät henkilöt kesällä 1961 suoritetuissa haastatteluissa kertoivat, mutta niistä on nykyisin jäljellä vain lahonneita jäännöksiä)."
Myös J.W. Calamnius (Suomi II, 1861) viittaa kertomuksiin Juorkunassa sijaitsevaan vanhaan hautausmaahan, kalmistoon.
Alueelta, ilmeisesti ainakin pohjoisesta rantatörmästä tiedetään löytyneen ihmisluita ja kalloja ja paikallinen isäntä oli 1960-luvulla kerännyt luut ja toimittanut ne muualle (kirkkomaahan?) haudattavaksi. Hautausmahan ja sen vainajiin liittyvää muistitietoa on myös verkossa, mm. 20-30 vainajan jäännöksistä ja harvinaisen pitkistä vainajista.
Huolellisesti tehdyt kammiohaudat, koko niemen erottaminen aidalla hautausmaaksi ja siellä kauan säilyneet luut osoittavat, että kyseessä on pitempiaikainen hautausmaa, ei pelkästään väliaikainen kesähautapaikka.
Kiviniemen käytön päättymisestä hautausmaana on tietoa kylän nykyisen Aurakankaan hautausmaan vihkimisen jälkeen 1863.
Kohde on tarkastettu vuonna 2010 ja uudelleen maankäyttösuunnitelmien takia syksyllä 2018.

Niilonkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laaja kivikautinen asuinpaikka, jossa on useampia asumuspainanteita ja -kuoppia sekä asuinpaikka-alueita vailla painanteita. Se sijaitsee Virkkulan ja Rantakylän rajalla, ympäröivistä soista kohoavan itä-länsisuuntaisen Niilonkankaan moreeniharjanteen länsiosassa, kankaan ylittävän voimalinjan vaiheilta länteen, noin 500 m matkalla. Maaperä on karkeaa hiekkaa ja pientä kiveä, hieman ylempänä lounaassa kivikkoisempaa muinaista rantalinjaa. Alueen itäpuolella on kivikkoa. Asuinpaikan itäosassa kankaan laella on kuusi erikokoista suorakaiteen muotoista tai pyöreää asumuspainannetta sekä muita kuoppajäännöksiä. Idässä on 45 m pitkä välivallillinen asumuspainannerivi sähkövoimalinjan alla avohakkuualueella. Sen länsiosassa ja -puolella on kolme pienempää kuoppaa. Painanteiden länsipuolella oli tarkastusaikaan syksyllä 2000 aurattu avohakkuualue, jossa hahmotettiin kaksi pahoin vaurioitunutta asumuspainannetta. Hakkuuaukiolla sekä kankaan länsipäässä kankaalle lännestä johtavan tieuralla havaittiin löytöjä (kvartseja, palanutta luuta ja kiveä sekä karkeasekoitteista keramiikkaa). Löydettyä hiomalaakaa säilytetään Oulun yliopiston arkeologian laboratoriossa.
Vuonna 2010 paikka tarkastettiin uudelleen ja asuinpaikan keski- ja kaakkoisosassa havaituista asumuspainanteista (ainakin 11 kpl) ja muista kuopista otettiin gps-koordinaatit (ks. alakohteet). Paikan arvioitiin olevan ennallaan: luoteisosa oli aiemmin todettua äestettyä hakkuualuetta, joka oli jo umpeen kasvavaa koivikkoa, sen ja voimalinjan välialue oli edelleen käsittelemätöntä metsäkaistale.
Kohde tarkastettiin vuoden 2021 inventoinnissa ja sen todettiin olevan muinaisjäännösrekisterin kuvauksen mukaisessa kunnossa. Kohteeseen kuuluvista asumuspainanteista numerot 5–10 ja 3 kuoppaa sijaitsevat nykyisellä johtoaukealla. Näistä painanteet 9 ja 10 sekä yksi kuoppa/painanne olivat inventointialueella. Johtoaukealla olevat painanteet ovat tiheässä ketjussa kapean harjanteen päällä. Molemmin puolin kangasta on ojitettua suota. Niilonkankaan länsipää kasvaa tiheää mäntytaimikkoa, joka harvenee seuraavalla palstalla itään tultaessa varttuneeksi männiköksi ja sitten raivatuksi johtoaukeaksi. Alue, jolla painanteet sijaitsevat johtoaukealla merkittiin kuitunauhalla, jossa lukee ”muinaisjäännösalue”.

Revonpesämaa (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on ollut maastoon merkitsemätön. Struve käytti pisteestä nimeä Revonpesämaa, nykyiseltä maastonimeltään piste on Revonpesämaa. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Palovaara (1000016441) (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on merkintä kivessä. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu olevan kunnossa. Struve käytti pisteestä nimeä Palo-vaara, nykyiseltä maastonimeltään piste on Palovaara. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Pitkäselkä (1000016442) (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on merkintä kivessä. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu olevan kunnossa. Struve käytti pisteestä nimeä Pitkäselkä, nykyiseltä maastonimeltään piste on Pitkäselkä. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Kukkolanvaara (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on merkintä kivessä. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu olevan kunnossa. Struve käytti pisteestä nimeä Halosenvaara, nykyiseltä maastonimeltään piste on Kukkolanvaara. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.
Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittaukseksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.
Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.
Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt astemittauksen päivistä.

Pikku Kangasjärvi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Painanne sekä maakuoppa valtatieltä 20 pohjoiseen johtavan maantien 860 itäpuolella, Pikku Kangasjärven luoteisrannan läheisyydessä hiekkaisella kuivalla kankaalla, joka viettää loivasti etelään. Koillisen puoleinen painanne muistuttaa asumuspainannetta, soikea ja reunoilta mitaten noin 5 x 4 m ja 0,4 m syvä. Pieni koepisto painanteeseen oli löydötön ja kivetön. Todennäköisesti se ei kuitenkaan ole luontainen. Myöskään alueen ympäristössä Pikku Kangasjärven pituudella paikoin kuluneella tieuralla tai polulla asuinpaikkaan viittaavia löytöjä ei havaittu. Pienempi painanne on edellisestä 100 m lounaaseen ja pienen harjanteen kaakkoispäässä. Se on halkaisijaltaan noin 1,5 m. Mahdollisesti on kyse pyyntikuopasta.
Pikku Kangasjärven lounaisrannalla sijaitsevan uimarannan ympäristössä ei havaittu muinaisjäännökseen viittaavia rakenteita tai löytöjä, mutta maantien länsipuoleisia kankaita ei tarkastettu.

Itäperä Itäoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Todennäköisesti pienialainen kivikautinen asuin- tai leiripaikka Pudasjärven itäosassa, Pintamojärveen idästä laskevan pienen Itäojan pohjoispuoleisella tasaisen kankaan reunassa. Muutamia kvartsilöytöjä havaittiin tarkastuksessa noin 5 m alueella järven itärantaa kiertävän maantien itäpuoleisella tieuralla, kohdassa, jossa tieura alkaa laskeutua. Koekuoppia ei tehty alueelle. Tästä noin 700 m koilliseen huomattavasti korkeammalta on aiemmin irtolöytönä saatu kivikirves.

Pahkakoski etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Iin kunnan enklaavissa Iijoen varressa, Pahkakosken voimalan lounaispuolella noin 300 m. Tarkastuksessa kesäkuussa 2010 havaittiin melko runsaasti kvartseja ja palanutta luuta voimalaitoksen eteläpuolitse kulkevalla sähkölinjalla, jossa hiekkainen maaperä oli paikoin kulunut. Asuinpaikkahavaintoja tehtiin kahdella terassilla, joiden korkeusero on noin 2 m. Löytöjä oli lähinnä terassien reunoilla. Hieman epävarmoja kvartseja havaittiin myös voimalaitoksen tiesilmukasta etelälounaaseen johtavalla metsätieuralla, yläterassia vastaavalla korkeustasolla. Asuinpaikan laajuus on epäselvä, ja sen määrittäminen edellyttää koekaivausta. Se ulottunee kuitenkin vähintään sähkölinjan eteläpuolelle.

Haaralamminkangas, tutkimusasema SE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Oulankajoen pohjoisrannalla, biologisesta tutkimusasemasta n. 500 kaakkoon. Asuinpaikan merkkinä on polulla havaittu kvartsi-iskoksia vuonna 2008, jolloin aiemmin (1998) havaittua maakuoppaa ei paikannettu. Asuinpaikka on pohjoisrantaa kulkevan polun vaiheilla, rannasta n. 10 m päässä hiekkaisella tasanteella muinaisrannan päällä. Asuinpaikka on ehjä ja kajoamaton. Siitä noin 100 m länsiluoteeseen aiemmin paikannettua kivipatoa ei havaittu inventoinnissa 2008 veden ollessa korkealla.

Taivalköngäs (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Oulankajoen Taivalkönkään pienemmässä saaressa sijaitseva noin 2-metrinen kiviröykkiö, joka koottu erikokoisista luonnonkivistä. Sen korkeus on noin 40 cm. Röykkiö sijaitsee veneenvetoreitin länsipuolella, etelärinteen pienellä tasanteella. Samalpeitteinen.

Aventolampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Oulankajoen varrella sijaitsevan Aventolammen koillisrannalla sijaitseva kivikautinen asuinpaikka. Se on rannasta noin 30 m päässä, muinaisen matalan rantatörmän päällisellä tasanteella. Koekuopissa on vuonna 2008 havaittu runsaasti palaneita luunpaloja ja muutamia kvartsi-iskoksia sekä kulttuurimaata.

Mataraniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kiutakönkään koillispuoleisen kallioisen niemen kärjessä on noin 20 x 30 m laajuinen tasainen hiekka-alue, jossa on kivikautinen asuinpaikka. Löytöinä on tavattu kvartsi-iskoksia. Alue on ehjä.

Mataraniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Oulankajoen pohjoispuolella, Kiutakönkään kosken koillispuolella sijaitsevan kapean niemen luoteispuolella, etelää ja muinaista jokimeanderia kohti laskevan korkean ja jyrkän törmän päällä. Veneenlaskupaikan paikoitusalueesta etäisyys on noin 30-40 m lounaaseen. Paikka on tasaista hiekka-ja sorakangasta, joka lienee osin sortunut muinaisen jokitörmän eroosiossa. Aivan törmän reunalle tehdyistä koekuopista paljastui runsaasti palaneita luunpaloja ja muutamia kvartsi-iskoksia.

Mataraniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Kiutakönkään pohjoiskoillispuolella noin 380 m, Oulankajoen pohjoispuolella kulkevasta tiestä 60 m pohjoiseen, joen muinaisen meanderin länsirannnalla. Paikka on niemeke muinaisen rantatörmän päällä. Parista koekuopasta löydettiin Oulangan kansallispuiston inventoinnissa vuonna 2008 kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Kyseeessä lienee pienialainen, jo muinoin osin sortunut, varhaisemman kivikauden asuinpaikka.

Kivijärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollisia asumuspainanteita Kivijärven koillisrannalla, noin 800 m itään Kivijärvi NW:n asuinpaikasta. Halkaisija 6–7 m ja syvyys 20–30 cm.
Huom! Erotettu omaksi kohteekseen Kivijärvi NW:n asuinpaikasta.

Lammassaari (615010113) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Puhosjärven länsiosan Lammassaaren etelärannaalla on jo 1800-luvun loppupuolelta asti ollut tiedossa kuoppia, vallien reunustamia hautoja, joiista H.H.Snellman kaivoi useita tuloksetta. Tarinan mukaan olisi saaresta löytynyt "vaskenkarvainen ase".
Inventoinnissa 1998 tavattiin kuoppia kahdella alueella. Etelärannan mökin itäpuolella on ainakin neljä kuoppaa (a). Kuoppien halkaisija on enimmäkseen n. 3 m ja syvyys n. 50 cm. Lisäksi alueella on joitakin pienempiä paltollisia kuopanteita, jotka ovat varsin epämääräisiä. Lännempänä rinteessä on kolme edellisten suurista pyöreää kuoppaa (b), josita kahta on keiveltu. Lisäksi nöäistä koilliseen ja länteen on useita erimuotoisia ja -kokoisia kuopanteita, josita osa voi olla myös luontaisia. Alueella on myös vanhan kellarin jäänteet. Paikalta on kerrotaan löytyneen yhtä kuoppaa kaivettaessa löytynyt kehältään neliömäinen
vaskinen solki ja siihen liittynyt koristeltu neliömäinen hela, niin ikään vaskea. Nämä esinee lienevät joutuneet hukaan.

Hautasaari 1 (1000016770) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Puhosjärven pohjoisosassa on itä-länsi -suuntainen Hautasaari, jonka pituus on noin 700 m ja leveys 200-300 m. Itäpään on matalaa ja rehevää, länsipää kohoaa yli 10 m järvenpinnan yläpuolelle. Saarelta tunnettiin väliaikaisina hautoina pidettyjä kuoppia, ja se tarkastettiin inventoinnissa vuonna 2003.
Kuoppia tavattiin kolmelta alueelta. Jokseenkin saaren keskiosassa selänteen itäpäässä (alue a) on yksittäinen hieman pitkäomainen kuoppa, kooltaan 2,5 - 3 m ja ½ m syvä. Pieni koepisto paljasti huuhtoutumiskerroksen ja heikosti rapautuneen kiven, muttei palojälkiä. Saaren harjanteen laella korkean kalliotöyrään pohjoispuoleiselta hakkuuaukean koillisreunalta satakunta metriä itäkoilliseen on rinteen terassimaisella tasanteella kolme kuoppaa (alue b). Nämä ovat kaikki pitkänomaisia, kooltaan nopin 2-2,5 x 3-4 m ja syvyyttä kuopilla on 50 – 70 cm. Yhteen tehty koepisto paljasti huuhtoutumiskerroksen, mikä viittaisi useamman sadan vuoden ikään. Kuopat ovat lähekkäin, eikä niiden luonne selvinnyt, mutta inventoija ei pitänyt niitä ensisijaisesti väliaikaishautoina. Saaren pohjoisrannan länsiosan niemessä on pieni tasainen ja hiekkava niemi, jonka kärjessä on ainakin kolme kuoppaa, halkaisijaltaan noin metrin ja syvyydeltään 30 - 50 cm syviä. Kyse on tyypillisistä kalahaudoista, jotka maatumisasteensa perusteella ovat historialliselta ajalta.
Vuoden 2011 inventoinnissa saatiin tieto, että sotien jälkeen saarelle asunut mies on tehnyt runsaasti kuoppia ja kaivantoja. Suurin osa rakenteista voisi olla peräisin myös tästä toiminnasta.

Kirkkosaari (1000016771) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Puhosjärven keskellä sijaitsevalla pienellä Kirkkosaarella tiedetään sijainneen kuoppia, joita pidetään väliaikaisina hautakuoppina. Lisäksi saarella kerrotaan olleen tupasijan. Vuoden 2003 inventoinnissa saaren länsiosasta paikannettiin 10 varsin kookasta kuoppaa. Nämä ovat pitkänomaisia ja kooltaan vaihtelevia. Ainakin itäisin on pieni kellarikuoppa tai kellariksi muutettu kuoppa. Muutamiin tehty koepisto paljasti huuhtoutumiskerroksen. Lisäksi saaren etelärannalta pohjoisrannalle vievän polun itäpuolelta todettiin kookkaista kivistä tehty kiveys. Se on lähinnä neliömäinen ja alaltaan noin 2 x 3,5 m ja korkeudeltaan 40 cm. Sen vieressä on pienempi kiveys. Kivet eivät niissä ole palaneita, joten ne eivät liene kiukaita.

Palosaari (1000016774) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Puhosjärven eteläosassa sijaitsevan pienen Palosaaren itäpään kapeassa niemessä harjanteen päällä on ainakin 10 maakuoppaa noin 70 - 80 m matkalla. Pääosa on pyöreähköjä. Niiden halkaisija on 2 - 2,5 m ja syvyys 50 - 70 cm. Koillisin kuopista on pitkänomainen, noin 1,5 x 3 m. Yhteen kuoppaan tehdyssä koepistossa oli huuhtoutumiskerroksen lisäksi kaksi kuumuuden haurastamaa kiveä, mikä viittaa siihen, että kuopat ovat keittokuoppia. Koekuopista tai rannasta ei tavattu kvartsia tai muuta asuinpaikkaan viittaavaa.

Korkiasaari kaakko (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Puhosjärven eteläosassa sijaitsevan Korkiasaaren kaakkoisrannalla on alava niemi, jolla on ränsistynyt lautarakenteinen mökki. Sen lounaispuoleisen hiekkaisen rantatörmän alta matalan veden rannalta löytyi inventoinnissa vuonna 2003 muutamia kvartseja. Törmässä oli myös joitakin palaneita kiviä. Sen yläpuolelle tehdyissä parissa koekuopassa ei todettu asuinpaikkaan viittaavaa. Inventoinnin arvio oli, että mahdollinen kivikautinen asuinpaikka olisi pääosin huuhtoutunut.
Mökin pohjoispuolella rinteen päällä on lisäksi kaksi hyvin vanhaa ja peittoon kasvanutta tervahautaa sekä muutamia kuoppia, jollaisia tervahautojen lähellä on usein. Paikkakuntalaiset ovat pitäneet saarta väliaikaishautapaikkana.

Korkiasaari länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Puhosjärven keskiosassa sijaitsevan Korkiasaaren läntisessä nokassa on alava tasainen niemi, joka jatkuu hiekkariuttana järveen. Kärjen pohjoisreunassa on nuotiopaikka ja toinen on niemekkeen eteläpuolella olevassa hiekkarantaisessa poukamassa. Itse niemi on varsin tasainen ja paksun aluekasvillisuuden, mm. suopursun peitossa. Kärjessä on hieman kuivempi ja korkeampi alue rantatörmän yläpuolella. Tästä törmästä paljaalta rannalta ja vedestä poimittiin melko runsaasti kvartsi-iskoksia ja esineitä, joista osa oli veden hiomia. Rantapenkassa on myös palanutta kiveä. Aivan niemen kärkeen tehdyssä koekuopassa oli runsaasti kvartsi-iskoksia. Kaakon suuntaan pinnan turvekerros oli hyvin paksua, eikä täältä todettu kuopista asuinpaikkamerkkejä. Kuitenkin rantahiekassa kvartseja on tälläkin kohdalla, joten asuinpaikka ulottunee myös sisämaassa kaakommas. Asuinpaikan pituus lienee 30-40 m. Yksittäisiä kvartseja havaittiin myös niemen pohjoispuolen rannassa.

Merjänkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Puhosjärven länsipuoleisella Merjänkankaalla on melko tasaisella hiekkakankaalla laajan hiekkakuopan kaakkoispuolella joukko kuoppia, joista ainakin 13:a voi pitää tyypillisinä pyyntikuoppina. Niiden halkaisija vaihtelee 3 - 4 m välillä ja syvyys ½ m vaiheilla tai enemmän. Pääosassa on valli. Itäisin kuoppa on hieman pitkänomainen (a= alakohde 1). Osa kuopista on epämääräisiä. Kuoppien c (=4) ja d (=5-9) välissä on pohjaveden pumppaamo ja siitä lounaaseen lähemmäs rämeen reunaan oli vuoden 2003 inventoinnin aikaan rakenteilla uusi varapumppaamo. Kuoppia on kartoitettu alueen suunnistuskartan teon yhteydessä.
Alakohteina merkittyjen kuoppien sijainti on ohjeellinen, kuopista ei ole gps-mittauksia.

Kivijärvi NW (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Asumuspainanteet sijaitsevat Kivijärven rannalla, Kivijärvenojan niskasta noin 700 m pohjoiskoilliseen. Kohteessa on noin 100 metrin matkalla yhdeksän eri kokoista ja muotoista asumuspainannetta. Pyöreiden painanteiden halkaisija on 2–5 m ja soikeiden pinta-ala on 7–8 x 4–5 m, syvyys 20–40 cm. Lisäksi alueella on iso tervahauta, halkaisijaltaan noin 17-19 m ja runsaat 2 m syvä valleilta pohjaan mitattuna (tervahaudan yhtenäiskoordinaatit: x=7115726; y=3462078).
Painanteista noin 800 m itään on havaittu mahdollisia asumuspainanteita ks. kohde Kivijärvi 2.
2024: Kohde tarkistettiin 5p vinovalovarjesteaineiston perusteella. Kohteen luoteisosasta paikannettiin kaksi uutta asumuspainannetta ja eteläosasta 10 uutta painannetta. Myös alueelta aiemmin tunnetulle 9 painanteelle mitattiin nyt koordinaatit. Alueelta tunnetaan tällä hetkellä 21 asumuspainannetta, yksi tervahauta ja yksi kiuasrakenne. Useiden asumuspainanteiden yli on ajettu metsätyökoneilla. Kohteen aluerajausta laajennettiin asumuspainanteiden levinnän mukaisesti.
Alueelta paikannettiin myös kiuas ja siihen liittyvä pirtin pohja, kohteen tiedot on lisätty alakohteisiin.

Rontti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on merkintä kahdessa kivessä. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu olevan kunnossa. Struve käytti pisteestä nimeä Rontti, nykyiseltä maastonimeltään piste on Rontti.Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Ulkokrunni, Pohjanharju (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on merkintä kahdessa kivessä. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu olevan kunnossa. Struve käytti pisteestä nimeä Ulkogrunni, nykyiseltä maastonimeltään piste on Ulkokrunni. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.
Saarelle rakennettiin kolmiomittaustorni, jonka korkeus oli 9,6 metriä. Merenkulkijat käyttivät tornia maamerkinnä. Torni siirtyi luotislaitoksen hallintaan 1849. Lähes samalle paikalle rakennettiin Ulkokrunnin tunnusmajakka vuonna 1874. Se on edelleen pystyssä.
Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.
Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.
Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Hyypänmäki (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on ollut maastoon merkitsemätön. Struve käytti pisteestä nimeä Hyypän-mäki, nykyiseltä maastonimeltään piste on Hyypänmäki. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.
Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittaukseksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.
Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.
Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.
2016: Paikalla olevan opastekstin mukaan pisteen sijaintia ei ole merkitty maastoon, koska hiekka muuttaa jatkuvasti muotoaan ja ympäristössä ei ole merkkikiviä. Paikalla on sijainnut merimerkki, josta on jäljellä betoniperustuksia. Se on merkitty mm. vuosien 1956, 1981 ja 1989 peruskartoille.

Portinkumpu 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka noin 200 m Iijoen Pahkakosken vesivoimalan eteläisemmän juoksutusuoman eteläpuolella, muinaisen korkean - lähes 10-metrisen - jokitörmän päällä. Tarkastuksessa 2010 kankaan pohjoisreunassa ja sen läheisyydessä havaittiin kaikkiaan neljä painannetta. Näistä kolme sijoittuu reunaa myötäilevän polun vaiheille reunan läheisyyteen. Selkein ja suurin on näistä keskimmäinen (2), kooltaan noin 10 x 6 m ja syvyydeltään 70-80 cm. Sen pituussuunta on kohti jokitörmää. Läntisempään pienempään painanteeseen (1) tehdyssä pienessä koepistossa todettiin paksu huuhtoutumiskerros, muttei värjäytynyttä kulttuurikerrosta tai löytöjä. Itäisin ja edelleen pienempi painanne (3) oli pyöreähkö ja "pyyntikuoppamainen". Painanteista neljäs muistuttaa niin ikään pyöreänä pyyntikuoppaa. Se on lounaassa, noin 25-30 m törmästä, lounaaseen suuntautuvalla harjanteella. Tarkastuksen perusteella jäi epäselväksi, ovatko kaikki asumuspainanteita. Painanteiden miljöö on hyvin säilynyt ja niiden sijainti vaikuttava muinaisen fossiloituneen Pahkakosken alapuolisen jokitörmän päällä soistuneen alangon reunassa. Painanteista 40-50 m länteen on peruskartallekin merkitty tervahauta hieman alemmalla korkeustasolla, kuitenkin jyrkän törmän reunassa. Edelleen tästä länteen oli tarkastusaikana kesäkuussa 2010 äestetty laajahko paljaaksihakkuualue, jonka itäreunassa havaittiin aivan yksittäisiä kvartseja. On kuitenkin mahdollista, että asuinpaikka jatkuu pesäkkeisenä tänne saakka.
Yksittäinen, toistaiseksi irtolöytönä pidettävä kvartsi-iskos, löytyi polulta, noin 400 m asumuspainanteista itäkoilliseen (kohde Portinkumpu 2).

Ivo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen pohjoispuolella, Haapajärvestä itään osittain IVO:n turvevoimalan alueella. Alue on Haapajärven ja Pyhäjoen rajaaman niemekkeen eteläosassa oleva joen suuntainen hiekkapohjainen muinaisrantaterassi. Rinne laskee etelään kohti Pyhäjoen laaksoa. Paikalta on löydetty kvartsi-iskoksia ja -esineitä, alueella on myös palanutta kiveä. Maasto on lähinnä peltoa ja kuusimetsää, jota rikkovat rakennukset ja tiet. Kohde löytyi vuoden 1990 inventoinnissa. Pääosa löydöistä löytyi voimalan itäpuolisesta metsästä muinaisrantaterassin (95 m mpy) päältä ja yksittäisiä iskoksia vielä 350 metrin päästä rinnettä itään. Osa asuinpaikasta on tuhoutunut voimalaitosta ja teitä rakennettaessa. Oulun yliopisto suoritti yhdessä Haapaveden kansalaisopiston kanssa koekaivauksen asuinpaikalla 2002. Asuinpaikan runsaslöytöisintä länsiosaa tutkittiin koekuopittamalla noin 100 metrin matkalla. Kalibroidun radiohiiliajoituksen mukaan asuinpaikan ajoitus on cal BP 7666.
Muinaisjäännökselle on laadittu aluerajaus (2008, tarkistus 2010). Oulun yliopiston koekaivauksen perusteella sen itäpuolelle ulottuneissa fosfaattinäytteissä havaittiin kuitenkin anomalioita, jotka viittaavat kivikautisen asuinpaikan tai historiallisen ajan toiminnan ulottumiseen rajausta idemmäs. Vuoden 1990 inventoinnissa kivikautista asuinpaikkaa osoittavia löytöjä oli tätäkin idempää, pohjoiseen kohti terminaalialuetta vievän tien itäpuolelta. Näiden tietojen perusteella rajausta on laajennettu aiemmin tehdystä idän suuntaan 2016/2017. Todellisen laajuuden selvittäminen edellyttää kohteen tarkempia tutkimuksia.
Vuoden 2016 vaiheilla osin kohdealueelle ulottuen oli suunnitteilla viereisen jalastamon laajennushanke, jonka seurauksena muinaisjäännökseen haettiin kajoamislupaa, jonka Pohjois-Pohjanmaan ELY-keskus myönsi Museovirastoa kuultuaan (POPELY/1698/2016). YVA-menettelyn yhteydessä ilmeni, että rakentaminen on mahdollista ilman muinaisjäännökseen kajoamista.

Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Oulankajoen Kiutakönkään alapuolella, joen pohjoispuolella olevan muinaisen jokiuoman meanderin saaren eteläosan itäreunan törmän äärellä. Oulangan kansallispuiston inventoinnissa 2008 tehdyissä koekuopissa todettiin kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta, muttei värjäytynyttä kulttuurikerrosta. Pienialainen asuinpaikka on saattanut jo asumisaikanaan kivikaudella osittain sortua jokeen.

Huotinniemi 1-2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka-alue sijaitsee Oulankajoen pohjoispuolella, Huotinniemeen vievän tienmutkan kohdalla ja leikkauksessa. Inventoinnissa 2008 havaittiin Huotinniemessä tieleikkauksessa runsaasti hyvälaatuisia kvartsi-iskoksia ja palaneita luunpaloja kahdella alueella (erilliskohteet Huotinniemi 1 ja 2). Näistä Huotinniemi 1 on kapean, länteen kurottuvan harjanteen laella, matalan ja loivahkon joenrannan päällä. Tiekohtaa lukuun ottamatta paikka vaikuttaa ehjältä tien länsipuolella. Huotinniemi 2 on edellisestä vain parikymmentä metriä lounaaseen, saman harjanteen eteläreunan päällä, noin 10-20 m törmänreunan pohjoispuolella. Paikka lienee ollut asuttuna jo ennen törmän muodostusta. Luuaineisto täällä on isokokoista.

Kiutakangas pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pienialainen kivikautinen asuinopaikka noin 60 m Oulankajoen mutkan lounaispuolella, muinaisen joen särkän rantatörmän koillisreunalla. Inventoinnissa vuonna 2008 kivettömälle kankaalle tehdyissä koekuopissa havaittiin palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia noin 10 m törmän reunasta.

Huotinniemi 3-4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kaksi lähekkäin sijaitsevaa kivikautista asuinpaikka Oulankajoen vasemmalla (pohjois-) rannalla, joen muinaiseen rantatörmään liittyen. Näistä läntisempi (Huotinniemi 3) on hyllymäisellä jyrkähkön rinteen tasanteella. Lähes kivettömässä hiekassa tavattiin koekuopista löytöinä kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta, nokea ja hiiltä. paikka lienee varhaismesoliittinen. Itäisempi Huotinniemi 2 on vajaa 100 m edellisestä. Se on loivasti etelään viettävällä tasanteella muinaisen lahdensuun rannalla. Myös täältä saatiin koekuopista kvartsi-iskoksia ja palaneita luunpaloja.

Huotinniemi 5 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Huotinniemessä, muinaisen lahden itäosan koillisrannalla on lounaaseen laskevan rinteen leveällä tasanteella kivikautinen asuinpaikka muinaistörmän äärellä. Inventoinnissa 2008 todettiin tuulenkaadoista sekä koekuopista kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Maasto on karua mäntykangasta. Samaisen muinaislahden suussa sijaitsevat kivikautiset asuinpaikat Huotinniemi 3-4 pohjoisosassa ja Huotinniemi 1-2 sen eteläosassa.

Heikkisenniva (Asuinpaikat)
Historiallinen; Uunillisen rakennuksen pohja, joka on kaivettu Oulankajoki Heikkisennivan vasemman rannan vanhaan rantatörmään. Se on kooltaan 3x4 m ja kivistä ladottu uuni on kaivannon pohjalla, korsumaisen rakennuksen kaakkoiskulmassa. Rakenne muistuttaa Länsi-Lapin ns. pirtinpohjia. Todennäköisesti enintään 200-vuotias rakenne löytyi Oulangan kansallispuiston inventoinnissa 2008.

Taipaleenniva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pieni ehjä tervahauta laskuränneineen sijiatsee Paatamakankaan länsiosassa Oulankajoen vasemmalla rannalla, joesta noin 90 m itään, muinaisrantatörmän reunalla. Sen halkaisija on noin 6 m ja laskuränni on joen puolella törmässä.

Lapinniemi (889010074) (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde, kaksi ns. lapinhautaa sijaitsee Kivijärven länsirannalla, Lapinniemen talosta n. 150 m luoteeseen. Kuopat ovat halkaisijaltaan n. 3 m. Lähistöllä erottuu myöhemmin kaivettuja kuoppia, jotka eivät ole muinaisjäännöksiä.

Hiidenlinna (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hiidenlinna on kaakko–luodesuuntainen moreenimuodostuma, jonka ympärillä on turvemaita. Eteläisempi, korkein osa Hiidenlinnaa puolestaan on länsilounas–itäkoillissuuntainen litoraalimuodostuma. Paikalla on harjoitettu voimallista soranottoa, jolta kankaan kivikkoinen laki on kuitenkin säästynyt.
Hiidenlinnan laen rakka muodostaa päämuinaisjäännösalueen: Alueelta on havaittu kolmisenkymmentä erillistä muinaisjäännöstä, lähinnä jätinkirkon kategoriaan luettavissa oleva iso 46 x 29 m:n laajuinen ympärysvalli sekä asuinpaikkavalleja ja kuoppia sekä röykkiömäisiä rakenteita. Suurin osa rakenteista on jätinkirkon vallien sisäpuolella.
Alempana, ympärysvallista runsaat 100 metriä lounaaseen, metsätien pohjoisreunassa, on asumuspainanne, josta löydettiin tarkastuksen yhteydessä työstettyä kvartsia.
Inventointi 2022: Kohde tarkastettiin maastossa ja se vaikutti säilyneen ennallaan. Rakan keskelle rakennettu kolmiomittaustorni oli purettu. Huomattakoon, että rakenteen kolme pylvään päätä on kaivettu rakkaan ja tuettu kivin. Kun nämä joskus lahoavat paikalle jää kuoppia. Tien läheisyydestä havaitun asumuspainanteen tarkat paikkatiedot eivät ole tiedossa. Tätä ei maastotarkastuksessa onnistututtu paikallistamaan.

Ollinoja luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Korentojärven luoteispuolella, laajan hiekkakankaan kaakkoisreunassa, soistuneen alueen äärellä. Tarkastuksessa vuonna 2010 tieuralla todettiin paikoitellen kvartseja alueella, jonka pituus on runsas 200 m lounais-koillis -suunnassa. Tieura kulkee matalan rantatörmän alapuolella. Tien yläpuoleisella kankaalla havaittiin lisäksi kolme lähekkäistä asumuspainannetta, joista koillisin arvioitiin hieman epävarmaksi. Painanteet ovat soikeita ja kooltaan noin 6 x 4 m. Lounaisin on matalan kumpumaisen harjanteen "laella", toinen on edellisestä noin 30 m pohjoiskoilliseen ja hieman edellistä syvempi. Kolmannessa painanteessa, keskimmäisstä noin 35 m pohjoiskoilliseen, oli keskellä melko tuore koekuoppamainen kaivanto.
Tarkastuksen pintahavaintojen perusteella asuinpaikan voi arvioida olevan pesäkkeinen. Löytöjä havaittiin eniten lounaisosassa, jossa asuinpaikka ulottunee aina pellon koilliskulmaan saakka pienelle kotitarve hiekanottomontulle.
Aluetta ei tarkastettu lähialuetta laajemmin, mutta samalla kankaalla Korentojärven pohjois- ja luoteispuolella on useita kivikautisia kohteita.

Mustosenkangas luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hirvinevan seisakkeesta n. 1.8 km luoteeseen olevalla mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla. Mustosenkangas (toisintonimi Niilonkangas) on runsaat 2 km pitkä kaakko-luode- suuntainen kapea kangasselänne Hirvinevan ja Mustosennevan välissä. Kohde sijaitsee kankaan luoteisosassa, kankaan poikki kulkevasta voimalinjasta n. 500 m luoteeseen. Kankaan etelälaidalla on yksi mahdollinen vallin ympäröimä asuinpainanne (painanne 1), jonka ala on n. 5 x 8 m ja syvyys n. 30 cm. Noin 1 km kaakkoon samalta kankaalta löytyi kuluneelta uralta mahdollinen kvartsi-iskos, joka voi osoittaa asuinpaikan sijaintia (ks. Liminka Mustosenkangas itä).
Vuonna 2010 asumuspainanne todettiin noin 40 m tieuran lounaispuolella, aiemmin ilmoitetusta koordinaattipisteestä noin 40 m etelään.

Isoaho (1000016948) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pienehkö pyöreä tervahauta sijaitsee Pehkolan kylässä, noin 160 metriä Nevalankankaantien ja Pajakantien risteyksestä itään, Pajakankatien eteläpuolella. Hauta on kivikkoisen mäntymetsää kasvavan moreenikankaan itäreunalla. Se on kaivettu hieman ympäristöään hiekkaisempaan kohtaan, loivasti kohti itää laskevan rinteen alaosaan, ja haudan tervanlaskuoja on alarinteen suuntaan. Tervahaudan läpimitta on noin kuusi metriä mitattuna vallin korkeimmalta kohdalta. Haudan syvyys on noin metrin, ja vallit nousevat noin 0,6 m ympäröivää maastoa korkeammalle. Vallin pohjoisreuna on lievästi vaurioitunut Pajakantietä tehtäessä.

Ketola (1000016950) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kookas pyöreä tervahauta sijaitse Pehkolan kylässä, Siikajoesta noin 1,4 km pohjoiseen, Ketolan talosta noin 0,6 km itään, hakkuuaukealla matalapiirteisen moreenikankaan pohjoisosassa. Tervahauta on kaakko-luodesuuntaisen harjanteen luoteispäässä. Vallien korkeimmalta kohdalta mitattuna haudan halkaisija on noin 10 m ja syvyys 0,8 m. Tervahauta sijaitsee loivassa rinteessä; ylärinteen puolella vallit ovat noin 0,5 m korkuiset, alarinteen puolella jopa yli metrin korkuiset. Vallit ovat varsin loivat, noin viisi metriä leveät. Tervanlaskuoja sijaitsee alarinteen puolella, kohti luodetta.
Tervahaudan ympäristöä on muokattu voimaperäisesti metsätöiden yhteydessä. Tervahaudan vallien ulkoreunoissa on muutamia laikutuskuoppia, mutta haudan pohjaosa sekä tervanlaskuoja ovat säilyneet koskemattomina.
Tervahaudan kaakkoispuolelta, 15–30 m etäisyydellä haudasta, on ilmeisesti joitain vuosikymmeniä sitten otettu pienimuotoisesti maa-aineksia, minkä seurauksena paikalle on muodostunut kivikasoja loivapiirteisten umpeenkasvaneiden maa-ainesten-ottokuoppien vierille. Mahdollisesti paikalta on myös lohkottu rakennuskiviä; useat paikan kivikasojen kivistä vaikuttavat tarkoituksellisesti lohkotuilta.

Koukkarin kukkula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Pehkolan kylässä, Siikajoen eteläpuolella, Yli-Koukkarin talosta noin 450 m pohjoiseen, paikallisten keskuudessa Koukkarin kukkulana tai Koukkarin mäkenä tunnetun mäen lounaisreunalla. Aivan pellon kulmasta, metsäisen mäen rinteen alta, tavattiin peltomaasta kivinen tuuran terän katkelma tai teelmä.
Pellon lähempi tarkastelu tuuran terän löytöpaikan läheisyydessä paljasti kvartsiitti- ja kvartsi-iskokset sekä kivilajiytimen tai raaka-ainekappaleen läpimitaltaan noin 20 m kokoiselta alueelta, joka sijoittuu loivasti etelään viettävään rinteeseen. Pelto on moreenipohjainen, mutta löytöalue vaikuttaa jonkin verran ympäristöään hiekkaisemmalta. Viljely lienee tuhonnut ainakin asuinpaikan kulttuurikerroksen yläosan; pellolle tehdyistä lapionpistoista havaittiin maaperän olevan sekoittunutta 20–30 cm paksuudelta.

Linnankangas 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pehkolan kylässä, Karilan tilalla, Siikajoen rannasta noin kilometri etelään, Linnankankaan jätinkirkosta lounaaseen. Kookas hauta on kaivettu moreenimaahan kaakkoa kohti viettävään rinteeseen.
Tervahauta on säännöllisen pyöreä, vallin korkeimmalta kohdalta mitattuna haudan halkaisija on noin 12 m. Valli on noin 5 m leveä ja 0,6 – 1,2 m korkea, jyhkeämpi alarinteen puolella hautaa. Haudan syvyys on noin 1,5 m ja tervanlaskuoja on alarinteen suuntaan, kaakkoon. Haudan rakenne on säilynyt erittäin hyvin.
Tervahaudan lounaispuolella, noin 30 m etäisyydellä haudan keskikohdasta, on kiviaita, jonka Mika Sarkkinen mainitsi inventointiraportissaan vuonna 1997 Linnankankaan jätinkirkon kohdekuvauksen yhteydessä. Kiviaita on vahvasti sammaloitunut, pohjois-eteläsuuntainen, noin 20 m mittainen ja kolmen metrin levyinen, korkeudeltaan noin 0,6 m. Sarkkisen mukaan kiviaita liittynee viereiseen peltoon, mikä vaikuttaa uskottavalta.

Mikkelä (1000016953) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Pehkola kylässä, Siikajoesta noin 0,8 km etelään, hiekkapohjaisen kankaan kaakkoislaidalla, Mikkelän talon suunnalta tulevan ajouran itäpuolella, sijaitsee kivikautinen asuinpaikka. Asuinpaikan keskeinen osa sijoittuu kankaan laidassa olevan käytöstä poistuneen kotitarvesorakuopan läheisyyteen. Kohde on muinaisen rantatörmän päällä, jonka kaakkoispuolinen alavampi maasto on soistunutta. Kangas on 2000 luvun puolivälin jälkeen hakattu siemenpuuasentoon ja laikutettu.
Halkaisijaltaan noin 20 m laajuisen kotitarvesorakuopan luoteispuolella, noin viiden metrin etäisyydellä kuopan reunasta, havaittiin laikutusjäljissä viiden palaneen kiven keskittymä, ja keskittymän eteläpuolella noin neljän metrin etäisyydellä kvartsi-iskos ja kaksi palanutta kiveä. Kvartsi-iskoksen ja kahden palaneen kiven länsipuolelta noin kahden metrin päästä löydettiin historiallisen ajan hioimen katkelma. Viiden kiven keskittymän kohdalle tehty lapionpisto sekä keskittymän välittömässä läheisyydessä lapion kärjellä tehty tunnustelu osoittivat, että kyseisessä kohdassa on runsaasti palaneita kiviä pian maanpinnan alapuolella vajaan neliömetrin alalla; muutoin kangas on liki tyystin kivetöntä. Paikalla sijaitsee ilmeisesti kivikautinen liesikiveys, jota metsäpohjan laikutus on vain lievästi ylimmiltä osiltaan vaurioittanut.
Liesikiveyksestä lounaaseen päin tavattiin laikutusjäljissä harvakseltaan palaneita kiviä noin 40 m matkalla sekä lounaisimpana löytönä kvartsi-iskos noin 40 m päässä liedestä. Havaintojen perusteella asuinpaikan keskeisin osa vaikuttaa sijoittuvan lieden välittömään läheisyyteen, mutta asuinpaikan aktiviteettialueen voidaan katsoa ulottuvan kankaan reunan suuntaisena noin 20 m levyisenä vyöhykkeenä koillisessa vähintään 10 m päähän ja lounaassa vähintään 40 m päähän havaitusta liesikiveyksestä.

Mikkelä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kookas ja ehjä tervahauta sijaitsee Pehkolassa, Siikajoesta noin 0,8 km etelään, hiekkapohjaisen kankaan kaakkoislaidalla, Mikkelän talon suunnalta tulevan ajouran itäpuolella. Hauta on muinaisen rantatörmän päällä, jonka kaakkoispuolinen alavampi maasto on soistunutta. Kangas on muutamia vuosia sitten hakattu siemenpuuasentoon ja laikutettu, mutta haudan alue säilynyt ehjänä.
Tervahaudan halkaisija vallin korkeimmalta kohdalta mitattuna on noin kymmenen metriä, vallit ovat noin kuuden metrin levyiset ja metrin korkuiset. Haudan syvyys on noin 1,4 metriä. Tervanlaskuoja on kohti eteläkaakkoa, alarinteen puolelle.
Noin viidentoista metrin etäisyydellä tervahaudan pohjoispuolella on sijainnut hiilistä koostunut kumpu, halkaisijaltaan noin kuusi metriä. Kumpu lienee ollut alle puolen metrin korkuinen, ja se on alueen laikutuksen yhteydessä jokseenkin kokonaan tuhoutunut.

Mäkelä 2 (1000016956) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyöreä tervahauta sijaitsee Pehkolan kylässä, Siikajoesta noin 0,4 kilometriä etelään, Mäkelän talosta noin 0,3 kilometriä eteläkaakkoon, Mäkelän taloon johtavan tien lounaispuolella, aivan tien vieressä. Hauta on kuusta ja mäntyä kasvavassa kangasmetsässä ja tervanlaskuoja on kohti koillista. Tervahaudan halkaisija on noin kuusi metriä mitattuna vallin korkeimmalta kohdalta. Vallin korkeus on noin 0,6 metriä ja tervahaudan syvyys noin 1,4 metriä.
Tervahaudan vallin länsiosassa kasvavan männyn kyljessä on kyltti ”Yksityinen luonnonsuojelualue”, ja haudan pohjoisreunalla sijaitsee rajapyykki. Tervahaudan itäpuolella, noin 20 metrin päässä haudasta, on kaakko-luodesuuntainen, mitoiltaan noin 20 x 7 metrin kokoinen luonnonkivistä kasattu vanhan saharakennuksen kivijalka.

Paakkinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pehkolan kylässä Paavolantiestä noin 100 m itään, Siikajoesta noin 300 m länteen, Paakkisen taloon johtavan hiekkatien lounaispuolella, lähiympäristöään korkeammalle kohoavan moreenimäen itärinteessä.
Tervahaudan läpimitta on noin seitsemän metriä vallin korkeimmalta kohdalta mitattuna. Hauta on säännöllisen pyöreä, ja vallin leveys on noin kolme metriä. Alarinteen puolella valli on noin metrin korkuinen, ylärinteen puolella vallin korkeus on noin puoli metriä. Haudan syvyys on noin metri.
Terva on laskettu haudasta alarinteen puolelle, siis kohti itää. Tervanlaskukohdan osalta hauta poikkeaa yleisimmästä hautatyypistä; tavanomaista tervanlaskuojaa haudassa ei ole, vaan kohdassa, josta terva on haudasta laskettu, on haudan valli muita kohtia kapeampi, ulkoreunaltaan pysty, kivetty; terva on johdettu haudasta kiveyksen läpi kulkeneen tervanlaskuputken kautta. Kyseinen rakenne on mahdollistanut huomattavasti lyhyemmän tervanlaskuputken käytön kuin laskuojallisessa hautatyypissä.

Satokangas (1000016958) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pehkolassa, Rähvinniityn tilalla, Saarikoskentiestä noin 0,4 km etelään, Satokankaan lounaisreunalla, mäntytaimikon laidassa, on kookas ehjä tervahauta. Taimikon alue on äestetty metsän uudistamisen yhteydessä, mutta hauta on äestyksessä kierretty. Satokankaan maaperä on pääosin varsin kivistä moreenia; haudan kohta vaikuttaa kuitenkin hieman ympäristöään vähäkivisemmältä.
Tervahaudan läpimitta vallin korkeimmalta kohdalta mitattuna on noin kymmenen metriä. Vallin korkeus on hieman yli metrin, ja vallin leveys noin neljä metriä. Haudan pohja on jokseenkin samalla tasolla hautaa ympäröivän maaston kanssa. Tervanjuoksutusoja on kohti lounasta, alarinteen puolelle. Tervanjuoksutusojan seinämät on ainakin kivetty.
Tervahaudan eteläpuolella, noin viiden metrin etäisyydellä haudan vallin ulkoreunasta, sijaitsee pyöreähkö, halkaisijaltaan noin viisimetrinen, noin puolen metrin korkuinen kumpare, joka koostuu pääosin hiilistä. Haudan länsi- ja lounaispuolilla, noin 20 m etäisyydellä haudasta, sijaitsevat lisäksi kaksi muuta hiilikumparetta, hieman edellä kuvattua kumparetta pienemmät, korkeudeltaan noin 0,3 m, läpimitaltaan noin nelimetriset.

Syvälampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Pehkolan kylässä, Siikajoesta noin 0,4 km etelään. Syvälammen itä- ja lounaispuolella sijaitsevilla mäntyä kasvavilla moreenipohjaisilla mäillä on ainakin parikymmentä maakuoppaa (kohteet Syvälampi 1 ja Syvälampi 2), joista suurin osa on todennäköisimmin pyyntikuoppia. Jotkin kuopista, erityisesti lähimpänä Jokikyläntietä sijaitsevat kuopat, ovat myös voineet syntyä tien rakentamisen yhteydessä 1920-luvulla. Muutamiin alueen kuoppiin tehtiin pohjalle lapionpistot, joista havaittiin kuopissa huuhtoutumiskerros. Useimpien kuoppien ympärillä on havaittavissa loivapiirteinen valli.
Kuoppa-alue A: Syvälammen itäpuoleisella mäellä, 20–50 m etelään/lounaaseen entisestä sorakuopasta, on kuusi kuoppaa, halkaisijaltaan kahdesta neljään metriä, syvyydeltään 0,4–0,8 m. Mäki on varsin kivinen, mutta mäenrinteen tasanne, jolle kuopat on kaivettu, vaikuttaa jonkin verran ympäristöään hiekkaisemmalta.
Kuoppa-alue B: Samalla mäellä kuin kuoppa-alue A, on kolme kuoppaa, joista yksi tasanteella mäen luoteisosassa ja kaksi notkelmassa kyseisen tasanteen ja mäen laen välisellä alueella. Kuopat ovat halkaisijaltaan kolmimetrisiä ja syvyydeltään noin 0,5 m.
Kuoppa-alueet C–D, ks. kohde Syvälampi 2

Tonteri (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pehkolan kylässä, Siikajoesta noin 80 m etelään ja Tonterin talosta noin 0,2 km itään. Pyöreä, ehjä, erittäin hyvin säilynyt tervahauta on sekametsää kasvavan kumpareen itäreunalla. Noin 20 m haudan eteläpuolella kulkee peltojen välinen ajoura, ja noin 20 m haudan itäpuolella on pellon reuna.
Tervahaudan halkaisija vallin korkeimmalta kohdalta mitattuna on noin seitsemän metriä. Haudan varsin jyrkkäpiirteinen valli on noin neljän metrin levyinen ja 1,2 – 1,5 m korkuinen, korkeimmillaan haudan itäosassa, alarinteen puolella, johon suuntaan myös tervanlaskuoja laskee.

Väisäsperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ehjä tervahauta sijaitsee Pehkolan kylässä, Saarikoskentiestä noin 1,6 km etelään, Väisäsperän länsipuolella olevan mäntykankaan lounaisreunalla. Pyöreä hauta on kaivettu lounaaseen viettävään rinteeseen, moreenimaahan. Haudan pohjoispuolella aivan haudan vieressä kulkee metsätyökoneen ajoura. Hauta on pienehkö, halkaisija vallin korkeimmalta kohdalta mitattuna noin kuusi metriä. Loivapiirteinen valli on noin kolmen metrin levyinen ja sen korkeus on noin 0,4 m. Hauta on noin metrin syvyinen ja haudan tervanlaskuoja on kohti lounasta, alarinteen suuntaan.
Tervahaudan vallin vieressä, haudan kaakkoispuolella sijaitsee kaksi kuoppaa, halkaisijaltaan noin metriset, syvyydeltään noin 0,4 m. Ilmeisesti kuopat liittyvät tervahaudan polttamiseen.

Hiljala (1000016962) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kolme maakuoppaa sijaitsee Ruukin asemalta noin 2,1 km pohjoiskoilliseen, Siikajoesta noin 600 m koilliseen, Hiljalan talosta noin 150 m pohjoisluoteeseen. Kuopat ovat kahden moreenimäen välisessä notkelmassa havupuuvaltaisessa kangasmetsässä, Hiljalan suunnalta tulevan ajouran ja tähän lännen suunnalta yhtyvän ajouran yhtymäkohdan luoteispuolella.
Itäisin kuopista (A) sijaitsee aivan kiinni ajourien yhtymäkohdassa, toinen kuoppa (B) kuopasta A noin 10 m länsiluoteeseen ja kolmas kuoppa (C) kuopasta A noin 12 m länteen, kuopasta B noin 5 m lounaaseen.
Kuopat ovat pyöreitä, halkaisijaltaan 2–3 m, syvyydeltään noin 0,5 m. Valleja kuoppien ympärillä ei ollut hahmotettavissa. Kuoppien pohjille tehdyistä lapionpistoista havaittiin paksu huuhtoutumiskerros. Todennäköisimmin kyseessä ovat pyyntikuopat. Kuopan A säilyminen on jatkuvasti vaarassa ajourien käytön vuoksi.
2023: Kohde ennallaan. Kuopille mitattiin sijaintikoordinaatit ja kohteelle tehtiin aluerajaus. Kuoppien vieressä sijaitseva ajoura kasvaa vesakkoa.

Kursunpuro (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kiviröykkiöt sijaitsevat Ruukin asemasta 2,1 km pohjoiskoilliseen, Siikajoen koillispuolella noin 600 m etäisyydellä joesta, Varpalan tilalla. Ne ovat Kursunpuron kaakkoispuoleisen männikköä kasvavan moreenimäen länsilounaaseen laskevan rinteen päällä, tasaisen kankaan lounaisreunalla.
Röykkiöalue kattaa noin 10 x 30 m laajuisen jokseenkin luode-kaakkosuuntaisen alan. Röykkiöt ovat noin 50 m etäisyydellä rinteen alla olevan pellon laidasta. Röykkiöiden läheisyydessä on havaittavissa muutamia halkaisijaltaan alle kaksimetrisiä ja alle puolen metrin syvyisiä kuopanteita, jotka voivat mahdollisesti olla luontaisia.
Röykkiö A: Luoteisin ja kookkain röykkiöistä. Pitkänomainen, miehennostannaisista kivistä kasattu. Pituus noin 13 m, leveys noin 4 m, korkeus noin 0,6 m. Pohjoisluode-eteläkaakkosuuntainen, paksun sammaleen peittämä. Sammalpeite metsänhoitotöissä paikoin vaurioitunut, samassa yhteydessä muutamat kivet liikkuneet pois paikoiltaan.
Röykkiö B: Samansuuntainen kuin röykkiö A, pohjoisluoteispää röykkiön A etelä-kaakkoispäästä noin kuusi metriä itään. Pitkänomainen; röykkiön pituus on noin 8 m, leveys noin 3 m, korkeus noin 0,4 m. Kookkaimmat röykkiöön käytetyt kivet sijoittuvat röykkiön päihin ja sivuille, suurimmat ovat kooltaan noin 70 cm x 40 cm. Muut kivet ovat miehennostannaisia. Röykkiön eteläkaakkoispäästä on metsänhoitotöissä muutamia kiviä siirtynyt paikoiltaan, muilta osin röykkiö on ehjä ja paksun sammaleen peittämä.
Röykkiö C: Samassa linjassa kuin röykkiö B, noin kolmen metrin etäisyydellä röykkiön B eteläkaakkoispäästä. Muodoltaan pyöreähkö, halkaisija noin 4 m, korkeus noin 0,6 m. Kookkaimmat kivet sijoittuvat röykkiön reunoille, suurimmat ovat halkaisijaltaan noin puolimetrisiä. Röykkiön sisäosan kivet ovat miehennostannaisia. Röykkiö on täysin ehjä ja kauttaaltaan paksun sammalen peittämä.
Röykkiö D: Sijaitsee noin metrin etäisyydellä röykkiö C:n reunasta itään, muodoltaan soikea, pohjoiskoillinen-etelälounassuuntainen. Röykkiön pituus on noin 3 m, leveys noin 1,5 m, korkeus 0,4 m. Röykkiö on kasattu varsin jykevistä kivistä, kookkaimmat ovat halkaisijaltaan liki puolimetrisiä. Röykkiö on ehjä ja paksun sammaleen peittämä.
Noin 400 m itään sijaitsevan rautatieleikkauksen molemmiln puolin todettiin inventoinnissa lisäksi kvartsi-iskokset, jotka voivat viitata alueella olevaan kivikautiseen asuinpaikkaan, vaikka läheisissä koekuopissa ei tehty havaintoja muinaisjäännöksestä.

Aittakangas (1000016965) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta ja maakuoppa sijaitsevat Ylipään kylässä, Pertun tilalla, Siikajoen rannasta noin 0,5 km lounaaseen, männikköisen itäkoillis-länsilounassuuntaisen hiekkaharjanteen kaakkoisreunalla.
Pyöreä tervahauta sijaitsee noin 15 m etelään metsäautotien reunasta. Mitattuna vallin korkeimmalta kohdalta tervahaudan halkaisija on noin 7 m ja syvyys noin metrin. Vallin leveys on noin 3,5 m ja vallin korkeus noin 0,6 m. Tervanlaskuoja on alarinteen puolelle, kohti kaakkoa ja noin 20 m etäisyydellä olevaa pellon reunaa. Hauta on rakenteiltaan hyvin säilynyt ja täysin ehjä. Haudan läheisyydessä on muutamia pienehköjä epämääräisiä kuopanteita, halkaisijaltaan alle kaksimetrisiä ja syvyydeltään alle puolimetrisiä.
Tervahaudasta noin 40 m lounaaseen, aivan metsäautotien vieressä, sijaitsee maakuoppa, halkaisijaltaan noin kolmimetrinen, syvyydeltään noin 0,7 m. Kuopan pohjalle tehdystä lapionpistosta tavattiin paksu noensekainen huuhtoutumiskerros.
2022: Kohde oli ennallaan. Mitattiin suunnitellun johtoreitin alla sijaitsevalla n. 1,5 m halkaisijaltaan olevalle ja n. 0,5 m syvälle kuopalle koordinaatit. Ko. tyyppiset pienet kuopanteet ovat tavallisia tervahautojen lähiympäristössä.

Jaakolankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kuopat sijaitsevat Ylipään kylässä, Siikajoesta noin 0,5 km lounaaseen, Jaakolankankaan keskivaiheilla, kankaalla sijaitsevan omakotitalon etelä- ja lounaispuolilla. Mäntyä kasvavalla moreeniharjanteella, lähinnä harjanteen pohjoisreunalla, sijaitsee ainakin kolmekymmentäviisi kuoppaa, joista ainakin suurin osa on mitä ilmeisimmin pyyntikuoppia. Kuopat vaikuttavat muodostavan hyvin säilyneen pyyntikuoppajärjestelmän.
Olemukseltaan kuopat muistuttavat Siikajoen vastakkaisella puolella Papinkankaalla sijaitsevia runsaslukuisia kuoppia. Kuopat ovat pyöreitä, halkaisijaltaan 1,5 – 4 m ja syvyydeltään 0,5 – 1,0 m. Useimmissa kuopissa on havaittavissa loivapiirteiset vallit. Muutamiin kuoppiin tehdyt lapionpistot paljastivat kuoppien pohjalta ohuehkon huuhtoutumiskerroksen. Läntisimmissä kuopissa, jotka olivat kuopista kookkaimpia, oli huuhtoutumiskerros muissa kuopissa havaittua voimakkaampi ja joidenkin läntisimpien kuoppien pohjalta tavattiin lisäksi hiiltä ja palaneita kiviä. Läheltä itäisimpiä kuoppia, näiden koillispuolelta, on aiemmin otettu maa-aineksia, joten mahdollisesti jotkin alueen itäisimmistä kuopista voivat olla myös soranottoon liittyviä ja siten varsin moderneja.
Perimätiedon mukaan kyseinen harjanne tunnetaan vanhastaan ikiaikaisena riistan kulkureittinä. Havaittujen kuoppien koordinaatit, ks. alakohteet.
2024: Kohde täydennysinventointiin LiDAR-visualisoinneista tehtyjen havaintojen perusteella. Maastotarkastuksessa varmennettiin kaikkiaan 23 uutta kuoppajäännöstä (alakohteet 36-58), jotka ominaisuuksien, sijaintikorkeuden sekä keskinäisen ryhmityksen perusteella ovat todennäköisimmin keittokuoppia. Aiemmin rajatun muinaisjäännösalueen kuoppia ei tarkastettu kummallakaan maastokäynnillä. Maaperä on hiekkaa ja runsaskivistä hiekkaa/soramoreenia.
Kohteen kuoppajäännökset ovat halkaisijaltaan 2-3 metrisiä ja 35-70 cm syviä. Osassa kuopista havaittiin hiiltä hiekan seassa, suurimmassa osassa tuntui kairatessa kivipanos.
Kohde on vaurioitunut. Annalankankaan keskeisimmällä alueella sijaitsee omakotitalo talousrakennuksineen, joiden rakentaminen on todennäköisesti tuhonnut osan kohteesta. Lisäksi kankaalla on merkkejä laajamittaisesta kiven- ja maa-aineksenotosta kotitarpeisiin. Tästä aktiviteetista johtuen kohde on kompleksinen ja vaikeasti tulkittava.

Kenttäniemi (832010068) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kylmäluoman Kotoselän pohjoisrannan niemellä. Niemen itäkärjessä on pitkän kumpareen laella kuoppa, jonka ala on 1,5-2 x 4-5 m ja syvyys 60-80 cm. Tästä kaakkoon on kuopanne, jonka ala on n. 2 x 3 m ja syvyys n. 40 cm. Niemen länsikärjessä oleva kuoppa 3 (alakohde) sijaitsee kuopista 1-2 noin 400 metriä länteen harjanteen laen reunalla. Sen ala on n. 2 x 3 m ja syvyys n. 1 m.

Syvälampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pehkolan kylässä, Siikajoesta noin 0,4 km etelään, Syvälammen itä- ja lounaispuolella sijaitsevilla mäntyä kasvavilla moreenipohjaisilla mäillä on yhteensä ainakin parikymmentä maakuoppaa (kohteet Syvälampi 1 ja Syvälampi 2), joista suurin osa on todennäköisimmin pyyntikuoppia. Jotkin kuopista, erityisesti lähimpänä Jokikyläntietä sijaitsevat kuopat, ovat myös voineet syntyä tien rakentamisen yhteydessä 1920-luvulla. Muutamiin alueen kuoppiin tehtiin pohjalle lapionpistot, joista havaittiin kuopissa huuhtoutumiskerros. Useimpien kuoppien ympärillä on havaittavissa loivapiirteinen valli.
Kuoppa-alueet A–B, ks. kohde Syvälampi 1.
Kuoppa-alue C: Syvälammen lounaispuoleisella mäellä seitsemän kuoppaa Jokikyläntien pohjoispuolella, noin 40 m matkalla itä-länsisuuntaisesti sijoittuneina, 15–20 m etäisyydellä tiestä. Kuopista viisi noin metrin syvyisiä, halkaisijaltaan kahdesta viiteen metriä. Pienimmät kaksi noin 0,6 m syvyisiä ja halkaisijaltaan noin kaksimetrisiä. Tien eteläpuolella samalla kohdalla, alavammassa kuusikossa, on lisäksi muutamia lähinnä soranottokuopilta vaikuttavia epämääräisempiä kuopanteita.
Kuoppa-alue D: Kuopparyhmästä C länteen noin sadan metrin etäisyydellä, seuraavalla moreeniharjanteella, sijaitsee viisi kuoppaa, halkaisijaltaan neljästä kuuteen metriä, syvyydeltään 0,5 – 1,2 m. Kuoppa D 5 sijaitsee Jokikyläntien eteläpuolella, noin kymmenen metriä tiestä etelään, muut kuopat ovat pohjoispuolella tietä.

Jokilamminkangas 1 (1000016998) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kantokylässä, Välijärven länsirannalla sijaitsevan Jokilamminkankaan koillisessa reunassa, Sossonniementien itäpuolella on polkujen risteyksestä noin 15 m kaakkoon. Törmäsenvaaran koululta tulevalta kuntopolulta n. 5 m etelään pyöreä asumuspainanne. Se on kooltaan noin 6 m ja 30 cm syvä ja sen pohjoispuolella erottuu selkeämpää vallia. Sen vieressä on epämääräisempi pitkänomainen painanne, kooltaan 5 x 7 m ja 20 cm syvä, mahdollinen asumuspainanne. Kuntopululta tavattiin palanutta kiveä ja kvartsi-iskos. Pyöreään painanteeseen tehdystä koepistosta löytyi niin ikään kvartsi-iskos huuhtoutumiskerroksesta. Asuinpaikan laajuuden määrittäminen edellyttää koekaivausta, mutta asuinpaikaksi sopivaa aluetta on laajalti painanteiden ympärillä.

Jokilamminkangas 2 (1000016999) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kaksi maakuoppaa Kantokylässä Sossonniementien länsipuolella. Kuopat ovat noin 15 m etäisyydellä toisistaan ja tiestä noin 35 m länteen sekä pohjoispuoleisesta purosta noin 45 m etelään. Ne ovat 3-4 m halkaisijaltaan ja 50 sekä 100 cm syviä. Molemmissa todettiin paksu huuhtoutumiskerros pohjalla.

Jokisuo (1000017017) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muojärven länsirannalla sijaitsevan Jokisuon luoteispuolella Tärkkämönkankaalla sijaitsee yksittäinen vuoden 2009 inventoinnissa havaittu asumuspainanne. Tärkkämönjoen suulla sijaitsevalle mökille johtava metsätie leikkaa harvennettua metsää kasvavan etelä-pohjois-suuntaisen harjanteen ja samalla asumuspainanteen pohjoispäätyä. Painanne on kooltaan noin 5-6 x 4 m ja 40 cm syvä. Tiellä painanteen kohdalla oli havaittavissa likamaata, kvartsikaavin ja palaneita kiviä. Painanteen lähelle tehdystä koekuopasta tavattiin niin ikään palaneita kiviä ja noin 30 länteen siitä kvartsi-iskoksia. Painanteesta noin 20 m pohjoiskoilliseen on maakuoppa, halkaisijaltaan 1 m ja syvyydeltään 20 cm. Tähän tehdyssä koepistossa oli hiiltä ja huuhtoutumiskerrosta.
On mahdollista, että alueella on laajempikin kivikautinen asuinpaikka. Tuhoutumisuhan takia tutkimukset kohteessa olisivat tarpeen.

Yhteinenmaa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Halluajärvestä noin 1,1 kilometriä kaakkoon Simon ja Kuivaniemen rajalla. Rakkakuopat ovat Yhteinen maa -nimisen kankaan koillispäässä sijaitsevan pohjois-eteläsuuntaisen rakan eteläpäässä. Inventoinnissa 1991 kohteen arvioitiin sijoittuvan sekä Simon että Kuivaniemen (sittemmin Iin kuntaa)puolelle. Inventoinnissa kohteen paikantamisessa oli ongelmia ja sittemmin sen on arvioitu kokonaisuudesssaan sijoittuvan Iin puolelle, peruskartan muinaisjäännösmerkin mukaisesti.
Rakkakuoppa A: pyöreä, halkaisija 2 metriä, syvyys 0,8 metriä. Kuopassa kasvaa mänty ja koivu.
Rakkakuoppa B: Sijaitsee rakkakuoppa A:sta noin 10 metriä luoteeseen. Pitkänomainen, mitat 2 x 1,3 metriä ja syvyys 0,6 metriä.
Rakkakuoppa C: Sijaitsee rakkakuoppa B:stä noin 5 metriä pohjoiseen. Muodoltaan pitkänomainen, mitat 1,5 x 1,2 metriä ja syvyys 0,4 metriä.
Rakkakuoppa D: Sijaitsee rakkakuoppa C:stä noin 3 metriä pohjoiseen. Mitat ovat 1,5 x 1 metriä ja syvyys 0,3 metriä.
2021: Tarkastuksessa alueella havaittiin olevan 8 rakkakuoppaa ja 1 mahdollinen latomus.

Honkaniemi (1000017019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Välijärven pohjoisrannalla sijaitsevan Honkaniemen lounaaseen antavassa rannassa on Muojärven aikaisemman vedenkorkeuden aikaisen rantatörmän päällä terassimaisella kapeahkolla tasanteella kivikautinen asuinpaikka. Muojärven inventoinnissa 2009 terassin päälle tehdystä koekuopasta paljastui kymmenkunta kvartsi-iskosta, palaneita kiviä ja likamaata. Koekuoppa sijoittui paikkaan, josta 10 m itään on noin ½-metrinen kivi, 10 m kaakkoon kookas kaksihaarainen mänty. Asuinpaikan laajuutta ei tarkemmin selvitetty, mutta maastonmuotojen perusteella on ilmeistä, että se rajoittuu terassin alueeseen ja jatkuu koekuopasta jonkin verran länsiluoteeseen.

Teeriharju (1000017021) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Inventointi 2012:
Laaja tasainen eteläkaakko-pohjoisluodesuuntainen harjujakso, kuivaa mäntykangasta, aluskasvillisuus jäkälää, sammalta ja puolukkaa.
Kohde sijaitsee harjun itälaidalla Maansydän järvestä 1,4 km kaakkoon. Inventoinnissa 2010 kartoitettiin 128 kuoppaa, halkaisijaltaan 1,5 - 3 m ja syvyys 0,3 - 0,7 m. Inventoinnissa 2012 todettiin kohteen olevan ennallaan.
Tulkinta
Kuoppien funktio on epäselvä. Osa kuopista voi olla pyyntikuoppia, mutta suurin osa näistä liittyy ehkä uuden ajan kannonnostoon.

Puskaperä (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohteessa on todettu neljä maakuoppaa.

Maansydän (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Maansydänjärven ja Reisjärventien välisellä hiekka- ja sorapohjaisella kankaalla, muutamia kuoppia on paikannettu myös tien itäpuolelle. Alueen inventointi on kesken ja kuoppajäänteitä on löydettävissä vielä enemmän.
Oulun yliopisto löysi kohteen inventoinnissaan vuonna 1998. Seuraavana vuonna Museoviraston koekaivausryhmä teki kohteessa koekaivauksen ja Oulun yliopisto kaivoi yhden pyyntikuopan ja kartoitti aluetta. Kaivetun kuopan vallin alta otettiin kaksi radiohiiliajoitusta, jotka kalibroituna ovat AD 1205 - 1405 ja AD 1445 - 1680. Kartoituksessa paikannettiin 60 kuoppajäännettä vuonna 1999, niistä on kuitenkin huomattava osa tuhoutunut Maansydämen lomakeskusta laajennettaessa. Osan kuopista mainitaan olevan pyyntikuoppia ja osan soranottokuoppia.
Vuoden 2009 inventoinnissa aluetta käytiin läpi laajemmin ja kuoppajäänteitä paikannettiin 469 kappaletta. Kuoppien määrä on huomattava vaikka aluetta ei ole vielä inventoitu kauttaaltaan. Ilmeisesti kuoppajäännöksiä on löydettävissä koko Isokankaan harjualueelta, joten sen järjestelmällinen inventointi on tarpeen ja todennäköisesti kuoppia esiintyy myös Reisjärven puolelle jatkuvalla harjulla.
Osa kuopista on todennäköisesti pyyntikuoppia, mutta kaiken kaikkiaan kuoppien tarkoitus on vielä epäselvä. Niiden halkaisija vaihtelee 1–6 m ja syvyys 0,2–1 m. Ne eivät muodosta ketjuja, vaan niiden levintä vaikuttaa aika satunnaiselta, usein kuopat kuitenkin esiintyvät pareittain tai kolmittain. Kuoppia tarkemmin mittaamalla voisi ehkä pystyä luokittelemaan niitä paremmin ja se voisi paljastaa jonkinlaisen systemaattisuuden niiden levinnässä.
Alueen maankäyttöhistoriasta on yritetty saada tietoa, mutta vielä ei ole tullut ilmi mitään, joka auttaisi kuoppien syntyhistorian selvittämisessä.
Inventoinnissa 2012 kairattiin muutama kuoppa. Isoimmissa kuopissa alueen länsiosassa Maansydänjärven kaakkoispuolella (halkaisija 2,5 - 4,2 m, syvyys yli 0,5 m, valli) tavattiin selkeä huuhtoutumiskerros (3 - 8 cm); muualla pienemmissä kuopissa ei ollut huuhtoutumiskerrosta. Kuopat ovat selvästi eri-ikäisiä. Osa kuopista alueen länsiosassa lähellä Maansydänjärvi ovat ilmeisesti pyyntikuoppia. Suurin osa kuopista lienee nuorempia, mahdollisesti ne liittyvät kannonnostoon. Vastaavia laaja-alaisia kuoppaklustereita, joissa ei ole rivejä havaittavissa, on löytynyt mm. Pudasjärven Kiviharjulta.

Pitkä Pirttiselkä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kopsan kylästä noin 4,5 kilometriä eteläkaakkoon, Raahesta Vihantiin johtavastatavasta kantatiestä 88 noin 1,9 kilometriä lounaaseen Pitkän Pirttiselän pohjoiskärjessä paikalla olevan metsäkämpän länsipuolella. Hauta on merkitty peruskartalle.
Tervahaudan läpimitta on noin 15 metriä, halssi suuntautuu pohjoiseen. Haudan ympärillä on pieniä kuoppia, jotka mitä ilmeisimmin liittyvät tervanpolttoon. Noin 10 m haudasta itään on halkaisijaltaan viisimetrinen, lähinnä neliön muotoinen kellarinpohja.

Pitkä Pirttiselkä 3 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kopsan kylästä noin 4,5 km eteläkaakkoon, Raahesta Vihantiin johtavasta kantatiestä 88 noin 2 km lounaaseen Pitkän Pirttiselän pohjoiskärjessä, länteen laskevan hiekkakankaan reunalla, metsäautotiestä noin 50 m etelään.
Kohteessa on kaksi kuopaksi tai painanteeksi luonnehdittavaa muodostelmaa (ks myös alakohteet); pohjoisempi kuoppa 1 on noin 3 x 1 m ja noin 30 cm syvä. Reunoilla on erottavissa vallia. Kuoppa 2 sijaitsee 15 m edellisen eteläpuolella. Se on noin 3 x 2 m ja 50 cm syvä. Reunoilla voi erottaa jonkin verran vallia. Molemmissa kuopissa todettiin pohjalla ja reunoilla 3–10 cm vahva huuhtoutumiskerros.
Rikastumiskerroksessa oli havaittavissa jonkin verran likamaata. Kuopat voivat liittyä paikalla harjoitettuun tervanpolttoon tai ne voivat olla myös jäänteitä eränkäynnistä. Kysymys lienee yksinkertaisten rakennusten pohjista. Huuhtoutumiskerroksen perusteella niiden ikä voi olla useita satoja vuosia.
Kuopat sijaitsevat maakaapelin linjauksesta alle 50 metrin etäisyydellä.

Vuolunoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu sijaitsee noin 3,25 km Siikajoen ja Vihannin kuntien rajasta pohjoiskoilliseen, 110 kv voimalinjan länsipuolella ja 20 kv voimalinjan vieressä, sen itäpuolella, Vuolunojasta noin 25 metriä koilliseen, lounaisrinteellä lähellä harjanteen lakea.
Miilu on iso. Sen läpimitta on 6 m ja syvyys noin 2 m. Lounaisosa on 20 kv:n voimalinjan rakentamisen yhteydessä tasoitettu ja täytetty; kuopasta on noin 2/3 säilynyt. Kuopan reunoilla ei ole vallia. Noin 5 cm turvekerroksen alla on nokimaakerros, kuopan pohjassa on turpeen alla yli 20 cm paksu hiili- ja nokikerros.

Pyhtilä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Oulujoen länsirannan töyräältä on löydetty useita kivikautisia esineitä, tasatalttoja, niiden katkelmia sekä kiviesineen teelmiä (KM 3045:13-16; KM 3671:8-9) . Alue on peltoa ja Pyhtilän tilakeskuksen aluetta. Oulujoen padotus on nostanut vedenpintaa tällä kohdin 6-7 m, jolloin alemmat rantapellot ovat jääneet veden alle. Peltomaassa ei vuoden 1987 inventoinnissa havaittu muinaisjäänökseen viittaavaa, mutta on todennäköistä, että asuinpaikka-aluetta on edelleen vedenpinnan yläpuoleisella peltoalueella.
Vuoden 2013 inventoinnissa kohteen sijaintia ei pystytty tarkentamaan, sillä kaikki talon ympärillä olevat pellot olivat ummessa.
Oulujoen rantapelloilta sekä etelän suunnalla (Yli-Sipola 1) että pohjoiseen (Pirilä) on kivikautisia löytöjä ja lähistöllä kerrotaan sijainneen myös lappalaisten hautoja.

Vihaslahti (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Hylyn jäänteiden sijaintipaikka on Vihasniemen eteläpuolella Vihaslahden pohjukassa, joka on jo kuivilleen jäänyttä maata, noin 50 metriä (v. 1981) vesirajasta.
Kuivuneessa merenlahdessa sijaitsevan puuhylyn jäännökset (kaaria ja lautoja), jotka ovat osittain nk. Luulajankiven alla. Museoviraston Harry Alopaeus teki paikalle tarkistusmatkan vuonna 1981. Alus on ollut limisaumainen ja se on rakennettu havupuusta.
Hylky on ollut paikkakuntalaisten tiedossa kauan; perimätiedon mukaan se on ollut matkustajalaiva Luulaja 1800-luvun lopulta (Harry Alopaeus on olettanut löydön vanhemmaksi).

Sofia Maria (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hylky on Hailuodon koillispuolella noin 1 mpk Kattilankallasta länteen.
Kyseessä on tasasaumaisen kaksimastoisen puualuksen hylky, joka on 27,5 m pitkä ja 6,2 m leveä. Rungon korkeus pohjasta on 5-6 m. Keulamasto on kaatunut styyrpuurin puolelle ja perämasto on katkennut 3 m:n korkeudelta. Alus on pahasti rikkoutunut perämastosta perään päin. Ankkuripeli on ehjä ja paikoillaan.
Hylky löytyi 1960-70 -lukujen vaihteessa, kun kalastajan trooli jäi hylkyyn kiinni. Sukeltajat paikansivat hylyn alkukesällä 1973. Museoviraston merihistorian yksikkö (Christoffer H. Ericsson, Risto Halme) vieraili hylyllä loppukesällä 1973. Pohjois-Pohjanmaan museo (Aimo Kehusmaa) tutki hylkyä harrastajasukeltajien kanssa pitkään. Vuosina 1974-76 hylylle tehtiin lähinnä tutustumissukelluksia, joihin liittyi joitakin esinenostoja. Tutkimusleirejä järjestettiin kesäisin vuosina 1977-1985. Kenttätutkimusten ja arkistolähteiden (Oulun raastuvanoikeudessä käsitelty meriselitys) perusteella hylky identifioitiin. Kyseessä on hollantilainen koffi Sophia Maria, joka oli rakennettu Jouressa Frieslannissa 1840 ja joka haaksirikkoutui 19.7.1859. Alus oli upotessaan tulossa painolastissa Hullista Ouluun hakemaan lastia Bergbomin kauppahuoneelta. Alus yritti saada Hailuodon vesillä luotsia laivaan, mutta tämä ei onnistunut ja alus lähti hankemaan suojaa Hailuodon vesiltä, missä jäi kiinni Pallosenkarille saaden vuodon ja upposi täydessä lastissa. Kuusihenkinen miehistö selvisi haaksirikosta.
Kenttätutkimusten aikana hylkyä kuvattiin, siitä tehtiin piirroksia ja nostettiin esineitä. Kenttätutkimuksissa nostetut esineet ja otetut valokuvat ovat Pohjois-Pohjanmaan museon kokoelmissa. Syksyllä 2009 hylyn rungon ulkopuolelta perän takana olevien rakenteiden joukosta nostettiin toisiinsa kiinni korrodoituneita kolikoita. Kolikoita on kolme kappaletta. Noston teki Oulun Vesimiehet ry -sukellusseura Pohjois-Pohjanmaan museon arkeologian ohjauksessa. Kolikot on numeroitu Pohjois-Pohjanmaan museon kokoelmiin numerolle PPM 13051. Kyseessä on venäläisiä kuparikopeekoita 1830-1840 -luvuilta. Yhdessä kolikossa näkyy vuosiluku 1831.
Lähteitä: Huurre ja Vahtola 1991: Oulujokilaakson historia. Kivikaudelta vuoteen 1865 (s. 441-442).
Museovirasto tarkasti kohteen vuonna 2020. Hylyn kunto oli 1970- ja -80 -luvun tutkimuksiin verraten merkittävästi huonontunut. Erityisesti peräosa oli rikkoutunut, kansirakenne oli lähes kauttaaltaan romahtanut ja laivaliesi valahtanut kannelta alas ruumaan.

Kiikeli (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Oulun kaupungin alueella Kiikelin saaren länsirannalla.
Tuhoutunut puualuksen hylky, joka on hajonnut kappaleiksi uimarannan ruoppauksen ja aallonmurtajan rakentamisen yhteydessä. Ruoppauksessa rannalle nostettiin 5 kpl kylkikaaren puolikkaita, osa sikokölistä ja kaksi pohjatukkia. Alus on ollut limisaumainen ja männystä rakennettu.
Hylky löytyi puistonrakennustöiden yhteydessä tehdyssä ruoppauksessa vuonna 2000. Pentti Zetterberg Joensuun Yliopistosta on tehnyt dendrokronologisen ajoituksen 2001; ajoitettavia näytteitä otettiin viisi, joissa kaikissa lustosarja päättyi 1600-luvulle. Puun kaatoajankohta on talvikausi 1678-1679, joten alus lienee rakennettu 1680-luvun alussa. Hylky on täysin tuhoutunut. Valokuvia Kiikelin hylkytutkimuksista on Pohjois-Pohjanmaan museossa (valok. Aimo Kehusmaa v. 2000).

Deux Celina (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Hailuodon vesialueella, Santonen-niemen pohjoispuolella ja Ouluun johtavan laivaväylän eteläpuolella.
Kyseessä on puurunkoisen tasasaumaisen purjealuksen hylky, jonka pituus on 22,5 metriä ja leveys 6,1 metriä. Hylyn runko on säilynyt lähes kokonaisena. Takila ja suuri osa kansilankutuksesta puuttuu.
Hylky ilmoitettiin Museovirastolle 1971. Paikallisten kalastajien perimätiedon mukaan hylky oli peräisin 1800-luvun puolivälistä. Kalastajat ja luotsit kutsuivat hylkyä fransmanniksi viitaten ilmeisesti aluksen kansallisuuteen.
Pohjois-Pohjanmaan museo tutki hylkyä Aimo Kehusmaan johdolla sukellusseura Oulun vesimiehet ry:n kanssa 1976 ja 1978. Hylkyä mitattiin ja siitä tehtiin luonnospiirroksia (kopioita Museoviraston arkistossa). Hylystä nostettiin esineitä, muun muassa saviruukkuja ja lasipulloja, jotka ovat Pohjois-Pohjanmaan museon hallussa (PPM 7563:1-13). Hylky on identifioitu ranskalaiseksi kuunari Deux Celinaksi, joka haaksirikkoutui 13.9.1865. Joulukuussa 2001 hylyn 7,5 metriä pitkä kokkapuu tarttui kalastajan trooliin. Aimo Kehusmaa mittasi ja piirsi esineen tammikuussa 2002 ja esine jätettiin kalastajan haltuun.

Laitakari (1863) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Hailuodon Santosesta itään, Laitakarin länsipuolella.
Mäntyrakenteisen limisaumaisen puualuksen hylky, jonka pituus on noin 25 metriä ja leveys 7,1 metriä. Hylky on hajonnut mahdollisesti troolikalastuksen seurauksena. Kansirakenteet ja takila ovat hävinneet. Kannesta on jäljellä joitakin irtolankkuja ja poikkipalkkeja. Peräosa on hajalla ja vajonnut pohjamutaan. Keulan kylkilaudoitus on rikkoontunut ja keularanka on kaatunut keulan etuoikealle puolelle. Kylkilaudat ovat leveimmillään 36 cm:n levyisiä. Ankkuripeli on vääntynyt paikaltaan.
Hylyn löysi elokuussa 1980 sukellusseura Oulun Vesimiehet ry. Vihje hylystä saatiin, kun kalastajan verkko tarttui hylkyyn kiinni. Pohjois-Pohjanmaan museo tutki hylkyä harrastajasukeltajien avulla 1986, 1987, 1989, 1990 ja 1991. Hylystä muun muassa tehtiin luonnospiirros sekä nostettiin esineistöä, joka on Pohjois-Pohjanmaan museon hallussa. Esineistön perusteella aluksen oletetaan olevan peräisin 1800-luvun puolivälin tienoilta. Aluksen lastina havaittiin olleen rautamalmia, joka on analyysien perusteella peräisin Keski-Ruotsista. Pohjois-Pohjanmaan museon Aimo Kehusmaan mukaan Pohjois-Suomessa ei 1800-luvulla ollut vuorimalmia käyttänyttä rautateollisuutta, mutta sen sijaan Ruotsin puolella toimi Jällivaaran malmia jalostavia rautasulattoja, joihin kuljetettiin meritse sekoitemalmia mm. Roslagenin kaivoksista. Hylky voi olla ruotsalainen malminkuljetusalus, joka on jostain syystä harhautunut tai myrskyssä joutunut Suomen rannikolle ja haaksirikkoutunut täällä.

Oulujoki Turkansaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Oulujoessa Turkansaaresta ylävirtaan. Sijaintitieto on epätarkka.
Joen pohjassa on vierekkäin lukuisia noin 20 - 30 cm:n korkeudelle pohjasta nousevia puisia rankoja.
Vanhin kirjallinen merkintä Turkan lohipadosta on vuoden 1558 tilikirjoissa. Pato sijaitsi tuolloin kahden merimitan päässä merestä eli noin 560 metriä nykyisestä Turkansaaresta ylävirtaan. Seuraava kirjallinen merkintä padosta on vuodelta 1592 Juhana III:n kirjeessä, jossa käsitellään Oulujoen lohenkalastusoikeuksia. Turkan pato oli alunperin ns. karsinapato, josta kalat pyydettiin povettomalla kullenuotalla. Yhteensä oli käytössä 12 nuottaa. Myöhemmin pato muutettiin ns. pöhnäpadoksi. Vuonna 1783 Oulun porvarit perustivat Oulujoen lohenpyyntiarenttiyhtiön. Yhtiö oli olemassa 1920-luvulle saakka. Turkan lohipato siirrettiin muutaman kilometrin päähän ylävirtaan vuonna 1858. (Tiedot: Pohjois-Pohjanmaan museo).

Koninpää (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Raahen keskustasta lounaaseen sijaitsevan Koninpää -nimisen saaren itärannalla, Lapaluodon edustalla. Kohteelle pääsee kävelemällä Koninpään rannasta.
Puurunkoisen aluksen huonokuntoinen hylky. Rantaveden mudan seassa on aluksen kölipuuta, jossa on kiinni kaaria sekä ulkolaidan lankutusta. Alueella on mudan seassa myös uppopuuta. Hylystä tehtiin havaintoja 1980-luvulla, kun Museoviraston Juhani Grönhagen oli Raahessa pitämässä meriarkeologista kurssia.
Raahen museossa olevan tiedon mukaan kyseessä on raahelaisen aluksen hylky. Alus oli tulossa Tukholmasta Raaheen upotessaan. Haaksirikko tapahtui 1700-luvulla, mahdollisesti vuonna 1741. Alusta ei ole identifioitu.
Raahen museon kokoelmissa on neljä tykkiä, jotka ovat peräisin tästä hylystä. Kun alus aikoinaan haaksirikon jälkeen tyhjennettiin lastista, jätettiin neljä tykkiä Raahen kaupungin turvaksi kruunun lahjoituksena. Perimätiedon mukaan 1800-luvulla laveteilla olevilla tykeillä ammuttiin kunnialaukauksia mm. merkkihenkilöiden syntymäpäivinä. Eräänä kertana Mats August Soveliuksen talon ikkunat menivät rikki.

Pikkulahti (2693) (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Sijaintipaikka on Raahen keskustan edustalla Pikkulahdessa, Maa-Fantti -nimisen niemen pohjoisrannalla.
Puurunkoisen limisaumaisen aluksen hylyn osa. Pituus maksimissaan noin 10 metriä. Havaittavissa puisia rakenneosia matalassa rantavedessä ja maankohoamisen myötä rantapenkereeseen jääneinä.
Raahen museon 5.4.2014 antaman tiedon mukaan Pikkulahdessa tehtiin isoja ruoppauksia 1990-luvun lopussa, mikä on todennäköisesti tuhonnut vedenalaista kulttuuriperintöä.
Vuoden 2018 inventoinnin aikana vesi oli matalalla ja hylyn osia voitiin havaita noin 50 m:n matkalla matalassa rantavedessä ja myös rantatörmän alla. Raahen museon Jouko Turusen antaman tiedon mukaan kyseessä voisi olla Priki Aurora. Alus rakennettiin Raahessa vuonna 1819 Johan Soveliuksen yhtiölle. Toisen lähteen mukaan Auroran hylky olisi Ruonaojan suussa. Lähempänä Maa-Fanttia Pikkulahdessa kaupungin ”rantapuolesta” mainitaan hylyt Hedmanssonin vanha Minerva ja Reinin pikkuinen Ainet.

Kytökangas (9010021) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kytölän ja Vääränevan välisen kallion etelään viettävällä syrjänteellä. Paikalla on kaksi matalaa kiveystä, ks. alakohteet. Niistä suurempi, röykkiö 1, on kooltaan noin 2,5 x 4 m ja 30 cm korkea. Alkuaan se on ollut pyöreä, mutta osittainen kaivelu on muuttanut sen muotoa.
Pienempi latomus, röykkiö 2, sijaitsee edellisestä noin 20 m länsiluoteeseen. Se on halkaisijaltaan hieman alle 2 m ja se koostuu yhdestä kivikerrasta.
Kartoittajien havainto, merkitty peruskartalle 1979.
Kytölän tuulivoimapuiston inventoinnissa tarkastettu vuonna 2013 alue oli ennallaan.

Saunavaara (1000017167) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on Metsäkyläntie 50 kohdalta 100 m etelään ja 15 m itään. Se sijaitsee hiekkaisessa kangasmaastossa avohakkuualueella. Kohde on merkitty peruskartalle.
Tervahauta on halkaisijaltaan 15 m, kuoppa on halkaisijaltaan 10 metrinä ja syvyydeltään 1,2 m. Tervahaudan halssi laskee etelään ja sen pituus on 4 m. Tervahaudassa kasvaa nuorta puustoa.

Huuhkajavaara (1000017169) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kuivalla, kivikkoisella kankaalla, avohakkuualueella. Maakuoppa sijaitsee noin 10 m kaakkoon Huuhkajavaaran läpi kulkevalta metsäautotieltä, 850 m kaakkoon Iijoesta.
Maakuoppa on kaivettu soraan. Sen halkaisija on 7 m syvyys 1,2 m. Kuoppa on muodoltaan säännöllisen pyöreä. Kuopassa on kaksi maakiveä (kooltaan n. 0,7 x 0,8 m).

Taljavaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Taljavaaran loivalla pohjoisrinteellä, kuivalla mäntykankaalla.
Tervahaudan kokonaishalkaisija on 10 m ja kuopan halkaisija 5,5 m. Kuoppa on 0,9 m syvä. Halssi laskee pohjoiseen. Tervahaudan pohjoisreunassa on muutama koneella kaivettu pieni kuoppa. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä ja kuopassa kuusentaimia.

Taljavaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Taljavaaran loivalla lounaisrinteellä Hepokankaantie 35 kohdalta 400 metriä itään. Alue on rehevää sekametsää.
Tervahauta on kokonaishalkaisijaltaan 21 metriä ja keskuskuoppa on halkaisijaltaan 14 metriä ja 1,5 metriä syvä. Halssi on 4 metrin pituinen ja laskeelounaaseen. Vallin ulkopuolella näkyy useita kuoppia, joista on ilmeisesti otettu maa-ainesta vallia varten. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa isoja kuusia ja nuoria lehtipuita.

Salmisenkangas 1 (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Salmisenkankaalla Salmisenjärven itäpäässä rantatörmän päällä noin 15 m soistuneesta rannasta pohjoiseen ja noin 50 m kenttäradan pohjasta itään. Ympäristössä hakkuukypsää mänty- ja kuusimetsää.
Pystykelo on merkkipuu, jonka eteläsivulla on osittain umpeenkasvanut 35 cm pitkä ja 10 cm leveä pilkka, jonka alareunassa n. 1,3 metrin korkeudella maasta on ristin muotoinen kaiverrus. Kaiverruksen oikea ja alasakara ovat jo lähes kasvaneet umpeen. Ristikuvio on noin 3-6 cm syvä ja sakarat ovat alunperin olleet noin 3-4 cm pitkiä, alasakara ehkä 5 cm. Kuvio on tehty ilmeisesti veistämällä.
Risti ei ole perinteinen ristikuvio, sillä se on veistetty tavanomaista syvemmäksi. Pilkan umpeen kasvamisen perusteella merkki on arvioitu sataa vuotta vanhemmaksi, joten se ei liittyne lähellä kulkevaan kenttärataan. Noin 80 metriä luoteeseen sijaitsee Salmisenkankaan tervahauta ja muuman kymmenen metrin päässä pohjoisessa on rakennuksen paikka, joka on ollut käytössä vielä 1900-luvun alussa ja nämä saattaisivat liittyä ajallisesti merkkipuuhun. Merkkipuun tarkoitus ja tarkempi ajoitus jää kuitenkin epäselväksi.

Saarikoski (1000017190) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Myllyn jäännös sijaitsee Iijoen Saarikosken kohdalla, joen matalalla pohjoisrannalla. Alue on soidtunutta ja kivikkoista.
Myllyn paikalla näkyy 40 m pitkä ja 1-1,5 m leveäkivikkoon tehty kaareva ränni. Rännin keskikohdassa on 3 mpitkä ja 1,5 m keveä syvänne, jossa on edelleen vettä, muuten ränni on lähes kokonaan kuivalla maalla. Joessa, rännin itäpään kohdalla, on kivipadon jäännöksiä, jotka ovat 3 m matkalla säilyneet.
Paikka on oletettavasti ratasmyllyn paikka. Ränni on voinut olla alun perin luontainen, mutta syvänne on kaivettu. Kohteesta ei ole perimätietoa, eikä sitä näy vanhoissa kartoissa. Lähellä on sijainnut Myllysaaren mylly, joka on toiminut 1800-1900-luvuilla. Oletettavasti Saarikosken mylly on tätä vanhempi.

Pentinaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pentinahon pohjoisosassa, 50 m suon ympäröimän Pentinlammen eteläpuolella. Alueella kasvaa nuorta mäntymetsää.
Pyöreä tervahauta, jonka halkaisija on 8 m. Kuopan halkaisija on 4,5 m. Kuoppaa ympäröivien vallien kokrkeus on 0,5 m. Halssi on 2 m pitkä, 0,7 m leveä ja 0,5 m syvä. Halssi sijaitsee tervahaudan pohjoisen puolella alarinteessä.

Roniaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Roniahon loivalla lounaisrinteellä avohakkuualueen reunassa. Kohde on merkitty peruskartalle.
Tervahaudan halkaisija on 15 m, keskuskuopan läpimitta on 11 m ja syvyys noin 0,9 m. Halssi on 8 m pitkä ja laskee etelään. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa kuusia, joista osa on kaatunut.

Kaakkurinsuo (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vanha pitkospuureitti kulkee Kaakkurisuon alueella vajaan kilometrin mittaisena ja on osa ilmeisesti entiseltä Mikkolan kruunutilalta Jokijärven kirkollekulkenutta reittiä. Pitkospuureitti on painunut suohon lähes kokonaan. Löydetyty reitin jäänteet alkavat Kaakkurinlammen luoteispuolelta ja kulkevat kovan maan saarekkeiden kautta kohti Myyrälehtoa.
Reitti koostuu pyöreiden, pinnaltaan veistettyjen tai tasaiseksi kuluneiden pitkospuiden jäänteistä, sillasta ja pilkkapuista reitin varrella. Reitti on ollut käytössä viimeistään 1860-luvulla, sillä se esitetään vuoden 1862 kartassa, jonka perusteella pitkospuureitti oli löydettävissä.

Saunalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 500 m Askantie 160 kohdalta luoteeseen loivalla etelärinteellä havumetsässä, noin 60 m Saunalammesta pohjoiseen. Kohde on merkitty peruskartalle.
Tervahaudan halkaisija on 12 m. Keskuskuopan läpimitta on 7 m ja syvyys 0, 5 m. Halssi on 5 m pitkä, 1, 5 m syvä ja laskee kaakkoon. Kuopan keskellä on aluskasvillisuuden peittämä hiilikasa, jonka halkaisija on noin 4 m ja korkeus noin 0,8 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa kookkaita mäntyjä.

Pohjavaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pohjavaaran lakialueella noin 90 m vaaraa halkovan metsätien eteläpuolella, avohakkuualueen reunassa, ja noin 350 m Pohjavaaranlammesta itään. Alue on tasaista ja kivikkoista.
Tervahaudan halkaisija on noin 9 m. Keskuskuopan halkaisija on 5 m ja syvyys 0,9 m. Halssi on 6 m pitkä ja 1, 2 m syvä ja se laskee koilliseen. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri-ikäisiä kuusia.

Ruostekangas (1000017211) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Ruostekankaan loivalla, kivisellä kaakkoisrinteellä, noin 380 m Askantieltä länteen. Alueella kasvaa havupuita. Kohde on merkitty peruskartalle.
Tervahaudan halkaisija on 15 m. Keskuskuopan halkaisija on 9 m ja syvyys 1 m. Halssi on 7 m pitkä ja se laskee etelään. Tervakanava on kaivettu auki halssille saakka. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa kuusia.

Mäkilampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee 40 m Käkeläntien eteläpuolella, noin 770 m Tervajärven eteläpuolella Isoahon loivalla etelärinteellä. Alue on kuivaa mäntykangasta, jossa on tehty avohakkuu.
Tervahaudan halkaisija on 13 m. Keskuskuopan halkaisija on 8 m ja syvyys 0,9 m. Halssi on noin 3 m pitkä ja 1,5 m syvä ja se laskee etelään. Halssi on osittain tuhoutunut maanmuokkauksessa. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa isoja mäntyjä ja pieniä kuusia.

Salmisenkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Salmisenkaan loivalla sekametsää kasvavalla etelärinteellä n. 100 m Salmisen länsipäädystä luoteesen ja 40 m Askantien länsipuolella.
Tervahaudan halkaisija on 16 m. Kuopan halkaisija on 10 m ja syvyys 1 m. Halssi on 8 m pitkä ja 2 m syvä ja suuntautuu lounaaseen. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa havupuita. Tervahauta on osin tuhoutunut, sillä sen läpi menee metsätie.

Latvajärvi 1 (1000017215) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee noin 40 m päässä Latvajärvestä sen rantatörmän luoteispuolella, matalan hiekkaharjanteen luoteispuolella. Alue on rehevää sekametsää.
Hiekkaharjanteen juurella on kaksi vierekkäistä maakuoppaa, jotka vaikuttavat keittokuopilta. Toinen kuoppa on 2 x 2 m laajuinen ja 1 m syvyinen ja toinen 1,8 x 1,8 m laajuinen ja 0,8 m syvyinen. Kuopat on kaivettu rinteeseen, joten niiden luoteisreuna on muuta kuoppaa matalampi. Kummassakin kuopassa on aukko koilliseen. Kuoppien pohjalla on palanutta kivimurskaa ja nokimaata. Kuoppien reunoissa on turpeen alla 5-15 cm vahvuinen kerros likamaata. Ympäristö on täysin kivetöntä.
Huuhtoutumiskerroksen paksuuden (2-5 cm) perusteella kohde on esihistoriallinen.

Latvajärvi 2 (1000017216) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Latvajärven luoteispuolella, Luvelahden koillisnurkassa. Rantatörmän yläpuolisella tasanteella rehevässä sekametsässä havaittiin 100 metrin matkalla rikkoutuneesta maasta ja lapionpistoista 2 kvartsia. likamaata ja palaneita kiviä.
Kohde on asuin- tai leiripaikka, jossa toiminnot keskittyvät pienille alueille. Huuhtoutumiskerroksen (5-7 cm) perusteella paikka on esihistoriallinen.

Latvajärvi 3 (1000017218) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee 150 m Askantien eteläpuolella noin 40 m päässä Latvajärvestä sen luoteispuolella, loivalla etelärinteellä. Alue on rehevää sekametsää.
Tervahaudan halkaisija on 10 m. Kuopan halkaisija on 6 m ja syvyys 0,8 m. Halssi on 4 m pitkä ja 2,2 m syvä ja se laskee etelään. Osa tervahaudasta on kaivettu pois jo vuosikymmeniä sitten. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa nuoria kuusia.

Hietasenkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Hietasenkankaan itäosassa noin 320 m junaradadan länsipuolella ja 80 m Hietasen koillisknurkasta koilliseen. Kohde on havumetsäisellä loivalla etelärinteellä.
Tervahaudan halkaisija on 11 m. Keskuskuopan halkaisija on 7 m ja syvyys 0,8 m. Halssi on 5 m pitkä, 1,8 m syvä ja se laskee etelään. Vallin päälläkasvaa isoja mäntyjä ja kuopassa nuoria kuusia.

Yli-Kisos (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Yli-Kisos-järven pohjoisrannan tuntumassa noin 230 m Mäkilamminojan suusta länsilounaaseen. Kohde on rehevässä sekametsässä tasanteella rantatörmän ylpuolella.
Tervahaudan halkaisija on 13 m. Keskikuopan halkaisija on 9 m ja syvyys 1,5 m. Halssi on 5 m pitkä ja 1,3 m syvä ja se laskee etelään. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa havu- ja lehtipuita.

Honka-aho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Honka-ahon itäpuolella olevan matalan harjanteen itäreunalla, noin 300 m junaradasta länteen. Alue on kivistä havupuuvaltaista kangasmetsää, kohde on hakkuualueen reunalla.
Kyseessä on kaksoistervahauta. Vanhan suuremman tervahaudan sisään on myöhemmin tehty pienempi tervahauta. Suuremman tervahaudan halkaisija on 15 m ja kuopan halkasija noin 11 m. Pienmmän halkaisija on 11 m, ja sen kuopan halkaisija on 7 m ja syvyys 1,3 m. Molemmilla on yhteinen halssi, joka pn 6 m pitkä ja 2 m syvä ja se laskee etelään. Tervahautojen päällä kasvaa eri-ikäisiä lehtipuita.

Iso Nuottilampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Nuottikankaan lounaisosassa noin 80 m etelään alueen halki kulkevalta paikallistieltä, Ison Nuottilammen pohjoisrannan tuntumassa pienellä tasanteella. Kohde on avohakkuualueen eteläreunassa, lähialueella kasvaa havumetsää.
Tervahaudan halkaisija on 13 m. Keskuskuopan halkaisija on 8,5 m ja syvyys 1,8 m. Halssi on 3,5 m pitkä, 1,2 m syvä ja se laskee eteläkaakkoon. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa havupuita.

Hietasenkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Hietasenkankaan itäosassa noin 280 m Käkeläntieltä etelään ja 130 m junaradasta länteen. Alue on kuivaa hiekkakangasta, jossa kasvaa nuorta talousmetsää. Tervahauta sijaitsee rinteen päällä olevan tasanteen kaakkoisreunalla.
Tervahaudan halkaisja on 13 m. Keskuskuopan halkaisija on 9 m ja syvyys 1,2 m. Halssi on 6 m pitkä, 2 m syvä ja se laskee kaakkoon. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa joitakin pieniä kuusia.

Hietasenkangas 3 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Hietasenkankaan itäosassa noin 280 m Käkeläntiestä etelään ja 145 m junaradasta itään. Tasaisella kuivalla hiekkakankaalla kivikkoisen mäen ja suon välissä on kaksi maakuoppaa, joista kuoppa 1 on noin 13 m länsilounaaseen tevahaudasta Hietasenkangas 2 (1000017227), kuoppa 2 sijaitsee ensimmäiseen nähden 34 m luoteeseen.
Kuoppien ympärillä ei ole valleja. Kuopissa on 5-7 cm vahvuinen huutoutumiskerros, joten kuopat on tulkittu esihistoriallisiksi.

Iivavanaho (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Yli-Kisos - järven itäpäädystä 20 m kaakkoon tasanteella rantatörmän päällä. Alue on rehevää sekametsää, jossa on paljon vanhoja kaatuneita puita, joista osa on jo maatunut.
Pyöristä luonnonkivistä tehty suorakulmainen kiuas (tai mahdollisesti uuni) on 1,5x1,2x0,8 m kokoinen. Paksu sammal- ja turvekerros peittää kiukaan lähes kokonaan, mutta yhdessä kohdassa on näkyvissä holvimainen rakenne. Mahdollinen rakennus ei enää ollut havaittavissa. Vaikka ympärillä olikin joitakin lahoavia puita, ei niistä oystynyt sanomaan oliko kyse rakenteesta vai luonnonpuista.
Perimätiedon mukaan paikalla on ollut kämppä, mutta tarkempia tietoja ei ole. Vuoden 1903 kartassa tai nuoremmissa kartoissa kämpästä ei ole merkintää.

Porolampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 100 m Porolammen länsipäädystä luoteeseen vedenottamon ja Porolammen välisen hiekkaharjun loivalla kaakkoisrinteellä. Alueella on tehty avohakkuita.
Tervahauta on halkaisijaltaan 12 m. Keskuskuopan halkaisija on 8 m ja syvyys 1,3 m. Halssi on 6 m pitkä ja 2 m syvä ja se laskee kaakkoon. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa koivuja ja kuusia. Valli on osittain tuhoutunut maanmuokkauksessa.

Hietasenkangas 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Hietasenkankaan länsireunalla Lapinlammen ja Sulatuksen välissä lähellä Kankaansuon reunaa, noin 80 m metsäautotien päästä länsilounaaseen. Paikka on kivisen harjanteen lounaisrinteellä sekametsässä.
Tervahauta on halkaisijaltaan 15 m. Keskuskuopan halkaisija on 11 m ja syvyys 1,4 m. Halssi on 8 m pitkä, 1, 8 m syvä ja se laskee länsilounaaseen. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa isoja kuusia.

Autioharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 150 m Iijoen Autiosuvannosta etelään ja Autiohrajuntien ja metsätien risteyksestä 100 m koilliseen. Kohde sijaitsee harjun lounaisrinteellä, mäntykankaalla.
Tervahauta on halkaisijaltaan 18 m. Keskuskuopan halkaisija on 13 m ja syvyys 1,2 m. Halssi on 7 m pitkä ja 2 m syvä ja se laskee luoteeseen. Vallin päällä kasvaa eri-ikäisiä mäntyjä.

Kälkäjänkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kälkäjänkankaan pohjoispuolella sekametsää kasvavalla äestetyllä alueella. Kohde sijaitsee noin 160 m Kälkäjänlammesta itään ja noin 120 m koilliseen Kälkäjänlammen kodalle menevän ajotien päästä. Kohde on merkitty peruskartalle.
Tervahauta on halkaisijaltaan 20 m ja sen vallin leveys on 3 m. Halssi on 9 m pitkä, 2 m leveä ja se laskee pohjoisluoteeseen. Tervahaudan koillisreunan vallista on kaatunut puu ja sen juuret ovat nostaneet esiin hiiltä.

Iso Raudansuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu sijaitsee iso Raudansuon luoteisreunalla, kapealla soiden välisellä maakannaksella, noin 30 m suoaluetta halkovan polun pohjoispuolella. Alueella kasvaa pääasiassa mäntymetsää.
Kohde on pyöreä sammaloitunut maljamainen kuoppa,jota reunustavat vallit. Kohde näyttää ulkoisesti pyyntikuopalta, mutta koepistolla havaitun hiilikerroksen perusteella kyse on lamamiilusta. Miilun halkaisija on noin 3 m ja syvyys 0,5 m.

Sakarinaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuoppa sijaitsee Sakarinahon eteläpuolella, 3 metriä Tyräjärven rantaa kohti kulkevan metsätien lounaispuolella, noin 290 m Tyräjärven etelärannasta Korvuansaarten kohdalta etelään. Kuopan eteläpuolella kangas laskee suohon noin 25 metrin etäisyydellä.
Pyyntikuopan halkaisija on 2,8 m ja se on 0,5 m syvä. Kuoppaa ympäröi 1 m levyinen valli.

Tanelinkorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 340 m koilliseen Hyvävaarantiestä ja noin 420 m etelään Pikku-Askan etelärannasta. Kohde on pohjoiseen, suolle, laskevalla moreenirinteellä. Alue on hakattu ja äestetty aivan haudan ympärystää lukuun ottamatta. Kohde on merkitty peruskartalle noin 25 m mitatusta pisteestä luoteeseen (keskikohdasta keskikohtaan).
Tervahaudan halkaisija on 21 m. Keskuskuopan halkaisija on 15 m ja vallin 3 m. Halssi on 8,5 m pitkä, 2, 5 m leveä ja se laskee pohjoiseen. Halssin suulla on ketun pesäkolo. Tervahaudan kuopassa kasvaa kuusia.

Kallioaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee 620 metriä Lehtovaarasta Huononiemeen kulkevan Huononniementien länsipuolella nuorta mäntyä kasvavassa metsässä, 20 metrin päässä suon eteläreunasta. Kohde on merkitty peruskartalle.
Tervahaudan halkaisija on 11 m. Keskuskuopan halkaisija on 7 m ja vallin 2 m. Halssi on 7 m pitkä ja se laskee pohjoiseen. Halssin reunalla on näkyvissä hiiliä. Vallin ulkoreunassa on kuoppi, joista on otettu maata valleihin.

Metsälampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Metsälamminahon pohjoisosassa, Metsälammen lounaispuolisella metsäisellä moreeniharjanteella. Tervahauta on lämmen rannasta 60 m länsilounaaseen. Metsälammen ja tervahaudan välinen alue on.
Tervahaudan halkaisija on 12 m. Vallien leveys on noin 1,5 m ja keskuskuopan syvyys 1 metri. Halssi on 5 m pitkä. Kettu on kaivanut halssista esiin hieman hiiltä. Tervahaudassa kasvaa puita.

Malisenaho (1000017291) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Malisenahon itäreunalla, Korvuanjärven länsipuolella, Varisperän eteläpuolisen niemen kärjestä noin 420 m länteen. Paikka on suosta kohoava moreenikumpu, joka on metsä-äestetty ja kylvetty, alueen siemenpuut ovat kaatuneet myrskyssä.
Malisenaholla ovat vierekkäin tervahauta ja lahonnut tervapirtti. Pirtti sijaitsee Tervahaudan pohjoisluoteispuolella noin 5 metriä vallin ulkoreunasta.

Valkinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Korvujärven ja Valkin välisellä Valkinkankaalla, Valkintien ja siltä Valkin rantaan haarautuvan metsätien risteyksestä noin 70 m etelään. alue on pienistä hiekka- ja moreenikummuista muodostuvaa harjua, jossa on runsaasti suppia. Alueella kasvaa sekaisin nuorta ja vanhaa metsää.
Tervahaudan halkaisija on 15 m. Vallin paksuus on 2-3 m ja keskuskuopan syvyys 1,1 m. Halssi on 6 m pitkä ja se laskee kaakkoon, tervahaudan viereiseen pieneen lampeen. Tervahaudan reunoilla kasvaa pieniä havupuita.

Korpilampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Korvujanärven Korpilahden ja Korpilammen välissä. Hiekkatie Valkintieltä alueen kesämökeille kulkee noin 20 m päässä tervahaudan länsipuolella. Alue on kuusivoittoista korpimetsää.
Tervahauta on halkaisijaltaan 12,5 m. Valli on 2,5 m leveä ja keskuskuoppa 1,1 m syvyä. Halssi laskee koilliseen Korvuanjärvelle.

Nivalansuo (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Merijärven kirkolta noin 5 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Pyhäjoen Pyhäkoskesta noin 1,5 km etelään Pyhäjoen länsipuolella. Maasto on kalliopaljastumien, pienten suoalojen ja lähinnä moreenia olevien alueiden kirjomaa. Niemelänperälle vievän Niemeläntien eteläpuolella on laaja äestetty/laikutettu ja ojitettu hakkuualue, joka maaperältään on hiekkaa ja kalliota.
Niemeläntieltä, noin 500 metriä Merijärven tien risteyksestä länteen, lähtee hakkuuaukealle johtava metsäautotien pisto etelään. Heti metsätien pään kohdalla hakkuuaukealla erottui muuta harmaasävyistä hiekkaa keltapunaisempi alue (alue 2), missä esiintyi myös muutamia palaneita kiviä, osin vähäisinä keskittyminä. Paikalla havaittiin vain kaksi heikkolaatuista kvartsia, jotka jätettiin paikoilleen. Tämän kohdan eteläpuolella oli matala, pohjaltaan kosteikkoinen ja umpeenkasvava hiekkakuoppa, jonka eteläpuolella oli jälleen väriltään muusta alueesta eroava pienialainen, arviolta 200 neliömetrin laajuinen alue (alue 1). Myös täällä esiintyi palanutta kiveä, selvästi runsaammin kuin pohjoisemmalla alueella. Lisäksi paikalta löytyi muutama heikkolaatuinen kvartsi-iskos sekä hieman palanutta luuta. Hiekkakuopan lähellä oli turpeen päälle nostettu vajaan kuution kokoinen hiekkakasa, johon vastikään oli istutettu männyntaimi. Hiekkakasasta löytyi pari kvartsia, hieman luuta ja parikymmentä varhaismetallikautista keramiikanpalaa.
Havaintokohtien välillä oleva vanha sorakuoppa lienee tuhonnut osan asuinpaikasta, mahdollisesti sen keskeisimmän alueen. Metsänuudistuksen jälkeen asuinpaikasta on ehjänä jäljellä vain satunnaisia rippeitä.

Hyötylänlampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tupasija ja kaksi kellaria sijaitsevat Marjoniemen Puturinlahden eteläpuolella, pienen Hyötylänlammen länsipuolella, lammen ja järven välissä. Paikalla on matala kivikkoinen, sekametsää kasvava kumpare, jonka laen etelärinteeltä jäännökset sijaitsevat. Mäen eteläpuolella on maastossa selvästi erottuva vanha, vähitellen umpeen kasvava pelto. Ks alakohteet.
Tupasija ja sen viereinen kellari on mahdollista tulkita vanhan, ehkä useamman sadan vuoden ikäisen talonpoikaisen asutuksen jäännöksiksi. Hiidenniemen kylän Marjoniemi(Marjaniemi) nro 20 mainitaan uudistilana 1754 (Eero Matinolli (toim.) 1969, Suur-Pyhäjoen historia, s. 727). Tupasijan liittyminen Marjaniemen talon historiaan on epävarmaa, sillä kyseinen muinaisjäännöstyyppi vaikuttaa yleensä 1700-lukua vanhemmalta, ainakin pohjoisemmilla alueilla.

Haapakangas (1000016809) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Ainakin kahdeksan pyyntikuopan sekä muutamien epämääräisempien kuoppien tai kuopanteiden sekä liesikiveysten alue Tyrnävän (ent. Temmeksen) kunnan Haapakankaan kaakkoisreunassa, Temmesjoesta noin 800 m länsilounaaseen. Kahdessa maastotarkastuksessa vuonna 2010 todettiin metsätien itäpuolella koskemattomana säilynyt suurikokoinen pyyntikuoppa, ainakin noin 3 x 3 m valleilta mitaten. Se on hakkuuaukean loivassa rinteessä säästöpuualueella, jo melko lähellä alempana sijaitsevaa soistunutta aluetta. Toinen todettu pienempi kuoppa oli edellisestä noin 60 m etelälounaaseen, metsätien länsipuoleisella äestysalueella ja äestyksen vaurioittamana heikommin erotettavissa. Lisäksi tien länsipuolella hakkuuaukean äestysalueella on kolme pyyntikuoppaa (kuopat 3-5) sekä edelleen sen länsipuolella luontaisena säilyneellä metsäkankaalla kolme kuoppaa (6-8). Nämä ovat halkaisijaltaan noin 1,5 – 3 m. Äestysalueen itäosassa erotettiin ainakin kolme matalaa kuopannetta, halkaisijaltaan noin 1,5 m. Näistä kaksi sijaitsee tien itäpuolella, pohjoisin heti tien länsipuolella. Pyyntikuoppien lisäksi pohjoisempaa korkeamman kankaan kaakkoispäässä on noin 2 x 3 m laajuinen ja 40-50 cm syvä mahdollinen keittokuoppa, jonka pohjalla todettiin rapautunutta kiveä. Myös tämän luoteispuolella on matala kuopanne. Mitään asuinpaikkaan viittaavia löytöjä ei ole havaittu, mutta äestysalueella pyyntikuopan 4 pohjoispuolella tavattiin kaksi äestyksen paljastamaa pienistä kivistä koottua liettä (ks. myös alakohteet).

Palolampi (1000018116) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen, ilmeisen pienialainen asuinpaikka Yli-iin lounaisosassa, Hietakankaalle vievän metsätien leikkauksen etelä-/kaakkoispuolella. Paikka on pienestä Palolammesta luoteeseen johtavan laskupuron länsipuolella, jossa länteen johtava tie leikkaa pienen hiekkakumpareen. Tässä leikkauksessa todettiin tarkastuksessa 2010 muutamia kvartsi-iskoksia ja mm. kaavin.
Leikkauksen takana kumpareella on painanne, todennäköinen asumuspainanne. Se on kooltaan noin 8 x 5 m. Sen koillispäädyn valli on osin leikkautunut tienteossa. Tämän vieressä hieman alempana kaakossa on toinen mahdollinen asumuspainanne. Koekuoppia ei tehty. Ympäristössä on luontaisesti kumpuilevaa hiekkamaastoa, joka vähitellen laskeutuu loivasti kaakkon suunnalla olevaan suomaastoon.
Tästä asuinpaikasta noin 200 m länteen,noin 30 m tien pohjoispuolella sijaitsevan pienen harjanteen eteläpuolella paikannettiin samassa yhteydessä painanne, joka kuitenkin tulkittiin luontaiseksi muodostumaksi.

Hietakangas (972010071) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Palolammen ja Vähälammen välisen kankaan eteläreunan ylemmällä tasanteella, jyrkän törmän päällä, tilanrajalta noin 0,1 km länteen. Nuoressa mäntytiheikössä on epämääräinen painauma (4 x 6 m, syvyys 0,1-0,2 m), jonka reunalla on pari maakiveä (alue a). Se on rinteen suuntainen sammaleinen kohta muuten kuivemmalla jäkälikkökankaalla. Tehdyssä koepistossa oli likamaata ja palanutta kiveä.
Edellisestä runsaat 100 m länsiluoteeseen on aivan jyrkän rinteen partaalla rinteen suuntainen noin 15 m pitkä ja 4 - 5 m leveä epämääräinen painanne (alue b). Tästä noin 25 m kankaalle päin on toinen kaakko-luode-suuntainen suorakaiteen muotoinen painanne, alaltaan noin 17 x 4 - 5 m ja noin 0,4 m syvä. Päähän tehdyissä koepistoissa todettiin likamaata ja palanutta kiveä. Kyseessä lienevät asumuspainanteet. Tässä on myös havaittu palanutta luuta vuoden 2011 tarkastuksessa kuten myös noin 40-45 m länteen painanteista on havainto palaneesta luusta. Alueella b (kohdetta osoittava koordinaatti ja keskinen aluerajaus) on siten asumuspainanteita sekä asuinpaikkapintaa vähintään 60 m matkalla, alueella a mahdollinen asumuspainanne.
Edelleen alueen b painannekohdilta noin 150 m länsiluoteeseen on maakuoppa (2011 hav.), kooltaan noin 2x3 m. Se sijaitsee lähellä kankaan länsipäätä, kuitenkin noin 60 m suonreunasta itään. Tästä 40 m itään on maastossa kankaan pohjoisrinteen yläosassa painannemainen kohta, joka tarkastuksessa tulkittiin kuitenkin luontaiseksi.

Palolamminsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Yli-Iin lounaisosassa, pienehkön Hietakankaan kaakkoispäässä, Palolamminsuon reunassa. Äestetyllä avohakatulla metsälohkolla havaittiin tarkastuksessa 2010 kvartsi-iskoksia sekä palaneita luunpaloja pesäkkeisesti, varsinaisesti kahdella pienellä alueella. Selkeämmät löytöalueet olivat noin 70 - 80 m etäisyydellä toisistaan ja noin 15 - 20 m suon reunasta. Näiden välialueella äestysurissa havaitut löydöt olivat aivan yksittäisiä. On mahdollista, että ilmoitetun koordinaatttipisteen kohdalla on asumuspainanne, jota kuitenkin äestyksen takia on pidettävä epävarmana. Paikasta noin 200 - 300 m luoteeseen sijaitsevat ennestään tunnetut Hietakankaan painanteet, mahdolliset asumuspainanteet. Noin 500 m koilliseen paikannettiin samassa yhteydessä 2010 Palolammen asuinpaikka ja asumuspainanteet.

Ulkuniva (Maarakenteet)
Historiallinen; Taivalkosken Jurmun kylässä, Iijoen länsirannalla, Ulkunivan niskan Lammassaaren kohdalla sijaitseva, halkaisijaltaan noin 1,5 metrinen maakuoppa. Se on tasaisen hiekkaterassin reunassa, heinäladon koillispuolella. Mainittu hiekkaterassi muodostaa lähes tasaisen, vähintään 400-metrisen terassin muinaisen Iijoen rantatörmän yläpuolelle, josta törmä laskee nykyiseen luhtaan ja metsikköön joen uoman muutettua kulkuaan idemmäs. Kuopanne on ainoa toistaiseksi todettu merkki muinaisesta ihmistoiminnasta. Se ajoittunee historialliseen aikaan. Terassille tehtiin muutamia pieniä koepistoja, mutta muinaisjäännökseen viittaavaa ei todettu. Paikka vaikuttaa erittäin hyvin sopivalta varhaisen ja myöhemmän esihistoriallisen asutuksen sijaksi.

Mustosenneva itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Limingan länsikulmassa, pienellä soiden ympäröimällä hiekkakankaalla, Mustosennevan itäpuolella. Paikka on peruskartalla Niilonkaankaaksi nimetyn korkeamman kankaan lounaispuolella oleva noin 150 m pituinen ja ympäristöstään 1-2 m kohoava kangas. Mustosenkaankaan jätinkirkko on noin 600-700 m likimain suoraan itään voimalinjan toisella puolella. Pikatarkastuksessa 2010 kankaalla havaittiin kaksi asumuspainanteeksi tulkittua soikeahkoa painannetta noin 90 m etäisyydellä tosistaan kankaan itä- sekä länsiosassa. Kankaalla on myös luontaisia muinaisten rantavallien välisiä vaihtelevia maastomuotoja. Alueelle ei kaivettu koekuoppia ja mahdollisuudet maaperän havaintoihin olivat vähäiset.

Timosen harkkohytti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Timosen (Hirvaskosken) harkkohytti on sijainnut Korentojärveltä Iijokeen virtaavan Hirvasjoen ylimmän kosken, Hirvaskosken etelärannalla. Oululaiset kauppiaat A.W. Ramberg, C. Ramberg ja E.F. Wallenius saivat 1841 luvan perustaa Hirvaskosken rannalle harkkohytin, vasaran ja kaksi ahjoa. Harkkohytin perustajat omistivat entuudestaan kosken toisella puolella sijainneen kaksiraamisen sahan. Ruukin pato valmistui vuonna 1840 ja vasarapaja sekä hyttirakennus vuonna 1843. Ruukki käytti pääasiassa Jongun-, Pelttarin-, Pudas- ja Inarinjärvien järvimalmia. Myös suomalmia käytettiin. Pohjoisrannalla sijaitsi sahan lisäksi myös ruukinkartano. Vuonna 1877 harkkohytti ja vasarapaja paloivat, eikä niitä enää rakennettu uudestaan. Myöhemmin 1920-luvulla koskeen rakennettiin mm. pieni voimala.
1980-luvulla vasarapajasta ja harkkohytistä oli säilynyt vähäisiä kiviröykkiöitä ja kuonakasoja. Mahdollista on että paikalla on säilynyt arkeologisesti mielenkiintoisia rakenteita ja kerroksia.
2011 tarkastuksessa todettiin, että nykyisin osa joen eteläpuolisesta alueesta on peltona ja pohjoispuolinen alue jonkinlaisena hakamaana, joka oli aidattu. Yksi ruukin valmistamista rautaharkoista on tallessa joen eteläpuolisella tilalla ja toinen on Pudasjärven kotiseutumuseolla. Tarkastuksen aikana joen etelärannalta havaittiin runsaasti rautakuonaa. Rautakuonaa havaittiin joen rannassa sijaitsevan ulkorakennuksen itäpuolelta. Kauempana sijaitsevaa ja niemen halkaisevaa kanavaa ei tarkastettu, koska sen olemassaolosta ei tarkastusajankohtana ollut tietoa. Nykyisten karttojen perusteella kanavan alue on osin peltona, mutta sen jäänteitä voisi olla säilyneenä aivan niemen eteläosassa.

Kaarronharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kuusamon kaakkoisosassa Kaarronharjulla, Yli-Ahmosen järven luoteispään kohdalla. Harju on tällä kohdin noin 70 m leveä ja noin 10 m korkea muodostelma. Kaarronharjua pitkin kulkee hiekkatie, jolta inventoinnissa 2009 löydettiin hyvälaatuisia kvartseja, joiden joukossa pari kaavinta. Kohteen laajuus arvioitiin noin 100 m pituiseksi, lähinnä koordinaattipisteen kaakkoispuolella, hyvin pesäkkeisenä. Lisäksi noin ½ km päässä kaakossa Kaarronharju 2 pilkkapuun (1900-luvun alusta) tuntumassa havaittiin yksi kvartsikeskittymä. Mitään muuta asuinpaikkaan viittaavaa ei havaittu. Lähempänä järveä on matalampi terassi, jossa ei ole havaittavissa maanpäälle erottuvia rakenteita. Myöskään koekuopituksessa tällä alueella ei havaittu löytöjä. Löytöjen sijoittuminen harjulle, etäämmäs rannasta, voi viitata pyyntiin liittyvään tilapäisempään työskentelypaikkaan.

Varismurto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kourullinen tervahauta, jonka halkaisija on lähes 20 m. Haudan keskellä on selvä kuoppa ja juoksutuskouru on kohden etelää. Vallit ovat 3-4 m leveät ja toista metriä korkeat. Kouru on 3,5 m pitkä ja syvimmillään puolitoista metriä. Tervahaudan päällä kasvaa täysikasvuisia kuusia ekä mäntyjä ja koivupensaikkoa.

Hietakaarre (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Maastossa vaikeasti havaittava laakea 20-metrinen tervahauta rinnemaastossa. Ylärinteen puolella valleja ei erotu lainkaan. Alarinteessä vallit ovat leveät ja matalat. Keskellä hautaa on puolitoista metriä syvä kuoppa, joka jatkuu alarinteeseen 4-5 -metrisenä kapeana ja syvänä juoksutuskanavana. Haudan ympärillä on useita pienempiä kaivantoja - yleinen piirre isojen tervahautojen yhteydessä.

Elättäjänranta ja Veresaho (Kivirakenteet)
Historiallinen; Muinaisjäännöskohteen muodostavat kaksi rajamerkkiä, jotka sijaitsevat Muojärven ja Kirpistön välisen kannaksen pohjois- ja etelärannoilla, vesistön aiemman vedenkorkeuden aikaisen rantatörmän päällä, lähes 500 m etäisyydellä toisistaan. Rajamerkit ovat nelikulmaisia ja miehennostannaisista kivistä ladottuja. Latomuksissa on kaksi kivikertaa, alempi kookkaammista kivistä ladottu, ylempi pienemmistä. Pienimpien latomuksiin käytettyjen kivien läpimitta on noin 20 cm. Rajamerkkien korkeus on noin 40 cm ja sivujen pituus on noin 1,5 m. Keskellä kumpaakin latomusta on viisarikivi, johon on hakattu numero; kannaksen pohjoispuolisen rajamerkin (b) viisarikivessä on numero on 18 ja kannaksen eteläpuolisen rajamerkin (a) viisarikivessä numero 19.
Eteläisempi rajakivi on osin vaurioitunut metsäaurauksen yhteydessä.
Kivien on esitetty osoittaneen Venäjän rajaa Tarton rauhaa edeltävältä ajalta, mutta todennäköiseesti kyseessä on Kärpänkylän ja Heikkilän kylän välinen raja, joka nykyäänkin kulkee hyvin läheltä rajamerkkejä.

Hautasaari (1000018406) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Pikku-Kopatin kaakkoisosassa sijaitsee korkeimmilta osiltaan noin kymmenen metrin korkeuteen järven pinnasta jyrkästi kohoava Hautasaari. Paikka tarkastettiin inevntoinnissa 2009. Pienehkön männikköisen saaren maaperä on hiekkaa. Saaren korkeimmalla kohdalla on kuoppa, jonka halkaisija on noin 4 m ja syvyys noin 1 m. Tästä noin 15 m etelään on saman syvyinen kuoppa, kootaan noin 3 m x 5 m, josta edelleen noin 5 m etelään kolmas on kuoppa, jonka koko on noin 1,5 m x 3 m ja syvyys noin 70 cm. Tämän pohjalle tehdyssä lapionpistossa oli havaittavissa nokinen juova noin 10 cm syvyydellä paksun huuhtoutumiskerroksen yhteydessä. Lisäksi saaren etelään viettävällä lakialueella on ainakin neljä halkaisijaltaan 1,5 – 2 metristä kuoppaa, syvyydeltään alle puoli metriä. Osa viimeksi mainituista voi olla muinaisen tuulenkaadon aiheuttamia. Osassa kuopista on pohjalla moderneja kaivelun jälkiä, alle 0,5 m x 0,5 m laajuisia ja reilun puolen metrin syvyisiä lapiolla kaivettuja jyrkkäreunaisia kuopanteita. Kaivelua oli muutamia vuosia aikaisemmin uteliaisuuttaan tehnyt Pikku-Kopatin rannalla suoraan Hautasaaresta itään sijaitsevan lomamökin isäntä. Hän ei kuitenkaan ollut kertomansa mukaan löytänyt kuopista mitään. Kuoppien käyttötarkoituksen selvittäminen vaatisi tarkempia tutkimuksia saaressa.
Kohde tarkastettu: 23.9.2009

Kaivolampi (1000018408) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pikku-Pöyliöstä Kaivolampeen laskevan puron eteläreunan lähinnä kuusia ja mäntyjä kasvavassa puronotkelmassa sijaitsee puron jyrkimmällä kohdalla vanha myllynpaikka. Puro alittaa Pöyliöntien noin 40 metriä myllynpaikasta Kaivolammelle päin. Myllyn pohjahirsiä on vielä joitakin paikoillaan. Puron uomaa ja virtausta on muokattu muutamien kymmenien metrien matkalla myllynpaikasta ylävirtaan; noin 50 m myllynpaikasta ylävirran puolelle ovat kivipadon jäännökset. Padolla on ilmeisesti voitu ohjata puron virtaus purouoman eteläpuolelle kaivettuun myllylle johtavaan ojaan. Myllynpaikasta noin 15 m eteläkaakkoon, hieman myllynpaikkaa korkeammalla puron rantapenkan päällä, sijaitsee pyöreähkö, noin 2 m x 2 m kokoinen ja noin 80 cm korkea kiviraunio, ilmeisesti myllytuvan kiuas.
Paikkakunnalta tallenetun kertomuksen mukaan Pikku-Pöyliön ja Kaivolammen välisessä purossa on ollut kantokyläläisten mylly. Syksyllä ennen talvisotaa myllytuvassa asui jonkin aikaa kulkumies. Hänellä oli tuvan kiukaasta päässyt syttymään tulipalo, ja tulipalossa olivat palaneet sekä myllytupa että myös mylly, eikä myllyä enää rakennettu uudelleen.

Kirnulahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Iso-Kopatin Kirnulahden koillispuoleisen hiekkaharjanteen päällä, harjanteella kulkevan metsätien risteyksestä noin 20 m etelään, tasamaalla lähellä Kirnulahteen laskevan rinteen reunaa, sijaitsee maakuoppa, jonka läpimitta on noin 3,5 m ja syvyys noin 1 m. Kuoppaa ympäröivät loivapiirteiset vallit ja kuopan pohjalle tehdyssä lapionpistossa havaittin paksu huuhtoutumiskerros. Sijaintinsa perusteella kyseessä on todennäköisimmin pyyntikuoppa.

Kuoringinpäänlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kuoringin ja Kuoringinpäänlammen välisen kannaksen keskellä sijaitsee pyöreä maakuoppa, jonka läpimitta on noin 4 m ja syvyys noin 70 cm. Se on kannaksen katkaisevan puron mutkasta noin 20 m koilliseen, kannaksella kulkevien kahden polun välissä. Kannaksella kasvaa männikköä ja maaperä on hienoa hiekkaa. Kuoppaa ympäröi loivapiirteinen valli ja vallin alueelle tehdyistä lapionpistoista havaittiin kaksoismaannos. Kuopan pohjalta todettin paksu huuhtoutumiskerros. Kohteen ympäristön maastonmuotojen perusteella kyseessä on ilmeisimmin pyyntikuoppa esihistorialliselta ajalta.

Myllykoski (1000018414) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 1,5 km Venäjän rajasta länteen, metsätien ja Kaihlajoen risteämiskohdasta noin 40 m ylävirtaan, sijaitsee vanha myllynpaikka. Joen virtausta on paikassa muutettu ilmeisesti muodostamalla kivilatomuksen avulla jokeen pieni köngäs ennen verkkaisesti virtaavaa suvantopaikkaa. Mylly on luultavasti sijainnut kyseisen könkään länsirannalla. Jokiuomaa on muokattu myllynpaikan alapuolellakin ainakin noin sadan metrin matkalla. Mitään myllyn puurakenteita ei paikalla ole, joten mylly on ilmeisesti purettu kokonaan sen käytön päätyttyä.

Kylmäniemi (1000018417) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Polo- ja Irnijärvien välissä sijaitsevan Riihisalmen ranta-asemakaavan inventoinnin aikana tavattiin kaava-alueen kaakkoisosassa sijaitsevan Kylmäniemen keskiosassa olevan kumpareen laelta kaksi pyyntikuoppaa (a ja b). Ne sijaitsevat pitkänomaisen kaarevan kumpareen laella niemen kärkeen johtavan tien eteläpuolella.
Kuopista a on pitkänomainen pyyntikuoppa, alaltaan noin 2,5 x 3,5 metriä ja syvyydeltään noin 50 cm. Itäkoillis-länsilounaissuuntaisen kuopan valliin tehdyssä koekuopassa oli selvä huuhtoutumiskerros. Kuoppa b on niin ikään pitkänomainen pyyntikuoppa, kooltaan noin 2 x 3,5 metriä ja syvyydeltään noin 50 cm. Koillis-lounaissuuntaisen kuopan valliin tehdyssä koekuopassa oli selvä huuhtoutumiskerros.

Kylmäniemen pohjoisranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Polo- ja Irnijärvien välissä sijaitsevan Riihisalmen ranta-asemakaavan inventoinnin aikana tavattiin kaava-alueen kaakkoisosassa olevan Kylmäniemen pohjoisrannalta lähinnä kuoppaliedeksi tulkittava kuopanne. Kuopan halkaisija on 1,5–2,0 metriä ja syvyys noin 40 cm. Kuopan keskelle tehdyssä koekuopassa paljastui hiiltä turpeen ja huuhtoutumiskerroksen rajalla. Osa palaneista kivistä oli selvästi huuhtoutumiskerroksessa ja on mahdollista, että paikalla olleet hiilet ovat kuoppaa myöhempiä. Kuopasta tavatut kivet olivat varsin pieniä. Kuopan voi paremmin määritellä kuoppaliedeksi kuin ns. keittokuopaksi. Kuoppa sijaitsee noin viisi metriä ja noin 12–13 metriä itäkoilliseen rannassa olevasta oranssista rautapyykistä (nro 54), ympäröivää aluetta hieman korkeammalla rannan kohdalla, ison petäjän itäpuolella. Pyykin kohdalla sortuneen törmän alapuolella vesirajassa oli pari palanutta kiveä.

Kylmäniemen itäkärki (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Polo- ja Irnijärvien välissä sijaitsevan Riihisalmen ranta-asemakaavan inventoinnin aikana tavattiin kaava-alueen kaakkoisosassa sijaitsevan Kylmäniemen itäkärjestä ainakin kuusi pyyntikuopiksi tulkittua maakuoppaa sekä kivikautistyyppinen asuinpaikka.
Kuopista kaksi itäisintä on muita kookkaampia ja ne voivat olla myös asuinkuoppia. Nämä ovat kuopista suurimmat. Itäismpi (1) on kooltaan noin 4 – 4,5 x 2,5 metriä ja syvyys noin 80 cm. Pitkänomaisen kuopan suunta on koillinen-kaakko, reunalla valli, johon tehdyssä koepistossa ohut mutta selvä huuhtoutumiskerros. Tästä noin 10 metriä länteen on harjanteen laella toinen suuri kuoppa (2). Sen ala noin 5 x 2,5 metriä ja syvyys noin 80 cm vallien harjalta mitattuna. Pitkänomainen kuoppa on itä-länsi-suuntainen ja sen vallissa on ohut huuhtoutumiskerros. Kolmannen suppilomaisen kuopan halkaisija noin 3 metriä ja syvyys 50 cm. Sen reunalla todettiin ohut huuhtoutumiskerros. Kuoppa sijaitsee harjanteen laen eteläreunalla. Tästä noin 16 metriä länteen sijaitsee kuoppa 4. Sen halkaisija on noin 3 – 3,5 metriä ja syvyys 70–80 cm. Kuoppa on suppilomainen, ja sen reunalla todettiin ohut huuhtoutumiskerros. Se sijaitsee harjanteen laen eteläreunalla. Viides kuoppa on halkaisijaltaan noin 3 x 1,5 metriä ja syvyys 30–40 cm. Pitkänomaisen kuopan suunta on koillinen-kaakko. Sen reunalla todettiin ohut huuhtoutumiskerros. Se sijaitsee kankaaksi levenneen harjanteen jatkona. Kuudennen kuopan halkaisija on noin 3 – 3,5 metriä ja syvyys 40–50 cm. Kuopan reunalla on ohut huuhtoutumiskerros. Sijaitsee kankaaksi levenneen harjanteen jatkona.
Niemen itäkärjen muodostaman harjanteen pää on sortunut veteen. Korkeimmillaan nelisen metriä korkean törmän yläosassa todettiin yksi kvartsi-iskos ja pari palanutta kiveä. Törmän alapuolella vesirajassa ja rantahiekalla laskettiin kymmenkunta kvartsi-iskosta, joista pari poimittiin talteen. Osa kvartseista oli veden hiomia. Kvartsia ja palanutta kiveä esiintyi vajaan sadan metrin matkalla alkaen pohjoisessa olevan matalan saarekemaisen niemekkeen itärannalta noin kohdasta p = 7280320, i = 3593953. Yrityksistä huolimatta asuinpaikan syvyyttä rannasta kankaalle ja harjanteelle päin ei pystytty selvittämään. Kuoppaketjun länsipään ja asuinpaikan väliin harjanteen pohjoispuolelle jäävä matalammalla olevan tasainen kankaan osa on kuitenkin todennäköisesti myös asuinpaikka-aluetta, vaikkakaan parista alueelle tehdystä koekuopasta ei onnistuttu tekemään asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. Asuinpaikan rajojen tarkempi määrittäminen edellyttää koekaivausta.

Merjainperän pohjoispuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Polo- ja Irnijärvien välissä sijaitsevan Riihisalmen ranta-asemakaavan inventoinnin aikana tavattiin kaava-alueen keskiosassa sijaitsevan Merjainperän pohjoispuoliselta kankaalta, hiekkakuopan itäpuolelta, yksittäinen pyyntikuoppa. Kuoppa sijaitsee rantatörmän yläpuolella olevalla jokseenkin tasaisella terassimaisella tasanteella. Kuopan halkaisija on noin 2,5 metriä ja syvyys 60–70 cm. Kuopan reunaan tehdyssä koepistossa tavattiin selvä huuhtoutumiskerros.
Kuopan pohjoispuolella on ainakin neljä modernia kuoppaa, mahdollisia poteroita ja eteläpuolella aivan niemekkeen etelärannan tuntumassa rinteen alla kaivanto, joka lienee korsumaisen rakenteen jäännös, ks. kohde Saunasalmi etelä.

Lapinlahden eteläranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Polo- ja Irnijärvien välissä sijaitsevan Riihisalmen ranta-asemakaavan inventoinnin aikana tavattiin kaava-alueen luoteisosassa sijaitsevan Lapinlahden etelärannan keskivaiheilla olevalta hiekkakankaalta kolme pyyntikuoppaa korkeammalla harjanteella. Kuoppien reunoille tehdyissä koepistoissa erottui selvä mutta ohut huuhtoutumiskerros. Näiden länsi- ja eteläpuoleinen kangas on äestetty ja jo osin umpeen kasvanut.
Kankaalta sortuneena tavattiin paikoin vesirajan tuntumassa rantatörmän juurella vanhojen tulisijojen jäänteinä palanutta kiveä. Palaneet kivet keskittyivät etenkin kankaan korkeimpien kohtien sortumiin eli kohdille, joissa rantatörmä oli korkein. Palaneiden kivien luota, eikä muualtakaan rantahiekasta tai törmästä tavattu lainkaan kvartsi-iskoksia tai muuta kivikautistyyppiseen asuinpaikkaan viittaavaa. Kyseessä lienevät kivikautta nuorempien liesien jäännökset. Tarkempaa ajoitusta näille ei kuitenkaan ole esittää. Liesiesiintymien ja ilmeisen vähälöytöisen asuinpaikan jatkuvuutta kauemmas kankaalle ei muutamin koekuopin onnistuttu määrittämään.
Vuonna 2021 yksityishenkilö ilmoitti rantatörmältä (7277611/592563) kaatuneen puun juurakosta löytyneistä kvartsi-iskoksista, palaneesta luusta ja pienestä metalliesineestä. Ilmoituksen mukaan kaatuneen puun juurakosta oli myös paljastunut tulisija. Alueen kairauksessa maaperässä havaittiin poikkeamia rantaa kulkiessa noin 60 m matkalla ja noin 20-30 metriä sisämaahan päin, lähinnä noen sekaista maata. Metalliesineen löytöpaikasta noin 15 metriä etelään havaittiin myös noin 3,5 x 2,5 metrin kokoinen ja 60 cm syvä painanne, jonka kairauksessa havaittiin poikkeamaa verrattuna puhtaaseen podsolimaannokseen. Havaintoja ei ole käyty tarkastamassa maastossa arkeologin toimesta.

Lapinlahden pohjoisranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Polo- ja Irnijärvien välissä sijaitsevan Riihisalmen ranta-asemakaavan inventoinnin aikana vuonna 2010 paikannettiin kaava-alueen luoteisosassa sijaitsevan Lapinlahden pohjoisrannan länsiosan korkeammalta rannalta luoteeseen pistävän pienen lahdelman länsipuolelta kivikautinen asuinpaikka, jossa on yksi asumuspainanne.
Paikka on Kuusamoon johtavalta tieltä Lapinlahden rantaan johtavan ajouran päässä, hieman ympärstöä korkeammalla maastokohdalla, retkeilijöiden tulistelupaikalla. Käytön kuluttamalla rannalla havaittiin puolenkymmentä kvartsi-iskosta. Niemekemäisen törmänteen etelälaidalla oli sortuneessa rantatörmässä pari kvartsia ja likamaata. Palaneet kivet voivat liittyä myös nykyiseen retkeilyyn, mutta kvartsit ovat selvä osoitus asuinpaikasta. Paikalle johtavan tieuran länsipuolella kumpareen pohjois-/luoteisreunan tuntumassa on osin tallautunut ja hyvin erottuva koillis-lounaissuuntainen tasapohjainen painanne, jonka ala pari metriä leveiden vallien päältä mitattuna on noin 5 x 7 metriä. Vallien harjaan nähden painanteen syvyys oli noin 40–50 cm ja ympäröivän maanpinnan tasoon nähden noin 20–30 cm. Painanteen keskelle tehdyssä koekuopassa paljastui hiiltä heti turpeen alla, mutta huuhtoutumiskerroksessa sitä ei enää ollut. . Huuhtoutumiskerroksen alla paljastui selvä likamaa. Löytöjä koekuopasta ei tehty. Painanteen lounaisosassa erottui pieni kuopanne, joka lienee myöhemmän kaivelun tulosta. Asuinpaikka painanteineen on maastonkohdalla, joka rajautuu jokseenkin selvästi. Maaston ja tehtyjen havaintojen perusteella kyseessä näyttäisi olevan suhteellisen pienialainen asuinpaikka, arvioidusta keskipisteestä asunpaikka ulottunee noin 20–25 metrin säteelle.

Kylmäperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Polo- ja Irnijärvien välissä sijaitsevan Riihisalmen ranta-asemakaavan inventoinnin aikana tavattiin kaava-alueen kaakkoisosassa sijaitsevan Kylmäniemen länsiosassa niemen kärkeen johtavan tien eteläpuolella olevan kumpareen laelta tervahauta. Tervahaudan halkaisija valleineen on noin 9–10 metriä keskussyvänteen halkaisijan ollessa 5–6 metriä. Tervahaudan vallit ovat hyvin matalat. Halssi on kohti etelää, alarinteeseen kuten tavallista. Halssin pituus on 6–7 metriä. Tervahaudan vierellä on muutamia kuoppia. Valliin tehdyssä koepistossa ei tavattu huuhtoutumiskerrosta
Kohde tarkastettu 9.8.2010

Pappila (69010033) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Haapajärven keskustassa, Ronkaalan pappilassa. Paikalta, joka on rantaa kohti viettävää hiekkamaata, on löytynyt kaksi talttaa (KM 2477:24, KM 3549:26) sekä kvartsi-iskoksia ja piitä (KM 17385:1–2). Kasvimaalta löytyneiden kvartsilöytöjen perusteella asuinpaikan sijainti on määritelty 25–30 m pappilan päärakennuksesta kaakkoon ja 40–60 m Haapajärven rannasta koilliseen. Ronkaalan seutu on nykyään täysin rakennettu. Vuoden 1992 inventoinnin perusteella asuinpaikka lienee tuhoutunut rakennustöiden seurauksena, joskin osa siitä saattaa ulottua hautausmaalle.

Liejumäki-Lahdenperä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kalajoessa olevan lahdeksi kuroutuneen ja umpeutuneen joenhaaran rannalla Pukkilahden eteläpäässä. Alueelta, pääasiassa Liejumäen talon itäpuoliselta rinteeltä, on löytynyt useita kiviesineitä, mm. neljä poikkikirvestä, tuuran kärki ja hioinlaaka, kvartsia ja palanutta luuta. Inventoinnissa havaittiin tien ojanleikkauksessa lieden jäänteet. Alue on pääosin viljelysmaata. Paikalla on kaksi maatilaa rakennuksineen. Ks. myös lisätiedot.

Nokare (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kalajoen ja siihen lännestä laskevan Kalajanjoen välissä. Kalajokeen matkaa on noin 700 m ja Kalajanjokeen 300–400 m. Nokareen talon länsi- ja lounaispuolisilta pelloilta on löydetty kiviesineitä (tasa- ja pienoistaltta, siimanpaino), kvartsia ja palanutta luuta. Nykyään talo on tyhjillään, mutta pellot ovat viljelyksessä. Kohteen pinta-ala on noin 85 x 50 m.
Kohteen paikkatuiedot ovat hieman epäselvät. Kohde on ollut sijoitettuna entisen Nokaren tilan 7:5 (sittemmin 7:113) pienehkölle suljetulle peltoalueelle, joka on melko tasainen tai loivasti pohjoiseen viettävä. Vuoden 1971 tarkastuskertomuksen kuvien perusteella löytöalue on kuitenkin selkeästi länteen viettävää rinnettä ja sen lakea, edellisestä noin 50- runsaat 100 metriä lounaaseen, kapean metsäkaistaleen länsipuolella.

Katajakangas (69010097) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee hautaperän tekojärven eteläpuolella, Elämäjärventien ja Katajaperäntien risteyksen itäpuolella, maastosta lievästi kohoavalla mäellä, jossa on vanha hiekkakuoppa; maaperä on hienoa hiekkaa. Ympäristö on mäntyvaltaista kangasta. Kohde ulottuu Katajaperäntien molemmin puolin. Kohteen kaakkoispuolella virtaa Hinkuanjoki.
Paikalla olevan hiekkakuopan reunoilta ja Katajaperäntien eteläpuoleiseen metsään tehdyistä koekuopista on löydetty kvartsia. Kohde sijaitsee muinaisen Päijänteen lasku-uoman varrella ja ajoittunee esikeraamiseksi.

Katajakangas Pihlajakangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pellolla, noin 300 m Elämäjärventien (seututie 658) ja Tauskankaantien risteyksestä luoteeseen ja noin 550 m Hautaperän tekojärven rannasta lounaaseen. Kohteelta on löytynyt kivikiekko (KM 22624) ja vuoden 1992 inventoinnissa asuinpaikkalöytöjä (KM 27715:19), mm. piitä, kvartsia ja palanutta luuta. Paikalla havaittiin myös palanutta kiveä. Pelto on maaperältään savisilttiä. Kohteen pohjoispuolella on hiekkainen ja paikoin varsin kivikkoinen mäntykangas.

Kurikkaluhta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineet tai niiden pääosa ovat löytyneet Haapajärven Kurikkaluhdan tilan (nyk. Puistola) pohjoispuoleiselta pellolta, kasvimaan pintakerroksesta useana vuotena perunannoston yhteydessä 15–20 metrin alalta.
Vuoden 2010 inventointi sisältää kattavan selvityksen tähänastisista löydöistä, joita on myös lähiympäristöstä, mutta alueella olevan asuinpaikan laajuutta ei ole voitu määritellä tarkemmin. Se on osittain tuhoutunut maankäytön kuten tienteon yhteydessä. Yksi aiemmista löydöistä on noin 300 m luoteeseen sijaitsevalta maankaatopaikalta, aivan Liejumäen-Lahdenperän kivikautisen asuinpaikan tuntumasta. Lisäksi yksi kourutaltta on aikoinaan annettu paikalliselle opettajalle opetusmateriaaliksi ja myös etelänpuoleisen Pahkalan tilan pellosta olisi löytynyt kivikirves. Kaksi tasatalttaa saatiin Kansallismuseon kokoelmiin inventoinnin yhteydessä 2010.
Alueella sijainnee useampia kivikautisia asuinpaikkoja, joiden paikantaminen edellyttää tarkempia selvityksiä.

Hankala (1000018481) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Karjalahdentien itäpuolella länteen viettävällä aavalla peltorinteellä lähellä paikkaa, jossa Kalajanjoki yhtyy Kalajokeen. Paikka on loivasti kohti Kalajanjokea eli länteen viettävä avara peltorinne. Maaperä rinteessä ja sen päällä on hiesua tai savea, rinteen alapuolella jopa hieman vetistä tai turpeista savea. Rinne myötäilee korkeuskäyriä 82,5 ja 85, ja topografiasta päätellen paikka on ollut kivikaudella Kalajanjoen suistoa. Se muodostaa kohti luodetta työntyvän niemekkeen.
Kalajanjoen varsi ja erityisesti sen suisto ovat useista löydöistä päätellen otollisia kivikautiselle asutukselle. Tarkastusajankohtana vuoden 2010 inventoinnissa pelto oli kynnetty ja näkyvyys maanpinnalla erinomainen. Pintapoiminnassa pellolta löytyi kvartsi-iskoksia ja pieni, hiottu kiviesineen katkelma. Lisäksi pellolla oli havaittavissa hieman palanutta kiveä. Tiheimmin asuinpaikkaan viittaavia merkkejä oli nähtävissä asuinpaikaksi määritellyn alueen pohjoisosassa, luoteeseen osoittavan niemekkeen kärjessä, korkeuskäyrän 82,5 tuntumassa. Kysymyksessä on mitä selvin kivikautinen asuinpaikka, joka saattaa olla tarkastuksessa määriteltyä noin 140 x 30 m aluetta laajempi, sillä laajaa peltoaluetta ei ehditty tutkia inventoinnin aikana kokonaan. Pelloilla ei ollut aiemmin tehty muinaisjäännökseen viittaavia havaintoja.

Harjunniemi (1000018482) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kolmen kivikautisen esineen (KM 2477:10, KM 2477:12, KM 3801:51) löytöpaikaksi on ilmoitettu Harjunniemi, joka sijaitsee Kalajoen lounaispuolella vastapäätä Haapajärven keskustaa. Harjunniemi on n. 1,5 km pitkä harju aivan Kalajoen lounaispuoleisella rannalla.
Eteläisin osa harjusta muodostaa pitkän niemen, joka pistää Kalajokeen. Niemi on nykyisin tiheään asuttu, ja vanhat peltopalstat ovat melkein kokonaan pihamaana. Harjun pohjoisosan poikki kulkee Ouluntie (kt 58). Maaperä on paikalla hieta- tai hiesupohjaista.
Topografialtaan Harjunniemi on kivikautiselle asuinpaikalle otollinen. Vuoden 1992 inventoinnissa alueelta ei löydetty muinaisjäännöstä, mutta 2010 tarkastuksessa Harjunniemen tilan etelään viettävältä kynnöspellolta löytyi kaksi kvartsia ja kaksi piinkappaletta, ja kyseessä on todennäköisesti kivikautinen asuinpaikka. Pellolta on myös löytynyt mahdollisia kiviesineitä, joiden nykyinen sijainti on tuntematon.

Hautala (1000018485) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kumisevassa, noin 900 m Varisjärvestä itään, etelään ja lounaaseen viettävällä pellolla, jonka maaperä on hiekkapohjaista peltomultaa. Asuinpaikan poikki kulkee Pitkänkankaantie (mt 7622). Kohteen eteläpuolella, korkeuskäyrän 105 alapuolella, maasto laskee loivemmin ja muuttuu varsin tasaiseksi Lohijoen laaksoksi, jossa maaperä on savisempaa; itä- ja pohjoispuolella pellot rajautuvat metsäkankaisiin. Pitkänkankaantien tuntumassa, sen eteläpuolella pelto kumpuilee hieman.
Kohde löytyi kartta-analyysin avulla. Kohteen topografia on kivikautiselle asuinpaikalle suotuisa, ja tarkastusajankohtana pelto oli kynnetty. Kohteelta löytyi pinta-poiminnassa kvartsia; kaksi Pitkänkankaantien pohjoispuoleiselta pellolta ja loput tien eteläpuolelta. Pari kvartsia osoittautui ytimiksi. Paikalla oli kvartsien lisäksi havaittavissa myös muuta epämääräistä kiviaineista, josta osa oli palanutta kiveä. Asuinpaikkalöydöt vaikuttavat keskittyvän kumpuilevan rinteen lakikohtiin; pellon alavammista kohdista, savisesta maasta ei ollut havaittavissa merkkejä asuinpaikasta. Maaperä oli paikoin paljastunut tien pohjoispuoleisissa ojanreunuksissa, mutta niissä ei ollut havaittavissa kulttuurikerrosta saati muita löytöjä. Kohteen kaakkoispuolella, Pitkänkankaantien eteläpuolella oleva metsäkangas on myös topografialtaan kivikautiselle asuinpaikalle otollinen, ja kohde saattaa ulottua sinne.

Himola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 2477:14) kerrotaan löytyneen Himolan talon pohjoispuolelta, Peltolan mökin pellolta. Vuoden 1992 inventoinnissa ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa peltojen ollessa nurmella.
Vuoden 2010 inventoinnin yhteydessä kivikautinen asuinpaikka paljastui Himolan pohjoispuoleiselta peltoalueelta. Kohteelta löytyi useita kvartsi-iskoksia sekä kvartsikaavin. Löydöt rajautuivat melko selkeästi noin 70 x 40 metrin laajuiselle alueelle, jyrkähkösti kohti Kalajokea viettävälle rinteelle. Kohteella oli historiallisen ajan keramiikan lisäksi havaittavissa myös muutamia palaneen luun fragmentteja, joita ei otettu talteen.
Asuinpaikkaan viittaavia havaintoja ei tehty rinteen laella tai siitä etäämmällä olevalla peltoalueella. Myöskään muiden kynnettynä olleiden lähipeltojen tarkastelu ei tuottanut enempiä löytöjä. Himolan tilan etelänpuoleiset peltoalueet olivat tutkimusajankohtina kesannolla. Myös siellä maasto viettää kohti Kalajokea muodostaen terassimaisia tasanteita, joten paikka olisi tarkastamisen arvoinen.

Himola 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pajan jäännökset ovat havaittavissa etelään viettävässä peltorinteessä 280 m maantiestä (mt 7622) länteen, 260 m Kalajoesta itään ja 60 m Vanha-Himolan tilan päärakennuksesta luoteeseen. Tilan ja kohteen välissä on Himolannotko-niminen painauma maastossa. Maaperä kohteella on hietapohjaista peltomultaa.
Tarkastushetkellä kynnettynä olleessa pellossa pajan jäännökset erottuivat kahtena tummana, hiiltyneen maan ja rautakuonan muodostamana läikkänä, joista molemmat ovat kooltaan noin 10 x 10 m. Ne ovat noin viiden metrin etäisyydellä toisistaan. Pohjoisemman, ylempänä rinteessä sijaitsevan läikän ääriviivat ovat hyvin selkeät. Eteläisemmän läikän rajat hahmottuvat epäselvemmin. Kohteelta löytyi tuluspiin kappale, jota ei otettu talteen. Ajoittavaa esineistöä ei maan pinnalla ollut havaittavissa.
Vuonna 1690 perustettu Himola on Haapajärven vanhimpia tiloja. Himolan talon länsipuolella on eri vaiheissa 1800–1900-lukujen taitteessa sijainnut kaksi muutakin pajaa, mutta pellolla sijaitsevasta kohteesta hänellä ei ollut tietoa. Kahden muun pajan sijoja ei kyetty paikantamaan, sillä havaintomahdollisuudet talon länsipuolella olivat kasvillisuuden vuoksi huonot. Kohteesta 170 m lounaaseen sijaitsee soistunut Himolanlampi, joka lienee sopinut järvi malmin hankintaan.

Korteranta (1000018510) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee alavalla peltoalueella Kortejärven länsirannalla aivan vesirajan tuntumassa, noin 140 metriä Korterannan talosta itäkoilliseen. Kohteelta on löytynyt kaksoiskirves (KM 19744) ja vuoden 2010 inventoinnissa pellolta poimittiin kvartsi-iskoksia. Suurin osa kohteesta on mahdollisesti tuhoutunut tai jäänyt veden alle Kortejärven pintaa nostettaessa.
Kvartsi-iskokset löytyivät noin 60 metrin pituiselta alueelta 13–20 metrin etäisyydeltä vesirajasta. Muita asuinpaikkaan viittaavia havaintoja ei tehty. Kaksoiskirveen löytöpaikka on aivan kvartsilöytöalueen keskellä.

Kotajärvi Kokkila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Haapajärven eteläosassa, lähellä Pihtiputaan ja Pyhäjärven rajaa. Iso-Kotajärven itärannalta metsästysmajan läheisyydestä on löytynyt kaksi tasatalttaa (KM 5928:1–2) ja 2010 inventoinnissa kvartsiydin ja kivilaji-iskos. Kyseessä on ilmeisesti Muinais-Päijänteen lasku-uoman varrella sijainnut asuinpaikka. Kohteen laajuutta ei ole pystytty määrittämään, ja osa asuinpaikasta lienee tuhoutunut metsästysmajan pihapiirissä rakennustöiden yhteydessä.
Esineiden kerrotaan löytyneen 150 m Iso-Kotajärven rannasta ”kuokanlavan syvyydestä”. Vuoden 1992 inventoinnissa paikalla ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä, ja kohde määriteltiin mahdolliseksi kivikautiseksi asuinpaikaksi topografian perusteella. Kohde tarkastettiin myös syksyllä 2009. Entisiä peltoalueita ei enää tunnista maastossa muutoin kuin ojien perusteella, ja havaintojen teko on miltei mahdotonta.
Metsästysmajan pihapiirissä oli tehty rakennustöitä ja ulkokäymälälle johtavan polun vieressä oli revitty pintamaata n. 60 x 100 cm kokoiselta alueelta ja maaperä oli paljastunut. Paljastuman tarkastelu lastalla 5–10 cm syvyydeltä (huuhtoutumiskerroksesta) tuotti löytöinä kvartsiytimen ja kivilaji-iskoksen. Pinnallisen tarkastelun perusteella maannos on podsolia, mutta kulttuurimaata ei ollut erotettavissa. Löytöjen perusteella kyseessä on kuitenkin selkeä asuinpaikka, mutta kohteen laajuuden määrittämiseksi tarvittaisiin koekaivausta.
Pohjois-Pohjanmaan museo suoritti tarkastuksen kohteelle vuonna 2022 asuinpaikan rajojen määrittämiseksi. Kohteelle tehtiin koekuoppia ja tarkasteltiin metsäkoneen paljastamia kohtia. Koekuopista ja pintahavaintoina havaittiin kvartsi-iskoksia ja joitakin kivilaji-iskoksia sekä yksi kivitaltta. Palanutta luuta ei havaittu. Hiiltä havaittiin joistakin koekuopista. Havainnot tehtiin noin korkeuskäyriltä 123-126 m mpy. Kyseessä on laaja kivikautinen asuinpaikka. Havaintoja tehtiin noin 320 metrin matkalta. Eteläpäässä asuinpaikka kaartaa itään Nuottijärventietä kohden. Tien itäpuolelle ei tehty koekuoppia. On mahdollista, että asuinpaikka jatkuu tien toisella puolella. Pohjoispuolella tarkastus suoritettiin hakkuualueen reunaan eli kiinteistörajalle. On todennäköistä, että asuinpaikka jatkuu naapurikiinteistölle. Mikäli asuinpaikan pohjoispuoleiselle kuviolle tulee hakkuuaikeita tai muuta maan käyttöä täytyy alue tarkastaa ennen sitä.

Lamminoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Ojankaivussa paljastuneet liistekatiskan jäännökset sijaitsevat Karjalahdenrannalla, Kalajanjokeen laskevan Lamminojan pohjassa ja osin vedenpinnan yläpuolella. Rakenne koostuu useista pystyssä olleista suorista tai mutkittelevista liisteriveistä ja puupaaluista. Maaperä on rakenteen ympärillä turvetta, ja kohteen arvioitiin olevan esihistoriallinen, kivikautinen. Arvio vahvistui tehdyissä tutkimuksissa.
Inventoinnissa 2010 ja 2011 kohteella tehtiin tarkastuksia, jolloin rakenteen todettiin hieman vaurioituneen talven ja kevään aikana. Rakenne koostuu pääasiassa n. 1 x 2–4 cm levyisistä, litteähköistä ja neliskulmaisista liisteistä (ilmeisesti mäntyä) sekä muutamista paksummista paaluista. Jotkut liisteet ovat paljastuneet useiden kymmenien senttimetrien verran, ja ojan penkalla ojasta kaivetun maa-aineksen seassa oli muutamia kymmeniä senttimetrejä pitkiä liisteitä. Rakenne ulottuu noin 10 m pitkälle alueelle, jossa liisteet muodostavat useita erisuuntaisia, muutamasta kymmenestä senttimetristä pariin metriä pitkiä kaarevia ja suoria linjoja. Liisteiden väli on alle yksi senttimetri, ja paikoin ne vaikuttavat painautuneen tai pusertuneen tiiviisti yhteen. Lisäksi ne ovat taipuneet hieman alavirtaan. Tarkastusten aikana rakenteessa oli näkyvillä myös kolme n. 10 cm paksuista paalua, jotka olivat nähtävästi liisterivien päätypuita.
Lamminoja ei ole tiedettävästi ollut aiemmin näin syvä. Taannoisessa kaivussa ojan pohjaa oli syvennetty noin metrin verran. Ojan pohjassa, juuri rakenteen kohdalla maaperä on turvetta, mikä viittaa siihen, että paikalla on ollut joskus seisovaa tai hyvin hitaasti virtaavaa vettä. On siis mahdollista, että kohde on esihistoriallinen. Asiaa tukee myös punostapa.
Rakenteen ääripäistä vain muutama metri ojan ylä- ja alajuoksun suuntiin maaperä muuttuu siltiksi tai saveksi. Rakenne ulottunee havaittua laajemmalle alueelle ojan penkkojen alle, jossa maaperä ojan itäpuolella on suoperäistä, on oletettavaa, että hyvin säilynyt rakenne ulottuu pinnan alla ojan pohjaa laajemmalle alueelle. Rakennetta uhkaa kuitenkin Lamminojan pohjan ja penkkojen eroosio, ja rakenteen pinnalla näkyvät osat tulevatkin tuhoutumaan joidenkin vuosien kuluessa.
Kohde muistuttaa paljon esihistoriallisten tai todennäköisesti esihistoriallisten Yli-Iin Purkajasuon (535010001), Nivalan Salmensuun (972010012), ja Kurikan Hiipakanluhdan (KM 27368) katiskalöytöjä. Harvinaisuutensa ja uhanalaisen tilansa vuoksi paikan tutkimus on tarpeen. Vuonna 2012 tehtiin aluestavia geofysikaalisia mittauksia laajuuden selvittämiseksi ja 2013 koekaivaus. Kalastuslaite vahvistui kivikautiseksi (ainakin noin 5000 BP) Lamminojan paikalla sijainneeseen muinaiseen järveen perustetuksi liistepyydykseksi, joka on todennäköisesti hyvin laaja-alainen.

Luukorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kumisevassa, Luukorvessa noin 2 km Hautaperän tekojärven eteläpäästä itään. Maasto on paikoin kallioista, lounaaseen päin laskevaa metsäkangasta, puusto on vanhaa kuusikkoa. Kohteen pohjoispuolella kohoaa Luukorven kallio.
Tervahauta on 6–8 m leveä ja pari metriä syvä tervahauta. Koepisto paljasti paksun hiilikerroksen haudan pohjalla. Haudan rakenne on hyvin säilynyt, ja sen rännin aukko erottuu hyvin vallin eteläreunassa. Rakenteen havaitsemista maastossa hankaloittaa tiheä kuusikko, ja se on kauttaaltaan aluskasvillisuuden peittämä. Tervahaudan pohjoispuolella erottuu vielä polkuna vanha tie, jota pitkin kulkee osittain myös metsäkoneen luoma ura.

Neljänkymmenenpenninkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee lähellä Haapajärven ja Pihtiputaan rajaa, Karhunpiiloon johtavan tien luoteispuolella. Kohde on niemekemäisen kankaan eteläkärjessä. Asuinpaikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Löydöt ovat peräisin ojaleikkauksista ja metsän-laikutuskuvioista. Kohde sijaitsee Muinais-Päijänteen lasku-uoman alueella. Kohteen on löytynyt Pihtiputaan inventoinnin yhteydessä 1996.

Ollovensaari (Kivirakenteet)
Historiallinen; 1700-luvun Kala- ja Pyhäjoen rajankäyntiin liittyvä rajapyykki sijaitsee Haapajärven, Pyhäjärven ja Pihtiputaan rajalla, pienellä kankaalla. Pyykki koostuu noin pari metriä leveästä ja metrin korkuisesta nelikulmaisesta keskusrakenteesta ja kuudesta rajalinjaa osoittavasta suuntakivestä. Kiveen on hakattu Ruotsin vallan aikaisia tunnuksia ja kirjaimia.
2023: Paikka sijaitsee Haapajärven kirkosta 18,6 km etelään. Paikkaa ei tarkastettu tässä inventoinnissa.
Kohteelle lisätty aluerajaus.

Pihlajaranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kontiopuhdossa, Nivalantien (vt 27) lounaispuolella lähellä Kortejärven pohjoisrantaa, loivalla etelään viettävällä peltorinteellä. Paikalta on löytynyt kivikirves (KM 27791) ja vuoden 2010 tarkastuksessa kvartsi-iskoksia (KM 38827:1-5) ja palanutta kiveä.
Peltoalue on Pihlajarannan talon pohjoispuolella, noin 150 m Kortejärven pohjoisrannasta pohjoiseen. Se rajautuu länsi- ja pohjoispuoleltaan kangasmetsään. Maaperä on pääasiassa savipohjaista peltomultaa.
Vuonna 2010 inventoinnin tarkastusajankohtana pelto oli kynnettynä. Muutaman kymmenen metrin etäisyydellä Pihlajarannan talosta löytyi kvartsi-iskoksia läheltä aiemmin löytyneen kirveen löytöpaikkaa. Löytöjen ja parin palaneen kiven perusteella paikalla on kivikautinen asuinpaikka, joka keskittyy pellon keskelle ja sen länsireunaan.

Ritakangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Haapajärven kotiseutumuseon arkistotietojen mukaan kyseessä on rajakivi Ritakangas-nimisellä metsäalueella Sivakkanevan soidensuojelualueen eteläpuolella Haapajärven ja Pyhäjärven rajalla kohdassa, jossa rajalinja tekee lievän käännöksen. Rajamerkki on peräisin 1760-luvulta ja se liittyy Suur-Kalajoen ja -Pyhäjoen rajankäyntiin. Kivi on kuvauksen mukaan kolme metriä pitkä ja 1–1,5 m leveä. Kivessä on hakkaus; halkaisijaltaan noin 70 cm ympyrä ja sen poikkikulkeva vaakasuuntainen viiva. Kuvion yläpuolikkaassa on Ruotsin valtakunnan tunnus ja vuosiluku 1761. Alemmassa puolikkaassa lukee ”No 176” ja ympyrän alapuolella on nimikirjaimet C:HL.

Toukola (1000018545) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Oksavalla, 300–400 m länteen Aholantien ja Nivalantien (Vt 27) risteyksestä, Kalajokea kohti viettävällä peltoaukealla. Kohteelta löytyi kvartsia ja palanutta kiveä vuoden 2010 inventoinnissa. Löydöt sijoittuvat paikoin hietavalle vanhalle Kalajoen rantaterassille.
Laajat peltorinteet viettävät lounaaseen kohti Kalajokea, joka sijaitsee noin 180 m havaittujen kvartsien löytöpaikasta lounaaseen. Pintamaa on hiesun ja saven sekaista, paikoin on nähtävissä kyntöauran pintaan nostamaa hietaisempaa maata. Muinaisen rantaterassin tai törmän laki myötäilee 77,5 m korkeuskäyrää. Terassin alapuolella maaperä on vetisempää savikkoa.
Pellosta löytyi kvartsi-iskoksia ja paikoin niiden yhteydessä oli havaittavissa myös rakeista, mahdollisesti palanutta kiveä. Kvartsit löytyivät selkeän vanhan rantaterassin tai törmän päältä korkeuskäyrien 77,5 ja 80 väliseltä alueelta, 140–210 m Toukola-nimisestä talosta länsilounaaseen ja 80–250 m Kalajoen rannasta koilliseen. Peltorinteen kaakkoisimpia osia (Meijeritien lähellä oleva alue) ei tarkastettu. Kvartsin ja otollisen topografian perusteella kyseessä on kuitenkin kivikautinen asuinpaikka, joka saattaa ulottua tarkastuksessa määriteltyä laajemmalle alueelle. Jämsänrannalta on myös peräisin muita esinelöytöjä (ks. kohde Jämsän ranta).

Uunila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Olkkolassa, suunnilleen 200 m Settijärven rannasta pohjoiseen ja noin 600 m Olkkolan kirkosta etelään. Paikalta on löydetty peltotöissä useita kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia esineitä. Vuoden 1992 inventoinnissa kohdetta ei pystytty paikantamaan tarkasti, ja sille ilmoitetut koordinaatit osoittavat Uunilan taloon. Kohteen on katsottu olevan asuinpaikka sieltä saatujen löytöjen ja Uunilan peltojen otollisen topografian vuoksi.

Ylikoski (1000018551) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Oksavalla, noin 150 m Nivalantien (Vt 27) ja Lipposentien (eli vanhan maantien) risteyksestä etelään, Kalajoen vanhan uoman rannassa. Kohde sijaitsee pellolla, etelään viettävän joentörmällä, jonka maaperä on hiesu-savipohjaista. Pelto viettää joen rannassa jyrkähkösti kohti jokea. Pellon ja vesirajan välissä on noin 80 m pitkä ja useita metrejä korkea maavalli. Joen rannassa on mökki/saunarakennus, jonne johtaa Ylikosken talosta muinaisjäännöksen poikki kulkeva polku. Kohteen itäpuolella on notko, jonka pohjalla virtaa oja Kalajokeen.
Ylikoskelta on löydetty kaksi kiviesinettä 1900-luvun alkupuolella, tasataltta (KM 5414:30) on aitan takaa jokirannasta ja kovasin Pohjois-Pohjanmaan museon kokoelmissa oleva esine on rantapellosta. Vuoden 2010 inventoinnissa paikalta löytyi runsaasti asuinpaikkalöytöjä, mm. hiotun kiviesineen katkelma ja kvartsi-iskoksia (KM 38829:1-4).
Löytöalue rajautuu melko tarkasti Ylikosken talon eteläpuoleiselle peltoalueelle, kohti jokea viettävän rinteeseen suunnilleen korkeuskäyrälle 77,5 ja hieman sen yläpuolelle. Löytöjä esiintyi rinteen myötäisesti noin 120 m pituisella matkalla aivan pellon itäpuoleisesta notkosta länsireunaan, tontin rajalle. Asuinpaikka saattaa jatkua kyseisen rajan yli naapuritalon pihapiiriin. Pohjoisosastaan löytöalue rajoittuu siten, ettei asuinpaikkalöytöjä havaittu lainkaan noin 50 m etäisyydellä Ylikosken päärakennuksesta tai sen itäpuoleiselta, aivan Nivalantien vieressä olevalta peltoalueelta.

Yli-Juumajärven kaakkoisranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Juuman kaava-alueen inventoinnin aikana 2010 tavattiin kaava-alueen keskiosassa Myllyniemen itäpuolella etelään kurottavan lahden itärannalta yksittäinen pyyntikuoppa. Se sijaitsee jyrkän ja korkean rantatörmän päällä olevalla tasanteella. Tasanteen pohjois- ja eteläpuolella on korkeammat kumpareet ja kaakkoispuolella syvä ja laaja suppakuoppamainen vajoama. Kuoppa sijaitsee noin 10 metriä rantatörmän partaalta, rantaa noudattelevan polun itäpuolella. Pohjois-eteläsuuntaisen kuopan ala on noin 3,5-4 x 2,5 metriä ja syvyys 50–60 cm. Kuopan reunalle tehdyssä koepistossa erottui ohut mutta selvä huuhtoutumiskerros.
Lahden itäpuolella on korkea ja kapea pitkä niemi, joka maastollisesti olisi sovelias pyyntikuoppia ajatellen. Niemen päässä on kuitenkin mökki ja kulku sinne on aidalla suljettu, lisäksi niemiharjanteen kapeaa selkää kulkee mökille johtava tie.
Noin 200 m kaakkoon paikallistien itäpuolella on toinen yksittäinen pyyntikuoppakohde (Kauhaniemi luode).

Kauhaniemi luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Juuman kaava-alueen inventoinnin aikana 2010 tavattiin kaava-alueen keskiosassa, Ala-Juumajärven luoteisimman lahden länsirannan ja Juumantien puolimaissa olevalta kumpareelta yksittäinen pyyntikuoppa. Kuoppa sijaitsee kahden korkeamman kankaan välisessä notkossa olevan kumpareen länsipäässä, joka on selvästi matalammalla kuin kumpareen itäpäässä rannanpuolella oleva korkein kohta. Kumpareen molemmilla puolilla kulkee mökeille johtava tie. Loivasti länteen laskevassa rinteessä olevan pohjois-eteläsuuntaisen kuopan ala on noin 3-3,5 x 2,5 metriä ja syvyys 40–60 cm. Kuopan reunalle tehdyssä koepistossa erottui ohut mutta selvä huuhtoutumiskerros.
Runsas 200 m luoteeseen on myös yksittäinen pyyntikuoppa (Juumajärven kaakkoisranta).

Lummiskonlahti koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Juuman kaava-alueen inventoinnin aikana tavattiin kaava-alueen kaakkoisosassa Ala-Juumajärven läntisimmän lahden, Lummiskonlahden, pohjoispuolisen niemen kaakkoisemmalta lakitasanteelta kaksi pyyntikuoppaa. Kuopat sijaitsevat lakitasanteen korkeimman kohdan länsi-/lounaispuolella harvennetulla mäntykankaalla. Läntisempi kuoppa (1) sijaitsee harvennuksen aikaisen ajouran eteläpuolella itään pyykistä nro. 79. Itä-länsisuuntaisen kuopan ala on noin 3,5-4 x 2 metriä ja syvyys noin 40–50 cm. Kuoppa 2 sijaitsee tästä noin 23 metriä kaakkoon. Sen halkaisija on noin 3 metriä ja syvyys noin 50–60 cm. Kummankin kuopan reunalle tehdyissä koepistoissa erottui ohut mutta selvä huuhtoutumiskerros.
Samalla kannasalueella kuopista pohjoiseen ja luoteeseen on kaksi yksittäistä pyyntikuoppaa (kohteet Yli-Juuman kaakkoisranta sekä Kauhaniemi luode).

Marjasaari (1000018622) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Juuman kaava-alueen inventoinnin aikana tavattiin kaava-alueen kaakkoisosassa Ala-Juumajärven länsirannan Kauhaniemen pohjoispuolella olevalta saarelta yksittäinen pyyntikuoppa. Saari on itse asiassa kapean luontaisen hiekkakannaksen mantereeseen yhdistämä jyrkkärantainen niemi. Niemisaarekkeen keskellä on laaja suppakuoppamainen vajoama, jota kiertää rengasmainen harjanne. Saari on luonnontilainen lukuun ottamatta sen koilliskulmalla harjanteen päällä olevaa mökkiä ja länsipäässä törmän alla olevaa laavua ja tulipaikkaa. Pyyntikuoppa sijaitsee saaren lounaiskulmalla rengasmaisen lakiharjanteen päällä, Harjanteen etelälaita on hieman muita kohtia matalampi, joten kuoppa on ikään kuin etelään pistävän harjanteen päässä. Pohjois-eteläsuuntaisen kuopan ala on noin 4 x 2,5-3 metriä ja syvyys noin 60–70 cm. Kuopan heikosti erottuvaan valliin tehdyssä koepistossa erottui ohut mutta selvä huuhtoutumiskerros.
Suljettuna olleen Jyrävän leirintäalueen ja maanomistajan mukaan Marjasaaren länsipuolella saaren rannassa olevan laavun kohdalla olisi ”madepato”, jonka puita paikalla on joskus näkynyt. Noin viisi vuotta sitten sukeltaja oli yrittänyt paikantaa patoa, mutta ei ollut onnistunut sitä enää löytämään. Saaren jyrkän rantatörmän alapuoliselta kapealta rannalta ei tavattu mitään asuinpaikkaan tms. oleskeluun viittaavaa.

Kauhaniemi eteläranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Juuman kaava-alueen inventoinnin aikana 2010 tavattiin kaava-alueen kaakkoisosassa Ala-Juumajärven länsirannan Kauhaniemen etelärannalta kivikautisen asuinpaikan jälkiä. Asuinpaikka sijaitsee Kauhaniemen eteläosassa olevan laguunimaisen soistuneen lahdekkeen ja järven välisellä hiekkaisella kannaksella, molemmin puolin suolahdekkeesta järveen laskevatta ojannetta. Ojanteen molemmin puolin on sitä kohti loivasti laskeva hiekkainen harjanne ja ojanteen itäpuolella on mökki.
Mökin tallautuneella pihamaalla havaittiin jokunen palanut kivi ja mökin lounaispuolelta löydettiin yksi kvartsi-iskos ojanteen kupeella olleen veneen viereltä. Löytökohdalle mitattiin sijainti p = 7354474, i = 3607344. Ojanteen länsipuolelta polun kuluttamalta hiekkakankaalta tavattiin myös yksi kvartsi-iskos. Lisäksi harjanteennokan suolahdekkeen puoleisella pohjoissivulla oli asuinpainannemainen painuma kohdassa p = 7354483, i = 3607329. Painaumaan tehtiin koekuoppa, mutta sen luonteesta ei saatu täyttä varmuutta. Kyseessä voi olla luontainenkin painauma.
Lisäksi muinaistoimintaan viittaava havainto tehtiin asuinpaikasta luoteeseen suolahdekkeen laitaa kulkevalta polulta kohdasta p = 7354512, i = 3607273. Paikalla oli voimakkaan punaiseksi värjäytynyt kohta, jota paljastettiin sen verran, että siihen liittyvien palaneiden kivien todettiin olevan selvästi huuhtoutumiskerroksen sisällä. Aivan nuoresta tulenpidosta ei siis ole kysymys, vaikka ikää onkin vaikea lähemmin määrittää. Kvartsia tms. ei värjäymän viereltä onnistuttu löytämään.

Kauhaniemi itäranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Juuman kaava-alueen inventoinnin aikana 2010 tavattiin kaava-alueen kaakkoisosassa Ala-Juumajärven länsirannan Kauhaniemen itärannalta kivikautisen asuinpaikan jälkiä. Asuinpaikka sijaitsee Kauhaniemen eteläosassa olevan laguunimaisen soistuneen lahdekkeen itäpuolella, sen ja järven välisen hiekkakannaksen itälaidalla tasaisella ja matalalla maastonkohdalla. Kannas on tasoitettu ja kasvaa nurmea. Nurmikentän ja rannan välissä on kapea kaistale, jonka pinta on paikoin kulunut. Rannassa on pari tuli-/nuotiopaikkaa. Kuluneelta rannankohdalta tulipaikan pohjoispuolelta tavattiin yksi kvartsi-iskos noin 4-5 metrin päässä rantatörmästä. Rantatörmä on jyrkkä, noin metrin korkuinen ja veden kulutuksen sorruttama. Törmän alapuolista rantaa käytiin läpi useamman kymmenen metrin matkalta, jolloin vesirajasta tavattiin pari huuhtoutunutta kvartsia jokseenkin törmän päältä löytyneen iskoksen paikkeilta. Asuinpaikan laajuuden tarkempaa määrittelyyn ei ollut mahdollisuutta, mutta se ei liene kovin laaja.
Nurmitetun alueen pohjoispuolella leirintäalueen maanpinta oli tallautunut niin, että mahdolliset asuinpaikkamerkit olisivat olleet jokseenkin hyvin havaittavissa. Täällä kangas on kuitenkin korkeampi ja rantatörmä jyrkempi kuin niillä alueilla, mistä asuinpaikat löydettiin.

Myllypuro (1000018693) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuoringista Jokilampeen laskevan Myllypuron jyrkimmässä kohdassa, rehevässä havupuuvaltaisessa notkelmassa, noin 40 m metsäteiden risteyksestä lounaaseen, sijaitsee vanha myllynpaikka, joka tarkastettiin inventoinnissa 2009..
Myllynpaikalla purouomassa on yhä muutamia vankkoja salvottuja hirsiä. Puron uomaa on myös säädelty kivilatomuksilla 10 m – 20 m myllynpaikasta ylävirtaan. Myllyn jäännösten kohdalta noin 10 m koilliseen, noin 5 m etäisyydellä Myllypurosta, lienee sijainnut myllytupa. Paikalla on hahmotettavissa noin 3,5 m x 3,5 m laajuisen rakennuksen pohja. Tuvan lounaisnurkassa sijainnut kiuas erottuu pintaturpeen peittämänä palaneiden kivien kohoumana.
Inventoinnissa saadun tiedon mukaan Myllypurossa on sijainnut Törmävaaran kylän yhteinen mylly, joka purettiin isojaon jälkeen 1950-luvulla. Kertoman mukaan mylly oli satoja vuosia vanha, ja vielä keväällä 1945 oli myllyssä jauhettu viljaa, edellisenä syksynä evakuoinnin vuoksi puimatta jääneitä ohria. Tämän jälkeen mylly oli jäänyt pois käytöstä. Myllytuvasta ei ollut mitään muistikuvaa, vaikka kertoja oli liikkunut kalassa Kuoringilla jo ennen talvisotaa.
Myllytupa on siis purettu tai palanut viimeistään 1900-luvun alkuvuosikymmeninä.
Kuoringin ranta-alueita tarkastaessa havaittiin, että järven pohjoisrannan läntisimmän mökin kivijalkaan nojaa vanha myllynkivi, jonka voi hyvinkin olettaa olevan peräisin juuri reilun kilometrin päässä sijainneesta Myllypuron myllystä – myllynpaikalla ei myllynkiviä enää ollut.

Myllysuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Penikkajoen varressa noin 100 m alavirtaan kohdasta, jossa Myllyaholle johtava tie ylittää joen, sijaitsee vanha myllynpaikka. Jokiuoman eteläpuolella on jäännöksiä pystypaaluin tuetusta kivisestä patorakenteesta. Uomassa on myös yksi kookas hirsi, joka lienee peräisin myllyn rakenteista. Varsinainen myllynpaikka hahmottuu heikosti; todennäköisesti mylly on sijainnut aivan patorakenteen alapuolella, joen pohjoispuolella. Myllyn läheisyydessä on ilmeisesti ollut myös muita rakennuksia. Jokiuomaa ja virran kulkua on muokattu kaivannoin ja kivirakentein ainakin 50 m matkalla myllynpaikasta ylävirran suuntaan. Joen pohjoispuoli on alavaa, kosteaa, heinikkoista, lähinnä lehtipuita ja kuusta kasvavaa, mahdollisesti aiemmin niittymäistä aluetta. Joen eteläpuolella maasto kohoaa nopeasti kuivemmaksi kangasmaastoksi.

Mäntylampi (1000018696) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pikku-Kopatin länsipäästä kohti Mäntylampea nousevassa notkelmassa, hiekkapohjaisella kumpuilevalla mäntykankaalla, sijaitsee kaksi maakuoppaa. Toinen kuopista (a) on kankaan halki kulkevan ajouran pohjoispuolella, aivan uran vieressä, noin viidenkymmenen metrin päässä Mäntylammen rannasta. Toinen kuoppa (b) on tästä noin 100 m lounaaseen, ajourasta noin 10 m etelään. Molemmat kuopat ovat pyöreitä, läpimitaltaan noin 3 m, syvyydeltään noin 60 cm – 70 cm ja loivapiirteisen vallin ympäröimiä. Kuoppien sijainnin ja lähiympäristön maastonmuotojen perusteella kyse on todennäköisimmin pyyntikuopista.

Penikkaniemi (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Muojärven Penikkaniemen ja Rahkolammen välisen hiekkakankaan pohjoispäässä. Rahkoniemen suunnalta Penikkaniemessä sijaitsevalle mökille johtavasta vanhasta ajourasta noin 5 m länteen, suolle pistävällä tasaisella kangasniemekkeellä, noin 60 m etäisyydellä Penikkaniemen eteläpuolella olevan lahden itärannasta, on pyöreä, suppilomainen maakuoppa (koordinaattipiste a), jonka halkaisija on noin 4 m ja syvyys noin 1 m. Kuoppaa kiertää loivapiirteinen valli, ja lapionpistosta kuopan pohjalta oli havaittavissa paksu huuhtoutumiskerros. Tästä noin 30 m itään kulkee kankaalla mökkitie, jonka molemmille puolille, aivan tien vierelle, sijoittuvat kaksi kuoppaa (2009 koordinaattipiste b sijaitsee kuoppien välissä) joista tien länsipuolella oleva on mitoiltaan edellisen kaltainen kuoppa ja tien itäpuolella oleva hieman laajempi, soikeahko ja loivapiirteisempi, kooltaan noin 3 m x 4 m ja syvyydeltään noin 60 cm. Kyseiset kaksi kuoppaa (alakohteet b ja c) sijoittuvat kaakon puoleiselta suolta nousevan notkelman alueelle ja molempia kiertää selvä valli.

Pikku Muojärven saari (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Pikku Muojärven eteläposassa sijaitsevassa suurehkossa saaressa on toistakymmentä maakuoppaa. Ne sijaitsevat saaren eri osissa joko ryhmissä tai yksittäin (kuopat a - d). Saari on mäntyupuuvaltainen ja sen maaperä on hienoa hiekkaa.
a) Selkeimmin erottuva kokonaisuus saaren kuoppajäännöksistä on saaren länsipäässä olevan kumpareen päällä sijaitseva viiden kuopan ryhmä. Kuopat ovat pyöreitä tai soikeahkoja, halkaisijaltaan 2 m – 4 m, syvimmät noin metrin syvyisiä, matalimmat noin 40 cm syvyisiä. Kuoppia kiertävät loivapiirteiset vallit, ja reunimmaiset kuopat ovat toisistaan noin 15 m etäisyydellä. Kuopparyhmästä itään noin 20 m – 30 m kumpareen alarinteen itäosassa on noin 10 m etäisyydellä toisistaan kaksi epämääräisempää kuoppaa, halkaisijaltaan alle 2 m, toinen syvyydeltään noin 30 cm ja toinen noin 50 cm.
b) Saaren länsipään kumpareen ja saaren keskiosan itä-länsi-suuntaisen hiekkaharjanteen välisestä notkelmasta noin 50 m itään, saaren lakialueen länsipäässä, sijaitsee yksittäinen pyöreä maakuoppa, jonka halkaisija on noin 1,5 m ja syvyys noin 40 cm. Tästä kaakkoon, noin 40 m etäisyydellä saaren eteläpuolisesta kapeikosta, noin 20 m päässä saaren etelärannasta, on kuoppa, jonka halkaisija on noin 2,5 m ja syvyys noin 60 cm.
c) Saaren itäosassa, tasaisen lakialueen itäpäässä, on kolmen maakuopan muodostama koillis-lounais-suuntainen rivi, jossa kuoppien keskinäiset välit ovat noin 5 m. Kuopista itäisin on suurin, halkaisijaltaan noin 3 m ja syvyydeltään lähes metrin. Keskimmäisen kuopan halkaisija on noin 2,5 m ja syvyys noin 70 cm, läntisin kuoppa puolestaan on halkaisijaltaan noin 2 m ja syvyydeltään noin 40 cm. Kyseisten kolmen selvän kuopan lisäksi lähes saman rivin jatkeena on havaittavissa muutamia epämääräisempi kuoppia ja kuopanteita. Ryhmän läntisimmästä kuopasta noin 6 m länteen on painauma, halkaisijaltaan noin 1,5 m ja syvyydeltään noin 20 cm, josta edelleen noin 6 m lounaaseen, aivan rantaan laskevan rinteen reunalla on kuoppa, jonka halkaisija on noin 2 m ja syvyys noin 50 cm. Kuopparivin itäisimmästä kuopasta noin 8 m itään on vielä pitkänomainen, noin 2 m x 3 m laajuinen, noin 60 cm syvä kuoppa.
d) Saaren pohjoisreunan niemenkärjestä noin 15 m etäisyydellä on kuoppa, jonka halkaisija on noin 3 m ja syvyys noin 60 cm, ja tämän vieressä toinen, pienempi kuoppa.
Pikku Muojärven saaressa havaituista kuopista muutamat epämääräisimmät ja pienimmät voivat olla muinaisten tuulenkaatojen seurauksena syntyneitä, mutta varmuudella ihmisen toiminnasta kertovia on kuopista vähintään kymmenkunta. Useimpia kuoppia voidaan havaita kiertävän loivan maavallin, ja muutamiin kuoppiin tehdyistä lapionpistoista todettiin kuoppien pohjalta poikkeuksetta paksu huuhtoutumiskerros. Kuoppien käyttötarkoitus ei kuitenkaan inventoinnin yhteydessä selvinnyt. On mahdollista, että eri kuopat ja kuopparyhmät ovat eri aikaisia ja kenties käyttötarkoituksiltaan toisistaan poikkeavia.

Nauruanoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iijoen eteläpuoleisten alueiden inventoinnissa vuonna 2008 paikannettiin yksittäinen asumuspainanne Nauruanojan varresta, ojan eteläpuoleiselta soiden ympäröivältä saarekkeelta, sen itään työntyvältä, matalalta niemekkeeltä. Koepistosta havaittiin kvartsi-iskoksia ja analysoidussa maanäytteessä kohonnut fosforipitoisuus.

Kokkokangas (255010027) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jäälinjärven kaakkoispäästä noin 2,4 km itäkaakkoon olevan kankaan eteläreunalla. Kokkokankaan eteläosa on kivikkoista mäntymetsää, mutta maaperä muuttuu hiekaksi tultaessa alemmas lähelle etelässä olevaa suota. Paikalla erotettiin tarkastuksessa 1994 soikea painanne, kooltaan 16 x 7 m (a). Sen ympärillä on noin 2 m leveä valli, joka erottuu parhaiten painanteen etelä- ja itälaidalla. Painanteen itäosaan tehdystä koekuopasta löydettiin kvartsi-iskoksia (KM 28514) ja havaittiin likamaata. Painanteesta 50-70 m luoteeseen havaittiin kaksi epämääräisempää painaumaa kivikkoisemmaksi muuttuvan rinteen yläosassa.
Vuonna 2009 paikan uudelleen tarkastuksessa epämääräisten painaumien luoteispuolelta löydettiin kaksi tai kolme asumuspainannetta (ks. alakohteet b - d).
Myös metsätien eteläpuolelta, vanhastaan tunnetun painanteen kohdalta, tavattiin asumuspainanne e. Lisäksi metsätiellä havaittiin yksittäinen kvartsi-iskos (alakohde: löytökohta).
Kyseessä on selvästi aiempia havaintoja laajempi asuinpaikka. Havainnot keskittyvät 52,5 m korkeuskäyrän tuntumaan, muinaisen niemen etelärinteeseen, pesäkkeellisesti ainakin 100 x 100 m alalle. Asumuspainanteet merkittiin 2009 tarkastuksen yhteydessä niiden keskellä oleviin puihin laitetuin muinaisjäännösnauhoin.
Laserkeilausaieniston perusteella painanteita on mahdollisesti myös noin 400-700 m pohjoisempana.

Kokonpää etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuodesta 2003 tunnettu kohde sijaitsee Kiimingin kirkosta n. 7 km eteläkaakkoon Kiiminkijoen länsipuolella Syvälamminkankaan luoteiskulmalla Kokkokankaalle johtavan uudehkon metsäautotien molemmin puolin. Kalimeenlammilta Koiteliin johtavan kelkkareitin inventoinnin yhteydessä vuonna 2009 havaittiin Syvälamminkankaan laidalla ainakin viisi asumuspainannetta sekä viitteitä painanteiden välissä olevasta asuinpaikkapinnasta (ks. alakohteet: asumuspainanteet 1-5). Kyse on aiemmin 300 m liikaa länteen paikannettu kohde, joka nyt todettiin myös aiempaa laajemmaksi. Alue on metsäautotien halkaisemaa hiekkaista mäntykangasta, jossa erottuu pohjois-eteläsuuntaisia matalia harjanteita, joita erottaa matala notkelma. Havainnot ovat näiden matalien harjanteiden päältä.
Vanhastaan tunnettu painanne 1 on itäisemmällä matalalla harjanteella, metsätien ja tieojan pohjoispuolella. Ojaleikkaus on ilmeisesti osin leikannut painanteen kaakkoispäätä. Painanteen itäpuolella on ensin oja ja sitten lyhyt tiepisto pohjoiseen. Kaakkoispuolella vanha metsätien pohja yhtyy uudempaan metsäautotiehen etelästä. Painanteesta tavattiin kvartsi-iskos ja palanutta kiveä. Edellisestä 40 metriä on matalan notkelman erottamalla läntisellä harjanteella, tilanrajan itäpuolella ja tien pohjoispuolella, ojasta noin kolmen metrin päässä hieman epämääräinen painanne 4. Painanteeseen tehdyssä koekuopassa ei ollut voimakasta likamaata. Kuopasta paljastui kuitenkin jokunen hauras liuskeinen kivi ja yksi osin lohkopintainen kvartsikappale.
Painanteet 2 ja 3 sijaitsevat edellisestä vajaat 20 metriä pohjoiseen, saman läntisen matalan harjanteen päällä. Painanteista pohjoisempaan ja selvempään (2) tehdyssä koeruudusta löytyi kvartsi-iskoksia ja voimakasta likamaata. Heti tämän eteläpuolella on hieman epämääräisempi painanne 3.
Asuinpainanne 5 on metsäautotien eteläpuolella, samalla läntisellä harjanteella kuin painanteet 2 -4. Heikkojen vallien osin reunustaman keskiosassa todettiin palanutta kiveä, likamaata ja kvartsia. Tämän ja painanteen 4 välistä kulkeva metsäautotie on tuhonnut painanteiden ulkopuolisen asuinpaikkapinnan, jota osoittavat tien eteläpuolisen leikkauksen kvartsi ja palaneet kivet. Varsinaista asuinpaikkapintaa, joka on jäämässä kelkkareitin alle, on säilynyt vain arviolta kymmenen metrin matkalla läntisen harjanteen päällä, jonka rajalinja ylittää. Tien eteläpuolelta ei tavattu asuinpaikkajälkiä enää itäisemmän harjanteen päältä. Myöskään kauempaa lännestä, minne maasto loivasti laskee, ei tavattu jälkiä asuinpaikasta.
Painanteiden ulkopuolella olevan asuinpaikkapinnan merkkejä tavattiin myös tien pohjoispuolisesta ojaleikkauksesta lähellä ojaa olevien painanteiden 1 ja 4 tuntumasta. Lähimmillään painanne on vain pari metriä rajasta, jota pitkin kelkkareitti on suunniteltu kulkemaan.
Paikan tarkastuksessa kesällä 2014 todettiin asuinpaikan halkaisevan metsätien koillispuoli (3 asumuspainannetta) äestetyn, ilm. v. 2013.

Hautakangas (1000018802) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ennestään tuntematon jätinkirkko sekä kivikautinen asuinpaikka sekä kuoppia ja tervahauta, jotka löytyivät tarkastuksessa v. 2009 Ängeslevänjoen itäpuolella, lähellä Muhoksen rajaa sijaitsevalta Hautakankaalta.
Hautakangas on varsin loivapiirteinen ja reunoiltaan hiekkainen kivikkokangas. Kankaan reunoilla kasvaa mäntyä. Korkein kohta on hakattu parisenkymmentä vuotta sitten ja kasvaa nyt harvahkoa nuorta mäntyä ja koivua. Maaperää ei ole muokattu. Kankaan reunoilla, etenkin sen luoteisosassa on vankempaa männikköä. Kankaan korkeimmalla kohdalla on kookas kehävalli, jota voi kutsua jätinkirkoksi. Kehävallin itäpuoleinen rinne on muita jyrkempi. Jätinkirkon kaakkoispuolella on kaksi sammalen peittämää kuoppaa. Asuinpaikka sijaitsee jätinkirkon pohjoispuolella rinteen alaosassa vähäkivisessä hiekkamaassa. Kankaan luoteisosassa on varsin kookas tervahauta, joka aikoinaan on kankaalle antanut nimen. Haudan halkaisija on noin 17-18 metriä ja sen halssi on lounaaseen. Tervahaudan eteläpuolella sekä etenkin jätinkirkon koillispuolella kankaan alarinne on tuhoutunut hiekanotossa. Paikalla on useita vaihtelevanlaajuisia lapioaikaisia hiekanottokohtia, joiden syvyys on puolisen metriä tai hieman enemmän.
Jätinkirkolle mitattiin askelmitalla pohjois-eteläsuunnassa pituutta vallin ulkoreunasta ulkoreunaan noin 46–48 metriä ja sisämitaksi 43–45 metriä. Itä-länsisuunnassa kehän ulkoleveydeksi saatiin noin 38–40 metriä ja sisämitaksi noin 33–35 metriä. Uloin kehävalli vaihtelee sekä korkeudeltaan että leveydeltään. Heikoimmin valli erottuu länsilaidalla, missä sen korkeus on vähimmillään vain parisenkymmentä senttimetriä. Tälläkin kohtaa valli kuitenkin erottuu maastossa selvästi sitä seurattaessa, hieman kauempaa matalaa sammalen ja jäkälän peittämää vallia on hankalampi erottaa. Selvimmillään valli on kehän pohjoislaidalla, missä sen korkeus on runsaat puoli metriä. Eteläsivun valli ei juuri eroa tästä. Vallin leveys on noin 2–2,5 metriä. Leveimmillään se on kehän itäsivulla, jonka keskivaiheilla näyttäisi olevan ikään kuin pullistuma ulospäin. Itäosaltaankin vallin ulkoreuna rajautuu jokseenkin selvästi. Sen sijaan kehävallin sisäosan itäinen puolisko on varsin kivikkoinen. Kivikkoon on kuitenkin raivattu pieniä asumuspohjia muistuttavia raivioita, joista kivet on heitetty kaareviksi valleiksi raivioiden ympärille. Kehävallin koillisen osan sisäpuolella on peräkkäin neljä raiviota, joista eteläisin mainitun pullistuman kohdalla. Näillä sijoilla voisi hahmotella ainoaa aukkoa ulkoisessa kehävallissa. Kohdassa, missä pullistunut kehävalli kääntyy sisään, on ehkä sisärakenteiden selkein pieni kehävalli, jonka raivattu ala on noin 4 x 7 metriä. Sitä ympäröivä kivivalli on leveydeltään samaa luokkaa kuin ulkovallikin.

Pilkkakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pohjoisen pääradan itäpuolella sijaitsevalla Pilkkakankaan moreenikankaalla todettiin suunnitellun maa-aineksen ottoalueen tarkastuksessa keväällä 2011 16 maakuoppaa kolmella läheisellä alueella.
Ensimmäinen alue on Pilkkakankaan koillisosan kaakkoon laskevassa rinteessä, pohjoiseen johtavan tien ja tienristeyksen eteläpuolella. ohjoiseen vievästä tiestä muutama metri itään tavattiin noin 40–50 metrin matkalla kaikkiaan 11 kuoppaa. Niiden halkaisija on 2-2,5 metriä ja syvyys syvimmillään ½ metriä. Kuopat ovat pyöreitä, lukuun ottamatta yhtä, jonka on noin 3,5 x 1,5 m. Kuopat ovat pitkänomaisessa muodostelmassa, muttei pyyntikuoppien tapaan jonossa. Parin kuopan reunalla todettiin huuhtoutumiskerros ja yhden kuopan pohja tuntui tunnusteltaessa kiviseltä.
Keskimmäinen alue 2 sijaitsee edellisestä lähes 100 metriä lounaaseen, pohjoiseen johtavan tien itäpuolella, jossa todettiin lähekkäin kaksi pientä kuoppaa, halkaisijaltaan 1,5 - 2 metriä ja syvyydeltään noin 40 cm.
Lounainen alue 3 sijaitsee pohjoiseen johtavan tien länsipuolella kohdassa, missä kankaan lakiharjanne tekee itään avautuvan mutkan. Tämän harjanteen suojassa olevan alueen pohjoispuoliskosta on kolme kuoppaa, joista keskimmäinen on vallien ympäröimä ja alueen kuopista suurin, valleineen noin 5 metriä, itse kuopan halkaisijan ollessa noin 2,5-3 metriä. Sen syvyys on runsas ½ m. Kuoppaan tehty koekuoppa paljasti kiviä, kivien luontaisen liuskemaisen haurauden ja osin roudan vuoksi selviä kuumuuden jälkiä ei tavattu, mutta pohjimmaisena pilkotti kvartsipitoinen selvästi haurastunut kivi. Tälle alueelle tehdyissä muutamissa koekuopissa asuinpaikan merkkejä ei tavattu. Tämä ei kuitenkaan sulje pois asuinpaikan mahdollisuutta. Alue rajattiin niin, että raja kiersi pohjoisessa ja lännessä läheltä kivikkoisen rinteen alareunaa ja etelässä kohtaan, missä maaperä muuttuu selvästi kivikkoisemmaksi, kymmenkunta m eteläisimmästä kuopasta.
Tehtyjen havaintojen ja kuoppien keskinäisen sijoittumisen perusteella arvioitiin. että kyse on keittokuopista varhaismetallikautisella korkeudella. Kohteet rajattiin ottoalueen ulkopuolelle.
Myös peruskartalle pohjoisempana merkityn tervahaudan alue rajattiin ottoalueen ulkopuolelle. Hauta oli nuoren puuston peittämä. ja sen halkaisija valleineen on noin 9-10 metriä ja sen halssi oli kohti etelälounasta olevaa loivaa rinnettä.
Kivikkoiselta lakiharjanteelta kivirakenteita ei tavattu. Kivikko koostui nostannaista suuremmista kookkaista kivistä, eikä ole houkuttelevaa kulkemiseen tai rakenteiden tekoon. Ottoalueen pohjoispään kartalla kivikkonyppylänä erottuva kumpare on vanhaa ottoaluetta, jossa oli hevosaikaiseen ottotapaan kuuluvia kivivalleja, mutta myös nuorempaan maan-/kivenottoon viittaavaa, ilmeisesti otettu läheisen rautatien tarpeisiin.
Elokuun 2011 inventoinnissa Pilkkakankaan pohjoisosassa havaittiin uusi keittokuoppa-alue (Alue 4, 10 keittokuoppaa). Löytöinä kvartsi-iskos (KM 38871).

Karjakivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kala- ja Pyhäjoen rajankäyntiin (1700-luku) liittyvä rajapyykki sijaitsee Haapajärven ja Pyhäjärven rajan taitekohdassa Pitkänkankaantien varrella. Pari metriä halkaisijaltaan olevaan pöytämäiseen siirtolohkareeseen on kaiverrettu mm. rajalinjaa osoittavia viivoja, kirjaimia ja Ruotsin valtakunnan vaakuna.
Tarkalleen Haapajärven ja Pyhäjärven rajalla, Pitkänkankaantien (mt 7622) ja Taimikkokankaalle johtavan metsäautotien risteyksestä noin 20 m etelään. Maasto on hyvin hiekkaista mäntykangasta. Kohteesta 200–300 m koilliseen sijaitsee Pitkänkankaan harju.
Kyseessä on 1760-luvulla tehtyyn Kala- ja Pyhäjoen pitäjien rajankäyntiin liittyvä merkki. Rajamerkkiin, 2–3 m leveään ja metrin korkuiseen laakeaan kiveen on hakattu noin 80 cm halkaisijaltaan oleva ympyrä ja pitäjien rajaa merkitsevä viiva. Ympyrän sisälle on piirretty myös Ruotsin valtakunnan vaakuna, vuosiluku 1761, sekä rajakiven numero 181. Ympyrän alle on kirjoitettu rajankäynnistä vastaavan maanmittari Carl Holmlundin nimikirjaimet. Kiven pinta viettää loivasti etelään.
Kohteelle on kuljetettu kivilohkareita mahdollisesti tien teon yhteydessä, mutta rajamerkki kaiverruksineen on helposti havaittavissa.

Himanka Kannuskylä Oravakorven patteri (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Suomen sodan aikainen patteri, joka on merkitty sodanaikaiseen karttaan (SKA Del V.Pl.XXX.). Nykyisen Kalajoen ja Kokkolan rajan tuntumaan on merkitty 5 jalkaväen ampumasuojaa, joista keskimmäisen suojan kohdalla on muinaisjäännöspiste. Paikka on korkea hiekkaharjanne (luonnonsuojelualue). Inventoinnissa 2017aAmpumasuojaa ei enää havaittu. Harjanne on täynnä eri-ikäisiä hiekanottopaikkoja. Inventoinnissa tarkastettiin kaavan alueella sijainneet ampumasuojat mj-pisteen länsipuolella, alue on kuitenkin kokonaan tasoitettu.
Mainittuun karttaan on merkitty Himangan Kirkonmäen ja Raumankarin eteläpuolelle tykistöpatterit, jotka ovat viimeistään 1800-luvun lopulla jääneet rakennusten alle ja ilmeisesti kokonaan tuhoutuneet.

Tyvelänniemi länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Yksittäinen mahdollinen pyyntikuoppa Kontioluoman ja Vähäjärven välillä, Tyvelänniemeen vievän tilustien pohjoisreunassa, maantien 842 risteyksestä noin 70 m itään. Kuoppa on pyöreä, halkaisijaltaan noin 2,5 m ja ½ m syvä. Koepistoissa sen valliin sekä pohjalle todettiin molemmissa huuhtoutumiskerros osoittaen sen korkeaa ikää. Kuopan eteläpuolella tien reunassa on kaivinkoneella tehty rouhaisu. Kuopasta muutamia kymmeniä metrejä luoteeseen havaittiin pari myöhäistä kuoppaa. Tien eteläpuolella, pyyntikuopasta noin 100 m kaakkoon todettiin edellistä suurempi kuoppa, joka arvioitiin melko myöhäiseksi. Kuopan pohjalla on joka tapauksessa selvästi myöhäinen kaivanto. Tilustie kulkee laajahkon umpeen kasvaneen sorakuopan halki.
Tyvelänniemen kärjessä, runsas 700 m pyyntikuopasta itään, on kaksi vanhempaa maakuoppaa (kohde Tyvelänniemi kärki).

Tyvelänniemi kärki (Maarakenteet)
Tuntematon ajoitus; Vähäjärveen lännestä pistävän Tyvelänniemen kärjen hiekkaharjanteella on Tyvelän kaavamuutosalueen tarkastuksessa 2011 todettu kaksi pienehköä maakuoppaa. Läntisempi näistä on pienempi, halkaisijaltaan alle 2 m ja pohjan pintakerroksen alla melko kivinen. Mahdollisesti kyse on keittokuopasta. Sekä kuopan vallissa että sen pohjalla on huuhtoutumiskerrosta, joten kyseessä on vanhempi, mahdollisesti esihistoriallinen kaivanto. Tästä noin 30 m itään niemen nokkaa kohti on halkaisijaltaan noin 2,5-metrinen kuoppa. Muita kuoppia ei todettu niemen kärkiosan tarkastuksessa. Noin 700 m länteen todettiin yksi mahdollinen pyyntikuoppa (Tyvelänniemi länsi).

Jyrkkäkosken leirintäalue (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kivarijärveen laskevan Kivarijoen suun etelärannalla sijaitsevan Törrönkankaan koillisosassa rantavallilla on inventoinnissa vuonna 2004 havaittu neljä kuoppaa, joista yksi arvioitiin myöhäiseksi muut ovat ilmeisesti pyyntikuoppia. Ne sijaitsevat leirintäalueen matkailuvaunualueella ja ovat kooltaan noin 2 x 1 - 1,5 m ja noin 10 - 25 cm syviä. Kolmessa kuopassa todettiin paksu huuhtoutumiskerros, joka puuttui yhdestä. Mahdollisesti ne ovat osa pyyntikuoppajärjestelmää. Hieman idempänä joen pohjoispuolella on viisi samantyyppistä kuoppaa (kohde Hautakangas).
Vuoden 2011 tarkastuksen perusteella kaikkiaan 4 kuoppaa on todettu muianisjäännöksiksi (ks. alakohteet 1-4). Lisäksi alueella todettiin lähinnä tuulenkaadon aiheuttamia luontaisia kuoppia tai painanteita.

Ruukinkoski (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Tyrnävän eteläosassa Nakkulanperän koillispuolella on Kärsämäenjoen Ruukinkosken pohjoisrannan noin 3-metrisen törmän päällä pienehkö peruskartallekin merkitty tervahauta kosken alapuoleisen jokisuvannon yläosassa. Sen liepeillä on muutamia siihen liittyviä kaivantoja.
Tervahaudasta noin 80-100 m lounaaseen on selkeästi myöhäisten kuoppien lisäksi pari vanhempaa pyöreähköä kuoppaa, halkaisijaltaan noin 2 m (kuopat 1 ja 2). Joen muodostamassa niemekkeessä on myös 2-3 asumuspainanteita muistuttavia painanteita, jotka kuitenkin lienevät luontaisia. Paikka sijaitsee joen puhkomalla hiekkaisella Ruukinkankaalla kivikautisella korkeudella, mutta joen suuntaisesti kulkevalla tieuralla ei havaittu esihistorialliseen toimintaan viittaavia merkkejä.
Vuoden 2013 tarkastuksessa todettiin Kärsämänjoen pohjoisrannan vaiheilla lähes 300 m matkalla peruskartalle merkitystä tervahaudasta lounaaseen kaikkiaan 14 maarakennetta, joista 2 tervahautaa, yksi isompi painanne, joka voi olla luontainen sekä pienempiä kuopparakenteita, joista ainakin osassa selvä huuhtoutumiskerros. Runsaat 200 m suvannon tervahaudasta on vielä 1950-luvulla sijainnut ulkorakennus, todennäköisesti lato.
Rakenteet ovat ainakin historialliseen aikaan, ainakin tervanpolttoon ja mahdollisesti ruukin toimintaan liittyviä. Osa pienemmistä kuopista lienee esihistoriallisia, mahdollisia pyyntikuoppia, joiden valleilla todettiin myös podsolimaannos.
Koskessa olleen ruukin mahdollisia jäännöksiä ei ole tarkastettu, mutta laserkeilausaineistojen perusteella uomaan tehdyt muutokset viittaavat myllyn paikkaan ja kosken kohta sisältyy kohteen aluerajaukseen. Lidar-aineiston perusteella myös kohteen rajauksen alapuolella jokivarressa lienee kuoppia, mm. tervahauta.

Koskelansuo (Maarakenteet)
Tuntematon ajoitus; Iijoen eteläpuolella, noin 2 km Pahkakosken voimalasta lounaaseen on Yli-Iin takaisessa Iin enklaavissa Koskelansuon länsireunassa olevalla etelä-pohjoissuuntaisella hiekkaperäisellä matalalla kankaalla kaksi painannetta noin 150 m päässä toisistaan. Näistä pohjoisempi kangassaarekkeen pohjoispäässä on pyyntikuoppamainen, hieman suppilomainen painanne, halkaisijaltaan 3 m ja 50 cm syvä. Edellisestä 150 m suoraan etelään kankaan länsiosassa on laakempi, noin 5 x 3 m laajuinen ja 30 cm syvä, pieneltä asumuspainanteelta vaikuttava painanne. Metsä alueella oli pohjaltaan rikkumaton, eikä koekuoppia tehty. Portinkumpu 1 asumuspainannekohde on noin 500 m pohjoiskoilliseen.

Näsiönkangas länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka itä-länsisuuntaisen Näsiönkankaan länsiosan kangasharjanteella. Alueella on useampia pitkänomaisia dyyniharjanteiden rajaamia, yli 10 m pituisia painanteita, joista ainakin osa lienee pelkästään luontaisia. Osa näistä sekä pyöreähköt painanteet ja pienemmät kuopat näyttävät kuitenkin olevan kivikauteen ajoittuvia rakenteita. Yhteen pyöreähköön ja melko laakeaan, halkaisijaltaan noin 5-metriseen ja noin 50 cm syvään painanteseen tehdyssä koepistossa todettiin kulttuurimaata, palanutta hiekkaa sekä palaneita luunpaloja. Mahdollisesti kyse on pienehköstä asumuksenpohjasta (painanne 1). Myös yhdessä pitkänomaisessa painanteessa todettiin palanutta hiekkaa ja pari hieman epävarmaa kvartsia (painanne 2).
Painanteiden ym. rakenteiden muodostama alue on harjanteen suunnassa lounaasta koilliseen noin 150 m ja poikittain 30-40 m luokkaa. Lisäksi koillisessa noin 150 on näistä erillään matalamman soistuneen alueen erottamana tien eteläreunassa kaksi peräkkäistä painannetta, joista toinen on yli 10-metrinen. Ne ovat soistuneet, pohjanaan vahva turvekerros, johon tehdyssä koepistossa todettiin paksu huuhtoutumiskerros sekä rapautuneita kiviä. On kuitenkin mahdollista, että ne ovat luontaisia muodostumia.
Pääosa havaituista painanteista ym. rakenteista ja muodostumista on lueteltu alakohteina. Vain koekuopituksella on arvioitavissa, mikä osa alueesta ja rakenteista on kivikautista asuinpaikkaa ja sen rakenteita, mikä luontaisia muodostumia.
Noin 220 m itään koillisista painanteista on Näsiönkankaan yksittäinen, aiemmin asumuksenpohjaksi tulkittu painanne.

Palokangas 1 (1000018973) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, halkaisijaltaan noin 7 m, ent. Piippolan kunnan luoteisosaassa, ent. Pulkkilan vastaiselta rajalta noin 40 m kaakkon. Paikka on Palokankaan koillisreunaa, 80 m valtatieltä 19 koilliseen, sen suuntaisen metsätien koillispuoleisella matalalla harjanteella. Varhaisempiin muinaisjäännöksiin viittaavaa ei havaittu lähiympäristön pinnan tarkastuksessa vuonna 2011, jossa yhteydessä alueeelle ei tehty koekuoppia. Lähialueen kankailla on peruskartalle merkittyinä useampia tervahautoja, lähin ylempänä Palokankaalla, tästä noin 600 m etelään.

Niskakoski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaksi vierekkäistä mahdollista pyyntikuoppaa Iijoen Niskakosken yläpuolisen Särkkäsuvannon länsiosassa, joen eteläpuolella. Ne ovat halkaisijaltaan noin 3,5 - 4 m ja syvyydeltään 60 ja 40 cm. Inventoinnin yhteydessä molemmissa havaittiin huuhtoutumiskerros. Kuoppien välillä kulkee tilanraja itäisemmän osia leikaten. Kuopat sijaitsevat loivasti etelään laskevassa rinteessä. Niistä länteen noin 400 m sijiatsee yksittäinen pyyntikuoppa (Niskakoski 1).

Matorämiö länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Valtatie E75 itäpuolella liittymän 15 kohdalla, moottorien ja sen ylittävän Haukiväylän risteämiskohdasta kilometrin itäkaakkoon sijaitsee Matorämiö -nimisen metsittyneen suon länsipuolella neljä loivapiirteistä maakuoppaa. Ne ovat matalan moreenikankaan itälaidalla, suota kohti laskevan rinteen yläpuolella, mäntyä kasvavan kankaan reunalla. Heti kohteen eteläpuolella oli tarkastettaessa vuonna 2011 vastikään hakattu ja äestetty palsta. Kuoppia lähin äestysura kulkee vain vajaan metrin päässä lähimmästä kuopasta. P
Kuopista keskimmäisen (kuopan 1) halkaisija on noin 3 metriä ja syvyys 40–50 cm Sen keskelle tehty pieni koepisto paljasti kiviä, jotka olivat osin kuumuuden haurastuttamia. Kuopasta noin 6 metriä luoteeseen ja kauimpana kankaan reunasta oleva kuoppa 2 oli muodoltaan samanlainen. Kuopasta 1 noin 6 metriä itään ollut kolmas kuoppa oli halkaisijaltaan noin 1,5 metriä ja syvyydeltään noin 20–30 cm. Neljäs kuoppa sijaitsi noin 4 metriä kaakkoon kuopasta 1. Sen halkaisija oli noin 2 metriä ja syvyys noin 30 cm. Kuoppien 2-4 pohjalla tuntui olevan kiviä kenttälapion terällä tunnusteltaessa.
Kuoppien keskinäisen sijainnin ja niistä tehtyjen havaintojen perusteella kyseessä ovat ilmeisesti keittokuopat. Kuoppien läheisyyteen tasaiselle kankaalle tehtiin muutama koekuoppa, mutta asuinpaikkaan viittaavia jälkiä ei havaittu. Ainoa viite mahdollisesta asuinpaikkapinnasta oli muutama palanut kivi äestysurassa kuopista kolmisenkymmentä metriä länteen/länsilounaaseen kohdassa p = 7230053, i = 3427294

Uudenperä (Maarakenteet)
Historiallinen; Kellonlahden pohjoisrannalla Uudenperän alueella todettiin Hätälä-Vehkaperä asemakaava-alueen tarkastuksessa 2011 kaksi maakuoppaa pääosin mäntyä kasvavalla matalalla moreeniharjanteella. Harjanteella on puolentusinaa kuoppaa, joista enimmät moderneja. Kaksi kuopista vaikutti muita vanhemmilta.
Kuopista kaakkoisempi on suoran, rajalinjaa noudattavan polun kaakkoispuolella harjanteen laella. Kuoppa on osin nuoren kuusen ja osin kuivuvan männynlatvuksen peittämä. Kaakko-luode suuntaisen kuopan ala on noin 2,5 x 1,5 metriä ja syvyys 30–40 cm. Kuopan matalassa vallissa arvioitiin olevan heikko huuhtoutumiskerros/huuhtoutumiskerroksen alku, minkä perusteella kuoppa ei liittyne myöhäiseen toimintaan tai asumiseen alueella.
Luoteisempi kuoppa sijaitsi edellisestä noin 90 metriä ja rajasta karkeasti noin 75–80 metriä länsiluoteeseen. Kuoppa oli aivan harjannetta noudattelevan polun vieressä, sen pohjoispuolella. Jokseenkin pohjois-eteläsuuntaisen kuopan ala oli noin 3 x 1,5 metriä ja syvyys noin 40 cm. Alarinteen puolella oli erotettavissa matalaa vallia. Kuopan reunalla oli vastaava heikko huuhtoutumiskerroksen alku kuin kaakkoisemmankin kuopan vierellä. Kuoppaan oli heitelty jonkin verran kuivia risuja.
Vaikka kuoppien ajoitusta ja luonnetta ei pystytty tarkemmin määrittämään, ne arvioitiin kiinteiksi muinaisjäännöksiksi. Toisin on alueen selvästi nuorten kuoppien laita, joita on ainakin kohdissa (YKJ) 7226113/3421465, 7226149/3421440, 7226150/3421383 ja 7226174/3421397, joista viimeksi mainittu on iäkäs tuulenkaato. Kankaan liepeillä oli myös matalia kaivantoja muistona vanhasta lapioaikaisesta hiekanotosta, mm. kohdissa 7226140/3421530 ja 7226100/3421075.
Kaavassa kuoppakohteet sijoittuvat Korpilinna nimiseksi puistoalueeksi (VL-1) merkitylle alueelle.

Vehkaperänletto (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviniemen ja Vehkaperän välissä merenrannalla olevassa, noin 300 metriä pitkässä lounaaseen pistävässä alavassa Vehkaperänleton niemen kärjessä on muuta niemeä korkeampi ja kuivempi pitkänomainen kumpare.
Kumpareella tavattiin tarkastuksessa 2011 ruohon peittämä kiuaskiveys, jonka ala on noin 2 x 2,5 metriä ja korkeus noin 40 cm. Kumpareen pohjoisrinteessä olevan kaksoispetäjän länsi-/lounaispuolella sijaitsevalle kohteelle mitatun sijainnin tarkkuus on kymmenisen metriä. Selviä rakennuksenjäännöksiä sen ympärillä ei varmuudella havaittu. Kohde sijaitsee kumpareen pohjoisreunalla väylämerkistä itäkoilliseen. Muualta kumpareen laki on myöhäisen maankäytön turmelemaa.
Kumpare on paljastunut merestä 1700-luvun alkupuolella, mutta kiuasjäännös liittynee aikaisintaan 1800-luvulla tai 1900-luvun alkupuolella paikalla olleeseen rakennukseen. Sijaintinsa perusteella voi olettaa, että kyseessä on kalastajien majan kiuas.
Niemen tyvessä on vedenpuhdistamo, jonka luota niemeen johtaa puomin sulkema tie. Niemen kärjessä kumpareen länsipäässä on moderni väylämerkki, kumpareen itäpää on yksityisenä telakkana.

Päivärinne 2 (1000019079) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Jokirinteen sairaalan eteläpuoleisessa Oulujokeen viettävässä kohtalaisen kivikkoisessa rinteessä sijaitseva hiilihauta. Sen läpimitta on noin 4 m ja syvyys noin 1 m. Kairanäytteessä todettiin selvästi hiiltä. Vuoden 2010 inventoinnissa paikannetun ja tarkastetun hiilihaudan lähimaastoon kaivettiin muutamia koekuoppia, joista ei tullut löytöjä.

Kontio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kalajoen länsirannalla Kontion tilan ja joesta länteen virtaavan Kopakkaojan kaakkoispuolella, loivan joenmutkan ja entisen koskipaikan kohdalla sijaitseva myllyn perustus. Myllyn jäännökset sijaitsevat matalalla jokitörmällä. Paikalla on on n. 5 x 2 metrin alueella kivistä ja maasta koostuva kumpumainen alue. Kummun ympäristössä on lisäksi kiveystä sekä kuoppia, joista määriteltävien rakenteiden erottaminen on vaikeaa. Perustan länsipuolitse kiertää entinen
myllynoja, joka erottuu selvästi maastossa.
Mylly on ollut läpimitaltaan n. 6 m, vesipyörä n. 2,5-3 m. Laitos pystyi
jauhamaan tulva-aikana n. 30 tynnyriä päivässä. Vuoden 1855 myllyluettelon mukaan useimmat Kalajoen varressa sijainneet myllyt olivat toiminnassa jo 1700-luvun puolella.12 Kontion mylly on merkitty vuodelta 1833 peräisin olevalle uudistetulle isojakokartalle. Joen toisella puolella asuva. Muistitiedon mukaan paikalla olisi ollut myllytoimintaa vielä 1900-luvun puolellakin.

Mäkikangas (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee valtatie 8:n ja Kalajoen kunnanrajan leikkauspisteessä 2,1 kilomteriä itään laajan Mäkikangas-nimisen kallioisen kankaan koillisreunassa, korkeimmalta kohdalta noin 200 m etelään. Röykkiö on soikea, kooltaan noin 3 x 4 m ja korkeutta sillä on noin 30 cm. Kivet ovat pään kokoisia kookkaampia, halkaisijaltaan 30–40 cm. Röykkiötä on pengottu.
Röykkiöstä noin 100 m länteen on kallioleikkauksen suojaamalla alatasanteella kvartsijuoni, jota näyttäisi käytetyn louhospaikkana. Kohdetta voidaan varauksin pitää tarkemmin ajoittamattomana kvartsinhankintapaikkana.
Vuoden 2011 inventoinnissa kohteen sijaintia tarkennettiin GPS-paikannuksella.

Isokangas etelä (Yli-Ii) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Isokankaan eteläosassa voimalinjojen risteyskohdan luoteispuolella ja osin risteyskohdassa. Isokankaan etelään laskevassa rinteessä erottuu kaksi hyvin kehittynyttä muinaista rantatörmää (ks. yleiskarttaluonnos). Maaperä on hienoa kivetöntä hiekkaa ja kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivaa kangasmetsää. Ylemmällä terassilla on yksi matala asumuspainanne ja alemmalla terassilla on kaksi asumuspainannetta (tarkemmat tiedot ks, alakohteet). Painanteet ovat jokseenkin kaakko-luodesuuntaisessa rivissä noin 60 metrin matkalla. Luoteisin painanne 3 on ylempänä, painanteet 1 ja 2 samalla alemmalla korkeudella. Painanteiden 2-3 välissä on maakuoppa.
Painanteesta 1 noin 95 metriä itäkaakkoon on palaneiden kivien muodostama kumpare (alakohde palokivikumpu).
2021: Kohde on ennallaan.

Isomaa (Yli-Ii) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iin, Yli-Iin ja Haukiputaan yhteisestä rajapisteestä noin 3 km itään, entisen Yli-Iin kunnassa. Paikalla sijaitsee moreeniharjanteen laella kapea, noin 600 metriä pitkä rakkakivialue, jonka eteläpää on maa-aineksen oton tuhoamaa. Rakkakivikko sijaitsee korkeudella 47,5–53,4 m mpy. Rakkakivikon korkeimmalla kohdalla on kolmiomittauspiste. Paikalla sijainnut puurakenteinen torni on romahtanut.
Paikalla havaittiin rakkakivikossa 6 kuoppaa, jotka vaikuttavat ns. rakkakuopilta, eli ihmisen tekemiltä säilytyskuopilta. Havaitut kuopat eivät sijaitse rakkakivikon korkeimmalla kohdalla, jossa kolmiomittaustorni on sijainnut, vaan entisestä tornin paikan etelä- ja pohjoispuolella.
Rakkakuoppa 1: halkaisija 2,5 m, ympärillä matala kehämäinen valli
Rakkakuoppa 2: halkaisija 1,5 m
Rakkakuoppa 3: halkaisija 2,5 m
Rakkakuoppa 4: soikea 2 x 3 m
Rakkakuoppa 5: halkaisija 2 m
Rakkakuoppa 6: halkaisija 1,5 m
Vuoden 2016 tarkastuksessa alueen rajausta tarkennettiin. Alueella on aiemmin havaittujen lisäksi jokunen pieni kuopanne ja muokattua rakkaa. Myös kolmiotornin alueella on ilmeisesti ollut vanhoja rakkakuoppia.
2021: Rakka-alueen ympäristö on avohakattu ja muokattu, alueen yli kulkee sen pohjoisosassa koneen ajoura kohdalla, mihin oli merkitty inventoinnin 2011 kuopat 2 – 4, niitä ei enää havaittu. Inventoinnissa 2021 kartoitettiin 4 kuoppaa.

Haminakallio (Kivirakenteet)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vasannavan viljelysmaa-alueesta noin 2 km kaakkoon, Mehtäkylästä Vasankariin johtavan tien eteläpuolella, palteisen kallioalueen luoteisreunassa. Vuoden 1975 tarkastuskertomuksessa kohteesta tunnettiin vain yksi röykkiö (Röykkiö 1), ja sen sijainti oli määritetty virheellisesti.
Kohteessa on neljä pitkäröykkiötä, joista yksi (röykkiö 4) on keskeneräinen tai osin purettu. Röykkiöillä on yhteisiä piirteitä: Ne on rakennettu kalliopohjalle, pienialaisten pahtojen jyrkemmille pohjois-/koillisreunoille. Ne ovat kaikki kapeita ja pitkiä, ns. pitkäröykkiöitä. Röykkiöt ovat matalia ja niissä on vain paikoin useampia kivikertoja ja monessa kohdin niiden sisälläkin on paljasta kalliopintaa. Tässä mielessä ne ovat ikään kuin röykkiöiden ja latomusten sekamuotoja. Kivikertoja on pääosin 1–2, vain joissakin kohdin 3 kivikertaa. Röykkiöt on rakennettu keskimäärin halkaisijaltaan 30–40 cm kokoisista kivistä.
Ainakin röykkiöissä 2 ja 4 röykkiön alla on kallion halkeamia ja onkaloita, jotka on täytetty kivillä. Kiviä on siis eniten halkeamien kohdalla, ja kalliopohjaisissa kohdissa vain harvakseltaan tai ei ollenkaan.
Kaikki röykkiöt sijaitsevat halkaisijaltaan 100 metrin alueella. Röykkiöiden väliset etäisyydet ovat pisimmillään 90 metriä (1 ja 4) ja lyhimmillään noin 40 metriä (3 ja 4)Röykkiöt 1 ja 2 sijaitsevat alemmalla tasolla, noin 40 m mpy, ja röykkiöt 3 ja 4 ylemmällä tasolla 42,5 m mpy korkeuskäyrän yläpuolella, arviolta noin 43–44 m mpy korkeudella.
Alue on muodoiltaan pienimuotoista ja rikkonaista kalliota. Valtapuuna on mänty. Kallioiden laet ovat jäkälän peitossa ja kallioiden välit kosteaa mäntyvaltaista metsää.
Röykkiö 1 on 9 metriä pitkä ja 2–3 metriä leveä. Röykkiö 2 on 10 metriä pitkä ja 2–2,5 metriä leveä. Röykkiö 3 on 9 metriä pitkä ja 2–2,5 metriä leveä. Hajanaisesti kivetty röykkiö 4 on 14 metriä pitkä ja vaihtelevasti 2–3 metriä leveä. Röykkiöille on mitattu koordinaatit vuosien 2011 ja 2014 tutkimuksissa.

Karsikko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Isokokoinen tervahauta sijaitsee Karsikko nimisen suoalueen eteläreunalla, pienellä hiekka- ja kalliopohjaisella saarekkeella. Kohde on merkitty peruskarttaan.
Tervahauta on halkaisijaltaan noin 12-13 metriä. Keskuskuopan syvyys arviolta 1,5 metriä.
Haudasta 18 m länsi-lounaaseen on kolme kuoppaa 1x1x,7 m ja kaksi aivan vierekkäistä 2,5x2,5x0,3 m. Kyseessä saattaisi olla maahan kaivetun tervapirtin jäänteet. Tervahaudasta 70 m luoteeseen rännihauta (tervaränni) kooltaan 3,5 x 2 x 0,3 m.

Takustankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee tiheässä mäntytaimikossa hiekkapohjaisella kankaalla. Kohde on merkittynä peruskarttaan. Isokokoisen tervahaudan vallit ovat elänten pesäkolojen puhkomat.
Tervahauta on halkaisijaltaan noin 15 metriä. Keskuskuopan syvyys arviolta noin 2,2 metriä.

Juurakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Juurakon tervahauta sijaitsee suopohjaisen alueen keskellä, kahden kallion välisellä hieman korkeammalla hiekka-alueella. Mäntyvaltaisen metsän maaperä on hienoa hiekkaa. Maapohja on kostea, ja paikalla kasvaa runsaasti suopursua. Kohde on merkitty peruskarttaan.
Tervahaudan halkaisija on noin 17 metriä. Keskuskuopan halkaisija 7 metriä ja syvyys noin 0,6 metriä.
Vuoden 2014 inventointihavaintojen perusteella vieressä jonkinlainen kämpän tms. työmaa, joka ei kuitenkaan uhkaa tervahautaa (selvästi sivussa).

Sydänneva (1000019105) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sydännevan itäreunalla loivapiirteisellä kalliokohoumalla, suoalueen läpi kulkevan tien lounaispuolella, noin 20 metriä tiestä. Kallion lounaisreunalla on pienialainen, noin 10 x 10 metrin laajuinen louhosalue. Paikalta lohkotuissa kivissä ja kalliossa ei näy poran jälkiä.

Koivuhaka (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vasannevantien koillispuolella pienialaisella kallioalueella. Loivapiirteisen kallionkumpareen lakialueella sijaitsee ainakin Kaksi aluetta, jossa on harjoitettu kotitarpeeksi pienialaista kallion louhintaa. Alue 1 on laajuudeltaan noin 15 x 15 metriä. Samalla kalliolla on myös toinen pienialainen louhoisalue.

Haminakallio 2 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Pienialainen kotitarveluohos Haminakallion laella, noin 400 metriä röykkiökohteesta Haminakallio 1 suoraan etelään. Kallioreunaa on louhittu noin 8 metrin matkalla. Osa lohkotuista kivistä jäänyt paikalle.

Säynäjäjärvenkangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kuivaniemen kirkosta n. 7 km itään, Säynäjäjärveen pohjoisesta laskevan Laukkuojan suusta n. 350 m pohjoisluoteeseen. Säynäjäkankaan eteläpuolisen pienen kumpareen laella on kuperalakinen röykkiö, jonka halkaisija on n. 6 m ja korkeus n. 40 – 50 cm. Kohde Kuivaniemi 29.
Röykkiöstä gps-mittausten mukaan noin 40 m etelään on suohon ja kohti etelämpänä sijaitsevaa Säynäjäjärveä pistävässä niemekkeessä halkaisijaltaan noin 4 x 6 m ja 1,3 m syvä kuoppa. Sen ympärillä on kehässä 7 pienempää kuoppaa, kooltaan 1,5 - 2 m ja syvyydeltään noin 1 m. Tämän kuoppakehän halkaisija on 12 - 14 m. Keskellä olevan kuopan pohjassa todettiin koekuopassa melko ohuelti hiiltä. Kehän itä-/kaakkoispuolella on pari muuta kuoppaa, joista toinen jyrkempi seinäinen, toinen loivempi. Ne liittynevät edelliseen historialliselta ajalta peräisin olevaan mahdolliseen miilukuoppaan.
Edellisten kaakkoispuolella on lisäksi laakeahko painanne, jonka kaakkoisessa päätyvallissa havaittiin huuhtoutumiskerrosta, joten kyse on vanhasta painanteesta. Se on kooltaan noin 7 x 5 m. Parissa routaiseen pohjaan tehdyssä koepistossa ei löytöjä havaittu. Muodoltaan ja sijainniltaan painanne on sopiva kivikautiseksi asumuspainanteeksi (ks. alakohteet).
Vuoden 2012 inventoinnissa kohdetta ei tarkastettu (tie oli poikki).

Nilojärvi, Rajavartiosto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nilonjärven kaakkoispään koillisrannalla Nilonjoen niskasta 400 - 500 m pohjoiseen. Alueella on vuonna 1956 todettu kivikautinen asuinpaikka, johon liittyviä löytöjä tavattiin noin 300 metrin matkalla. Asuinpaikka on sittemmin suurelta osin tuhoutunut esikuntaa ja sen pohjoispuolisia asuintaloja rakennettaessa, mutta osia asuinpaikasta on todennäköisesti säilynyt.
Virheellisiä 2002 merkittujä kordinaatteja (7322983/598227) on korjattu likimääräisen arvion muk. 30.9.2011 (7319100/598385). Näitä tarkennettu alkuperäisen, kohteen arvioitua keskikohtaan soittavien koordinaattien mukaiseksi ja saman mukaan lisätty aluerajaus 23.10.2018. Rajausta tarkennettu inventoinnissa 2019.

Seppälänniemi (1000019185) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kolme suurta tervahautaa sijaitsevat Ahmasjärven pohjoisrannan keskiosassa Seppälänniemessä, Seppälänniementien itäpuolisessa metsässä, metsäteiden eteläpuolella. Tervahaudat on merkitty peruskarttaan, mutta GPS-mittaukset eivät osu aivan samoihin kohtiin. Eteläisin tervahauta on lähimpänä tietä, noin 20 metrin päässä. Pohjoisin tervahauta on noin 85 metriä siitä koilliseen ja itäisin 130 metriä itäkoilliseen. Tervahaudat ovat suuria ja hyvin ympäristöstään erottuvia. Avoimessa männikössä ei ole aluskasvillisuutta. Tervahautoja ei kartoitettu tarkemmin vuoden 2011 inventoinnin yhteydessä. Tervahautojen ympäristössä on ulkorakennuksia ja puutavaraa yms. varastoituna.

Pekkalansuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ahmasjärven koillispuolella sijaitsevan Pekkalansuon, muinaisen laajemman järvialtaan lahden pohjoispohjukassa sijaitseva taltan (KM 23735) löytöpaikka. Esine on löytynyt vuoden 1980 vaiheilla suon pohjoisreunan ojankaivuun yhteydessä. Paikalla on turvekerroksen alla hiekkaa kuten kuivan maan puoleiset alueetkin. Inventoinnissa 1987 paikalla ei havaittu muinaisjäännökseen viittaavaa, mutta paikalle ei tehty koepistoja ja paikka vaikuttaa hyvin sopivaksi asuinpaikan sijainnille.
Inventointi 2011: Ahmasjärventie kulkee 100 metrin törmän reunalla. Säilyneelle rantatasanteelle maantien luoteispuolelle kaivettiin tien suuntainen koekuopparivi (ampumaradan tien ympäristö). Koekuopissa oli löytöjä noin 170 metrin matkalla, kuoppia kaivettiin niin pitkälle matkalle kuin löytöjä tuli vastaan (kokonaisuudessaan 230 metriä). Kuopista löytyi palanutta luuta sekä kvartsi-, pii- ja kivilaiji-iskoksia KM 38865. Koekuopilla voitiin todeta, että Pekkalansuon luoteispuolella on kivikautinen asuinpaikka, mutta sen laajuutta ei ole kokonaan määritelty.

Rutelo (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Myöhäiseen rautakauteen ajoittuvien esineiden löytöpaikka Siikajoen kirkon ja joen länsipuolella, lähellä Siikajokisuuta. Löydöt on paikannettu pieneltä alalta, Rutelo nimiseltä hiekkakangas- ja dyynialueelta kesällä 2011. Löydöt koostuvat pronssisista rullapäisestä hevosenkenkäsoljesta, riipuksesta ja veitsentupen muotoisesta neulakotelosta sekä tulusraudasta. Soljessa oli jäljellä nahkaa tai tekstiiliä ja riipuksessa mahdollisesti jotakin orgaanista ainetta. Neulakotelossa puolestaan oli tuppimaisessa osassa puuvartta. Lisäksi samaan löytöön kuuluu mahdollisesti pronssinen (?) nappi. Esineiden löytäjän mukaan pronssiesineet olivat 30-40 cm syvyydellä yhdessä siten, että neulakotelo oli pujotettu soljen kaaren läpi, tulusrauta niiden läheltä samalta syvyydeltä. Löytöpaikka on kohonnut merestä vuoden 800 vaiheilla ja noin v. 1000 jKr se on sijainnut Siikajoen suussa olevalla saarella.
Löytöpaikasta noin 160 m kaakkoon sijaitsee maakivi, jossa on viisi pitkänomaista "kuppia" tasavälein. Ne ovat jokseenkin saman kokoisia,, 4,5 x 8,5 cm ja 2,5-4 cm syviä, sileitä ja jyrkkäreunaisia. Kupista yksi on kiven reunassa siten, että se on osin tuhoutunut kiven halkaisussa. Kupit eivät liittyne halkaisuun, mutta ovat pitkulaisina ja jyrkkäreunaisina epätyypillisiä kuppikivien kuppeihin verrattuna. Kyse lienee rautakautta nuoremmista kupeista.
Paikalla tehtiin koetutkimus syksyllä 2011, jossa koekaivausaloilta löytyi 2 hevosenkenkäsolkea, 2 palaa piitä sekä palanutta savea (KM39017:1-5). Tutkimuksessa todettiin, että kyseessä on kiinteä muinaisjäännös, mutta sen luonnetta ei saatu varmuudella selville. Oletettavasti kyse ei ole haudasta, vaan ennemminkin ilmeisen lyhytaisesta asuinpaikasta. Toteutettu fosfaattikartoitus ei osoittanut anomalioita eikä muinaisjäännöksen rajoja. Vuoden 2015 kaivausten perusteella voitiin tarkentaa, että kohde on myöhäisrautakautinen aktiviteettialue, todennäköisesti kauppa- tai kohtaamispaikka mutta voi olla myös asuinpaikka. Kaivausten jälkeen muinaisjäännösalueelta löydettiin metallinpaljastinharrastajien toimesta rautakautiset keihäänkärki sekä kankikuolaimet. Todennäköisesti löytöpaikkojen läheisyydessä on rautakautisia kerroksia.

Mäntyselkä (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde, jätinkirkko ja rakkakuoppia, sijaitsee Haukiputaan ja Yli-Iin rajalla Lavalampien pohjoispuolella moreeniharjanteen laella. Paikalla erottuu laajalti paljaaseen rakkaan tehty jätinkirkko, kooltaan noin 25 x 14 m (ulkomitat). Vallin leveys on 3-4 m ja korkeus enimmillään noin 70 cm. Kehävallin luoteispäässä on röykkiötä muistuttava kivirakennelma. Paikalla erottuu lisäksi yli 20 rakkakuoppaa.
Rakka-alue jätinkirkkoineen on varsin vaikuttava kohde. Muinaisjäännöskohteen ulkopuoleinen mäen alapuoli kaakkossa oli vuonna 2011 aukkohakattuna ja äestettynä, alueet etelän suunnalla aukkohakattuina.

Haaramoukku NW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka-alue entisen Yli-Iin kunnan puolella, vanhasta Haukiputaan kunnan rajasta noin 800 metriä luoteeseen, Isokankaan ja Mäntyselkien välisen matalan kankaan pohjoisosassa, Haaramoukku nimisestä lammesta noin 500 metriä luoteeseen. Pohjoinen pääosa alueesta on saarekemaisella suon ympäröimällä niemellä, jonka kapeahko alava kannas yhdistää eteläpuoliseen kankaaseen. Mäntyä ja kuusta kasvavan alueen maaperä on moreenia.
Paikalla on vuoden 1995 tarkastuksessa havaittu kolmetoista asumuspainannetta ja ainakin muutama niihin liittyvä maakuoppa. Painanteiden ala on noin 2 x 7 - 7 x 12 metriä ja syvyys puolisen metriä. Saarekkeen keskellä on 5 - 6 painauman muodostama itäkaakko-länsiluode suuntainen rivitalomainen painannerivi, jonka erillisinä erottuvia painanteita erottavat vallimaiset palteet. Pituutta rivillä on yhteensä noin 50 - 70 metriä. Tämän luoteis-
ja kaakkoispuolella on molemmissa suunnissa kolmen asuinpainanteen
ryhmät, joiden yhteydessä on 1 - 2 maakuoppaa. Kohde on kokonaisuudessaan
säilynyt. Luoteen puoleinen kolmen-nejän painanteen rivi on edellisiin nähden poikittainen (noin lounas-koillis-suuntainen). Viimeksi mainittua ei paikanettu tarkastuksessa 2011, siihen mahdollisesti kuuluvaa yksittäistä painannetta lukuun ottamatta.
Edelleen luetaan samaan muinaisjäännöskohteeseen kuuluvaksi 2014 havaitut neljä asumuspainannetta. Ne ovat pohjoisosan kaakkoisimmasta painantesta noin 80 m lounaaseen ja eteläisestä erillisestä maakuopasta noin 100 m länteen. Nämä ovat nykyään kovapohjaisen maa-alueen ulkopuolella, matalan törmän alapuolella, soistuneella alueella rivimäisesti, lounais - koillissuuntaisesti, noin 50 m matkalla. Ne ovat koooltaan noin 6 -7 x 5 m. Koillisimman keskelle tehdyn koepiston pinnassa todettiin erittäin vahva (noin 30 cm, pääosin tiivis) turve- ja suohumuskerros ja sen alla paksu kostea huuhtoutumiskerros. Tässä oli muutamia kvartsi-iskoksia. Litteä puunkappale, jonka löytösyvyys lienee humuskerroksen pohjan ja kivennäismaan pinnan taitteessa, arvioitiin ihmisen muokkaamaksi, katkaistuksi, liistemäiseksi esineen katkelmaksi. Painanne oli näiden rakenteiden kuivin. Muut, erityisesti kaksi lounaisinta, olivat nykyään märkinä allikoina, eikä niiden luonnetta asumuspainanteina voituehdottamasti vahvistaa. Niiden muoto ja jonomainen asema kuitenkin viittaavat vahvasti siihen, että kyse on asumuspainanteista ja asuinpaikasta, joka kivikauden loppuvaiheen jälkeen on soistunut. Vielä myöhemmin 2014 tehdyssä tarkastuksessa ei enempiä mahdollisia muinaisia asumusrakenteita havaittu soistuneella alueella kauempana lännessä.

Myllykaarto 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuoppajärjestelmä Haapaveden luoteisosassa sijiatsevan Pirnesjärven luoteispuolella, Oulaisten rajan tuntumassa. Pääosa kuopista on Myllyrämeen ja Hirvinevan Laitakorven välisellä Myllykaarrolla, ympäristöstään muutamia metrejä kohoavalla hiekkadyynillä tai sen liepeillä. Tarkastuksessa 2011 todettiin kaikkiaan 35 kuoppaa, joista osa suuria, yli 3-metrisiä reunoilta mitaten. Eteläosan pari suurta painannetta ovat luontaisia suppia. Luoteisimmista kuopista pari vaikutti kuuta kasvavassa miljöössään pieniltä tervahaudoilta. Etäisyys eteläisimmästä kuopasta pohjoisimpaan on noin 440 m.
Myllyrämeen itäpuolen kahdella pitkittäisellä harjanteella, enimmillään vain 1-2 metrin verran suon pinnasta kohoavalla hiekkakaarrolla, 300- m itään, on 4 pyyntikuoppaa, jotka on luettu osaksi Haapaveden Leukala luode -pyyntikuoppakohdetta suon itäpuolella. Ne sijaitsevat kuitenkin Oulaisten kunnan alueella (välialue).

Isokangas (1000019264) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuin- tai leiripaikka, josta viittaaviina löytöinä tavattiin tarkastuksessa syksyllä 2011 muutamia kvartsi-iskoksia. Iskokset havattiin kaakosta luoteeseen suuntautuvaa matalaa hiekkaharjanetta kulkevan hiekkatieuran koillispuolella. Kvartseja todettiin parissa kohdassa noin 40 m m päässä toisistaan. Annetusta koordinaattipisteestä edelleen noin 40 m itäkaakkoon on yksittäinen maakuoppa metsässä, niinikään tien koillispuolella. Se on halkaisijaltaan alle 2 m, eikä siihen tehty koepistoja.
Alueella on molemmin puolin tietä on pienehköjä hiekkakuoppia, joissa enempiä asuinpaikan merkkejä ei kuitenkaan havaittu. Tarkastuksessa alueelle ei tehty koekuoppia.

Hämeensuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Yksittäinen tervahauta Hämeenjärven luoteispuolella, Hämeenkankaan länsipäässä, Hämeensuohon viettävän rinteen päällä, kymmenkunta metriä Hämeenkangasta myötäilevän hiekkatien pohjoispuolella. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 6 m ja juoksutuskanavan on alarinteen suunnassa pohjoisessa. Kohde on merkittynä peruskartalle, noin 15 n koilliseen mitatusta gps-koordinaatista.

Kokkoneva (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Rajakivi Nivalan ja Haapaveden kuntien rajalla sijaitseva vanha rajamerkki, pystykivi, jonka yhdellä pystysuoralla sivulla on kaiverrettuna Ruotsin valtiolaivan/kruunun tunnus ristillä. Tunnuksen alla on vuosiluku 1760. Kivi on kuntien välisen rajalinjan suoralla osuudella, eikä se ole nykyisten tilanrajojen kulmapisteenä. Saadun tiedon mukaan Kainuunkallioilla, runsas kilometri luoteeseen on samanlainen pyykki ja hakkaus kalliossa kohdassa, jossa kuntien rajalinja muuttaa suuntaansa.

Sysihoppula 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Siikajoen uoman pohjoispuolella sijaitsevalla dyynialueella sijaitseva 14 pyyntikuopan järjestelmä. Kuopat ovat rivissä matalalla harjanteella 220 m matkalla. Ne ovat halkaisijaltaan 3-3,5 m ja 0,5-0,7 m syviä ja pyöreitä. Kuopat on todettu suunnitellun voimajohtolinjan inventoinnissa 2011 (kohdenimellä Siikajoki 823 Siltasalmen länsipuoli 2; Vartinojan tuulipuiston inventoinnissa nimellä 3 Siikajoki Siltasalmi Länsi 1).
2024: Aluerajausta on laajennettu muutamasta kohtaa, jotta kaikki pyyntikuopat sisältyvät aluerajaukseen 5p laserkeilausaineiston mukaisesti.

Sysihoppula 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyyntikuoppajärjestelmä, joka koostuu 12 kuopasta, jotka ovat kolmessa lähekkäin sijaitsevan kuopan ryhmissä, noin 70 m matkalla matalalla harjanteella. Kuopat ovat halkaisijaltaan 3-4 m ja pyöreitä. Kohde on paikannettu voimajohtolinjauksen inventoinnissa 2011 nimellä Siltasalmen länsipuoli 2. Koska ne sijaitsevat Siltasalmen talsota itään, ne on nimetty muinaisjäännösrekisterissä toisin alueen itäpuolella olevan Sysihoppulan maastonimen mukaan. Kohde sijaitsee noin 70-150 m lounaaseen suunnitellulta voimajohtolinjaukselta. Toinen samasa yhteydessä paikannettu pyyntikuoppa-alue sijaitsee noin 400 m kaakkoon (Sysihoppula 1) ja Hiirosenahon (po. Hiirosenaron) pyyntikuoppa-alue noin 900 m länteen.
2024: Aluerajausta on laajennettu hieman kohti lounasta lounaisimman pyyntikuopan sisällyttämiseksi aluerjauksen sisälle 5p laserkeilausaineiston mukaisesti.

Pitkä Pirttiselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pitkän Pirttiselän pohjoisosassa, metsäautotien vieressä, kivikkoisen mäen rinteessä. Paikalla on tervahauta, läpimitaltaan n. 10 m. Haudan kaakkoispuolella
on n. 14 m pitkä painanne; länsiosa on n. 7 x 3 ja itäpää 7 x 1,5 m laaja. Kulmikkaat
reunat viittaavat verrattain nuoreen muodostelmaan, mahdollisesti se liittyy paikalla harjoitettuun tervanpolttoon. Tervahaudan vieressä on noin 2,8 x 2 x 0,9 metrin kokoinen röykkiö, joka lienee tervanpolttoon liittyvä tervapirtin kiukaan jäännös.

Pyöriäsuo Metsokangas (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka on sijainnut laajan moreeniharjanteen laen koillisreunalla. Maaperä alueella on hiekkaa. Paikalla kasvoi aikaisemmin osin aukkohakattua mäntymetsää, jonka aluskasvillisuutena oli variksenmarjaa, puolukkaa, sammalta ja jäkälää. Metsänuudistuksessa rikkoutuneen maan pinnalla havaittiin inventoinnissa 1986 kvartsi-iskoksia n. 20 x 15 m laajalla alueella. Inventoinnissa 2001 ja siihen liittyneessä koekuopituksessa havaittiin, että asuinpaikan itäreuna noudattelee sitä sivuavaa, pohjois-etelä -suuntaista metsätietä. Kohdetta on vuonna 2004 tutkittu myös koekaivauksin. Asuinpaikalta löytyi kvartsi-iskoksia ja -esineitä sekä Sär2-tyypin ns. Anttilan keramiikkaa. Asuinpaikka ajoittuu Oulun seudun rannansiirtymiskronologian sekä löytöjen perusteella varhaismetallikauteen, noin 700 - 300 eKr. Asuinpaikka tutkittiin kokonaan Metsokankaan asuinalueen rakennustöiden takia vuonna 2011.
Kahden kuoppajäännöksen sijainti mitattiin vuonna 2011. Ne on kaivettu kivikkoon muistuttaen siten enemmän rakka- kuin keittokuoppia. Ne sijaitsevat puistoalueeksi kaavoitetussa metsässä Savottatien ja Lustokujan välissä. Maasto on metsäistä moreeniharjanteen lakea. Tontin 3 ja Lustokujan päässä olevien talojen välissä on noin 50 metrin mittainen pätkä harjannetta jäljellä ja sen kivikkoiseen lakeen on kaivettu kuoppia. Selkein kuoppa (kuoppa 1) on vain noin 10 metrin päässä Lustokuja 8:n talon seinästä koilliseen juuri pihan ulkopuolella. Kuoppa on kaivettu moreenikivikkoon, kuopan seinämissä sammalen alta erottuu vain kiviä, ei hiekkaa. Kuopan koko on 5,5 x 4,5 metriä. Pitempi sivu on etelä-pohjois-suuntainen. Kuopan vallissa on alle metrin levyinen aukko pohjoiseen ja kaakkoon. Kuopan syvyys on noin 60 cm. Matkaa Lustokujan päähän on noin 25 metriä länteen.
Pohjoisempi kuoppajäännös (2) sijaitsee eteläisestä kuopasta noin 40 metriä pohjoisluoteeseen. Asuinpaikan kaivausten aikaan (2011) tämä oli metsässä. aivan hakkuuaukean reunassa. Kuopan läpi kulkee polku ja se on myös aurattu metsäkoneella. Kuoppa on pyöreähkö, halkaisijaltaan noin 6 metriä, eivätkä sen vallit ole kovin selkeät. Kuopan syvyys on 60 – 70 cm. Tämän kuopan eteläpuolella tiheän puuston peitossa voi olla vielä kaksi kuoppaa ”jonossa”, reunavallit vierekkäin.
Vuoden 2023 inventoinnissa alueella todettiin neljä kuoppajäännöstä (alakohteet kuoppa 3-6), joista yksi oli muita epämääräisempi (kuoppa 5). Kuopissa oli jätteitä ja puutavaraa. Kuoppa 1 oli jäänyt miltei pihan alle, sillä se oli vain muutaman metrin päässä autokatosrakennuksen seinästä ja välissä oli kapea nurmikaistale. Kuoppien päältä kulki myös polkuja. Mitään uusia vaurioita ei havaittu.

Leppälänkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivivallien osittain sulkema, röykkiöitä ja kiviladelmia sisältävä viljelyraunioiden kokonaisuus Leppälänkankaan pohjoislaidalla, loivasti viettävässä rinteessä, Pyhäjoesta 2,2 km etelään, Vuojalankankaan hiekkakuoppien eteläpuolella.
Vuoden 1995 Oulaisten arkeologisen perusinventoinnin yhteydessä paikka tarkastettiin, koska siihen jätinkirkkona viittaavia mainintoja oli todettu arkistotiedoissa sekä mm. Pohjois-Pohjanmaan ja Lapin historia I:ssa 1983. Kohde on mahdollisesti tarkastettu jo 1972.
Inventoinnissa vallien rajaamalla alueella tehdyissä koekuopissa todettiin kivisen hiekkamoreenin päällä ohut peltoon viittaava multakerros. Oulaisten kaupungintalon paikannimikortiston mukaan Leppälänkankaalla on sijainnut talo, josta muistitiedot lienevät jo kadonneet.
Paikka tarkastettiin uuden ilmoituksen perusteella myöhäissyksyllä 2011, jolloin kohteesta laadittiin karttaluonnos. Tarkastuksen perusteella vallien rajaaman alueen pituus on vallien itäisimmästä kulmasta läntisimpään nurkkaan noin 70 m. Leveys vaihtelee noin 20-35 m välillä, mutta valli ei muodosta kokonaan suljettua aluetta, vaan on auki pohjoisessa, alarinteen puolella. Se näyttää muodostuvan kolmesta osasta: koillisessa alarinteen päästä se kulkee aluksi noin 15 m koilliskulmaukseen kääntyen siitä etelälounaaseen melko suoraan lähes 20 m. Kaakossa vallissa on noin 6-metrinen aukko. minkä jälkeen valli hieman kaarrellen ulottuu noin itäkaakosta länsilounaaseen likimain 60 m matkan länsinurkkaansa, josta se kääntyy noin pohjoiskoilliseen, kaartaen koillisen ja idän suuntaan, kaikkiaan noin 35 m matkan. Täällä se näyttää päättyvän röykkiömäisiin kiviladelmiin. Koillisosassa valli puuttuu noin 25-30 m väliltä. Tällä välialueella on noin 2 x 3 m laajuinen maakivi, jonka pohjoiseen alarinteen puoleiseen reunaan on kasattu röykkiötä. Vallien välisellä alueella on useampia erilaisia ja -kokoisia kiviröykkiöitä ja ladelmia, joista yksi kehämäinen ja yksi (kohteen koordinaattipiste) halkaisijaltaan 2,5 m, varsin pyöreä ja korkeahko. Eteläisessä pitkässä vallissa on 1-2 röykkiömäistä korkeampaa kiveystä. Vallin leveys 1,5 - 2,5 m välillä ja korkeus noin ½ m molemmin puolin.
Alue on lähinnä harvapuustoista nuorta lehtipuuta, pohjoisreunalla kuusta ja maapohja on heinikkoa. Kohde vaikuttaa varsin hyvin säilyneeltä, kun kasvillisuus peittää 1995 todetut metsänkäytön äestysjäljet, jossa yhteydessä vallit lienevät osin vaurioituneet.

Tolkka (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Pyhäjoesta 1,7 km lounaaseen Matkanivan kylän metsäalueella sijaitsevia kivivalleja ja röykkiöitä, jotka liittynevät historiallisen ajan raivaustoimintaan. Paikka tarkastettiin ilmoituksen perusteella myöhäissyksyllä 2011. Kohde koostuu suorasta, noin 60 m pitkästä ja runsaat 2 m leveästä, säännöllisestä, mutta matalasta kivivallista. Se on tarkalleen vanhojen tilojen 1:2 (1:141) ja 1:20 (1:69) välisen rajan suuntainen, mutta gps-mittauksen perusteella 10 m verran siitä pohjoiskoilliseen.
Vallirakennelman luoteispäässä on kaksi tälle poikittaista lyhyempää, noin 12 metristä vallia, kuitenkin edellisestä erillään, molemmin puolin kiviröykkiöiden erottamana. Kokonaisuutta voi pitää ison T-kirjaimen muotoisena. Pitkän vallin lounaispuolella on vallien suuntaisesti ojitettua, kosteaa vesakkoa, joka vanhan (1955) peruskartan mukaan on ollut niittynä tai laidunalueena. Pitkän vallin koillispuoleinen alue on vanhaa kuusimetsää. Mainitussa peruskartassa alueelle johtaa Saukkonevan viljelyksiltä polkua.
Arvion mukaan rakenteet ovat peräisin laidun- ja viljelyksien raivaamisesta historiallisena aikana. Kokonaisuus on melko monumentaalinen ja tarkastuksen arvion perusteella kohdetta on syytä pitää kiinteänä muinaisjäännöksenä.

Purnujärvi itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rukajärven kylässä, Purnujärven itälaidalla länteen työntyvällä niemellä. Vuoden 2003 inventoinnissa löytyi toiselta järvenpintaa ylemmältä terassilta, aivan niemen ja sen etelä- (kaakkois-?) puolella olevan lahdelman rajan kohdilta 25 m sisämaahan koekuopasta kaksi kvartsi-iskosta. Löytökohta on tämän kumpuilevan terassin matalimmassa osassa, parikymmentä metriä leveässä painaumassa, läheltä sen itälaitaa (ykj-koordinaatit x=7348 655; y=3598 419). Itäpuolella olevalle kesähuvilalle on tästä noin 80 m. Alueelle tehdyissä useammissa koekuopissa löytöjä ei todettu, eikä niitä myöskään havaittu kaakkoispuoleisen lahden hiekkarannalla. Itäpuoleisen kesäasunnon läheisyyteen ei tehty koepistoja. Paikka tulkittiin vain lyhytaikaisen oleskelun jäänteeksi.
Löytöalueen vaiheille suunnitellun lomarakentamisen takia paikalle tehtiin tarkastus vuonna 2006, jolloin mainitulla ylemmällä terassilla ei todettu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa ja rakentaminen todettiin mahdolliseksi, jos se sijoitetaan tontin yläosaan.
Vuoden 2008 Kumpuvaaran-Porontiman kaava-alueen selvityksen yhteydessä aluetta tarkastettiin uudelleen 2008. Alemmalla männikköisellä ja paksuturpeisella rantaterassilla havaittiin kasvillisuudeltaan poikkeavalta pieneltä maaperältään hiekkaiselta alueelta (noin 7 x 5 m ala) palaneiden kivien keskittymää sekä kvartsi-iskos. Näiden havaintojen perusteella paikalla arvioitiin olevan esihistoriallinen - kivikautinen asuinpaikka. Löytöalueen etäisyys rantaan on noin 10 m. Löytökohdan molemmin puolin samalle korkeudelle tehtiin rannan suuntaisesti useita koepistoja enempiä löytöjä tekemättä. Havaintomahdollisuuksia vaikeutti alueen paksu turvekerros. Useita koekuoppia tehtiin myös idempänä olevaan niemeen (ilmeisesti myös vuoden 2003 löytökohdan alapuolelle), mutta löytöjä ei todettu.
Edellä todettujen tarkastusten perusteella rauhoitettuna alueena on vuoden 2008 havaintojen mukainen läntisempi, alemman terassin löytöalue.

Yhdeksänsadinmaa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakkakuoppakohde sijaitsee Huttukylän Iisakan sillasta noin 5,7 km itäkoilliseen Heinolaan johtavan ajouran varrella. Soiden ympäröimällä kuusikkoisella moreeniharjanteella on kaksi selvää ja kaksi epämääräisempää rakkakuoppaa. Kuopat ovat kasvillisuuden peitossa. Suurimman halkaisija on noin 3-4 metriä ja syvyys noin 70 cm. Kankaalla on kerrottu olevan myös laaja neliömäinen kivilatomus, mutta sitä ei inventoinnin aikana löydetty.

Utanen 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Muinaisen Oulujokisuun rantatörmällä sijaitseva kivikautinen asuinpaikka sekä pyynti- ym. kuoppia. Paikka sijaitsee noin 300-400 m Utasen kivikautisen asuinpaikan pohjoispuolella, 45-80 m jokivartta seuraavasta maantiestä itään, muinaisen rantatörmän reunassa.
Tarkastuksessa 2011 havaittiin kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä, kvartseja sekä palaneita luunpaloja pienen yläpuoliselta suoalueelta laskevan puron pohjoispuolella, vanhan hiekkakuopan reunassa, josta hiekkaa on otettu hieman myös viime vuosina. Muita pintahavaintokohtia alueella ei ollut, eikä alueelle tehty koepistoja, joten asuinpaikan laajuuden arvio on mahdollinen vain tarkemmalla tutkimuksella.
Löytökohdasta noin 10 m pohjoiseen on törmän päällisen reunassa kuoppa, jossa kasvaa iso kuusi. Myös hiekkakuopan itäprofiilissa on leikkautunut mahdollinen pyyntikuoppa. Hiekkakuopasta törmänreunaa edelleen 60 m pohjoiseen on myös pyyntikuopalta vaikuttava, halkaisijaltaan noin 3 m kokoinen kuoppa ja edelleen noin 30 m kaksi lähekkäistä mahdollista pyyntikuoppaa. Kuoppiin ei tehty koepistoja kuoppien luonteen tai iän arvioimiseksi. Tarkastuksessa varsin pintapuolisesti arvioitu muinaisjäännösalue on noin 110 m pituinen osuus törmän reunaa.
Tämä kohde todetaan vuoden 1987 inventointikertomuksessa (kohde Utajärvi 104 = 142 Niska? maantie-830) kivikautisena löytöpaikkana ja lapinhautakohteena. Tuolloin havaittiin purouoman reunan kuoppa, muttei asuinpaikkaan viittaavaa purouoman hiekkaisessa penkereessä.
Vuoden 2013 inventoinnissa kohde tarkastettiin ja 2011 muinaisjäännösrajauksen ulkopuolelle kaivettiin koepistoja ja pyyntikuoppien sijainti mitattiin GPS-paikantimella. Tiedot pyyntikuopista on merkitty rekisterin alakohteet-välilehdelle. Kohderajauksen eteläpäässä olevan pienen hiekkakuopan reunamilta kerättiin löytöjä hienosta, punertavasta hiekasta.
Kun Oulujoen itäpuolta kulkeva maantie rakennettiin, teki E. Sarasmo vuonna 1950 tarkastuksen alueelle, jossa rakentamisen yhteydessä oli tuhoutunut useita ns. lapinhautoja. Yhdestä kuopasta, joka näyttää sijainneen etelämpänä, Kettulankankaan pyyntikuoppa-alueen eteläosassa, oli löytynyt mm. kourutaltta. Myös tähän kohteeseen (Utanen 2) on liitettävä vuoden 1950 maininnan mukaan kymmenkunta tuhoutunutta kuoppaa, joista osan voi arvioida sijainneen kankaan reunan vaiheilla, metsittyneiden hiekkakuoppien vaiheilla. Sarasmo ehti dokumentoida osan kuopista vuonna 1950. Alkuperäisen kuopan halkaisija lienee ollut noin 2 m, vaikka ne sittemmin olivat sortuessaan laajentuneet aina 8 m laajuisiksi.
On ilmeistä että Utakosken, muinaisen Oulujoen suukosken kohdalla, on ollut mesoliittisen kivikauden lopulla tai sen jälkeen useita asuinpaikkoja jokisuun tai myöhemmän jokivarren rantatörmällä. Alue lienee ollut käytössä myöhemmässä esihistoriallisessa vaiheessa (pyyntikuopat), mahdollisesti historiallisenakin aikana.

Kaitainvirta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iijoen rannassa aivan Pudasjärven ja Yli-Iin rajan tuntumassa. Kohteen itäpuolella on Sarvela niminen tila. Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on 13 metriä ja jonka halssi avautuu kohti Ii-jokea. Tervahaudassa on selkeät vallit ja se erottuu maastossa hyvin. Tervahaudasta 10 metriä itään on tervapirtin pohja, josta nyt on jäljellä kiuas, jonka halkaisija on 3 metriä. Kiuas erottuu maastossa sammaloituneena kumpareena. Sekä tervahauta että –pirtti ovat aivan joen rannassa. Puusto alueella on kuusivaltaista sekametsää. Kohde on merkitty peruskarttaan.

Vuormankoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kipinän kylässä, Iijoen pohjoisrannalla, Vuormankosken kohdalla. Paikalla sijaitsee tervahauta, jonka halkaisija on 14 metriä ja jonka halssi avautuu Iijokeen. Tervahauta on laakea ja maljamainen, ja se erottuu melko huonosti maastosta. Halssi on kuitenkin hyvin erottuva. Tervahaudan pohjoisreunan päältä kulkee polku.

Soidinkangas (1000019467) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kollajalla, Naisjärven eteläpuolella sijaitsevan Soidin-kankaan koillisosassa. Maasto on harvaa ja helppokulkuista mäntykangasta. Paikalla on selvästi erottuva, halkaisijaltaan 5 m ja syvyydeltään 80 cm oleva kuoppa, jonka pohjalta havaittiin kairatessa hiiltä ja kiviä. Kuopan ympärillä on selkeät leveydeltään 50 cm ja korkeudeltaan 20-30 cm olevat vallit. Kohde tulkittiin hiilimiiluksi

Kenttä (1000019474) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kollajan kylässä, Naisjärven länsirannalla. Kenttä –nimisen talon pihapiirissä sekä kauempana metsässä on kolme röykkiötä. Kentän tila näkyy jo 1800-luvun lopun pitäjänkartassa. Nyttemmin tila on lohkottu useammiksi kiinteistöiksi.
Röykkiö 1 on matala ja neliskulmainen, kooltaan 4x6 m oleva röykkiö. Tilan isännän mukaan hänen isänsäkään ei tiedä kuka röykkiön on kasannut. Röykkiö voi kuitenkin olla jonkinlainen raivausröykkiö ja liittyä tilan varhaiseen käyttöön.
Kaksi muuta röykkiötä sijaitsevat kauempana metsässä osin suomaisessa ympäristössä. Röykkiö 2 on koottu erikokoisista kivistä ja se on osin paljaana. Sen koko on 4x3 metriä. Röykkiö 3 on täysin sammaleen peittämä ja se erottuu maastossa vain matalana kumpareena, mutta isännän mukaan se on muodoltaan soikea. Tämän koko on noin 5x2 metriä. Lisäksi isäntä kertoi röykkiöihin liittyvän tarinan, jonka mukaan ne ovat isonvihan aikaisia venäläisten hautakammioita.

Petäjäkankaan saha (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Petäjäkankaalla aivan Ijoen rannassa. Kohteen lounaispuolella on Naisjärvi. Kauppias G. F. Granberg perusti paikalle 1878 kaksiteräisen höyrysahan. Myöhemmin saha vaihtoi omistajaa ja sen viimeinen omistaja oli Varjakka Trävaru Ab, jonka omistuksen aikana saha ilmeisesti aivan 1900-luvun alussa purettiin ja osa sen koneista siirrettiin Ouluun.
Paikka on nykyisin metsittynyt, mutta sahan perustus on edelleen näkyvissä. Samoin näkyvissä on höyrysahan piipun perustus, joka on muurattu kivistä. Kohteen vieressä on pelto, jonka laidassa on edelleen pystyssä rakennus, joka maanomistajan mukaan on toiminut sahan konttorirakennuksena. Myöhemmin rakennus on toiminut latona. Edelleen maanomistajan mukaan sahan läheisyydessä on erilaisia rakennuksenpohjia kuten paja sekä matkatalli. Näitä ei vuoden 2011 inventoinnissa käyty tarkastamassa. Maanomistaja on kaatanut sahan perustuksen päältä puita saadakseen sen paremmin näkyville. Maanomistajan pyynnöstä Museoviraston kulttuurinympäristön hoito –osaston Hoito ja saavutettavuus –yksiköstä on toimitettu maanomistajalle hoito-ohjeita kohteen hoitamista varten. Petäjäkankaan saha on yksi Pudasjärven merkittävistä teollisuushistoriallisista kohteista Hirvaskosken eli Timosen sahan ja ruukin sekä Kynkään sahan ohella.

Piri (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iijoen pohjoisrannalla, Pirin talon koillispuolella. Iijoen etelärannalla kohdetta vastapäätä on Pirinranta. Tervahauta sijaitsee tien vieressä, noin 200 metriä Iijoen rannasta. Tervahaudan halkaisija on 10 metriä ja sen halssi avautuu pohjoiseen. Kohde on merkitty peruskartalle.

Myllykari (1000019484) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iijoen etelärannalla, Pirinrannassa. Tervahaudan halkaisija on 13 m, halssi avautuu kaakkoon. Tervahauta on massiivinen ja siinä on leveät vallit. Kohde on merkitty peruskarttaan.

Kankaanpää (1000019485) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iijoen pohjoisrannalla Jongunsuvannon kohdalla, Kurenalus – Sotkajärvi -tien pohjoispuolella. Tervahauta on halkaisijaltaan 15 m ja sen halssi avautuu etelään. Tervahauta on rakennettu aivan suon viereen. Nykyisin se kasvaa nuorta puustoa. Kohde on merkitty peruskarttaan.

Rookola (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iijoen pohjoisrannalla, Sotkajärven itäpuolella. Kohteen pohjoispuolella kohoaa Hirvasvaara. Aivan metsäautotien itäpuolella on halkaisijaltaan 15 m oleva tervahauta, jonka halssi avautuu etelään. Halssin suuaukko on kylmämuurattu kivistä. Kohde on merkitty peruskarttaan.

Suoperänkangas (1000019491) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kurjen kylässä, Suoperänkankaan läpi kulkevan tien itäpuolella. Tervahauta on rakennettu mäen etelärinteeseen ja sen halkaisija on 13 metriä. Halssi erottuu hyvin huonosti, ja voikin olla että se on kaivettu siihen myöhemmin tai että se on jonkun eläimen kaivama pesä tms. jolloin on mahdollista että kyseessä olisikin hiilimiilu.

Petäjäniemi (1000019493) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kurjen kylässä, Iijoen pohjoisrannalla. Tieltä 18780 Ervasti-Jurmu kääntyy Petäjäkankaalla pieni metsäautotie etelään kohti Iijokea. Tältä tieltä poimittiin kvartseja 60 metrin matkalta. Löydöissä on havaittavissa kaksi keskittymää, jotka sijaitsevat 135-145 m mpy olevilla terasseilla. Keskittymien välillä havaittiin muutamia kvartseja. Kohteen ajoittaminen on hankalaa koska kyseessä on joenvarsikohde ja löytöinä paikalta saatiin vain kvartsi-iskoksia.
Maasto paikalla on jyrkästi Iijokeen laskevaa sekä paikoin hyvin kivikkoista. Maaperä paikalla on karkeaa hiekkaa/soraa, maasto on avointa ja puustoltaan kypsää mäntymetsää. Ensimmäinen kvartsikeskittymä sijaitsee pienialaisella noin 30x50 metriä kokoisella terassilla, joka laskee loivasti kaakkoon ja etelään. Muinaisjäännöspisteen osoittamalta kohdalta havaittiin kvartseja noin 3 metrin säteeltä. Terassille tehtiin neljä koepistoa, joista kahdesta tuli löytöinä kvartsi-iskoksia. Koepistoista kolme tehtiin tien eteläpuolelle ja yksi tien pohjoispuolelle. Löydöllisten koepistojen koordinaatit: N: 7246565 E: 527839 ja N: 7246558 E: 527830
Toinen kvartsikeskittymä sijaitsee myös tiellä, löytökeskittymästä yksi 50 metriä itään. Tässäkin kohtaa rinnettä on pienialainen terassi, josta löydöt ovat. Tämä terassi on myös hieman alempana kuin löytökohdan yksi terassi. Terassille tehtiin neljä koepistoa, jotka kuitenkin olivat löydöttömiä.
Muinaisjäännösrajaus perustuu tieltä ja koepistoista tehtyihin löytöihin sekä maaston topografiaan, joka rajaa kohdetta.

Kurjenniska (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kurjen kylässä Iijoen länsirannalla, kohteen koillispuolella vastarannalla sijaitsee Kokkovaara. Jyrkästi joesta nousevan rinteen reunalla on kaksi hiilimiilua, joista hiilimiilu 1 halkaisija on 9 metriä ja hiilimiilu 2. 7 metriä. Molempien hiilimiilujen Iijoen puoleinen reuna on selvästi loivempi ja avonaisempi kuin muu osa. Miilut ovat selvästi vanhoja, koska paikalla kasvava puusto on jo iäkästä ja molemmissa miiluissa on isoja kantoja, jotka ovat hyvin lahonneita.

Kurjenniska 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iijoen länsirannalla Kurjen kylässä. Kohdetta vastapäätä joen itärannalla kohoaa Kokkovaara. Tervahauta on halkaisijaltaan 15 m ja sen halssi avautuu itään kohti jokea. Tervahauta on ilmeisen vanha sillä siinä kasvaa suuri kuusi, minkä lisäksi siinä on isoja ja lahoja kantoja.

Ahola (1000019496) (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iijoen etelärannalla, Yli-Kurjen kylässä Aholan talon-länsipuolella. Tervahaudan halkaisija on 12 metriä ja sen halssi avautuu kohti Iijokea laskevaan ojaan. Alueen puuston perusteella terva-hauta saattaa olla hyvinkin yli satavuotias. Nyttemmin tervahaudassa kasvaa katajaa ja sitä on vaikea havaita maatossa. 25 metriä tervahaudasta pohjoiseen on 3x3 metriä oleva kuoppa, jonka syvyys on 70-80 cm. Kuopan keskellä on vielä n. 40 cm syvempi kohta. Kuoppa muistuttaa pyyntikuoppaa, mutta siinä on ohut huuhtoutumiskerros. Todennäköisesti kyseessä on kellarin tms. pohja

Virsuojansuu (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Yli-Kurjen kylässä Iijoen pohjoisrannalla, tien 18780 Ervasti-Jurmu eteläpuolella. Paikalla on halkaisijaltaan 10 metriä ole-va tervahauta, jonka halssi avautuu kaakkoon kohti Iijokea. Tervahauta erottuu maastossa hyvin vaikka sen päällä kasvaa kuusia.

Ahoranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iijoen länsirannalla, Koivukankaan lounaispuolella sijaitsevassa Ahorannassa. Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on 9 metriä. Halssi avautuu itään, kohti Iijokea. Tervahaudassa kasvaa nuorta kuusta, mutta ympäristön puusto on melko vanhaa.

Helanniska (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iijoen itärannalla, Haapuanvaaran eteläpuolella, lähellä Taivalkosken rajaa. Korkealla rantatörmällä on halkaisijaltaan 16 metriä oleva tervahauta, jonka halssi avautuu kaakkoon. Tervahauta on massiivinen ja siinä on leveät vallit.
Kohteen muinaisjäännösalueen rajausta muokattu 14.8.2023 lidar-aineiston perusteella.

Valkeisjärvi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Todennäköisesti 1800-luvulle tai 1900-luvun alkuun ajoittuva rakennuksenpohja Valkeisjärven pohjoisrannalla, kankaan korkeimman kohdan eteläreunalla, n. 40 m järven rannasta pohjoiseen. Paikalla kasvaa vajaa 100 vuotta vanha mäntyvaltainen metsä. Alueella esiintyy runsaasti katajaa.
Kohteessa on n. 10 x 6,5 m kokoinen rakennuksenpohja. Reunoilla on n. 20 cm korkea ja
n. 30-40 cm leveä maavalli, joka erottuu hyvin itä- ja eteläsivulla, länsi- ja pohjoissivun ollessa epämääräisempi. Rakenteen keskellä on neljä n. 1,5-2 m halkaisijaltaan olevaa kuoppaa, joista maa on nostettu seinäpenkkaan. Selvästi erottuvan rakenteen länsipuolella on vielä kaksi kuoppaa, joiden päältä on ajettu metsäkoneella. Mahdollisesti kuopat kuuluvat toiseen rakennukseen. Tulisijan paikkaa rakenteesta ei löytynyt. Huuhtoutumiskerros puuttuu ja tämän perusteella kyseessä on nuori muinaisjäännös. Kohde voi liittyä metsätöihin.
Kohde paikannettiin Valkeisjärven-Syvälammen arkeologisen inventoinnin yhteydessä 2011.

Valkeisjärvi 2 (1000019509) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Reisjärven kunnan itäosassa sijaitseva 1800-luvulle tai 1900-luvun alkuun ajoittuva kellarinpohja Valkeisjärven luoteisrannalla, paikalla sijaitsevasta pohjoisemmasta vapaa-ajan asunnosta n. 20 m pohjoiseen, oleva kohde paikannettiin 2011. Paikalla on n. 5 m halkaisijaltaan oleva pyöreä kellarinpohja pohjoiseen laskevan rinteen reunalla. Rakenne erottuu noin 1,5 m leveänä ja 50 cm korkeana maasta ja kivistä koostuvana vallina. Oviaukko on ollut pohjoissivulla. Molemmin puolin oviaukkoa on n. 5 metrin matkalla kivivallia pohjoiseen laskevalla rinteellä. Ympäristön maaperässä todettiin hiiltä, mahdollisesti merkkinä kaskiviljelystä. Kesämökkien piha-alueella ja hieman alempana rinteessä on ainakin kolme pientä maakellarinpohjaa, jotka ovat osin tuhoutuneita.
Vuonna 2015 on kohde todettu pitäjänkartan 1844 mukaiseksi talonpaikaksi "Valkeinen nyhemman". Vapaa-ajan asunnon eteläpuolella on kivivalli (n. 1 x 5 m). Kaksiosianen aluerajaus perustuu pitäjänkartan rajaukseen poislukien mökin piha-alue.

Kangaslampi (615010084) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kollajan kylässä pienen Kangaslampi -nimisen lammen itärannalla. Iijoelle matkaa on vajaa puoli kilometriä. Alue on nyt harvaa mäntymetsää, joka on osin hakattu muinaisjäännösalueen ja tien välistä. Vuoden 1998 inventoinnissa paikalla todettiin kuudesta kymmeneen erilaista painannetta, joita osa asumuspainanteina. Kolmeen painanteeseen tehdyistä koekuopista hän löysi likamaata, palaneita kiviä ja hiiltä, mutta ei esineitä. Vuoden 2011 inventoinnissa paikalta havaittiin viisi erilaista painannetta, joista ainakin osa on asumuspainanteita. Painanteeseen 3 tehtiin koepisto, josta saatiin löytöinä kampakeramiikkaa sekä kvartsi-iskoksia. Painanteiden koko vaihtelee 4-7 metrin välillä ja muoto pyöreistä soikeisiin. Painanne 1 on halkaisijaltaan 5-6 metriä ja syvyydeltä 0,5 metriä. Painanteen muoto on soikea ja se erottuu maastossa selvästi.
Vuoden 2012 tarkastuksessa havaittiin lisää mahdollisia asumuspainanteita sekä viisi alueella olevaa kiuasta, joista ainakin yhteen liittyy selvästi havaittava rakennuksen pohjarakenne eli ainakin se voidaan mainita tupasijana. Kiukaista kaksi on äestettyä ja kolme ehjää, ainakin yksi ehjistä on selvä tupasija. Äestys on tapahtunut vuoden 1998 jälkeen, arviolta vajaat kymmenen vuotta sitten.
Asuinpaikan etelä- ja keskiosa on kivikautista asuinpaikkaa, vuoden 2011 tehdyn keramiikkalöydön perusteella kampakeramiikan ajalta. Kohteen pohjoisosa puolestaan on historialliselta ajalta, aikaisintaan se lienee keskiaikainen, mutta voi olla nuorempikin.

Tervahaudantie (1000019515) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kollajan kylässä, Lapinkosken eteläpuolella ja Soidinkankaan länsipuolella. Tervahauta on kesämökin pihapiirissä. Haudan halkaisija on 15 metriä ja siinä on todella leveät vallit. Halssi avautuu kaakkoon.

Auralankangas (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Auralankankaalla Pudasjärven länsipuolella. Iijoki haarautuu tässä kohden kahdeksi haarakasi ja näiden väliin ja Livonsaari. Tien 855 Pudasjärvi-Olhava etelä- ja pohjoispuolella on 31 kuoppaa. Kuoppia on kaikkiaan 1,5 km pitkälla ja 300 leveällä alueella. Keskeisin alue on pituudeltaan 750 metriä ja tämän alueen kaakkois- ja luoteispuolella on vain yksittäisiä kuoppia.
Paikalla on tehty koekaivaus vuonna 1993 jolloin kaivettiin yksi alueen kuopista (kuoppa 32). Tästä saatiin ajoitus (Hel-3456) 3880±100 BP. Vuonna 1994 Auralankankaalla kaivettiin uudestaan, jolloin paikalta tutkittiin kuopat 20 ja 31. Kuopat olivat löydöttömät. Kaivausten yhteydessä kuoppaketju kartoitettiin.
Vuoden 2011 inventoinnissa paikka käytiin tarkastamassa. Alueen kuopat pyrittiin havaitsemaan vuoden 1994 yleiskartan avulla. Havaitut kuopat nimettiin vuoden 1994 yleiskartan perusteella. Alueen kaikkia vuonna 1994 havaittua kuoppia ei vuoden 2011 inventoinnissa löydetty. Pääosin alue on säilynyt hyvin, mutta näyttäisi siltä, että kuoppaketjun länsipäässä sijainnut kuoppa nro 1 olisi jäänyt tien alle. Kuoppaketjun itäpäässä puolestaan hakkuujätteen alle on jäänyt muutamia kuoppia.
Vuonna 2008 saadun tiedon mukaan ainakin osa alueen kuopista on jatkosodan aikaisia saksalaisten puolustusvarustuksia ja osa myös paikallisten rakentamisen hiekanottotarpeeseen myöhään kaivamia.

Lammelansaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kurenaluksesta kolme kilometriä kaakkoon. Iijoen etelärannalla, Lammelanlammen kohdalla. Mika Sarkkinen on pihateiden välistä löytänyt kaksitoista pyyntikuoppaa ketjussa. Pyyntikuopat sijaitsevat Sarkkisen mukaan matalalla harjanteella noin 200 metrin matkalla. Osa kuopista on ilmeisen epämääräisiä, sillä Sarkkinen ilmoittaa kuoppien lukumääräksi 10-12. (ks. Seuranta välilehti).
Vuoden 2011 inventoinnissa kohde tarkastettiin. Paikalta havaittiin vain neljä kuoppaa tai kuopannetta, ja näistäkin suuri osa hyvin epämääräisiä. Sarkkisen mukaan läntisimmän pihatien länsipuolella on viisi kuoppaa. Tältä alueelta havaittiin vuonna 2011 vain yksi kuoppa, joka sijainniltaan vastaa suurin piirtein Sarkkisen kuoppaa kolme. Läntisimmän ja keskimmäisen pihatien välillä havaittiin vuonna 2011 kolme kuoppaa tai kuopannetta, joiden sijainti on 6-10 etelään Sarkkisen mainitsemista kuopista. Itäisimmän tien länsipuolelta ei havaittu yhtään kuoppaa. Alueen maasto on hyvin epätasaista, jossa kasvaa korkeaa varvikkoa kuten suopursua, joten matalien ja epämääräisten kuopanteiden havaitseminen on hyvin haasteellista. Lisäksi alueen puita oli harvennettu ja osa harvennusjätteestä oli kerätty kasoiksi. Osa Sarkkisen havaitsemista kuopista on voinut jäädä näiden kasojen alle.

Joentauskangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sotkajärven luoteispuolella. Aivan kohteen itä- ja eteläpuolella kulkee tie 18778 Kurenalus-Jonku. Alue on maastoltaan tasaista, puusto on nuorta ja harvaa männikkö. Aluskasvillisuus on varvikkoa.
Sarkkinen oli vuoden 1998 inventoinnissa havainnut paikalta viisi kivirauniota sekä yhden kivetyn kuopan (katso seuranta -välilehti). Röykkiöiden väliin oli jäänyt kivetön alue, josta oli koepistossa havaittu ohut sekoittunut kerros. Sarkkinen tulkitsee paikan talonpaikaksi viljelyraunioineen.
Vuoden 2011 inventoinnissa paikalta havaittiin viisi kivirakennetta, jotka ovat pääasiassa matalia, muodoltaan epämääräisiä ja kasvillisuuden peittämiä. Rakenteita on vaikea havaita maastossa. Osassa röykkiöistä kivet ovat hajallaan. Röykkiöiden lisäksi paikalta havaittiin kolme erilaista painannetta, joista yksikään ei sovi kuvaukseen kivetystä kuopasta tai mahdollisesta kaivosta. Havaitut röykkiöt voisivat hyvinkin olla raivausröykkiöitä, vaikkakin ovat hyvin pieniä ja matalia sellaisia. Kuoppien funktiosta ei voinut sen tarkemmin todeta mitään. Alueelta ei havaittu rakennuksenpohjia tms. Myöskään yhtään koepistoa ei tehty.

Haanela (Eeteni) 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee tien 18776 Kurenalus-Jonku tien eteläpuolella, Iijoen rannassa heti Jongunsuvannon länsipuolella. Tervahaudan halkaisija on 15 metriä ja sen halssi avautuu etelään kohti Iijokea.

Merikallio 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta, halkaisija n. 11 m.

Hirsikangas (615010103) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iijoen Kurjenlammen kaakkoispuolella olevalla Hirsikangas –nimisellä mäellä. Kohteen ohi kulkee tie Venymästä Puhokseen. Paikalla on aiemmin todettu kaksi kuoppaa, jotka ovat halkaisijaltaan 4 metriä ja syvyydeltään 0,60-0,80 metriä. Vuoden 2011 inventoinnissa vain toinen kuopista löydettiin. Alueella on juuri suoritettu hakkuut ja maapohja on äestetty. Havaitun kuopan halkaisija on 4 metriä ja syvyys 0,7 metriä. Kuopan keskellä ja reunoilla kulkee äestysurat. Äestetyissä kohdissa ei havaittu mitään erikoista. Maaperä on kivistä ja karkeaa soraa. Osa alueesta kasvaa noin 2 metristä mäntytaimikkoa, josta havaintojen teko oli vaikeaa.
1998: Ne sijaitsevat rinteen terasseilla alueella, missä palstojen raja tekee 90 asteen kulman. Kuopista itäisempi sijaitsee rajakulmasta noin 50 metriä itään. Sen halkaisija on noin 4 metriä ja syvyys noin 60 - 80 metriä. Läntisempi sijaitsee rajakulmasta 20 - 30 metriä luoteeseen ja kooltaan samaa luokkaa kuin edellinen (alakohteet).

Kynkäänsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Livojoen länsirannalla Kynkäänsuolla. Paikalla on halkaisijaltaan 10 metriä oleva tervahauta, jossa halssi avautuu etelään kohti suota. Tervahauta erottuu maastossa huonosti, sillä sen päälle on rakennettu traktoritie kasaamalla haudan pohjoispäähän puunrankoja ja oksia.

Hautasuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Livojoen ja Aintionojan yhtymäkohdassa, Livojoen länsirannalla. Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on 16 metriä ja jonka halssi avautuu kohti Livoa. Tervahauta on syvä ja muodoltaan kraaterimainen sekä hyvin säilynyt.

Vääräkoski (1000019526) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Livojoen itärannalla, Vääräkosken pohjoispuolella. Paikalla on melko pienikokoinen tervahauta, jonka halkaisija on 8 metriä. Halssi aukeaa luoteeseen kohti Livoa. Ympäröivä metsä on hakattu, mutta tervahaudan ympärille on jätetty puusto pystyyn. Kohde on merkitty peryskartalle.

Hanhikangas (1000019528) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Livon kylässä, Hanhikankaan pohjoisosassa, lähellä Livojoen rantaa. Alue on tasaista mäntykangasta, jossa maaperä on hiekkaa. Puusto on melko nuorta ja harvaa männikköä. Tieltä 8570 Ala-Livo – Sarajärvi kääntyy kapea hiekkatie pohjoiseen kohti Livojokea. Kohteen välittömässä läheisyydessä ei ole kesämökkejä, mutta rannassa, kohteen alapuolella on yksi.
Inventoinnissa tieltä havaittiin kvartseja muinaisjäännösrekisterin pisteen kohdalta (N: 7266099 E: 494280) ja tästä 25 metrin matkalta luoteeseen. Kvartsien lisäksi tieltä havaittiin pieni pala palanutta luuta. Tien länsipuolelle tehtiin kaksi koepistoa, joista vain yhdestä saatiin löytöinä kvartseja (koepisto N: 7266103 E: 494274). Tämä koepisto tehtiin aivan tien läheisyyteen. Kauemmaksi tehdystä koepistosta ei tullut löytöjä. Myöskään tien itäpuolelle tehdystä koepistosta ei tullut löytöjä.
Muinaisjäännösrekisterin pisteen osoittamalta kohdalta 80 itäkaakkoon havaittiin myös yksi kvartsi hiekkatieltä (N: 7266087 E: 494363), mutta ympärille tehdyistä koepistoista ei löytynyt mitään.
Muinaisjäännösrajaus perustuu osin maastossa tehtyihin havaintoihin. Koska inventoinnissa kohteen todellisia rajoja ei pystytty selvittämään, on rajaus lähinnä oletus siitä, miten kohde sijoittuu maastoon

Niemenkangas (1000019529) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Livon kylässä Hakosaaren koillispuolella, kohdassa jossa Livojoki mutkittelee voimakkaasti. Livojoen rannassa sijaitsee tervahauta, jonka halkaisija on 10 metriä ja jonka halssi avautuu luoteeseen. Tervahaudassa on selkeät vallit, sitä on myös kaiveltu keskeltä. Tervahauta erottuu avoimessa maastossa hyvin.

Riemuntaipaleenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Livojoen etelärannalla Riemuntaipaleenkankaan pohjoispuolella. Pahkalan talo sijaitsee kohteesta 900 metriä koilliseen. Kohteen eteläpuolella kulkee tie 8570 Ala-Livo – Sarajärvi. Paikalla on halkaisijaltaan 10 metriä oleva tervahauta, jossa halssi avautuu itään kohti Livojokeen laskevaa ojaa. Tervahaudassa on erittäin selkeät vallit.

Peurakangas (1000019531) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Livojoen rannassa Peurakankaalla Yli-Livon kylässä. Kohteen itäpuolella on Jakunkangas ja 600 metriä pohjoiseen on Peuralan talo. Alueella kasvaa lähinnä mäntyä ja kuusta. Aluskasvillisuus on erilaisia varpukasveja sekä sammalia.
Paikalla havaittiin rakennuksen pohja, jonka koko on 4x4 metriä. Rakennuksen koilliskulmassa on romahtanut tulisija, josta kairattaessa tuli hiiltä ja palanutta kiveä. Seinälinjoissa ei kairattaessa havaittu puujäänteitä, mutta paikoin havaittiin jopa kahden sentin paksuinen hiilikerros. Rakennuksen pohja on ilmeisen vanha, sillä yhdessä seinälinjassa on halkaisijaltaan noin 40 cm oleva kanto. Lisäksi aivan seinälinjojen vieressä kasvaa isoja petäjiä. Rakennuksen koillispuolella havaittiin iso kuoppa, jollaisia havaittiin kaksi kappaletta myös rakennuksepohjasta noin 50 metriä etelään.

Juominki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Yli-Livon kylässä, Jakunkankaan pohjoisosassa Livojoen rannalla. Kohdetta vastapäätä on Koskelonsaari. Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on 12 metriä. Halssi avautuu pohjoiseen kohti Livojokea. Tervahaudan päällä ja vieressä kasvaa isoja kuusia, muuten alueen puusto on sekametsää.

Rojola (1000019533) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Yli-Livon kylässä Jakunkankaan itäpuolella, Livojoen etelärannalla.
Koilliseen joelle päin viettävä rinne, tiheä mäntymetsä, aluskasvillisuus puolukkavaltaista, lisäksi muita varpuja ja sammalta. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa mäntyjä, uudistuskypsä metsä.
Läpimitta valli mukaan lukien 16 m, kuopan läpimitta 10 m, syvyys 2,2 m, vallin korkeus 0,5 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus 5 m ja syvyys 2,5 m. Hauta on kraaterimainen, halssi
on syvälle kaivettu ja siinä on leveä suuaukko. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa mäntyjä, uudistuskypsä metsä.

Suvanto 3 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Suvannonkylässä, paikallisesta vedenottamosta 280 metriä koilliseen. Paikka on melko jyrkästi Livojokeen laskeva rinne, jossa 140-145 metrin käyrien välissä on hyvin pienialainen, mutta selkeästi erottuva terassi. Terassin päältä kulkee polku sekä mönkijäura alas rantaan. Koordinaatin osoittamasta paikasta löytyi koepistosta kvartseja. Tämän koepiston ympärille tehtiin kolme muuta koepistoa, joista ei kuitenkaan tullut löytöjä. Maaperä alueella on lajittunutta hiekkaa. Kaikki löydöt tulivat huuhtoutumiskerroksesta. Koska kyseessä on näinkin pienialainen kohde, ei se todennäköisesti ole varsinainen asuinpaikka, vaan jonkinlainen lyhytaikainen leiripaikka tai työskentelypiste. Muinaisjäännösrajaus perustuu paikan topografiaan.

Suvanto 2 (1000019540) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Suvannnonkylässä, Livojokeen laskevan mäntykankaan rinteellä. Kohteen vieressä on kesämökki, jonne johtavan tien leikkauksesta löydöt tehtiin. Tien eteläisessä leikkauksessa havaittiin kvartseja kaikkiaan 25 metrin matkalla pisteiden N: 7280257 E: 509129 ja N: 7280245 E: 509108 välillä. Tien kaakkoispuolelle tehtiin kolme koepistoa noin kahden metrin päähän tieleikkauksesta. Myös tien luoteispuolelle tehtiin neljä koepistoa. Kaikki nämä koepistot olivat kaikki löydöttömiä. Lisäksi tie kaakkoispuolelle tehtiin yksi koe-kuoppa noin 0,6 metrin päähän tieleikkauksesta (N: 7280240 E: 509109). Tästä koepistosta tuli runsaasti löytöjä. On mahdollista, että paikalle tehty tie on tuhonnut suurimman osan kohteesta, mutta asia ei selviä ilman tarkempia jatkotutkimuksia. Muinaisjäännösrajaus on arvio kohteen laajuudesta.

Rytinki (1000019546) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Löytöpaikka sijaitsee Rytinkijärven etelärannalla sijaitsevan hiekkakuopan itäreunalla. Hiekkakuopan reunalta puhtaasta hiekasta havaittiin neljä kvartsia 1,5 metrin matkalla. Ehjään maahan löytöpaikan välittömään läheisyyteen tehtiin koepistoja, joista ei kuitenkaan löytynyt mitään.
Kvartsien löytöpaikasta noin 155 metriä luoteeseen, hiekkakuopan pohjoisreunalta, havaittiin muutamia palaneen luun kappaleita 1,5 metrin matkalta. Luut havaittiin puhtaan hiekan alueelta, jossa pintakasvillisuutta ei ollut. Hiekkakuopan laidalle ehjään maahan tehtiin muutamia koepistoja, joista löytöjä kuitenkaan havaittu. Myöskään kulttuurikerrosta ei havaittu.

Hautaniemi (1000019547) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Rytinkijärven länsirannalla pienellä Hautaniemi nimisellä niemekkeellä. Tervahauta on kaivettu rantaterassiin ja sen halkaisija on 15 metriä. Halssi avautuu itään kohti järveä. Tervahaudan päällä kasvaa hakkuukypsää mäntyä.

Hylkilampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee, Nuorungassa Livojoen itärannalla. Haudan halkaisija on 11 metriä ja halssi avautuu luoteeseen kohti Livoa. Tervahauta on tiheässä kuusikossa, mutta se erottuu siitä huolimatta maastossa hyvin.

Koskela (1000019549) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Livojoen itärannalla, Palosuon länsipuolella. Haudan halkaisija on 10 metriä ja sen halssi avautuu luoteeseen kohti Livoa. Tervahaudan valli on osin tuhoutunut metsäaurauksessa.

Puhakkavaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sarakylässä, Juurikkajärven eteläpuolella olevalla Puhakkavaaralla. Vaaran laen länsiosassa havaittiin tasanne ja siellä rakennuksen pohja. Rakennuksen pohja on kooltaan 3x3 metriä ja sen itänurkassa on piisikiveys. Rakenne erottuu maastossa matalana vallina ja piisi erottuu matalana sammaleen peittämänä kumpuna, jossa tuntuu kiviä. Rakennuksesta 10 metriä lounaaseen on matala kolme metriä pitkä ja 0,5 metriä leveä kiveys, josta kairattaessa ei havaittu palanutta kiveä tai maata. Mahdollisesti kyseessä on jonkinlainen raivausröykkiö. Kiveyksen vierestä löytyi muutamia kappaleita palanutta luuta. Edelleen rakennuksen pohjasta 15 metriä länteen on iso kuoppa, josta ei kairattaessa havaittu hiiltä tms. Rakennuksen pohjasta 30 metriä länteen on isokokoisista kivistä muodostuva kasa, joka muistuttaa hiekkakuopissa tavattavia kivikasoja. Tämän kasan vierestä löytyi posliiniastian reunapala.
Rakennuksen pohja voi liittyä metsätöihin. Varsinaiseksi metsäkämpäksi se on kuitenkin liian pieni. Sarakylän paikallishistoriassa on maininta, että Puhakkavaaralla on ollut metsätyömaa (Taskila 1993, 132).

Puhakkavaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sarakylässä, Juurikkajärven eteläpuolella olevalla Puhakkavaaran länsirinteellä, Livojoen rannassa. Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on 14 metriä. Halssi avautuu luoteeseen kohti Livoa.

Puhakkavaara 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sarakylässä, Juurikkajärven eteläpuolella olevalla Puhakkavaaran länsipuolella Livojoen rannassa. Tervahaudan halkaisija on 15 metriä ja sen halssi avautuu luoteeseen kohti Livoa. Tervahaudasta reilun sadan metriä luoteeseen on romahtanut lato.

Kilsikoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven pohjoisosassa lähellä Posion rajaa. Isokivenkankaan kohdalla Livojoessa on Kilsikoski. Jokitörmän yläpuolisella hiekkatasanteella havaittiin vuoden 2010 inventoinnissa kvartsi-iskoksia sekä palaneita kiviä alueelta, jossa maanpinta on rikkoutunut. Lisäksi paikalta löydettiin hioinriipus. Paikalle tehdyissä koekuopissa todettiin huuhtoutumiskerroksen alla voimakas kulttuurikerros, jonka paksuus oli jopa kaksikymmentä senttiä.
Kivikautisen asuinpaikan lisäksi paikalla on metsäkämpän jäännökset (N: 7311778 E: 525127) sekä suorakulmainen liesikiveys, jonka koko on 1,5x1,1 metriä. Liesikiveys ajoittuu historialliselle ajalle.
Vuoden 2011 inventoinnissa kohde tarkastettiin, mutta asuinpaikasta ei tehty uusia havaintoja. Kohteen rajaus perustuu H-P. Shulzin arvioon.

Seiterinpalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Sarajärven pohjoispuolella sijaitsevan Seiterinpalon länsirinteellä rantaan vievän tien länsipuolella. Haudan halkaisija on 15 metriä ja sen halssi avautuu pohjoiseen. Tervahauta on rakennettu suon laitaan. Tervahaudan vieressä on tervapirtti, jonka koko on 4x4 metriä. Kohde on merkitty peruskartalle.

Sysihoppula 3-4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi isoa tai isohkoa tervahautaa hiekkakankaalla. Haudat sijoittuvat noin 100 m etäisyydelle toisistaan ja niistä läntisempi on merkitty peruskartalle.

Saviharju (1000019565) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Oulujoen itärannalla Utasen voimalaitoksen alapuolella sijaitseva kohde, josta on useita paikalla olevaan kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia esinelöytöjä. Esineet, mm. pohjalainen kirves, tasataltta sekä kvartsi-iskoksia (KM 13599:1-9; PPM 4483:1-3), on löydetty, noin 60 - 160 m talon pohjoispuoleisilta pelloilta, noin 60 cm syvästä peltomullasta, ojankaivussa ja kynnöksestä. Vuoden 1954 inventointilöytöjen todetaan tulleen noin 20 m leveästä ruskehtavasta vyöhykkeestä uudeispellon kynnöksen pinnassa. Kohde on aluerajattu vuoden 1954 kartan perusteella.
Paikka sijaitsee entisen kosken partaalla, jossa jokisuu on ollut pidempään mesoliittisen kivikauden lopulla ja johon joki on sittemmin uurtanut runsaat 5 m korkeat rantatörmät. Saviharjun kohteen yläpuolella on jokisuun varhaisemman vaiheen rantatörmiä, joilla on useampia kivikautisia asuinpaikkoja ja muita kohteita. Oulujoen valjastaminen on muuttanut alueen luonteen oleellisesti.
Saviharjun talosta etelälounaaseen sijaitsee ent. Väänykän kivikautinen löytöalue. Rakennuksen perustuksia kaivettaessa on aikoinaan löytynyt tasa- ja kourutaltta sekä mahdollinen muu esine (KM 3045:19-21). Väänykkä on välillä sijoitettu Saviharjun pohjoispuolelle, mutta se sijaistee Utasen voimalan kohdilla.
Vuoden 2013 inventoinnissa kohdetta pyrittiin tarkastamaan, mutta pelto oli metsitetty hiljakkoin ja alueella kasvoi noin 10-vuotiaita koivuntaimia.

Kivijoki Mutkapato (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Utajärven koillisosassa sijaitsevasta Kivijärvestä laskevassa Kivijoessa on jo 1900-luvun A. Europaeuksen alun tiedon mukaan pato, jota on nimitetty "mutkapadoksi", mahdollisesti sen sijaitsessa Kivijoen tekemän ison mutkan alapuolella. Sen on sanottu olleen 20 m pituinen ja korkeudeltaan 1 m. Padossa sanotaan olleen merranreiän.
Padosta noin 100 m itään löytyi joesta vuonna 1990 rombikirves (KM 266099), jonka löytöpaikka tarkastettiin vuonna 1991 mahdollisen kiinetän muinaisjäännöksen toteamiseksi. Löytökohdasssa on hiekkapohja, mutta tarkastushetkellä vesi oli korkealla ja sekaista. Löytöpaikan kohdalla etjoen eteläpuolella on hieman korkeampi saunan ja kesämökin kohta, jonne tehdyissä koekuopissa ei todettu muinaisjäännöksen merkkejä. Kesämökin itäpuolella on muutamia kumpareita, joista sanottiin löytyneen kuonaa, jota myös löytyi tarkastuksen yhteydessä.

Koppelosaari eteläpää (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kalajanjärven eteläosassa olevan, viljelysmaiden ympäröimän metsäsaarekkeen lounaiskulmassa, Kalajanjoen itäpuolella. Entisen saaren rantaterassilla on kaikkiaan viisi kivistä koottua röykkiötä. Niiden pituus on noin 5 m ja leveys noin 4 m. Aluskasvillisuuden peittämistä röykkiöistä yhtä on kaiveltu keskeltä. Röykkiöiden tarkoitusta ja ikää ei tarkemmin tunneta.

Ala-Aho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ympäristön kuvaus
Soiden ympäröimä matala pieni kangas Iijoen eteläpuolella; alue on avohakattu.
Kaksoishauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 16 m, sisempi valli mukaan lukien 12 m, kuopan läpimitta 8 m ja syvyys 1,3 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen, pituus 7 m ja syvyys 2,1 m. Kohteen ympärille on jätetty n. 1 m korkeita kantoja.

Naurisniva Iso-Huoseus (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Utajärven kunnan Oulun (ent. Ylikiimingin) puolella sijaitsevan enklaavin/sen rajalla on Kiiminkijoen Huoseuslammen yläpuoleisessa Naurisnivassa (Iso-Huoseuksessa) lapinpato, jonka sekä A. H. Snellman (SMYA IX) että A. Europaeus (käsikirjoitus 1909) mainitsevat. Pato olisi niiden mukaan erotettavissa matalan veden aikaan ja vielä 1900-luvun alussa käytössä.
Ilmeisesti samasta, vuoden 1987 Utajärven inventoinnissa tarkastamattomasta ja siinä noin ½ km enemmän alavirtaan merkitystä padosta ilmoitettiin vuonna 2003, jolloin paikka myös tarkastettiin poikkeuksellisen matalan veden aikaan. Tarkastuksessa todettiin kolme patoa (Utajärvi 14, samassa yhteydessä myös patokohteet Ylikiiminki 2 ja 52).
Joen pohjoisrannalla on niemeke, jonka länsirannalta kivipato lähtee lounaaseen kohti joen saareketta, jonka vastarannalta se jatkuu suoraan joen etelärannalle. Muutamat ylimmistä patokivistä ulottuivat matalan vedenpinnan yläpuolelle. Molemmissa padon osissa erottui aukko saarekkeeen rannan tuntumassa. Pato arvioitiin noin 2-3 m levyiseksi ja muodoltaan melko epämääräiseksi.
Snellmanin mukaan padon yläpuolella jokitörmissä on lapinhautoja ja lisäksi paikalta olisi löydetty kiviesine (suiponsoikea reiällinen kiviase, KM 2508:51) Viimeksi mainittu on Naurisnivan yläpuolelta joenrannalta kuivilla olleen hiekkasärkän päältä. Rantatörmien kuoppia tai löytöpaikkaa ei tarkastettu padon tarkastuksen yhteydessä.

Kiiskinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppaketju sijaitsee niemessä, jonka pohjoispuolella virtaa Livojoki ja eteläpuolella Livojoki laskee Iijokeen. Kohteen kaakkois-puolella on Auralankangas ja pohjoispuolella Kyngäs. Tieltä 855 Pudasjärvi-Olhava kääntyy Uusikivelän tilan kohdalta Koivukankaantie, joka Leppälän talon kohdalla kääntyy itään. Tämän tien eteläpuolella sijaitsee yksitoista pyyntikuoppaa jonossa. Suurin osa pyyntikuopista erottuu maastossa selvästi, joskin jonon länsipään kuopat ovat matalampia ja heikommin erottuvia. Alue on harvaa mäntymetsää, joka harjanteen eteläpuolella rajautuu suohon. Maaperä on tasaista hiekkakangasta, jossa kuopat erottuvat hyvin. Kuoppajonolla on pituutta 400 metriä.

Takakangas (615010072) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sjaitsee Pudasjärven kirkosta n. 27 km kaakkoon, Jongunjärveen idästä laskevan Korpijoen lounaisrannalla. Tien ja joen välisellä kankaalla lähellä tietä on ainakin 4 kuoppaa (koko 2 - 4 x 3 - 5 m, syvyys 40 - 100 cm). Yksi on alempana vanhalla rantatörmällä. Vuonna 1988 oli kesämökín luoteispuolella sijaisevasta pienestä hiekkakuopasta löytynyt kivitaltan kappaleita. Paikan tarkastuksessa tästä 15 m etelään talvitielinjalta tavattiin mm. keramiikkaa kvartsia ja palanutta luuta, mökin pihasta kvartsikaavin ja mökille vievältä tieltä kvartseja noin 40 m päästä mökistä. Mökistä noin 200 m itään, toiselle mökille johtavalta tielinjalta, ylemmältä terassilta, havaittiin niinikään kvartsilöytöjä. Hätälänvirran asuinpaikka sijaitsee noin 400 m mainitusta ensimmäisestä mökistä luoteeseen, mutta myös näiden välialueella on todettu kvartsi-iskoksia, ja on mahdollista, että nämä kaksi muinaisjäännöstä muodostavat melko yhtenäisen alueen.

Yhteinenkangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kastellin linnasta noin 1,5 km eteläkaakkoon. Yhteinenkangas on laaja pohjois–eteläsuuntainen kangas, jonka pohjoisosan eteläisimmällä harjanteella on halkaisijaltaan 5–6 m oleva pyöreä röykkiö. Loivaan rinteeseen tehdyn keskuskuopallisen röykkiön korkeus on 60–100 cm.
Vuoden 2011 tuulipuistoinventoinnissa röykkiön yli todettiin ajetun metsäkoneella ja eteläpuoleisen metsäpalstan maaperä oli käsitelty voimaperäisesti auraamalla. Ympäristöstä ei todettu ennestään tuntemattomia muinaisjäännöksiä.
Röykkiö on merkitty peruskartalle muinaisjäännösmerkillä ja Lapinrauniona sijaintipaikastaan noin 40 m länsiluoteeseen.

Ryönänperä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kolme hiilimiilua, jotka on merkitty peruskarttaan tervahautoina. Tarkastettu tuulipuistoalueen inventoinnissa 2011.
Rekisteripalautteena 2012 tulleen ilmoituksen mukaan noin 700 m eteläkaakkoon Ryönänperä 1:stä ja noin 800 m länsilounaaseen Ryönänperä 2:sta ja olisi ainakin 2-3 painanetta (mahdollinen muinaisjäännös Ryönänperä 3, likimääräiset koordinaatit p=7187540; i=401617).

Ryönänperä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta, halk 13 m, joka tarkastettu inventoinnissa 2011. 2012 saadun ilmoituksen (rekisteripalautteen) mukaan kohteesta noin 800 m länsilounaaseen olisi ainakin 2-3 painanetta (mahdollinen muinaisjäännös Ryönänperä 3, ikimääräiset koordinaatit p=7187540; i=401617.

Mustilankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Yksittäinen tervahauta Mustilankankaan kallioalueen itäpuolella, idän suunnalla olevalle rämeelle laskevan matalan rinteen reunalla. Se sijaitsee Oulaistentieltä no. 786 etelään johtavan Takapolun metsäautotien varrella, n. 50 m tiestä koilliseen. Kyseessä on noin 15 m halkaisijaltaan oleva tervahautam jonka halssi suuntautuu koilliseen. Välittömästi vallin ja halssin koillispuolella on n. 1,5 m halkaisijaltaan oleva vajaan metrin syvyinen
kuoppa sekä välittömästi haudan länsi-pohjoispuolella n. 5 x 4 m kokoinen suorakaiteen muotoinen painauma.
Inventoinnissa ehdotettu suoja-alue 5 m tervahaudan reunoista.

Mustilankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Oulaistentieltä etelään johtavan Takapolun Metsäautotien varrella, n. 150 m tiestä
itään, Kaakkurinnevalle johtavan metsätien eteläpuolella rämeen reunalla sijaitseva tervahauta. Se on halkaisijaltaan n. 10 m ja haudan halssi suuntautuu koilliseen. Halssin molemmin puolin on n. 1,5 m halkaisijoiltaan olevat kuopat.
Suoja-alueeksi ehdotettu 2 m rakenteen reunoista.

Mustilansuo 1-2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kaksi erillistä hiilimiilukohdetta runsaan 100 m etäisyydellä toisistaan. Eteläisempi (Mustilansuo 1) muodostuu kolmesta vierekkäin sijaitsevasta hiilimiilusta. Muodoltaan pyöreähköt miilukuopat ovat halkaisijoiltaan n. 2,5-3 m ja n. 60 cm syviä. Kairauksessa todettiin hiiltä. Ne sijaitsevat Myllyläntieltä pohjoiseen johtavan metsätien varrella, Mustilansuon lounaspuolella, vajaa 100 m tiestä itään, loivasti länteen viettävällä rinteellä. Paikalla kasvaa mäntyvaltaista metsää.
Mustilansuo 2 (alkohde 2) sijiatsee edellisestä runsas 100 m luoteeseen, mainitusta metsätieltä noin 20 m itään. Tässä on n. 6 x 1,5 m laaja ja n. 50 cm syvä hiilimiilu.
Molempien miilualuiden suoja-alueeksi ehdotettu 2 m.

Untisenmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on peruskartallekin merkitty hyvin säilynyt n. 20 m halkaisijaltaan oleva ja n. 2 m syvä tervahauta, jonka halssi suuntautuu koilliseen. Tervahaudasta noin 50 m länteen on pohja-alaltaan lähinnä neliön muotoinen, n. 5 m halkaisijaltaan oleva ja enimmillään hieman yli metrin korkuinen maasta ja ilmeisesti ainakin osin rapautuneista kivistä koostuva rakenne, joka tulkittiin hiilimiiluksi. Keskellä on matala painanne. Pintamaan alla esiintyy hiiltä ja hiilimurskaa. Välittömästi rakenteen ympärillä on joitakin halkaisijoiltaan n. 1,5-2 m olevia vaihtelevan muotoisia kuoppia, joiden kairauksessa todettiin hiiltä.
Kohde sijaitsee Oulaistentien no. 786 ja Mehtäkyläntien risteyksestä n. 350 m itäkoilliseen, n. 30 m Oulaistentien pohjoispuolella. Paikalla kasvaa kuusi-mäntymetsää.
Noin 50 m tienristeyksen luoteispuolella on useita maa-aineksen ottokuoppia. Alueella havaitun hiilen perusteella näiden joukossa lienee useampia tuhoutuneita hiilimiiluja.

Tämänäjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteessa on kaksi vierekkäin sijaitsevaa kuoppaa sijaitsevat Kytöläntieltä pohjoiseen johtavan Takapolun Metsäautotien varrella voimalinjan lähellä, tiestä 50 m lounaaseen ja voimalinjasta n. 80 m kaakkoon länteen laskevan hiekkakankaan
reunalla.
Muodoltaan pyöreähköt kuopat ovat halkaisijoiltaan n. 2 m ja n. 50 cm syviä, reunoilla on matalaa vallia. Kairauksessa todettiin molemmissa joitakin senttejä vahva huuhtoutumiskerros pohjalla ja reunoilla, joten kuopat eivät voi olla moderneja. Muinaisjäännösten sijaitsemisen kannalta sopiva hiekkakangas jatkuu pohjoiseen. Tämän alueen tarkastuksessa ei löytynyt muinaisjäännöksiä. Suoja-alue-ehdotus inventoinnissa 2 m rakenteiden reunoista.
Vuoden 2015 inventoinnissa tarkastelualuetta laajennettiin kaakkoon ja kartoitettiin kaksi uutta kuoppaa. Ne sijaitsevat aiemmin kartoitetuista kuopista n. 70 m ja 150 m eteläkaakkoon ja kaakkoon. Ne ovat n. 2-3 m halkaisijoiltaan ja n. 50-70 cm syviä. Molemmissa todettiin kairauksessa 5-10 cm paksu huuhtoutumiskerros kuopan pohjalla tai reunoilla. Kysymyksessä ovat pyyntikuopat.

Illinsaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rautakauden lopulle tai keskiajan alkuun ajoittuvan pronssikamman (kampariipuksen) löytöpaikka Illinsaaren länsiosassa, hiihtomajasta runsaat 200 metriä kaakkoon, koilliseen kurottavan kostean notkelman kaakkoispuolella. Maasto alueella on jokseenkin tasaista hiekkakangasta. Notkelman puolella on muinainen 2,5-3 metrinen rantatörmä. Paikka on likimain 30-40 m kankaan luoteislaidassa sijaitsevasta tervahaudasta etelälounaaseen ja vanhaa peltoa. Paikalta löydetyt muut metallikappaleet ovat ilmeisen myöhäisiä yhtä mahdolisesta kupariastian palaa lukuun ottamatta. Paikan luonteen selvittämisen edellytykset ovat koekaivaukset.
Tervahauta on noin 17 - 19 m halkaisijaltaan ja sen halssi on rinteeseen. 50 - 60 m haudasta itään on kaksi asumuspainanteen tapaista painaumaa, joissa molemmissa todettiin huuhtoutumiskerros. Noin 30 m löytöpaikan eteläpuolella on vanhan pellon vieressä multapenkkisen rakennuksen pohja, kooltaan 5 x 5 m itäkulmassaan suuri kiuas. Vuoden 1648 kartassa paikalle ei ole merkitty rakennusta tai maankäyttöä, mutta kostean alanteen länsipuolella kartassa on talo, jonka pelloista on syksyllä 2010 lunastettu Pohjois-Pohjanmaan museoon löytöjä: nappeja, viitanhakanen, solki ja plommi, ilmeisesti 1600-1700-luvulta.
Lisäksi kamman löytöpaikasta noin 250 m koilliseen sijiatsevan pellon länsiosasta on aiemmin tarkastuksessa todettu paksuhko hiilikerrospaikalla, jossa on muutamia maanpintaan ulottuvia kiviä. Mitään löytöjä ei ole täällä havaittu.

Kurkelansaari koillinen (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kurkelansaaren koillisosassa, muinaisen rantatörmän päällä, loivasti kohti koillista laskevassa rinteessa, sijaitsee kuusi kuoppajäännöstä. Kuopat ovat saaren halki kulkevan hiekkatien läheisyydessä, tien molemmilla puolilla, hiekkapohjaisessa kangasmaastossa mäntymetsässä. Kuopat muodostavat korkeuskäyrän suuntaa noudattavan länsiluode-itäkaakko-suuntaisen pitkänomaisen vyöhykkeen, jonka koko on noin 15 m x 25 m.
Kuopat ovat pyöreitä, halkaisijaltaan 1,5 m - 4,0 m ja syvyydeltään 0,3 m - 1,0 m. Selviä
valleja kuoppien ympärillä ei ole havaittavissa. Kahteen kuoppaan tehdyistä lapionpistoista
todettiin pintaturpeen alla hiekkamaassa selvä huuhtoutumiskerros. Mitään kuoppien
käyttötarkoitusta selvittävää ei lapionpistoista havaittu, mutta on mahdollista, että kyseiset
jäännökset ovat pyyntikuoppia. Kuopat muistuttavat olemukseltaan kohteen 84010023
Kurkelansaari SE yhteydestä todetun kuoppa-alueen kuoppia, jotka sijaitsevat noin 200 m
etelään kohteesta Kurkelansaari koillinen.

Seppälä (1000019761) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 100 m Jokelantien ja Haukiväylän risteyksen pohjoispuolella, pienen käytöstä poistuneen sorakuopan pohjoisreunalla, sijaitseva tervahauta. Sorakuopan pohjalla kasvavien mäntyjen iästä päätellen soranotto paikalla on päättynyt noin 25 vuotta sitten. Tervahaudan pohjoispuolella on uudehkon omakotitalon pihapiiri. Kohde on merkitty peruskartalle.
Tervahauta on pyöreä, läpimitaltaan noin kahdeksan metriä vallin korkeimmalta kohdalta
mitattuna. Haudan pohjalla kasvaa nuorta koivu- ja haapavesakkoa. Vallin leveys on noin
neljä metriä ja vallin korkeus on noin puoli metriä. Haudan syvyys on noin metrin, ja
tervanlaskuoja on kohti itäkoillista. Tervanlaskuojan seinämät ovat osin kivillä tuetut, ja
ojan pohja on noin puoli metriä tervahaudan pohjaa syvemmällä.
Tervahaudan pohjalle on soranoton yhteydessä vieräytetty muutamia kookkaita kiviä.
Lisäksi haudan eteläreuna on vaurioitunut; eteläpuolen valli on tuhoutunut lähes
kokonaan. Sorakuopan reunassa on nähtävissä poikkileikkaus haudan etelälaidalta.
Kiviseen hiekkamoreeniin kaivetun haudan pohja on ollut savella silattu, ja kuumuuden
vaikutuksesta savi on sintraantunut kovaksi, tummaksi ja tervantuoksuiseksi kerrokseksi.
Myös moreenimaa silaussavikerroksen alla on kovettunut liki puolen metrin paksuudelta.
Kyseistä tervahautaa ei voi luonnehtia visuaalisesti kovinkaan edustavaksi kohteeksi,
mutta haudan rakenne on edelleen hyvin dokumentoitavissa, minkä vuoksi kohteen
suojelu on perusteltavissa. Kohde rajoittuu tervahaudan maan pinnalle näkyviin
rakenteisiin halkaisijaltaan noin viisitoistametriselle alueelle.

Suorahaara (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kurkelansaaren etelälaitaa kulkevalta hiekkatieltä sekä tien eteläpuolelta, siemenpuuasentoon hakatulta äestetyltä alueelta, etelään ja eteläkaakkoon
kohti Suorahaaran rantaa loivasti viettävältä hiekkamoreenipohjaiselta rinteeltä,
tavattiin kvartsi-iskoksia ja kvartsiydin, lohkotulta vaikuttanut kvartsiittikimpale sekä
palaneita kiviä esihistoriallisen asuinpaikan merkkeinä. Löytöjä alueelta ei poimittu talteen,
mutta pikaisesti tarkasteltuina useimmat kvartsi-iskokset todettiin materiaaliltaan hyvälaatuisiksi.
Löydöt sijaitsivat yksittäin tai pienialaisina pesäkkeinä pitkänomaisella
vyöhykkeellä, jonka mitat ovat noin 40 m x 200 m ja joka rajautuu pohjoisreunaltaan
hiekkatien pohjoislaitaan. Tiellä löytöjä tavattiin noin 15 m matkalla. Asuinpaikka kattaa
pesäkkeisesti pääosan äestetystä alueesta. Löytökohdat vaikuttivat olevan ympäristöään
hiekkaisempia; kivisimmillä kohdilla löytöjä ei ollut. Hakatun alueen eteläpuolella joen
varrella on ollut aiemmin pelto. Löydöt eivät kuitenkaan jatku aivan pellon laitaan saakka.
Noin sata metriä kohteesta pohjoiseen sijaitsee entuudestaan tunnettu asuinpaikka
84010023 Kurkelansaari SE. Asuinpaikat voidaan myös tulkita osiksi laajemmasta
pesäkkeisestä asuinpaikkakokonaisuudesta, mutta ilmeisesti niiden välillä kuitenkin on
löydötön vyöhyke, koska vuonna 1992 ei todettu kohteen Kurkelansaari SE asuinpaikkaalueen yltävän saaren etelärannan suuntaisesti kulkevalle tielle saakka, vaikka alue oli tuolloin vasta hakattu, äestetty ja hyvin havainnoitavissa.
Löytöjen ja sijaintinsa perusteella asuinpaikka ajoittuu todennäköisimmin varhaismetallikaudelle. Olemukseltaan asuinpaikka vaikuttaa melko vähälöytöiseltä ja hajanaiselta, ilmeisesti vain sesonkiluonteisesti käytetyltä. Mikäli alueelle kohdistuu kohteen säilymistä uhkaavia maankäyttötoimia, on paikalla kuitenkin tehtävä koekaivaus asuinpaikan tarkemman luonteen selvittämiseksi.

Varjola (1000019763) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Autiona olevasta Varjolan talosta noin 200 metriä koilliseen, moreenimäen etelään viettävän rinteen alaosassa, sijaitsee kiviröykkiö. Röykkiö on melko lähellä kahden mäen välisessä notkelmassa sijainneen itä-länsi-suuntaisen suopellon pohjoislaitaa, pellon laidasta noin 20 m etäisyydellä, noin 40 – 50 vuoden ikäisessä havupuuvaltaisessa sekametsässä. Pellon viljelyskäyttö on päättynyt viimeistään kolmisenkymmentä vuotta sitten, ja nykyisin pellolla kasvaa koivikkoa. Röykkiö on soikeahko, maapohjalle kasattu ja kaakko-luode-suuntainen. Röykkiön koko on noin 4,5 m x 3,0 m ja korkeus noin 0,4 m. Röykkiön kivet ovat miehennostannaisia, useimpien halkaisija on enintään parikymmentä senttimetriä. Yksittäisiä kookkaampiakin kiviä röykkiössä kuitenkin on. Kivikertoja on vähintään kolme. Röykkiön yli kulkee metsätyökoneen ajoura, jonka käyttö on kuluttanut röykkiötä peittänyttä sammalkerrosta, ja röykkiö on paljastunut selvästi erottuvaksi. Muutamia kiviä on vierähdellyt paikoiltaan, mutta kaikkiaan rakenne on vaurioitunut vain vähän. Yleisolemuksensa perusteella röykkiö on mahdollisesti esihistoriallinen. Täysin ei voida kuitenkaan poissulkea sitäkään mahdollisuutta, että rö kkiö koostuisi läheiseltä pellolta kerätyistä kivistä, ollen siten
suhteellisen moderni. Röykkiön iän tarkempi määrittäminen edellyttäisi kaivaustutkimuksia.
Muita muinaisjäännöksiä ei röykkiön välittömästä läheisyydestä tavattu, minkä perusteella
kohteen voidaan katsoa rajautuvan röykkiön maanpinnalle näkyviin rakenteisiin.

Varjola 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Autiona olevasta Varjolan talosta noin 300 metriä koilliseen, moreenimäen laella, sijaitsee kookas ehjä tervahauta. Tervahauta on pyöreä, ja sen läpimitta vallin korkeimmalta kohdalta mitattuna on noin 10 m. Vallin korkeus on noin puoli metriä ja vallin leveys noin neljä ja puoli
metriä. Valllin ulkoreuna kaakosta länteen olevalla sektorilla on tuettu kookkailla kivillä,
läpimitaltaan enimmillään noin puolimetrisillä. Kyseisellä sektorilla valli on reilun metrin
kapeampi kuin muilta osiltaan. Tervahauta on noin metrin syvyinen, ja tervanlaskuoja on
kohti pohjoisluodetta. Tervanlaskuojan pohja on noin puoli metriä tervahaudan pohjaa
alempana.
Tervahaudan lähiympäristössä on muutamia kuoppia, joiden läpimitta on
yhdestä kahteen metriä ja syvyys alle metrin. Osa kuopista voi liittyä tervanpolton
aikaiseen aktiviteettiin, mutta useimmat niistä vaikuttavat kuitenkin melko moderneilta.
Tervahaudan voidaan katsoa paitsi rakenteeltaan hyvin säilynyt, myös visuualisesti varsin
edustava. Kohde rajautuu keskeisiltä osiltaan haudan maan pinnalle näkyviin rakenteisiin
halkaisijaltaan noin kaksikymmentäviisimetriselle alueelle.

Antinaapa 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on matala kiviröykkiö, osin sammalpeitteinen, halk .n 4 m. Röykkiö sijaitsee Harjanteen pohjoispään koillisreunalla, harjanteen korkeimmalla kohdalla. Harjanteen itäpuolella on metsätien levike ja sen reunalta on harjannetta kaivettu pois. Röykkiön länsipuolelle 10 ja 20 m etäisyydelle tehdyistä koekuopissa havaittiin palanutta luuta hyvin pieninä murusina sekä kvartsi-iskoksia ja selvä kulttuuri-kerros heti ohuen podsolin alla. Paikalla on asuinpaikka ja röykkiö liittynee siihen. Asuinpaikka on tasanteella jonka pohjoispuolella jyrkkä törmä suohon, itäpuolelle em. tieleikkaus, muihin suuntiin rinne laskee loivasti.
Inventointi 2012: Noin 2,5 m korkean pohjoiseen viettävän törmän yläpuolella on suorakaiteenmuotoinen matala kiviröykkiö, jonka mitat ovat 5 x 4 m, ja korkeus 0,4 m. Yli puolet kivistä on sammalen peitossa. Alueella on kivikautinen asuinpaikka, johon röykkiö mahdollisesti liittyy. Asuinpaikan laajuus ei ole määritetty; tunnettuun muinaisjäännökseen ei tehty koekuoppia.

Antinaapa 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Harjanteen pohjoispäässä, harjanteen länsireunalla on matala sammalpeitteinen kiviröykkiö, soikea ja kooltaan n. 3 x 2 m. Röykkiön länsipuolella on loivasti länteen laskeva tasanne johon tehdyissä koekuopissa oli runsaasti palanutta luuta, palaneita kiviä. Löytökoekuopat n. 10 -20 etäisyydellä röykkiöstä. Röykkiön ympärille ja lähialueelle tehtiin runsaasti koekuoppia, mutta vain sen länsipuolelta löytöjä. Paikalla on asuinpaikka, ehjä ja kajoamaton.
Kohde oli ennallaan vuoden 2012 inventoinnissa.

Antinjärvi 1 (Kivirakenteet)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Antinjärven pohjois-luoteispuolella 740 m, suon keskellä olevalla kallioisella matalalla harjanteella. Paikalla on suonlaidassa, kalliopohjalla kivikasa ( n. 2 x 3 m) joka vaikuttaa lapin-rauniolta. Kivet ovat melko isoja, mutta sijainti ja muoto sopivat. Ei voida täysin sulkea pois sitä mahdollisuutta että kyseessä olisi muinainen, jäiden kasaama luontainen kivirakenne, todennäköisemmin kuitenkin ihmistekoinen.

Antinjärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laaja kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Antinjärven pohjois-koillispuolella 350 m (lounaisreuna) olevalla laakealla hiekkamaaperäisellä harjanteella.
Paikalla on 13 mahdollista asumuspainannetta. Muutamaan painanteeseen tehtiin koekuoppa ja niissä havaittiin palanutta luuta. Osa painanteista on varsin selkeitä mutta jotkut saattavat olla luontaisia, rantavallin taakse muodostuneita - tosin yhdestä sellaisesta tuli koekuopasta luuta. Aluetta syytä pitää kuitenkin kokonaisuudessaan muinaisjäännöksenä tässä vaiheessa, vaikka osa mahdollisista asumuspainanteista voikin olla luontaisia.

Antinjärvi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Yksittäinen asumuspainanne sijaitsee Antinjärven pohjois-koillispuolella 300 m, lounaaseen laskevan muinaisen rantatörmän reunalla. Se on suon ja törmän välisellä tasanteella, muinaisen rantatörmän äärellä tasanteella hiekkaisessa maaperässä. Asumuspainanne, on kooltaan 6 x 12 m. Siihen tehdyssä koekuopassa havaittiin kulttuurikerrosta podsolin alla, yksi kvartsi-iskos, sekä palaneita kiviä muutoin kivetyömässä hiekkamaassa.
Vuoden 2012 inventoinnissa ei tehty uusia havaintoja.

Antinjärvi 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Antinjärven pohjoispuolella 300 m, loivassa etelään viettävässä rinteessä.
Alueella on loivassa rinteessä muinaisia matalia rantavalleja. Kahdessa paikassa noin 35 m päässä toisistaan havaittiin asumuspainanteet, jotka erottuivat normaalista vallien takaisesta painannemaastosta.
Läntisempi painanteista on noin 9 x 4 m ja siihen tehdystä koekuopasta todettiin palanutta luuta. Itäisempi painanne on noin 5 x 7 m ja myös siitä löydettiin palanutta luuta.
Vuoden 2012 inventoinnissa ei tehty uusia havaintoja.

Loukasmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Loukasmaa sijaitsee metsätien eteläpuolella, Merilammen pohjoispuolella. Paikalla on laakea etelä-pohjoissuuntainen harjanne, jolla ei vuoden 2010 inventoinnissa todettu merkkejä muinaisjäännöksestä. Tuolloin avohakattua mutta äestämätöntä aluetta koekuopitettiin kattavasti.
Vuoden 2011 inventoinnissa tavattiin kuitenkin löytöjä sekä palaneita kiviä keskittyminä sittemmin laikutetun metsän laikutusvaoista. Rajaus löytöjen levinnän perusteella. Inventointiraportin perusteella on epäselvää, onko paikalla asumuspainanne. Vuonna 2012 aluetta ei tarkemmin tutkittu.

Ketuntörmänoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Isokankaan eteläosassa olevalla Ketuntörmällä, Ketuntörmänojan kummallakin puolella, lähellä jyrkästi Isokankaanalussuolle laskevan törmän reunaa. Paikalla on viisi kuoppaa, kolme ojan pohjois- ja kaksi eteläpuolella. Sijaintinsa ja rakenteensa perusteella ne ovat todennäköisesti pyyntikuoppia.
Kuopat sijaitsevat Ketuntörmällä Isonkankaanalussuolle virtaavan Ketuntörmänojan molemmin puolin lähellä törmän reunaa. Ketuntörmänoja virtaa törmän läheisyydessä syvässä ja jyrkkäreunaisessa uomassa. Maasto törmän päällä on kohtalaisen tasainen. Maaperä on hienoa hiekkaa. Kankaalla kasvaa tiheästi nuorehkoa mäntyä.
Kaksi kuopista sijaitsee Ketuntörmänojan eteläpuolella. Kuoppa 1 (2,7 x 3,3,x 0,4 m) on parin metrin päässä törmän reunan ja ojan uoman muodostamassa nurkkauksessa. Kuoppa 2 (2,2 x 3,7 x 0,4 m) sijaitsee siitä 14 m kaakkoon, Ketuntörmän korkeimman kohdan itäpuolella, itään päin loivasti laskevassa rinteessä. Kuopat ovat soikeita ja kummassakin on keskellä selvä huuhtoutumiskerros, jonka seassa on hiiltä.
Ketuntörmänojan pohjoispuolella on kolme kuoppaa, joista eteläisin kuoppa 3 (1,8 x 2,8 x 0,5 m) sijaitsee aivan törmän reunalla 4 m kankaan laella kulkevan tien länsipuolella, kohdassa jossa tie haarautuu kolmeksi. Eteläreunalla näkyy vallia. Kuoppa 4 (2,1 x 2,4 x 0,4 m) sijaitsee edellisestä noin 70 metriä pohjoiseen, tien ja törmän puolessa välissä, noin 2 m kummastakin. Molemmissa kuopissa on vahva huuhtoutumiskerros. Kuopasta 4 noin 15 metriä pohjoiseen, törmän taitteessa, sijaitsee epämääräisen muotoinen, pyöreähkö ja laakea kuopanne (1,3 x 1,3 x 0,2 m). Myös siinä on paikoin paksu huuhtoutumiskerros.
Vuonna 2012 tehdyn hiekan kotitarveoton takia tehdyssä tarkastuksesa vain kuopat 1, 3 ja 4 havaittiin tässä kohteessa ja niiden sijainti mitattiin gps-laitteella. Kankaan reunaa pohjoseen sijaitsee Ketuntörmän sekä Isokankaan (2 - 4) kohteiden pyyntikuoppia.

Nelistahkoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Yksittäinen pienikokoinen mahdollinen pitkälle maatunut pyyntikuoppa Tyrnävän pohjoisosassa, noin 600 m Murrosta Oulun Pikkaralaan vievän paikallistien kaakkoispuolella. Kuoppa sijiatsee soiden tai soistuneiden alueiden ympäröimällä hiekkaisella, kaakosta luotseeseen suunatutuvan, kapeahkon ja matalan (1-2 m) saarekkeen eteläosassa, polun koillispuolella. Se on halkaisijaltaan noin 2 m ja syvyydeltään 30 cm. Kuopan reunalla todettiin paksu huuhtoutumiskerros ja noin 30 cm syvyydellä jäännöstä vanhasta pintamaakerroksesta. Arvion mukaan kyse on esihistoriallisesta pyyntikuopasta. Saarekkeen luoteisosassa avattiin vuonna 2012 hiekkakuoppa, jonka alueella, pohjoisesta johtavan tieuran länsipuolella oli vielä havaittavissa useampia suurempia kaivantoja, jotka tulkittiin moderneiksi ja jotka on liitetty 1900-luvun hiekanottoon.

Ahmaskoski itä (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Oulujoen Ahmaskosken itärannalla sijaitsevalla kankaalla, valtatie 22 koillispuolella, vastapäätä Kurttilan lomamökeille johtavaa tietä, on peruskartalle merkitty tervahauta. Tarkastuksen (2012) arviona kyse ei olisi tervahaudasta, vaan useammista pyynti- ym. kuopista. Valtatieltä itään erkanevan metsätien eteläpuolella havaittiin rinnemaastossa halkaisijaltaan noin 3,5 m kokoinen suppilomainen kuoppa ja sen läheisyydessä pienempi, noin 2,5 m laajuinen kuoppa. Molemmissa todettiin pohjalla maannosprofiili, joka isommassa oli häriintynyt sinne peitetyn jätteen (muovia) takia. Myös kuoppien reunoilla oli huuhtoutumiskerrosta. Myös metsätien pohjoispuolella tavattiin pari epämääräisempää kuoppaa, jotka voivat olla melko myöhäisiäkin. Metsätiellä ei tavattu merkkejä muinaisjäännöksestä, eikä aluetta tarkastettu laajemmin 2012.
Vuoden 2013 osayleiskaavainventoinnissa valtatien molemmin puolin havaittiin ja mitattiin laaja pyyntikuoppajärjestelmä noin 400 x 150 metrin laajuisella alueella. Kaikkiaan todettiin ainakin 21 pyyntikuoppaa ja neljä muuta kuoppaa, jotka nekin saattavat olla pyyntikuoppia. Epävarmat kuopat ovat erillisellä, pienemmällä alueella harjanteen kaakkoisosassa. Rakenteiden tiedot on merkitty rekisterin alakohteet-välilehdelle.
Pyyntikuoppien viereltä niiden pohjoispuolelta löytyi myös pienialainen kivikautinen asuinpaikka, Ahmaskoski itä 2.

Utanen 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka matalalla, kosteammasta ympäristöstään pääosin vain heikosti kohoavalla kuivalla hiekkakankaalla ja -harjanteella. Paikka sijaitsee Oulujoen itärannasta noin 300 m itäkoilliseen ja 10 m ylempänä, maantieltä 8300 noin 150 m itäkoilliseen. Asuinpaikka on kohteesta Utanen 2 (asuinpaikka sekä pyynti- ym. kuoppia) 100 m itään ja noin 5 m sitä korkeammalla. Asuinpaikkaan viittavina merkkeinä tieuralla sekä äestysvaoissa tavattiin hyvälaatuisia kvartseja, palaneita luunpaloja sekä kiviä ja paikoin kulttuurimaata. Asuinpaikan pituus korkeuskäyrien suunnassa etelästä pohjoiseen arvioitiin löytöhavaintojen perusteella noin 90 metriksi, ja sen leveys vaihdellen noin 10-20 m suuruiseksi.
Eteläisimmästä havaitusta löytökohdasta edelleen noin 75 m etelään, aivan idempää suolta laskevan hiekkaista maaperää kuluttavan purouoman mutkan pohjoispuolella todettiin lisäksi kuopparakenne, joka ajoittuu mahdollisesti vasta historiallisen aikaan. Se on edellä mainitun tieuran länsipuolella. Tieura noudattaa vanhimpaan peruskarttan (1950) merkittyä kärrypolkua ajalta ennen nykyistä joen itäpuolta seurailevaa ja Oulujoen valjastamisen aikoihin rakennettua maantietä.
Vuoden 2013 inventoinnissa kohde tarkastettiin ja kankaan leikkaavan purouoman pohjoispuolella sijaitsevan tuoreen hiekkakuopan leikkauksessa havaittiin palanutta kiveä. Varsinaisen löytöalueen ja pienen hiekkakuopan väliselle alueelle tehtiin koepistoja, joissa ei havaittu löytöjä, mutta alue on potentiaalista asuinpaikkaa. Pohjoisempaa, vanhalta kärrypolulta löytöjä kerättiin vanhan rajauksen sisällä olevalta alueelta. Muinaisjäännösalue on kokonaisuudesssaan noin 160 m etelästä pohjoiseen.

Lahdenkangas (1000020332) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kolme mahdollista pyyntikuoppaa Oulujoen leventymän Utajärven itäpuolella, noin 250 m rannasta ja 160 m maantiestä 8300 koilliseen, Lahdenkankaan eteläpuolella. Ajokuntoisen metsätien eteläpuolella tienmutkan vaiheilla todettiin tarkastuksessa vuonna 2012 kolme kuoppaa, joista kaksi halkaisijaltaan noin 3 m. ja yksi pienempi ja melko matala. Kuopissa todettiin maannosprofiili sekä pohjalla että vallissa. Ne sijoittuvat lähekkäin loivahkosti itään kohoavalle kankaalla kohtaan, jossa purouoma leikkaa kankaan etelän puolella. Alueella on kuitenkin myös vanha hiekkakuoppa ja muita tuoreempia kaivamisjälkiä metsätien varressa, jossa myös Oulujoen itärantaa seurannut vanha kärrypolku on kulkenut. 1950-luvun alusta on tietoa alueen lukuisista pyyntikuopista (E. Sarasmo), joista osa tuhoutui maantien teon yhteydessä Oulujoen patoamisen aikoihin 1950-luvuna alussa (ks. useampia kohteita tästä etelään).
Osayleiskaavaa varten tehdyssä inventoinnissa (2013) kohde tarkastettiin uudelleen ja kahden selvästi törmällä erottuvan pyyntikuopan sijainti mitattiin GPS-paikantimella. Pyyntikuoppien tiedot on merkitty rekisterin alakohteet-välilehdelle. Koska paikka näytti otolliselta myös kivikautiselle asuinpaikalle, tehtiin itäisen selvän pyyntikuopan itäpuolelle muutama koepisto. Näissä ei näkynyt mitään erityistä. Sen sijaan pyyntikuoppien pohjoispuolella olevan vanhan hiekkakuopan leikkauksista saatiin kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä (kohde Lahdenkangas 2).

Oilinginoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pieni kivikautinen asuinpaikka Oulujokeen laskevan Oilinojan pohjosipuoleisella kankaalla, Isokankaalle vievän maantien pohjoispuolella. Avohakatun ja keveästi äestetyn, melko kivisen kankaan loivan kohouman laen vähäkivisemmällä kohdin todettiin tarkastuksessa 2012 kvartsikaavin ja -iskoksia sekä mahdollinen palanut luunpala. Löytöjä todettiin paikoin vain noin 25 m pitkällä itä-länsisuuntaisella kapealla alueella. Näistä lisäksi noin 85 m itään, isohkon maakiven pohjoispuoleisella juurella havaittiin hieno kvartsikaavin, muttei muuta muinaisjäännökseen viittaavaa. Lähialueen tarkastuksessa ei 2012 todettu enempiä löytöjä kumamllakaan puolella maantietä. Kohde arvioitiin varsin lyhytaikaiseksi kivikautiseksi leiripaikaksi.
Kohde tarkastettiin uudelleen vuoden 2013 osayleiskaavainventoinnissa. Aiemmin havaitulla tien pohjoispuoleisella alueella havaittiin kvartseja n. 25 x 10 metrin laajuisella alueella ja tästä löytöalueesta 70 metriä itäkaakkoon, tien eteläpuolella lisäksi yksittäinen kvartsi. Viimeksi mainittu sijoittuu aiemman tien pohjoispuoleisen kaavinlöydön vaiheille idän suunnassa. Asuinpaikka on rajattu läntisen löytöalueen sekä idänpuoleisten yksittäisten kvartsien löytöalueet kattavaksi, laajuudeltaan n. 145 x 35 m kokoiseksi alueeksi. On huomattava, että alueen maaperän äestys on ollut suhteellisen kevyt, mutta pintalöydöt viestivät asuinpaikan laajuudesta. Ympäröivät kankaat on suhteellisen laajalti äestetty, mutta muuta ei tällä aukolla tavattu vuonna 2013.

Poropellonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Ainakin kymmenen pyyntikuoppaa Olhavanjoen ja Konttiojan välillä, Poropellonkankaan hiekkaperäisellä kankaalla. Selvimmät ja parhaiten säilyneet kaksi kuoppaa olivat tarkastuksen aikaan vuonna 2012 säästöpuumetsikössä pohjoiseen Yli-Olhavalle johtavan isomman metsätien itäpuolella. Seitsemän kuoppaa paikannettiin tien länsipuolen avohakatulta ja alaosassaan kostealla alueella. Metsänkäsittely on vaurioittanut muutamia kuoppia, ei kuitenkaan kovin pahasti. Kuopat ovat pyöreitä ja halkaisijaltaan noin 2,5 - 3 m. Muutamiin tehdyissä koepistoissa todetun vahvan podsolimaannoksen perusteella kyse on esihistoriallisista pyyntikuopista. Lisäksi Hautakankaan suuntaan johtavan toisen metsätien eteläpuolen pienellä harjanteella, parhaiten säilyneistä kuopista 140 m itäkaakkoon, todettiin yksittäinen pyyntikuoppa. Tämän pohjalla on vahva huuhtoutumiskerros ja vallissa todettiin heikko mahdollinen vanha maan pintakerros. Niin ikään kaakossa todettiin mahdollinen rakennejäännös edellisestä pyyntikuopasta 40 m länteen, heikon tieuran vieressä. Se vaikutti melko säännölliseltä pyöreähköltä 3-metriseltä painanteelta, mahdolliselta tasapohjaiselta vallilliselta kodanpohjalta (alakohde Pieni painanne). Pohjalla todettiin kuitenkin vain hyvin ohut huuhtoutumiskerros, joka vallimaisissa kohdin oli kuitenkin 5-10 cm vahvuinen. Tulkinta muinaisjäännökseksi ei saanut vahvistusta ja kyse voi olla luontaisesta muodostumasta.
2021: Kohteessa on 14-18 pyyntikuopan muodostama n. 300 metriä pitkä kuoppaketju, joka alkaa kankaan länsilaidalta ja kaartuu sen itälaidalla väljästi kohti pohjoista. Alue tarkastettiin lidar 5p-aineiston perusteella. Vuoden 2021 tarkastuksessa alueelta tavattiin 14 pyyntikuoppaa, joka sisältää 5 aiemmin tunnettua alakohdetta sekä 9 uutta. Alakohteena olevia pyyntikuoppia 6-9 ja alakohteena olevaa pientä painannetta ei tarkastettu, kun ne eivät näkyneet lidar-aineistossa. Ne kuitenkin on edelleen sisällytetty alakohteisiin. Nyt tarkastettiin alakohteet 1-5 ja 10-18. Pyyntikuoppien tunnistamisen kriteerinä pidettiin muodon lisäksi kairaamalla saatua havaintoa podsol-maannoksesta. Yksi aiemmin alakohteena olleesta pyyntikuopasta todettiin moderniksi, se on poistettu alakohteista.
Osa kuopista on enemmän tai vähemmän vaurioitunut kankaan metsänkäsittelyyn liittyvissä maapohjaa muokkaavissa toimissa.

Hautakangas (1000020337) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka pinnanmuodoltaan hyvin vaihtelevan Hautakankaan itäreunassa, Hautalammin suon äärellä. Paikalla todettiin melko selkeä rannansuuntainen asumuspainanne, kooltaan noin 6 x 10 m. Siihen tehdyistä kolmesta pienestä koepistosta vain lounaisimmassa todettiin palaneita luunmuruja pienien rapautuneiden kivien sekä värjäytyneen kulttuurimaan ohella. Muissa pistoissa todettiin vain pieniä hiilipartikkeleja melko syvälläkin. Selkeän painanteen koillispuolella on pienempi, pyöreähkö, noin 4-metrinen painanne. Tähän ei tehty koepistoja, mutta piikillä kokeiltaessa maaperä vaikutti kivettömältä. Kyse voi olla pienemmästä asumuksen pohjasta.
Isomman painanteen eteläpuolella on epämääräinen painanne, joka lienee luontainen. Siihen ei tehty koepistoja ja sen arvioitu pituussuunta on kohti rantaa (itäkaakkoa).
Kohteesta runsas 150 m etelään on kaksi pyyntikuoppaa (Hautakangas 2).

Hautakangas 2 (1000020338) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; 2012: Kaksi pyyntikuoppaa (nykyisin alakohteet 6 ja 7) Hautakankaan vahvasti kumpuilevan hiekkakankaan kaakkoisosassa, kankaan itäreunaa kulkevan tieuran itäopuolella ja -reunassa, pienen mäkikumpareen koillis- ja lounaisreunassa. Molemmat ovat pyöreitä, suppilomaisia ja halkaisijaltaan n. 3 m. Lounaassa tieuran itäreunassa (gps-piste peruskartalla länsipuolella) ja rinteen juurella sijaitsevan kuopan valliin tehdyssä koepistossa hahmottui vanha pinta hiiltyneine kasvijäänteineen noin 40 cm syvyydellä ja siihen liittyvä selkeä huuhtoutumiskerros. Kyseessä ovat esihistorialliset kuopat, jotka lienevät pyyntikuoppia. Lähialueella ei tavattu enempiä kuoppia, mutta 150 m pohjoiseen on kivikautinen asuinpaikka asumuspainanteineen.
2021: Iin Hautakankaalta on LiDAR-aineistojen perusteella maastotarkastettu yhteensä 40 pyyntikuoppaa, joista osa kuuluu jo ennestään Iin kohteeseen Hautakangas 2 (alakohteet 6 ja 7). Tähän kohteeseen on yhdistetty muinaisjäännösrekisterin pyyntikuoppakohde Hautalampi (1000020339), joka on yhdistämisen vuoksi poistettu muinaisjäännösrekisteristä (nykyisin alakohde Pyyntikuoppa 38). Kohteeseen on myös yhdistetty muinaisjäännösrekisteristä poistettu kohde Suittisuo (1000020340), eli alakohteet Pyyntikuopat 32-37. Suittisuon kuvaus vuodelta 2012: Kuuden pyyntikuopan järjestelmä ympäristönsä soistuneesta alueesta pari metriä kohoavalla hiekkakankaalla, pohjoisen Suittisuon ja etelän puoleisen Hautalammin ympärillä olevan suon välillä. Kuopat keskittyvät kankaan eteläiselle reunalle hajanaiseen jonomuodostelmaan noin 90 m matkalle itä-länsisuunnassa. Kuoppien koko vaihtelee pääosin 2 - 3,5 m välillä. Kuoppiin ei tehty koepistoja. Lännempänä on lisäksi alempana kosteassa maaperässä ilmeisiä luontaisia allikoita.
Vuonna 2021 pyyntikuopista on kairattu esiin podsol-maannos ja maaperä on hiekkaa.
Runsaan kilometrin päässä luoteen sekä alle kilometrin etäisyydellä koillisen suunnalla on useampia pyyntikuoppakohteita (Poropellonkangas sekä Alimmainen Palosuo).

Alimmainen Palosuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyyntikuoppajärjestelmä, jossa havaittu kahdeksan kuoppaa noin 30 x 70 m alueella Alimmaisen Palosuon ja Hautalammin ympärillä olevan suon välillä. Alueella kulkee metsätieura, ja se lienee ollut aiemmin ulkoniittynä, jossa on maatalouskoneiden raatoja, Pohjoispään 4-5 kuoppaa muodostaa korkeuskäyrien vastaisen sulkulinjan luoteisen suon suunnasta. Kuoppien koot vaihtelevat noin 2 ja 3,5 m välillä. ALimmat kuopat ovat soistuneessa maaperässä. Koepistoja ei tehty alueella. Lännempänä on useampia samassa tarkastuksessa paikannettuja pyyntikuoppakohteita.

Liskonsuo länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Olhavanjoen sivu-uoman, Konttiojan koillisrannalla sijaitsee ainakin kahdeksan kuoppaa, jotka todennäköisesti ovat pyyntikuoppia. Ne ovat noin 180 m matkalla ojanvarren suuntaisesti. Tarkastuksessa 2012 havaitut kuopat ovat kolmessa ryhmässä, joista luoteisimmassa on kolme kuoppaa noin 40 m matkalla, hieman eri korkeudella. Näistä luoteisin on ojaleikkauksessa.
Kaksi koillisen ryhmän kuoppaa ovat lähekkäin, kuten myös etelässä olevat kolme peräkkäistä kuoppaa. Viimeksi mainitut erottaa muista lähes 100 m pituinen alue, jolla kuoppia ei todettu. Koepistoja ei tehty. Kuopat ovat pyöreitä ja niiden halkaisija on n. 1,5 - 3 m välillä. Myös Liskonsuon itäpuolella, Keelaharjun länsirinteen juurella, on muutama ilmeinen pyyntikuoppa (kohde Liskonsuo itä).

Liskonsuo itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Olhavanjoen sivu-uoman Konttiojan koillispuolella sijaitsevan soistuman, Liskonsuon itäpuolella on Keelaharjun länsirinteen juurella neljä pyyntikuoppaa. Ne ovat jonomaisessa länsi-itäsuuntaisessa muodostelmassa noin 50 m matkalla korkeuskäyriä vastaan. Maantieltä pohjoisesta (120 m) niiden alueelle johtaa tieura. Kuopat ovat varsin selkeitä, halkaisijaltaan noin 2,5 - 3,5 m. Kuoppiin ei tehty koepistoja. Samaisen Liskonsuon länsipuolella on useampia ilmeisiä pyyntikuoppia (Liskonsuo länsi).
2023: 5p lidarin perusteella aluerajausta laajennettiin noin 10 metriä länteen, kun alueella havaittiin yksi kuoppa, joka ei kuulunut rajaukseen.
2024: Läntisin kuoppa on kairattu vuonna 2021, jonka mukaan maannos on ollut sekoittunutta. Läntisin kuoppa on rajattu alueen ulkopuolelle. Kohde sisältää 4 pyyntikuoppaa.

Murhakaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Olhavanjoen uomasta runsas 1,2 km kaakkoon on Murhakaarto-nimisen hiekkaharjanteen länsiluoteeseen pistävässä osassa ainakin kaksi pyyntikuoppaa. Ne ovat noin 30 m päässä toisistaan, koillisempi hieman ylempänä ja selkeästi erottuvia harvahkossa kuivassa kangasmetsässä. Molemmat ovat halkasijaltaan noin 2,5 m. Lähialueelta ei tavattu enempiä kuoppia. Myöskään Murhakaarron itäiseen nokkaan saakka ulottuneessa pikatarkastuksessa vuonna 2012 rakenteita tai löytöjä ei sinne johtavalla tieuralla tavattu.

Konttioja (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Olhavanjoen sivu-uomaa, Konttiojaa, kohti laskevan jyrkän kivirakkaisen rinteen laen reunalla on pääosin kasvillisuuden peittämästä kivikosta kohoava kivivallirakenne, jossa osa kivistä on paljaina. Se on soikeahko, rinteen suuntaisesti noin 7 m pituinen ja leveimmillään noin 5 m. Rakenne sijoittuu valtionmaalle. Lakialueen lähiympäristössä ei todettu muita rakenteita, mutta kivivallista 270-430 m kaakkoon on maantien eteläpuolella tiedossa kaksi pyyntikuoppakohdetta (Liskonsuo länsi sekä Liskonsuo itä).

Kotikangas NE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen etelärannalla, Kierikkisaaren kohdalla. Rantavallilla on yli 1 km matkalla ainakin kuusi erillistä asuinpaikkakohtaa, joissa on yhteensä 12 asumuspainannetta. Lisäksi paikalla on pyyntikuoppia (yli 40 kpl) ja keittokuoppia (ainakin 3 kpl). Vuonna 2006 yhteen asumuspainanteeseen tehdystä koeojasta saatiin keramiikkaa, pääasiallisesti kampakeramiikkaa, kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta. Painanteen keskeltä tavattiin tulisija sekä reunalta mahdollinen keramiikkauunin jäännös. Vuonna 2007 kaivettiin yhden asumuspainanteen eteläpuolelle koeoja. Vuonna 2008 yhteen asumuspainanteeseen sekä pyyntikuoppariviin tehtiin koeojia ja asuinpaikkaa koekuopitettiin.
Kohteen aluerajaus käsittää kaksi erillistä aluetta, joista läntinen todettiin metsänuudistuksessa muokatuksi vuonna 2011. Muinaisjäännösrekisterin aluerajaus ei tuolloin kattanut tätä läntistä aluetta. Painanteiden ulkopuolisten alueiden lisäksi tarkastuksessa 14.6.2011 todettiin kuusi asumuspainannetta, joiden vallit, osin keskiosa oli äestetty. Löytöjä oli paikoin havaittavissa sekä painanteissa että niiden ulkopuolisilla alueilla.
Vuoden 2012 inventoinnissa joen suuntaisella rantavallilla havaittiin 750 m:n matkalla 31 kuoppaa jonona. Rakenteen ja sijainnin perusteella suurin osa näistä on pyyntikuoppia, mutta ainakin itäisin niistä on keittokuoppa, jonka pohjassa on palaneita kiviä. (Alakohde: 1 Pyyntikuoppajärjestelmä.)
Tasanteella rantavallin eteläpuolella on pyöristyneen suorakaiteen muotoinen asumuspainanne. Painanteesta n. 10 m pohjoiseen on kuoppa. Metsätien reunalta havaittiin n. 10 m:n matkalla likamaata ja palaneita kiviä. (Alakohde: 2 Kivikautinen asuinpaikka.)
Hiekkaisella tasanteella, joka ulottuu rantavallista 150 m lounaaseen, on 13 asumuspainannetta ja 7 kuoppaa. (Alakohde: 3 Kivikautinen asuinpaikka.)
Hiekkaisella rantavallilla Iijoen etelärannan tuntumassa laajan suoalueen pohjoispuolella on vielä 5 painannetta/kuoppaa. (Alakohde: 4 Kivikautinen asuinpaikka.)
Tarkastuksessa 2014 todettiin asuinpaikan länsipäässä, suon reunaan ulottuvan painanealueen länsipuolella, noin 40 m soistuneen alueen erottamana lännessä sijaitsevalla kuivemmalla, ympäröivästä kosteikosta vain niukasti kohoavalla harjanteella yksi kuoppajäännös, halkaisijaltaan noin 2,5 m (alakohde).

Järvikangas 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Yksittäinen asumuspainanne Halajärven kaakkoispään koillisrannalla sijaitsevan Järvikankaan pohjoisreunalla, parikymmentä metriä kankaan koillisreunaa halkovan metsätien lounaispuolella, pienellä ympäristöstä kohoavalla kohdalla. Painanne on vallillinen ja kooltaan noin 10 x 7 m. runsaat 200 m - 400 etelään sijaitsee noin 20 asumuspainannetta ym. käsittävä Järvikankaan kivikautinen asuinpaikka Järvikangas (Yli-Ii), mjrek. 972010061.
2024: Kohteen sijaintia on muutettu noin 30 metriä pohjoisluoteeseen 5p laserkeilausaineiston perusteella.

Sankainperä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on kaksi pohjois-eteläsuuntaista aitamaista kiveystä, joiden pituus on lähes 50 metriä ja keskinäinen etäisyys noin 35 metriä. Aitojen pohjoispäiden välissä on lisäksi noin 10 m pitkä poikittainen kiveys. Aitakiveysten rajaamalla alueella on 17 kivirauniota, joiden halkaisija on noin 1,5 metriä ja korkeus 30-40 cm. Alueella on noin 20 cm paksu hiilensekainen peltokerros. Kyseessä on historialliselta ajalta oleva muinaispelto.
2021: Kiviaitoja ja kiviraunioita ei paikannettu, sillä havainnointia vaikeutti noin 5 cm paksuinen lumikerros. Alueelta tavattiin kaksi kiuasta ja kolme pientä kuoppaa. Kuopista kaksi (kuopat 2 ja 3) sijaitsevat kiukaan 2 molemmin puolin.
2022: Tarkastuksessa tavattiin pohjois-eteläsuuntaiset kiviaidat, sillä ne olivat tulleet esille metsäkoneen ajourien kohdilta. Aidat eivät ole täysin pohjois-eteläsuuntaiset, vaan ne suuntaavat hieman koilliseen. Aidat ovat noin 1 metriä leveät ja 10-30 cm korkeat, ja ne sijaitsevat 35 metrin etäisyydellä toisistaan. Läntisempää kiviaitaa tavattiin 60 metrin pituudelta ja itäisempää kiviaitaa 40 metrin pituudelta. Kiviaitojen pohjoispäädyssä olevaa poikittaista kiveystä ei havaittu. Kiviaitojen välissä havaittiin olevan kiviraunioita, joita nyt painannettiin 11 kappaletta. Raunioita lienee vielä enemmän. Kiviraunioiden halkaisijat vaihtelivat 1-2,5 metrin välillä ja niiden korkeudet vaihtelivat 30-50 cm välillä. Kiviaitojen ja muutamien kiviraunioiden yli oli ajettu metsätyökoneella, jonka vuoksi kivirakenteiden päällä ei enää ollut kunttaa. Muutoin kivirakenteita ei olisi havaittu.

Kalliomaa metsätie (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Metsätiellä ja sen vierellä tehdyissä koekuopissa tavattu erittäin runsaasti lohkottua kvartsia. Kyseessä lienee kvartsin louhintapaikka, mahdollinen asuinpaikka. Lähialueella on muita kohteita, mm. kivikautisia asumuspainanteita.

Kiviharju Kotajärvi (Kiiminki) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kiviharjun lakikivikossa on ainakin viisi rakkakuoppaa, joiden halkaisija on noin 2,5-3 metriä ja syvyys 30-50 cm. Osassa on moderneja kaivelun jälkiä.

Paanukangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kivikkokankaan itäosassa, alueen korkeimman kohdan kivikossa, on ainakin 5 osin sammalen peittämää rakkakuoppaa, joiden halkaisija on 1,5-3,5 metriä ja syvyys 40-80 cm. Kuopat 1-3 ovat aivan vierekkäin, kuoat 2 - 3 hieman luontaisesesti ympäristöään matalammalla olevassa rakkakivikon kohdassa. Näistä kolmesta kookkaimman kuopan 1 reunalla on ainakin osin selvää valliä. Jokseenkin samalla korkeudella on näistä etelään oleva kuoppa 4. Eteläisin kuoppa 5 on alemmalla terassimaisella rinteenosalla, joka ei enää vastaavalla tavalla ole pelkkää kivikkoa. Näistä rakkakuopista noin 95 metriä pohjoiseen on yksittäinen maakuoppa, kuoppa 6, jolla maannoksensa perusteella on huomattavastai ikää. Tästä länteen olevalla kankaalla on ainakin kaksi moderni kuoppaa lähellä vanhaa itä-länsi suuntaista metsätienpohjaa.

Kalimeenlampi luode (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kankaan laen reunalla voimajohdon itäpuolella on yksi maakuoppa, jonka ala on noin 2 x 3-3,5 metriä ja syvyys noin 70 cm.

Laurinautio (1000020365) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on kivensekainen raunio/kiuas, pienempi raunio ja ainakin kolme kuoppaa sekä peltoraunioita. Mahdolliset varhaiset rakenteet sijaitsevat jokivarren niityn pohjoispuolisessa metsikössä. Kiuas sijaitsee noin 17 metriä niittyladosta pohjoiseen. Alueen molemmilla puolilla on tervahauta. Perimätieto pitää paikkaa Kiimingin ensimmäisen asukkaan asuinpaikkana (Snellman 1887, SMYA IX, s. 207).

Myllysaari (1000020366) (Hautapaikat)
Historiallinen; Saaren eteläpään länsirannalla on ainakin 11 maakuoppaa, joiden pituus on noin 2 metriä ja leveys noin metri ja syvyys 30-50 cm. Kuopat sijaitsevat kahdessa ryppäässä. Koordinaatit osoittavat luoteista rypästä; toinen ryhmä on tästä noin 30 metriä kaakkoon. Paikallisen perimätiedon mukaan saari olisi vanha kesähautapaikka.

Tulisaari (Hautapaikat)
Tuntematon ajoitus; Pitkin saaren länsirantaa on ainakin 7 maakuoppaa, joiden pituus on 1,3-2,3 metriä, leveys noin 0,8-2 metriä ja syvyys 30-70 cm. Kuoppia on kaiveltu 1950-luvulla mitään löytämättä. Paikallisen perimätiedon mukaan saari olisi vanha kesähautapaikka (Heikki Karvosenoja: Kiimingin hautausmaat, 1990).

Välikangas (564010022) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde, rautakautinen kalmisto sijaitsee valtatie 4:n itäpuolella Kaakkurin asutusalueen keskellä olevalla moreeniharjanteella. Tutkimuksissa todettiin, että neljä röykkiötä kätkivät sisäänsä yhteensa 12 hautausta, joista kaksi oli polttohautausta. Kohde ajoittuu lähinnä keskiselle rautakaudelle, n. 150-500 jKr. Rautaisten aseiden lisäksi saatiin talteen rengaskoruja, erilaisia heloja, pinsetit, luukampoja ja -kärkiä sekä Sär 2 -keramiikkaa. Röykkiöt on ennallistettu ja alue on nykyään puistona. Kohteeseen on ollut opastaulu tekeillä 1990-luvun lopulla - 2000-luvun alussa.

Parsiaismaa (1000007266) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kalimeenojan itäpuolella, Parsiaismaan korkeimman kohdan kaakkoispäässä on ainakin 14 kuoppaa, joiden halkaisija on 2 - 4 metriä ja syvyys 60-65 cm.Kuopat sijoittuvat sorakuopaksi kaivetun kankaan korkeimman kohdan molemmin puolin kankaan reunaa kiertäen. Koepistoissa löytyneen hiilen ja palaneiden kivien perusteella kuopista viisi on todettu keittokuopiksi, jollaisia myös muut kuopat todennäköisesti ovat.

Inninkoskenkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiiminkijoen Inninkosken eteläpuolella on pyöreähkö kehämäinen, röykkiö tai latomus, jonka ala on noin 6–7 x 7–8 metriä. Kiveystä reunustaa lähes yhtenäinen kookkaiden nostannaisten kehä, joka yhdessä sisäpuolisten kivien kanssa muodostaa vallimaisen kehän, jolla on leveyttä puolisentoista metriä. Myös keskiosa on kokonaan kivetty, mutta se on reunoja matalampi. Vallimaisen reunan korkeus on 40–50 cm. Kiveyksen sisällä, sen luoteissektorissa on kookas, päältäpäin kolmiomainen, maakivi (n. 1,5 x 1,8 m), jonka korkeus on n. 80 cm.
Kirj. 1887 A. H. Snellman (SMYA IX).

Inninkoskenniska (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kiiminkijoen Inninkosken niskalla olevan niemekkeen itäpuolella on länsilounas – itäkoillinen –suunnassa oleva kivipato suoraan poikki uoman. Tarkastuskäynnin aikana 2003 vesi oli poikkeuksellisen matalalla ja pato oli näkyvillä etenkin molemmilla rannoilla. Pienehköistä nostannaisista kivistä koostuva pato on karkeasti n. 2 – 3 metriä leveä, rannoilta leveämpi. Kovin selvästi rajautuva rakenne ei ollut. Ainakaan isompia aukkoja ei padossa havaittu.
Julk. 1887 A. H. Snellman.

Lamminkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Lampelan päärakennuksesta n. 100 m koilliseen, niemekkeen pohjoisrannan länsipäästä lähtee kivipato kohti koillista. Se on tehty viistosti poikki Kiiminkijoen mutkan. Lounas–koillissuuntainen pato päättyy vastarannalla olevan mökin rantaan. Käynnin aikana vesi oli poikkeuksellisen matalalla ja osa padon ylimmistä kivistä oli näkyvillä. Padon leveys on karkeasti n. 2 – 3 metriä leveä. Ainakin rannoilla se näytti rajautuvan selvästi hiekkasoraisesta pohjasta. Padon keskellä on uittoa varten raivattu aukko

Hangaskangas ampumarata (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ilmeisesti vuosina 1886–1901 käytössä ollut Oulun Tarkkampujapataljoonan ampumarata-/harjoitusalue, johon kuuluu noin koillisessa oleva suojavalli (n. 80 x 14 x 2,5 m), keskivaiheilla oleva ampumapenkka (n. 50 x 8 x 0,5-1 m) ja kaakossa leirialue (n. 30–40 x 45–55 metriä). Lisäksi leiristä noin 1 km kaakkoon on ojanne ja kuoppia, jotka mahdollisesti liittyvät sotilasharjoituksiin. Koordinaatit ilmoittavat leiripaikan.
2022: Suojavalli ja ampumapenkka olivat ennallaan. Ampumapenkka sijaitsee nykyisen johtokäytävän itäpuolella, suojavalli muuntoaseman länsipuolella. Ampumapenkan eteläpää päättyy n. 10 m halkaisijaltaan olevaan ja noin metrin syvyiseen kuoppaan, jonka tulkinta rakenteeseen kuuluvaksi oli epävarmaa, myöskään itse penkka ei eteläosaltaan selvästi erotu luontaisesta hiekkadyynivallista. Leiripaikka sijaitsee johtoreitistä n. 300 m itään, ja sitä ei inventoitu ja rajattu. Johtolinjauksen länsipuolella on laaja maanottoalue, alueella on paljon myös pienempiä moderneja maanottokuoppia.

Plaatansaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Oulun tuomiokirkosta noin 200 metriä pohjoisluoteeseen.
Plaatansaaressa vuosina 1614–1638 toiminut Oulun linnan pajarakennus ja viilaustupa oli aikanaan Suomen ensimmäinen ja ainoa kivääri- eli asetehdas kaira- eli poramyllyineen. Nykyisin puistona olevalla alueella on vanhojen karttojen mukaan ollut kaupunkilaisten aittoja vuoden 1820 vaiheille. Aitat on merkitty vielä vuoden 1824 karttaan, mutta on mahdollista, että kyseinen kartta kuvaa näiltä osin vuoden 1822 paloa edeltävää tilannetta. Vuoden 1839 kartassa alue on puistoa. Saaren eteläreunan korkeimmalla alueella hahmottuu yhä mahdollisia rakennusten paikkoja.

Autiokangas (1000020401) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaksi asuinkuoppaa sijaitsee vieretysten jyrkän jokiuoman ja tasaisen hiekkakankaan
reunalla. Ne ovat n. 3 x 3 m reunoista mitattuna, lattia-ala on n. 2,5 x 2,5 m ja syvyys n. 2 m.
Kuoppien reunoilla on vallia. Oviaukot ovat lounaaseen kohti Pitkäsojaa. Vuoden 2009 tarkastuksessa todettiin kaakkoisemman kuopan länsinurkassa, oviaukosta katsoen vasemmanpuoleisessa nurkassa pieni kiukaan tms. jäännös. Vuonna 2011 suoritetussa inventoinnissa havaittiin myös tällä kohdalla kiviä ja kairauksessa hiiltä ja tulkittiin kyseessä olevan pienen kiukaan jäännökset.
Vuoden 2009 tarkastusraportisn mukaan Pitkäsjärventien itäpuolella olisi rakennusten tulisijojen jäännöksiä, arviolta kohdassa p 7154840/i 3392240 (n. 120 m piilopirteistä pohjoiskoilliseen) ja arvellaan, että kyse lienee vanhasta talonpaikasta, josta juontuisi myös kankaan nimi. Paikkaa ei tuolloin tarkastettu. 2011 suoritetussa inventoinnissa paikalle tehtiin pikainen tarkastuskäynti, mutta tulisijoja ei onnistuttu löytämään koordinaattien osoittamalta kohdalta. Itäpuolinen kangas on metsäaurattu, ja jos kohde on sijainnut siellä, on se todennäköisimmin tuhoutunut.
Vuoden 2009 raportissa todetaan vihantilainen perimätieto, jonka mukaan paikan asuinkuopat ovat ison vihan aikaisia. Kuopat sopivat rakenteensa perusteella hyvin piilopirteiksi; ne on kaivettu syvälle maahan ja samoin sijainti pienen virran varrella on sopiva. Tulisijat eivät sen sijaan ole niinkään tavallisia piilopirteissä. Pitäjänkartan mukaan paikalla ei ole ollut asutusta 1800-luvulla.

Yhteinenkangas N (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat laajan Yhteisenkankaan pohjoispäässä, n. 1,5 km Kastellin Linnakankaan jätinkirkosta eteläkaakkoon ja Myllysaaren talosta noin 250 m kaakkoon. Kohteen peruskartalle merkitty röykkiö 1 sijaitsee kahdesta muusta röykkiöstä n. 100 m itäkoilliseen, välittömästi metsätien itäpuolella. Se on n. 4 m halkaisijaltaan ja n. 70 cm korkea.
Röykkiöt 2-3 sijaitsevat metsätiestä n. 50-80 m länteen rinteen reunalla. Niistä itäisempi röykkiö 2 on n. 3 m halkaisijaltaan ja n. 40 cm korkea, keskellä on kuoppa. Muutamien metrien päässä itäpuolella on n. 40 cm syvä ja n. 1,5 m halkaisijaltaan oleva kuoppa. Läntisin röykkiö 3 on n. 4,5 m halkaisijaltaan, keskellä on n. 50 cm syvä ja n. 1,8 m läpimitaltaan oleva kuoppa. Kohteessa on myös hyvin säilynyt tervahauta, jonka läpimitta on yli 10 m, kynä on n. 5 m pitkä.

Jäläkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Yksittäinen hiilimiilu Pattijoelta n. 6,5 km koilliseen ja Siikajoen rajasta n. 1 km länteen, n. 40 m Jäläkankaalla kulkevan metsätien pohjoispuolella matalan rinteen pohjoisreunalla. Kohteessa on n. 2 m halkaisijaltaan oleva yksittäinen hiilikuoppa. Kuopan pohjalla esiintyi maannoksessa huuhtoutumiskerros, hiilikerros on n. 15 cm vahva. Kyse voi olla 1900-lukua vanhemmasta hiilimiilusta.

Kanakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vihannista Pyhäjoen Polusperälle johtavasta Vihannintiestä n. 600 m etelään rämeiden
keskellä sijaitsevalla kankaalla on kaksi tervahautaa matalalla kohoumalla. Isompi on n. 12 halkaisijaltaan, halssi suuntautuu etelään. Haudan luoteispuolella on muutamia tervanpolttoon liittyviä n. 1-4 m halkaisijaltaan olevia maanottokuoppia. Eteläisempi hauta on n. 7 m halkaisijaltaan, halssi suuntautuu etelään. Tervahaudat on merkitty peruskartalle.

Karhulankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vihannin keskustasta n. 11 km länteen ja Pitkäsjärvestä n. 600 m luoteeseen Pitkäsjärvelle
johtavan metsätien molemmin puolin. Tien länsipuolella kasvaa n. 80-100 vuotta vanhaa kuusikkoa, itäpuoli on vuonna 2011 avohakattua äestysaluetta.
Vuoden 2009 tarkastuksessa tien länsipuolella paikalla havaittiin ainakin kaksi rakennusjäännöstä. Niistä itäisemmän ala on noin 4,5 x 5,5,-6 m. Multapenkkarakenteen koilliskulmassa havaittiin kiukaan/tulisijan jäännös, jonka korkeus on 90 cm ja sisäpuolella kellarikuoppa. Toinen rakennuksen perusta löytyi n. 30 m edellisestä länteen. Se on pohja-alaltaan n. 3,5 x 4 m ja keskellä on pari kuopannetta. Vuoden 2011 inventoinnissa itäisempi rakennuksen perusta tulkittiin riiheksi, koska uunin koko, n. 3 x 2,5 x 0,9 m, on liian suuri ajatellen sitä pienen asumuksen lämmön lähteeksi. Uunin kivien välissä esiintyi hiiltä ja tiivisteenä hiekkaa. Keskellä olevan kuopan tulkittiin syntyneen, kun keskeltä on nostettu maata vallin rakentamiseen.
Kuusikon maapohjassa todettiin hiiltä, mikä viittaa kaskipeltoon. Pelto sijaitsee tasaisella alueella, missä nyt kasvaa varttunutta kuusimetsää. Läntisempää rakennuksen perustaa ei tarkastettu. Aikaisempien tietojen perusteella se voi olla peräisin vasta 1900-luvulta.
Kaskenpoltto alkoi väistyi viljelytekniikkana ennen isoavihaa Salon (Saloisten) pitäjässä
ja 1700-luvulla se ei ollut käytössä. Tämän perusteella kohteella voisi olla ikää hyvinkin paljon. Toisaalta vuoden 2009 tarkastuksessa saadun muistitiedon mukaan paikka olisi ollut asuttuna vielä 1900-luvun alussa ja asukkaana olisi ollut suutari.
Metsätien itäpuolella on n. 8 x 4 m laaja ja 90-100 cm korkea peltoröykkiö sekä n. 10 metrin päässä alarinteessä sitä kiertävä puolikaaren muotoinen kiviaita, jolla on korkeutta 50-60 cm ja leveyttä n. 1 m. (ks. Karhulankangas 2 1000024418) Tämän lisäksi Pitkäsojan varrella n. 70 m etelälounaaseen on n. metrin korkuinen rajakivi, joka vuonna 2011 tulkittiin myöhäiseksi kuten sen lähellä todettu toinen saman tyyppinen rajakivi. Ne eivät sijoitu nykyisille rajalinjoille.
Pitäjänkartan mukaan Karhulankankaalla ei ole ollut viljelyksiä tai asutusta 1800-luvulla.

Pikku Piittakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pattijoen Kastellinperältä n. 1,4 km itään matalan hiekkakankaan länsireunalla. Paikalla
kasvaa nuori mänty-kuusimetsä, jossa on ainakin puolenkymmentä eri kokoista lähinnä pyöreähkön muotoista kuoppaa, joista muutaman kairauksessa todettiin hiiltä. Läpimitaltaan ne ovat vajaasta parista metristä neljään metriin, yksi n. 10 m. Yhtä lukuun ottamatta kuopat ovat jyrkkäreunaisia ja yli metrinkin syvyisiä ja tarkastushetkellä osassa niiden pohjalla oli vettä. Paikalla on yksi muista erottuva rakenne, se on laakea, n. 4 x 3 m pohja-alaltaan ja n. 50 cm syvä ja muistuttaa asumuspainannetta. Sen maannoksessa todettiin kairauksessa hiiltä ja huuhtoutumiskerros. Inventoinnissa ei selvinnyt liittyvätkö kaikki kuopat puuhiilen valmistukseen.
Rakenteen perusteella kyse on 1900-luvun hiilimiiluista.

Pikku Pirtinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi hiilimiilua Pattijoen Kastellinperältä n. 2,3 km itäkaakkoon ja Siikajoen rajasta n. 550 m länteen, Haapasaarennevan länsipuolella sijaitsevan Pikkupirtinkankaan korkeimman kohdan itäreunalla.
Paikannettaessa kohde v. 2011 alue oli avohakattu mäntytaimikkoa kasvava kangas. Maaperä kankaan reunalla on hiekkaa. Kohteessa on kaksi hiilimiilua vieretysten. Ne ovat n. 3-4 metrin pituisia, n. 1,5 metrin levyisiä ja enimmillään noin metrin syvyisiä. Kuoppien väliin on kaivettu ojaa ja ainakin yksi pieni kuoppa. Kairauksessa todettiin hiiltä.
Rakenteen perusteella kyse on 1900-luvun hiilimiiluista

Rullavuori 2 (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Raahen eteläisimmässä kärjessä, Pyhäjoen, Raahen ja Vihannin rajojen yhtymäkohdasta
10 m luoteeseen kallioisen Rullavuoren itäreunalla n. 7,5 m alempana mäen korkeinta
kohtaa on rajakivi. Yläosaansa suippeneva ja oheneva kivi on 120 cm korkea ja
keskeltä 75 cm leveä. Kiven toiselle puolelle jokseenkin keskikohdalle on hakattu (Ruotsin) kruunu ja hieman ylemmäs numero 5. Kivi on tuettu ja merkitty pienemmillä kivillä, välittömästi itäpuolella on n. 2 x 0,6 m:n kokoinen suorakaiteen muotoinen kivi. Muutamia metrejä kiven kaakkoispuolella on pienempi linjakivi ja mahdollisesti n. 25 m luoteeseen on toinen linjakivi.
Pyhäjoki erotettiin Salon pitäjästä vuonna 1568. Tuolloin muodostui suullisten sopimusten mukainen raja. Tästä aiheutui jatkuvasti riitoja 1600-luvulla uudisasutuksen ja tervanpolton lisääntyessä. Maanmittari Claus Clausson laati 1600-luvun puolivälin jälkeen pitäjänkartan
Salon pitäjästä. Kartasta ilmenee pitäjän tärkeimmät pohjois- ja etelärajat. Pyhäjoen
vastainen raja lähti merenrannasta Hanhikivestä ja jatkui suorana linjana Kilpuanjärven yläpuolelle. 1699 talvikäräjillä todettiin perimätietona rajankulku: Hanhikivi – Hurnastinkallio – Nuolikallio ja edelleen suorana linjana Kilpuaan. Rajalinja pysyi samana 1700-luvulla. Salon kirkkoherra Martinus Peitzius laati vuonna 1705 ”muistokirjoituksen” merkityistä rajapisteistä Salon ja Pyhäjoen välillä. Merenrannasta jokilatvoille ne olivat ”Hanhikivi”, ”Rajakallio” eli ”Puolikallio”, ”Pitäjänristiksi kutsuttu Loikanjoen mutka, ”Hetetnevan kallio” ja ”Jääskenkivi”. Ylinnä sisämaassa oli vielä ”Korkattivuori”.
Rullavuoren kivi osuu hyvin Peitziuksen mainitsemien rajapisteiden muodostamalle
linjalle. On hyvin mahdollista, että kohde liittyy ko. rajaan.

Hörölä 1-2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pyhännän ja Siikalatvan kuntarajan tuntumassa, 100-200 m Hörölän vedenottamosta kaakkoon kankaan luoteisreunalla, Höröläntien molemmilla puolilla sijaitsee mahdollinen kivikautinen asuinpaikka, kaksi mahdollista asumuspainannetta sekä tervahauta historialliselta ajalta. Alue on loivasti etelään laskevaa hiekkakangasta. Puusto on nuorta mäntyä.
Vesijohtolinjauksen inventoinnissa vuonna 2012 tavattiin alueelta löytönä vain yksittäinen kvartsi. Vajaa 100 m eteläkaakkoon hieman kvartsilöytöä ylempää ja n. 150 etelään samalta korkeudelta kvartsin kanssa löytyi kaksi mahdollista asumuspainannetta, jotka huuhtoutumiskerroksen vahvuuden (n. 5-30 cm) perusteella voivat olla esihistoriallisia. Vesijohtolinjaukselle ja sen läheisyyteen tehtiin n.250 metrin matkalle 30-50 cm halkaisijoiltaan olevia koekuoppia ja lapionpistoja 10-20 m:n välein. Kuopissa ei kuitenkaan esiintynyt likamaata, palaneita kiviä tai muuta asuinpaikkaan viittaavaa.
Pohjoisempi painanne 1 sijaitsee Höröläntiestä n. 15 m itään ja siitä n. 60 lounaaseen. Se on soikeahko, n. 3 m halkaisijaltaan ja 50 cm syvä. Keskellä todettiin enimmillään n. 30 cm ja reunoilla keskimäärin 5 cm vahva huuhtoutumiskerros.
Eteläisempi painanne 2 on Höröläntien ja sähkölinjan länsipuolella ja n. 10 m sähkölinjasta. Se on pohja-alaltaan soikeahko, n. 4 x 3 m laaja ja 50 cm syvä. Muodostelmassa on selvä, mutta toisella reunalla hieman häiriintynyt huuhtoutumiskerros. Painanteen läheisyyteen tehtiin johtolinjauksen tuntumaan n. 30-40 cm halkaisijoiltaan olevia koekuoppia sekä lapionpistoja. Maakerrosten todettiin kokonaan sekoittuneen ja tuhoutuneen sähkölinjalla ja sen läheisyydessä, mutta paikoin maannos oli ehjä sähkölinjallakin.
Tervahauta sijaitsee vajaa 10 m Höröläntien eteläpuolella, kvartsilöydön ja painanteiden välillä. Se on halkaisijaltaan noin 8 m ja kynä suuntautuu länteen, alarinteen suuntaan.
Vesijohtolinjaus kulkee riittävän kaukana havaituista rakenteista sekä löydöstä.

Palokankaan talo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Yksittäinen tervahauta Pyhännän kunnan pohjoisosassa, Palokankaantieltä erkanevan Höröläntien varrella, tien ja n. 10 m kankaalla kulkevan sähkölinjan länsipuolella.
Hauta on vajaa 10 m halkaisijaltaan ja ehjä. Ympäristössä kasvaa tiheää metsää.

Kettulankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lähes 900 metrin pituinen pyyntikuoppaketju sijaitsee Oulujoen itärannalla, Utasen voimalan itäpuoleisen Kettulankankaan männikkökankaan pohjoisreunalla. Kangas rajoittuu pohjoispuoleltaan Neuvostensuohon. Kankaan pohjoisreunalla on vuoden 1992 tarkastuksessa erotettu ainakin 34 kooltaan suuresti vaihtelevaa kuoppaa. Vuoden 2011 tarkastuksessa täällä havaittiin 32 kuoppaa, joista vain yhden alueen itäosassa todettiin vaurioituneen 1990-luvun äestyksessä. Kankaan eteläreunalla tavattiin lisäksi yhteensä neljä lähekkäistä kuoppaa, joista yksi osin puujätteen peittämänä ja yksi pienehkö. Nämä lienevät vuoden 1994 maastotarkastuksessa eteläreunalla havaitut kuopat, jolloin osa Kettulankankaan eteläosaa oli todettu äestetyksi.
Muinasijäännöskohteen aluerajaus perustuu vuoden 2011 tarkastuksessa havaituista kuopista tehtyihin gps-mittauksiin.
Maantie ja sen itäpuolella kankaan reunassa sijaitseva noin 100 m pituinen hiekkakuoppa katkaisevat kankaan pohjoisreunan kuoppaketjun. Ilmeisesti ainakin pari kuoppaa tällä alueella tuhoutui rakennustöissä. E. Sarasmo teki alueelle tarkastuksen 1950, kun useiden kuoppien ilmoitettiin tuhoutuneen ja yhdestä niistä löydettiin kourutaltta sekä tulisija. Löytöpaikan todetaan sijainneen "matalalla hietikkokankaalla loivasti etelään viettävällä maalla 300 m Utoskoskesta". Kuvauksen ja kartan perusteella tämä olisi sijainnut Kettulankankaan laskevassa eteläreunassa, maantien kohdassa, mutta merkkejä muinaisjäännöksestä ei enää 2000-luvulla ole havaittu. On mahdollista ellei todennäköistä, että löytöpaikka on kuitenkin sijainnut kankaan pohjoisreunassa, olevalla hiekanottoalueella.
Edelleen lännempää, noin 400 m leveän Neuvostensuon takana Utajärven kohdalla tuhoutuneita kuoppia olisi ollut kymmenkunta (ks. kohde Utanen 2). Kaikkiaan 1950 saadun tiedon mukaan kuoppia oli arvioitu olleen Utakosken alueella noin 100. Vuoden 1950 tietojen perusteella vaikuttaa ilmeiseltä, että alueella on edelleen tarkemmin paikantamattomia pyynti- ym. kuoppia.
Vuoden 2013 inventoinnissa tarkastettiin vanhaa äestysaluetta maantien itäpuolella, pyyntikuoppaketjun eteläpuolella olevalla etelään kohoavalla kankaalla. Tällä hiekkaisella,
kankaan pohjoisrannassa olevan särkän takaisella alueella havaittiin yksi selvä kvartsi-iskos kohdassa p= 7178924, i= 476119 lähes täysin umpeenkasvaneessa äestysvaossa. Löytöpaikan sijainti on aiemmin tehdyn muinaisjäännösrajauksen sisällä. Todennäköisesti alueella on pyyntikuoppien lisäksi myös kivikautinen asuinpaikka.

Koitijärvi NE (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Koitijärven koillisrannan pitkän itä-länsi- suuntaisen Harjaniemen tyvessä. Kuusamontien itäpuolelta hiekkakuopan eteläreunalta on tavattu kvartsi-iskoksia. Harjanteen laella heti tien länsipuolella on kolme maakuoppaa ja näistä n. 80 m länteen vielä kaksi maakuoppaa. Kuoppien halkaisija on n. 1-1,5 m ja syvyys n. 30-40 cm.

Granlund, Kissaviia (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Lumijoen ulkopalstalla Kärsämänojan länsirannalla, Pispan talosta n. 600 m kaakkoon Kissaviian kohdalla. Alue on tasaista mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Paikalla olevan kesämökin pihasta on löydetty kivituura ja sädekiviliuskeen kappale.

Rimminsilta (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Utajärven eteläosassa Rokuanvaaran koillispuolella, soiden ympäröimällä hiekkakaarrolla sijaitseva noin 10 kuopan ryhmä. Kuopat ovat ilmoituksen mukaan halkaisijaltaan noin 0,5 - 1,0 m ja mahdollisia pyyntikuoppia. Tieto kohteesta on saatu metsäsuunnitelman yhteydessä 2012. Aluetta ei ole tarkastettu arkeologisesti.

Miesmaankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Yksittäinen maakuoppa, mahdollinen pyyntikuoppa, Murhijoen pohjoisrannalla, Miesmaankangas 1 -asuinpaikan lounaispuolella. Kuoppa on kankaan eteläkärjessä, jokseenkin tasaisella alavalla hiekkaniemellä, joen ja sen länsipuolisen purosen välissä. Niemessä on muutamia mökkejä, joista keskimmäisen tasalla kuoppa sijaitsee, mökistä noin 50 m koilliseen. Kuopan halkaisija on 2 - 2,5 m ja syvyys 60 cm. Sen reunalla on matala valli, jonka koekuopassa erotettiin kaksoismaannos. Inventoinnin koepistoissa ei paljastunut asuinpaikkaan viittaavia merkkejä.

Louekankaat (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Puromyllyn patoja ja tervahauta Raahen Pattijoelta n. 5 km itäkoilliseen, valtatie 8:sta n. 2,8 km pohjoiseen ja Hummastinjärvistä n. 1,3 km länsilounaaseen metsätien varrella ja purossa, n. 10-30 m tiestä itään.
Kohteet sijaitsevat pienen hiekkadyynin päällä ja sen pohjoispuolella virtaavassa kapeassa purossa. Rakenteeltaan hieman epäselviä patoja on noin 20 metrin matkalla. Ne koostuvat vaihtelevan kokoisista ja isoistakin 50-100 cm halkaisijoiltaan olevista kivistä. Muualla purossa ei esiinny kiviä. Puron varrella on muutama tasanne, jotka soveltuisivat kevyiden myllyrakennusten sijaintipaikoiksi. Maanpinnalla ei kuitenkaan ole havaittavissa mitään säilyneitä rakenteita. Ojitusten seurauksena virtaus purossa on nykyisin vähäistä. Tervahauta sijaitsee n. 30 m myllynpaikasta etelään. Se on noin 7 m halkaisijaltaan ja halssi suuntautuu itään.
Rakenteiden ikä ei selvinnyt inventoinnissa. Myllynpaikka tuskin on useita satoja vuosia vanha ja lienee ollut jonkin lähialueen talon tai talojen käytössä.
Inventointitietojen perusteella kohteen luonne on hieman epävarma.

Pitkäaronkangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton;

Kirkonnurkanlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kapean Keroharjun eteläosassa, Kirkonnurkanlammen kaakkoispuolella, harjun
kapeimmalla kohdalla on soikeanmuotoinen kuoppa. Kuopan mitat ovat noin 2
m x 3 m, syvyydeltään kuoppa on noin 70 cm. Kuopan pohjaan tehdyssä koepistossa havaittiin selvä huuhtoutumiskerros.

Ojakylänlahti (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ojankylänlahden Lahdenperän länsirannalla Koninnokan niemen pohjoispuolella osittain rannassa ja osittain veden alla. Paikalle on rakennettu laituri v. 1880, ja laivaliikenne Ouluun on alkanut vuosisadan vaihteessa. Maankohoamisen vuoksi väylää on jouduttu syventämään Kaaran nokan kohdalta v. 1913. Väylän mataloitumisen takia uusi satamapaikka siirrettiin Ulkokarvoon, jossa Petsamon laituri otettiin käyttöön v. 1929. (Merilä E. 2003: 94–95).
Rannan kivirakenne rajautuu maan pinnalle näkyviltä osiltaan 6 m x 6 m kokoiselle alueelle. Arviolta 30–40 m etäisyydellä idässä oleva röykkiö näyttäisi olevan vedenpinnalle ulottuvalta osaltaan halkaisijaltaan n. 5 m.

Saarivaara 1 (1000020673) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Ympäristön kuvaus
Pieni hiekkainen kumpare keskellä kivikkoista tuoretta mäntykangasta. Kumpareella
niukka aluskasvillisuus, puolukkaa ja sammalta ja suurimmaksi osaksi hakkuujätteiden
peittämä, ympäristö on mustikkavaltainen.
Kuopan läpimitta on 2 m ja syvyys 0,9 m. Turpeen paksuus pohjassa 10 cm, huuhtoutumiskerroksen paksuus 15 cm, noensekainen. yläreunassa huuhtoutumiskerroksen
paksuus on 7 cm. Lähistöllä on kaksi resenttiä epäsäännöllistä kuoppaa. Kuopan funktio jäi epäselväksi.

Vilmivaara (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee tasaisella kuivalla kankaalla joen länsipuolella. Kuopan läpimitta on 3 metriä ja syvyys 0,7 metriä. Huuhtoutumiskerros kuopan pohjassa 13 cm,
yläreunassa 5 cm; ympäristössä 5 - 8 cm.

Pikku Kangaslampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppaketju sijaitsee matalahkolla harjanteella lammen eteläpuolella. Noin 80 metrin matkalla on viisi kuoppaa, joista ainakin kolme on rakenteensa puolesta pyyntikuoppia.
Kuoppa 1 läpimitta 1,9 m, syvyys 0,6 m, valli (huuhtoutumiskerros yli 5 cm)
Kuoppa 3 mitat 1,8 x 1,6 m, syvyys 0,6 m, valli
Kuoppa 5 läpimitta 1,7 m syvyys 0,6 m, matala valli, huuhtoutumiskerros yli 5 cm.
Vuonna 2023 yleisöilmoituksen mukaan alueella on enemmänkin pyyntikuoppia. Pyyntikuoppaketju jatkunee kaakkoon kohti Kiviharjua, ainakin kohtaan 7257775/525519.

Pytkynharju (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee hiekkaharjujen rajaamalla tasamaalla. Pieni pyöreä kuoppa, läpimitaltaan 1,5 metriä, syvyys 0,5 metriä. Kuopan pinnalla turpeen syvyys 7 cm ja huuhtoutumiskerros 8 cm.

Isonniemenkangas 1 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Laajalla tasaisella sora-alueella sijaitsee soikea, 3 metriä pitkä, 2 metriä leveä ja 0,6 metriä syvä maakuoppa. Huuhtoutumiskerros kuopan yläreunassa on 3-5 cm, pohjassa 5 cm ja sen alla on noin 10 cm paksu nokimaa-/hiilikerros.

Pikku Ohtavaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee tasaisen harjanteen pohjoispäässä muinaisen rantatörmän päällä. Laikutusjäljissä havaittiin kahdessa kohtaa palaneiden kivien keskittymä, jotka tulkittiin tulisijoiksi. Alueen itälaidassa on matala painanne ( x 3516227 y 7267796), mitaltaan 4 x 3 m, syvyys 0,4 m. Kairauksessa todettiin n. 3-4 cm vahvan huuhtoutumiskerroksen alta n. 10 cm paksun noki- /likamaakerroksen. Noin 180 neliömetrin alalla havaittiin läikkiä palanutta maata ja likamaata ja joitakin palaneita kiviä. Muuten hiekka oli täysin kivetön. Toisen tulisijan läheltä havaittiin muutama huonolaatuinen kvartsi, jotka saattavat olla luonnollisia.
Jos asuinpaikka on ollut rantasidonnainen, sen ajoitus olisi noin 7000 e.Kr +/- 500 v. Lähin vesistö on pieni puro 250 m etäisyydellä. Jos asutus on myöhemmältä ajanjaksolta, se ei ole voinut olla vesistön rannalla.

Leviärinta 4 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kapealla hiekkatasanteella joen ja suon välissä, jokitörmän päällä. Alueelta löytyi noin 70 neliömetrin alueelta vanhan metsätien pinnalta sekä uuden tien leikkauksesta kvartsia ja palaneita kiviä. Kairauksessa ja kahdessa koepistossa paljastui ohuen huuhtoutumiskerroksen alta punertavanruskeaa likamaata sekä palanutta hiekkaa. Likamaahavaintoja on noin 250 neliömetrin alueella.

Hevosenharjakoski (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kapealla jokiterassilla harjun rinteen ja jokitörmän välissä. Polulta löytyi keskittymä palaneita kiviä sekä kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia noin 10 neliömetrin alalta. Kairauksissa havaittiin noin 10 cm huuhtoutumiskerroksen alta likamaata ja paikoitellen palanutta maata noin 150 neliömetrin alueella.

Pajusalmi (832010046) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iso Pajuluoman ja Pikku Pajuluoman välisellä kannaksella Pajusalmen molemmin puolin. Pikku Pajuluoman etelärannalla, paikalla olevan katoksen pohjoispuolelta, on vuonna 1993 tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-löytöjä sekä löytökohdalta kankaan päältä kolme kuoppaa, joiden halkaisija on n. 2-3 m , syvyys n. 50 cm. Kuopat ovat polun varrella em. katoksesta lounaaseen. Näistä noin 60 m koilliseen ja katoksesta koilliseen on kuoppa, jonka luonne on epäselvä. Lisäksi salmen itäpuolella on yksi hieman syvempi kuoppa 4 (alakohde), jonka halkaisija on n. 2-2,5 m.
Vuoden 2010 inventoinnissa asuinpaikkaan viittaavia löytöjä ei havaittu.
2022 tarkastuksessa todettiin, että alueen puusto on kaatunut miltei kokonaisuudessaan vuoden 2021 Paula-myrskyn aikana. Alueella liikkuminen oli haastavaa puiden kaatumisen vuoksi. Painanteiden vierustoilta oli kaatunut puita, mutta itse painanteet olivat säilyneet melko ehyinä. Katoksen lounaispuoleta tavattiin painanteet 1-3, salmen toisella puolella oleva kuoppa on kuoppa 4 ja katoksen pohjoispuolella oleva kuoppa on kuoppa 5. Tarkemmat tiedot kuopista ks. alakohteet.

Matalalampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Matalalammen luoteispuolelta lähtevän ojan ja lammen rannassa olevan harjanteen päällä. Paikalla sijaitsee 6 kuopan muodostama pyyntikuoppaketju. Kuopat ovat kooltaan 2,5-3 metrin kokoisia ja noin 0,5 metrin syvyisiä. Yksi kuopista on selvästi pienempi ja jyrkkäseinäisempi.

Matalalampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kahden suon välisellä, hiekkapohjaisella, pohjois-eteläsuuntaisella
harjanteella/harjulla. Paikalla sijaitsee viisi selkeää pyyntikuoppaa ketjuna. Tämän lisäksi harjanteella on muutama epämääräinen kuoppa, jotka voivat myös olla pyyntikuoppia.

Paskaniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kapealla mäntyä kasvavalla niemellä. Pyöreähkö kuoppa, jonka pituus on 2,5 m, leveys 2 m ja syvyys n. 60 cm. Kuoppa sijaitsee n. 500 m itään Pitkäniemen muinaisjäännöskohteesta, josta on vuoden 1999 inventoinnissa
löytynyt kolme pyyntikuoppaa.

Pajuniemi (1000020691) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pajuniemen itärannalla tasaisella hiekkapohjaisella mäntykankaalla
tulentekopaikan vieressä. Kuoppa makkaranpaistopaikan ja halkovajan välissä. Se erottuu maastosta melko heikosti, sillä aluskasvillisuus on paikalla kulunut pois. Kuopan halkaisija on n. 2 m ja sen syvyys 10-20 cm. Tästä kuopasta n. 2 m koilliseen on mahdollisesti toinen vielä heikommin erottuva kuoppa.
Vuoden 2022 tarkastuksessa kuoppien pinnat ovat kuluneet alueella kävelemisen vuoksi.

Kirkkolaonsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kirkkolaonsuon itälaidalla mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla. Paikalla on soikeahko kuoppa, jonka pituus on 1,5 m ja leveys 1 m.
Kuoppa sijaitsee vuoden 1999 inventoinnissa löytyneistä kahdesta pyyntikuopasta (Pitkäniemi) noin 150 m lounaaseen.

Kaakkurilampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kuopat sijaitsevat Kaakkurinlammen kaakkoisrannalla olevan suon keskellä sijaitsevalla harvaa mäntyä kasvavalla metsäsaarekkeella. Metsäsaarekkeella on halkaisijaltaan 1-3 m kokoisia kuoppia kahdessa tai kolmessa rivissä 13 kappaletta. Lisäksi saarekkeella on kaksi kuoppaa n. 30 m päässä etelään näistä
kuopista. Kuopparivien väli on n. 4 m ja osa kuopista näyttäisi muodostavan rinnakkaisen parin. Kuoppien syvyys vaihtelee 20 cm:stä aina metriin saakka. Metsäsaarekkeen eteläpäässä olevista kuopista yksi on pitkulanmuotoinen, muut kuopat ovat pyöreitä.

Kaakkurilampi 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kaakkurilammen luoteisrannalla olevan kapean hiekkaharjanteen päällä. Kuopat muodostavat kaksi kahden kuopan kokonaisuutta, joiden välissä on yksi yksinäinen kuoppa.
Kuoppa 1 sijaitsee hiekkaharjun itäpäässä ja se on kuopista suurin ja syvin. Kuopan
halkaisija on 2,5 m ja syvyys n. 80 cm. Kuoppa 2 sijaitsee kuopan 1 vieressä ja se on halkaisijaltaan myös 2,5 m, mutta sen syvyys on vain n. 30 cm. Kuoppa 3 sijaitsee n. 40 m koilliseen kuopista 1 ja 2. Se on halkaisijaltaan n. 2 m ja syvyydeltään n. 30 cm. Kuopat 4 ja 5 sijaitsevat hiekkaharjun itäpäässä n. 60 m itään kuopasta 3. Kuoppa 4 on notkelmassa ja se on kuopista epämääräisin ja matalin. Kuopan halkaisija on 1,5 m ja syvyys n. 20 cm. Kuoppa 5 on muodoltaan pitkulainen ja sen pituus on 3 m ja leveys 1,5 m. Se ei myöskään ole niin tarkkarajainen kuin kuopat 1-3.

Iso Koiralampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee hiekkapohjaisella mäntykankaalla kahden hiekkaharjun välisellä
matalammalla kohdalla. Harjuja ympäröi Pikku- ja Iso Koiralammet. Paikalla on 15 pyyntikuoppaa, joiden koko vaihtelee 1,8 x 1,2 metristä 3,4 x 2,3 metriin. Kuopista kahdeksan on harjujen välisellä matalammalla osalla ja loput kuopista ovat hiekkaharjun rinteessä.

Hautalampi (1000020700) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kapean ja matalan soiden ympäröimän hiekkaharjun korkeimmalla
kohdalla. Harjulla on soikea 2 m leveä, 2,4 m pitkä ja 50 cm syvä kuoppa. Maa on rikkoutunut kuopan länsilaidalla. Sijaintinsa ja ulkomuotonsa perusteella kuoppa sopii pyyntikuopaksi.

Isosaari (1000020701) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Isosaaren lounaisrannalla mäntyä kasvavalla hiekkaharjulla. Paikalla olevan hiekkaharjun lounaisreunalla on seitsemän pyyntikuoppa, joista kolme sijoittuu alueen eteläpäähän ja neljä pohjoispäähän. Kuopat ovat muodoltaan soikeita tai pyöreitä ja niiden koko vaihtelee 1,2 metristä 3 metriin. Syvyys vaihtelee 30 cm:stä 60 cm:n.

Mustaperä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee hiekkapohjaisella rantaterassilla Mustaperän etelärannalla. Kankaalla on useita jyrkähköjä harjuja ja kohteen kaakkoislaidan päällä kulkee Kylmäluoman retkeilyalueen polku.
Paikalla on suorakaiteenmuotoinen lounais-koillissuuntainen painauma, jonka koko 14 x 6,2 m ja syvyys n. 50-70 cm. Painauman koillispuolella on kaatunut kelohonka, jonka alta löytyi palaneita kiviä, kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta (Luusta ajoitus Ua-41334; 6320-5990 CalBP, julkaisussa Metsiin kadonneet) . Puun viereen tehdystä koepistosta löytyi n. 25-30 cm syvyydestä palaneita kiviä, hiilensekaista likamaata ja palanutta luuta. Nämä löydöt viittaavat siihen, että paikalla on ollut liesi. Painaumaan tehdyistä koepistoista löytyi 10-20 cm paksuinen likamaakerros sekä kvartsi-iskoksia ja kivilaji-iskos. Lisäksi noin 40 m päässä painanteesta itään on hiekkaharjun alapuolella epämääräinen toinen painauma, josta ei kuitenkaan koepistoissa tullut asuinpaikkaan viittaavia merkkejä.
Vuoden 2020 tarkastuksessa kohde oli ennallaan.

Velliperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee hiekkapohjaisella mäntykankaalla Velliperän ja Torinsalmen väliin jäävällä niemellä. Paikalla on kolme pyyntikuoppaa, joista kaksi (kuopat 1 ja 2 ) sijaitsevat alueen kaakkoislaidalla Velliperän puoleisella rinteellä ja yksi (kuoppa 3) alueen luoteispäässä rinteen päällä.

Rouvastinsalmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee mäntyä kasvavalla hiekkapohjaisella niemekkeellä Kylmäluoma-järven etelärannalla. Paikalla on pyyntikuoppajärjestelmä, jossa on kahdeksan kuoppaa. Kuoppien koko vaihtelee 1,5 metristä 4,3 metriin ja syvyys 20-60 cm välillä.

Paloharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen länsirannalla rantaterassilla, jossa kasvaa harvaa mäntymetsää. Paikalla on noin 30 m leveä tasanne, joka etelässä rajautuu hiekkakuoppaan, idässä kivikkoiseen jyrkästi nousevaan rinteeseen ja lännessä terassin laitaan. Pohjoisessa terassi jatkuu melko muuttumattomana ja rajautuu lopulta suoalueeseen. Tasanteen poikki kulkee porojen tekemä polku, josta löytyi kvartsi-iskos. Alueelle tehdyistä koekuopista löytyi palanutta luuta, kvartsi-iskoksia sekä likamaata. Vuoden 2020 tarkastuksessa kohde oli ennallaan.
Palaneista nisäkkään luista tehdyn radiohiiliajoituksen tulos on 9540-9400 CalBP (Ua-41333).
Paloharjun asuinpaikasta noin 1,5 km etelään sijaitsee Atsinki 1 -niminen kivikautinen asuinpaikka ja tästä vielä noin 800 metriä etelään Atsinki 2 -niminen kivikautinen asuinpaikka. Radiohiiliajoitukset ovat antaneet Atsinki 2 asuinpaikan iäksi 6890-7250 eKr.

Moskaharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Uudentalonjärven etelärannalla pienessä suojaisessa lahdessa. Alue on tasainen harjujen ja suon rajaama hiekkapohjainen rantaterassi. Paikalta löytyi osin sortuneesta rantatörmästä ja rantavedestä runsaasti kvartsi-iskoksia
sekä aivan rantavedestä palaneita kiviä. Paikalle tehtiin rantatörmän päälle kolme
koepistoa, joista löytyi punaiseksi värjäytynyttä likamaata. Likamaan paksuus oli 2-5 cm. Löytöjä koepistoista ei tullut. Tasannetta ympäröi pohjoisessa suo, idässä ja etelässä matalahko kivinen harju ja lännessä järvi. Lisäksi asuinpaikasta noin 130 metriä pohjoiseen Mähkyränniemen länsirannalta löytyi kvartsi-iskos.

Pärjänjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pärjänjoen itärannalla, tasaisella kangasmetsää kasvavalla hiekkatörmällä noin 10 metrin korkeudella joen pinnasta. Kohteessa havaittiin polulla kvartsi-iskos, jonka löytöpaikalle tehdystä koekuopasta löytyi kaksi kvartsi-iskosta lisää. Ympäristöön tehdyt kolme koekuoppaa olivat löydöttömiä. Kvartsien löytöpaikasta noin 40 metriä etelään, törmän eteläreunassa maanpinnalla havaittiin myös kvartsi-iskos. Löydöt jätettiin paikoilleen. Asuinpaikka rajautuu havaittujen löytöjen ja maastonmuotojen perusteella todennäköisesti noin 50 x 35 metrin laajuiselle, soikealle, pohjois-eteläsuuntaiselle alueelle. Kohde on mahdollisesti luonteeltaan pesäkkeinen.

Romekangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 4,5 x 5 m kokoinen, 0,6 m korkea, 1,5 m leveä hiekkavalli. Vallin sisällä on osittain sammaleen peittämä kumpare, joka koostuu sintraantuneesta hiekasta ja erikokoisista rautakuonakimpaleista. Hytin ulkopuolisesta maastosta ei kairaamalla havaittu hiilijälkiä.

Jussilamminvaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteessa on noin 150 cm korkea, 120 cm halkaisijaltaan oleva kivilatomus. Kivet on ladottu siten, että ne muodostavat suhteellisen sileän ja tasaisen ulkopinnan. Latomus kapenee huippuaan kohti. Latomusta peittää paksu jäkälä- ja sammalkerros. Kyseessä on mahdollisesti Maaselän ja Kitkan kylien rajakivi.

Keränen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Korkalantien varrella Keräsen tilan itäpuolella, peltoalueen ja jyrkän jokitörmän reunalla, Ängeslevänjoesta n. 60 metriä pohjoisluoteeseen. Tervahauta on n. 10 metriä halkaisijaltaan. Länsisivu on sortunut ja leikkauksessa on nähtävissä hiiltä ja palanutta maata. Välittömästi itäpuolella on n. 4 metriä läpimitaltaan oleva kuoppa, joka on mahdollisesti pienempi tervahauta tai maakellarin pohja.

Majala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Markkulasta kaakkoon johtavan Ängeslevän Ylipääntien pohjoispuolella, Ängeslevänjoen itärannalla, rantatörmän reunalla. Kohteen pohjoispuolitse kulkee luontopolku ja riippusilta joen yli. Haudan läpimitta on yli 10 metriä. Päällä kasvaa n. 40 cm halkaisijaltaan oleva kuusi. Kohteen eteläpuolella tasaisella kankaalla n. 100-150 metrin etäisyydellä on kolme kellarikuoppaa, joiden ikä on alle sata vuotta.

Markkula (1000020737) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Muhostien varrella, tiestä n. 30 m etelään, Markkulassa Ängeslevänjoen ylittävästä sillasta n. 120 m itäkoilliseen. Maasto laskee kohteesta suhteellisen jyrkästi länteen joelle päin. Kohteen eteläpuolella on muinainen Ängeslevänjokeen laskenut sivu-uoma. Tervahauta on n. 15 m halkaisijaltaan ja n. 2 m syvä. Kynä laskee länteen.

Tervala (1000020738) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudat sijaitsevat Markkulasta Muhostieltä etelään johtavan Palontien länsipuolella ja Ängeslevänjoen itäpuolella, joesta n. 50 m ja tiestä n. 100 m, lähellä sijaitsevien kahden talon välisessä metsässä. Heti kohteen eteläpuolella on joen vanha uoma ja vajaa sata metriä etelään on toinen, isompi jyrkkärinteinen joen entinen uoma, joka on merkitty nykyiselle peruskartalle ojaksi.
Kohteessa on kaksi n. 10 m halkaisijaltaan olevaa tervahautaa n. parinkymmenen metrin etäisyydellä toisistaan. Ne sijaitsevat joelle päin laskevan matalan rinteen reunalla. Hautojen välisellä alueella on lisäksi n. 2 m halkaisijaltaan oleva kellarin pohja.

Palo (1000020739) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Markkulasta Muhostieltä kaakkoon johtavan Palontien varrella, tiestä n. 50 m etelään ja Ängeslevänjoesta n. 50 m pohjoiseen. Heti kohteen länsipuolella on Ängeslevänjokeen laskenut entinen joen uoma.
Hauta on n. 15 m halkaisijaltaan. Kynä laskee lounaaseen. Haudan pohjoisreunalla on kapea n. 2,5 m pitkä kuoppa.

Viitala (1000020740) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Ängeslevältä Ängeslevänjoen pohjoispuolelta Muhostielle johtavan Korkalantien varrella, tiestä n. 30 m lounaaseen ja Ängeslevänjoesta n. 60 m koilliseen.
Tervahauta sijaitsee entisen joen uoman reunalla. Se on halkaisijaltaan n. 10 m ja 2 m syvä, kynä laskee länteen. Noin 15 m itä-kaakkoon uoman reunalla on kellarin pohja, jonka halkaisija on n. 5 m ja n. 100-150 m luoteeseen tasaisella kankaalla on kolme kellarin pohjaa, jotka ovat n. 5-6 m halkaisijoiltaan ja n. 1-2 m syviä. Kellarit ovat alle sata vuotta vanhoja.

Välivaaran rinne (Raaka-aineen hankintapaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 18 km luoteeseen, Iso- ja Pikku-Hyypiön välisellä vaaralla. Välivaaran länsiosan kallioilla on useita kvartsijuonia, joista mahdollisesti on louhittu kvartsia.
Vuoden 2010 inventoinnissa tavattiin kalliossa olevan kvartsijuonen viereltä halkaisijaltaan noin 60 cm kokoinen kvartsikimpale, josta vaikutti lohjenneen tai lohkotun pienempiä kvartsipaloja; muutamia lohkopintaisia kappaleita oli suurimman kimpaleen välittömässä läheisyydessä. Kvartsi oli hyvälaatuista, mutta selvästi isketyiltä vaikuttavia kappaleita tavattiin vain muutamia. Kvartsin lohkoutuminen on voinut tapahtua myös historialliseen aikaan sijoittuneen toiminnan seurauksena. Lähialueen kallioilta tavattiin muitakin kvartsijuonia, mutta niiden yhteydessä ei havaittu mitään merkkejä kvartsin louhimisesta.

Välivaara (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde siajitsee Kuusamon kirkolta n. 18 km luoteeseen, Iso- ja Pikku-Hyypiön välisellä vaaralla, vaaran laen pohjoispuolella. Paikalla on litteistä kivilaaoista koottu latomus. jonka pituus on n. 2 m, leveys n. 1 m ja korkeus n. 20 cm.
Vuoden 2010 inventoinnissa latomus löytyi Välivaaran pohjoisrinteeltä. Latomus on itäkaakko-länsilounas-suuntainen, ja se sijaitsee noin kahden metrin korkuisen pohjoista kohti putoavan jyrkänteen alla, pienellä tasanteella, jyrkästi pohjoiseen
laskevan rinteen partaalla. Latomukseen käytetyt kivilaaat ovat ilmeisesti peräisin
latomuksen viereisen jyrkänteen kallioista; vaaran laen kallioperä lohkoutuu luontaisesti laattamaisiksi kappaleiksi. Latomuksen kivilaakojen halkaisija on noin 20 cm – 60 cm, kookkaimmat laaat ovat pisimmillään noin 80 cm mittaisia. Kivien paksuus on pääosin 5 cm – 10 cm, ja kivikertoja on ainakin kolme. Latomuksen kivet ovat jäkälöityneet ja alimmat kivikerrat ovat sammalen peittämät.

Hangassuo (1000020764) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hangasvaaran männikköisen etelärinteen alaosassa, Hangasvaaran laelta noin 0,9 km kaakkoon, Hangaspurosta noin 0,1 km pohjoiseen, sijaitsee hiekkaiseen moreenimaahan kaivettu tervahauta. Tervahauta on pyöreä ja sen halkaisija vallin päältä mitattuna on noin 8,0 m. Haudan tervanlaskuoja on kohti etelää. Haudan ympärillä on kuusi kaivantoa, joiden halkaisijat vaihtelevat 1,0 m – 2,0 m välillä ja
joiden syvyys on 0,3 m – 0,5 m.

Kotipuro (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iso-Hyypiön luoteispuolella sijaitsevasta Kotilammesta Naatikkajokeen laskevan Kotipuron länsipuolelta tavattiin kvartsikeskittymä Hyypiöntien ja siitä noin 10 metriä etelään olevan, puron ylittävän traktoriuran väliseltä alueelta, jossa maanpinta oli rikkoutunut. Kvartsia todettiin myös Hyypiöntieltä luoteeseen johtavalla ajouralla, runsaimmin lähellä Hyypiöntietä, ja kauimmainen noin kolmenkymmenen metrin etäisyydellä tiestä. Lisäksi itärannan rantahiekasta, kohdasta, jossa traktoriura ylittää Kotipuron noin kymmenen metriä Hyypiöntien eteläpuolella, tavattiin kolme kvartsi-iskosta. Yksittäinen kvartsi-iskos on tavattu myös asuinpaikasta noin 300 metriä luoteeseen (ks. Kotipuro 2, 1000047897).
Kohteen Kotipuro alakohde (kvartsi-iskoksen löytöpaikka) on muutettu löytöpaikaksi Kotipuro 2 (1000047897) vuonna 2023.

Rääpyslampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rääpyslammen rannassa, noin 40 m kaakkoon Rovaniementien ja Kemijärventien risteyksestä, hiekkaharjanteella Rääpyslammesta Oivankiin laskevan puron pohjoispuolella, sijaitsee kivikautinen asumuspainanne. Painanne on pitkänomainen, kulmistaan pyöristetyn suorakaiteen muotoinen, koillislounais- suuntainen, kooltaan noin 7,0 m x 5,0 m x 0,3 m. Painannetta kiertää loivapiirteinen valli. Painanteeseen tehtiin kaksi lapionpistoa. Löytöinä saatiin kvartsi-iskos, palanutta luuta ja palaneita kiviä (KM 38392:1-2).

Rääpyslampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Rääpyslammen itä- ja eteläpuolilla, hiekkapohjaisilla karuilla mäntykankailla, sijaitsevat kolme pyyntikuoppaa. Kuopat A ja B sijaitsevat Rääpyslammen itärannan ja lammen itäpuolisen suon välisen pohjoisluode-eteläkaakko-suuntaisen harjanteen laella. Kuopat ovat pyöreitä, läpimitaltaan noin neljä metriä. Ne ovat noin 40 m etäisyydellä toisistaan. Kuoppien pohjille tehdyistä lapionpistoista tavattiin paksu huuhtoutumiskerros, kuopasta A myös hieman hiiltä.
Kuoppa C on Rääpyslammen eteläpuolella, noin 40 metrin etäisyydellä lammen rannasta, mutta kuopista A ja B runsaat 350 m lounaaseen. Kuoppa soikea ja suppilomainen, itä-länsi-suuntainen, mitoiltaan noin 3,0 m x 2,0 m x 0,7 m. Kuoppaa ympäröi loivapiirteinen noin 0,1 m korkuinen valli.

Pikku-Kero länsiranta (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Pikku-Kero nimisen järven länsirannan hiekkarannalta paikannettiin Paason ranta-asemakaavan inventoinnissa 2012 kvartsi-iskoksia sekä metsän puolelta kaksi kuoppajäännöstä. Osa alueella olevaa esihistoriallista - kivikautista mahdollista asuinpaikkaa on todennäköisesti jäänyt alueella olevien lomamökkien alle. Kuopat sijaitsevat suon reunalla tontin eteläpuolella. Kuopat ovat matalia, pyöreitä ja halkaisijaltaan noin 2 m. Pohjalle tehdystä koepistosta ei löydetty kiviä eikä kulttuurikerrosta, mutta kuitenkin (podsoli-?)kerrostumat.
Rannalta, rantamökkien välistä ja kvartsi-iskoksien löytöpaikan yläpuolelta, löytyi lisäksi matala mahdollinen asumuspainanne, pituudeltaan noin viisi metriä ja leveydeltään kolme metriä. Siihen tehdystä koekuopasta ei tullut löytöjä.

Tuppukangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kopsan Romuperän kylältä etelään johtavan metsätien länsipuolella, vajaa 200 m tiestä, kallioisen Tuppukankaan korkeimman kohdan lounaispuolella. Paikalla on n. 15 metriä halkaisijaltaan oleva tervahauta. Halssi suuntautuu etelään. Noin 20 metrin etäisyydellä haudasta länteen on n. 5 ja 10 metriä halkaisijaltaan olevat kuopat, jotka ovat ilmeisimmin syntyneet, kun on otettu maata tervahaudan peittämiseen. Kohde on hyvin säilynyt lähiympäristöineen.

Ala-Haho 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Siikajoen eteläpuolella joen ja Siikajoentien (no. 807) välisen mäntykankaan ja jyrkän rantatörmän reunalla sekä Ala-Hahon tilasta n. 250 länteen. Paikalla on n. 15 metriä halkaisijaltaan oleva tervahauta, jonka syvyys on n. 2 metriä. Halssi suuntautuu pohjoiseen joelle. Päällä kasvaa n. 40 cm läpimitaltaan olevia mäntyjä. Tervahaudan lounaispuolella n. 10 metrin etäisyydellä rantatörmän reunalla on n. 5 metriä halkaisijaltaan oleva kellarin pohja ja n. 20 metriä itään rinteen reunalla vajaa 2 metriä halkaisijaltaan oleva ja 40 cm syvä säännöllisen pyöreä kuoppa, jonka reunoilla on matalaa vallia. Kuopassa todettiin koepistossa häiriintymätön maannos.

Kerttulan entinen metsä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Siikajoen eteläpuolella Pahanevalle johtavan metsäautotien varrella Muorinnevan ja Pahanevan suopeltojen välissä. Alue on hiekkadyynialuetta ja hakkuuaukeaa. Kohteessa sijaitsee välittömästi metsätien länsipuolella kapeiden hiekkadyynien välis- sä n. 10 metriä halkaisijaltaan oleva tervahauta. Halssi suuntautuu itään pienelle kosteikolle.

Vartti (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Siikajoen pohjoispuolelta Revonlahdentieltä no. 8110 erkanevan Vartintien varrella laajan Kivivaaran harjualueen eteläpuolella ja n. 1,5 km länteen Lumijoen-Siikajoen kuntarajasta Rialansuon länsipuolella.
Paikalla sijaitsee Suomen sodan aikaiseksi puolustusvarustukseksi tulkittu valli, joka jaantuu neljään osaan (vallit c-d alakohteina, joista ilmoitettu keskikohta) noin 1,2 kilometrin matkalle pohjoinen-eteläsuunnassa. Vuonna 2012 todettu alueen keskellä oleva valli a on n. 100 m pitkä, enimmillään n. 5 m leveä ja 2 m korkea ja ilmansuunnassa pohjoisluode-eteläkaakko. Ilmeisesti rakenne koostuu kokonaan maa-aineksesta. Valli on säännöllinen ja hyvin säilynyt, mutta sen pohjoispää on jonkin verran vaurioitunut metsäkoneella päältä ajamisen seurauksena. Valli on paikoin ”mutkitteleva”.
Pohjoisimman vallin b pituus on arviolta noin 70 metriä. Sen läpi kulkee metsätie. Vallien a ja b välissä on noin 65 metriä pitkä valli c. Vallien a ja c välissä voi olla enemmänkin vallia, mutta alue on hieman epämääräinen, maasto osin muokattu ja tiheän taimikon peittämä.
Vartintien eteläpuolella oleva eteläisin valli d on pituudeltaan noin 600 metriä, joskin sen eteläisin osuus on enemmänkin osin muokattua luontaista hiekkakaartoa kuin kokonaan rakennettua vallia. Pohjoisosan muuta vallia leveämpi koilliseen kääntyvä osuus on hyvinkin tulkinnallinen. Suurin osa vallista on kuitenkin maastossa selvästi erottuvaa tasakorkeaa ja tasaleveää vallia, joka on hieman matalampaa kuin osuudella a.
Vinovalovarjosteissa vallit näyttävät paikoin noudattavan luontaisia hiekkakaartoja, mutta osin se selvästi katkoo niitä. Kokonaisuutena vallit sulkevat Vartinvaaran ja sen eteläpuolisen Vartinjärven välissä olevan kangasmaaston. Puolustussuuntaan nähden vastakkainen vallin puoli on katsottu muinaisjäännökseen kuuluvaksi noin 20 m leveydeltä.

Vähäoja (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 4 km Siikajoesta länteen, Isonevan luonnonsuojelualueelle ja Hummastinjärvelle johtavalta metsätieltä itään vanhalle soranottoalueelle kulkevan tien varrella ja Vähäojan purosta n. 100 m pohjoiseen. Rajapyykki sijaitsee kapean ja matalan soraharjanteen länsipäässä vanhan sorakuopan eteläreunalla.
Paikalla sijaitsee rajapyykki ja siihen liittyvä linjakivi. Rajakiven pyöreään muotoon eri kokoisista kivistä ladottu perusta on n. 1,5 m laajuinen, isoimmat kivet ovat n. 75 cm halkaisijoiltaan. Latomuksen pinta on sammaleen ja varpukasvillisuuden peitossa. Rajakiven korkeus on 55 cm ja leveys 35 cm ja sen sivut on muotoiltu kulmikkaaksi. Kiven yläosassa sijaitseva kruunuhakkaus on 10 cm korkea ja 8 cm leveä. Sen alapuolella vasemmalla erottuvat numerot 2 ja 9, muut merkinnät ovat epäselvempiä (mahdollisesti ainakin numerot 7 ja 0).
Rajapyykki voisi sijaintinsa puolesta liittyä vanhoihin seurakunta- ja pitäjärajoihin.

Antinkangas (1000020934) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torpan paikka sijaitsee Alavieskan keskustasta etelään, Kalajoen Raution kylään johtavan maantien itäpuolella Kähtävänojan varrella, n. 40 m ojasta itään.
Antinkankaan torppa on merkitty vuodelta 1843 peräisin olevalle pitäjänkartalle.
Siitä ei löydy mainintaa paikallishistorioista. Torppa lienee perustettu vasta isonjaon ja 1800-luvun alkupuolen jälkeen, jolloin vapautui uusia alueita asutukselle. Torppariasutus oli Kalajokilaaksossa vielä 1700-luvulla vähäistä.
Kohteessa on säilynyt kahden rakennuksen perustukset. Kohde on poikkeuksellisesti merkitty muinaisjäännökseksi koska torppariasutus syntyi alueelle vasta myöhään eikä muita säilyneitä torppien paikkoja tunneta kohdealueelta ja lisäksi paikan ympäristö on hyvin säilynyt.

Valkiavuori (1000020957) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Oulaisten kirkosta noin 9 km itäkoilliseen Piipsjärven kaakkoisrannan Mattisaaresta Murtoperälle johtavan tien eteläpuolella Peltovuoren radiomastosta noin 2 km itään. Heti Murtoperälle johtavan tien eteläpuolella on Valkiavuori -niminen laakea kallioalue, jonka pituus pohjois-eteläsuunnassa on noin 300 metriä ja leveys enimmillään noin 200 metriä. Alueen korkein kohta on kallion itäreunalla oleva kivikkoinen moreenikumpare. Kumpare ja sen koillispuolinen kivikkoinen hiekkamoreenialue on hakattu ja äestetty. Kumparelaen koillispuolella on vanha kymmenisen metriä hiekanottopaikka, jolla rinteen suunnassa on pituutta noin 20 metriä. Syvyyttä kuopalla on noin 50–70 cm. Yleispiirteiltään laakea kallioalue kasvaa harvakseltaan mäntyä ja sitä peittää lähinnä sammal tai kuiva jäkälä, osa kalliosta on paljaana. Kallion päällä on muutamia irtokiviä.
Tarkastuksessa hakkaamattomalla kallioalueella näkyi kohtia, jossa rikkoutuneen sammalen alta oli paljastunut runsaasti kvartsia. Kumpareen laen tuntumasta tarkastettiin ensin äestetty alue. Lohkottua kvartsia esiintyi lakikumpareen itäpuolella olevan ison suuren kiven vaiheilta aina lakikumpareen luoteiskulmalle. Kaikkiaan kvartsia oli noin 50 metrin matkalla. Voimakkaita värjäymiä tai liesikohtia ei havaittu, kivien joukossa oli jokunen palanut kivi. Ilman vieressä olevaa louhosta paikkaa olisi voinut pitää poikkeuksellisen kivikkoisessa kohdassa olevan asuinpaikkana.
Varsinainen louhosalue sijaitsee alueen korkeimman kohdan pohjoispuolella kallioalueen koilliskulmalla. Kallion pinnalla on runsaasti kvartsisilppua, joka oli näkyvillä muutamassa kohdassa, missä sammalpeite oli rikkoontunut. Alueella kävellessä irtonaista lohkottua kvartsia tuntui jalkojen alla useamman aarin alueella kahden kalliossa olevan runsaan puolen metrin syvyisten ja halkaisijaltaan noin metristen tai hieman suurempien louhoskuoppien ympärillä. Pieni kvartsijuoni- ja kvartsipaljastuma oli näkyvissä myös hieman etelämpänä tuulenkaadon paljastamana. Kvartsijuonia oli myös hieman korkeammalla kalliossa edellä kuvatusta keskeisimmästä louhoskohdasta kolmisenkymmentä metriä etelään. Muualta kallioalueelta ei onnistuttu löytämään lohkottua kvartsia, myöskään vahvoja kvartsijuonia ei tavattu.

Maijalankangas lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maijalankankaan asuinpaikan läheisyydestä ilmoitettiin löydetystä kiviesineestä. tarkastuksessa esine todettiin luontaiseksi, mutta löytöpaikan ympäristöstä löytyi pyyntikuoppia. Pihapiirin ympäristö on jokseenkin tasaista hiekkaista mäntykangasta. Lähialueen tieleikkaukset tarkastettiin tapaamatta jälkiä asuinpaikasta, mutta kankaalta löytyi kaikkiaan viisi pyyntikuopaksi tulkittua maakuoppaa. Kuoppien laidalla oli havaittavissa ohut, mutta selvä huuhtoutumiskerros. Ainakin kahden kuopan havaintojen perusteella kuoppien keskellä huuhtoutumiskerros on selvästi paksumpi kuin laidalla. Kuoppien halkaisija on noin 2-2,5 metriä ja syvyys puolisen metriä. Kyseessä vaikutti olevan harvahko pyyntikuoppaketju. Alueella on myös peruskartalle merkitty ja Lidar-myös korkeusmallissa erotytuva tervahauta kuopasta 2 noin 100 m luoteeseen ja kuopasta 360 m lounaaseen.

Pyöriälammi (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Olhavan Nybystä noin 2,3 km koilliseen. Pyöriälammin länsipuolella on laajahko kivikkoinen soiden ympäröimä kallioalue. Laakean kallioalueen lounaisreunan ylitse kulkee voimalinja.
Kallioalueen koilliskulmalta, loivasti koilliseen laskevan rinteen päältä, nuorehkon puuston, pääosin mäntyä, peittämältä kivikkoiselta alueelta tavattiin kaksi matalaa kiviröykkiötä, joista pohjoisempi on eteläosastaan osin äestyksen/kaivelun(?) vaurioittama. Pohjoisempi röykkiö on alaltaan noin 2 x 2,5 metriä ja korkeudeltaan noin 40–50 cm. Pohjois-eteläsuuntainen kiveys on rajoiltaan hieman epämääräinen. Ainakin rakenteen pohjois- ja luoteislaidoilla on muita röykkiökiviä kookkaammat maakivet. Muuten kivet ovat pienehköjä nostannaisia. Pohjoisemmasta röykkiöstä vain pari metriä etelään oleva eteläisempi röykkiö on paitsi selvärajaisempi myös pienempi. Kiveyksen halkaisija on noin 1,5 x 1,6 metriä. Tämän voimakkaammin sammalen peittämän röykkiön korkeus on noin 40 cm. Myös tämän kivet ovat pienehköjä nostannaisia lukuun ottamatta pohjois- ja itäreunalla olevia maakiviä.
Alueen äestysurat olivat kasvaneet umpeen, eikä aivan lähialueelta onnistuttu löytämään merkkejä asuinpaikasta. Röykkiöt ovat varsin pieniä, mutta ne vaikuttivat esihistoriallisilta. Kyseessä voivat olla röykkiöhaudat, vaikkakaan röykkiöiden laatua ei tarkemmin pystytty maarittelemään.

Letonniemi (Alusten hylyt)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Toppilansalmen pohjoispuolella Taskilan jätevedenpuhdistamon aluetta rajaavan aidan luoteiskulmasta satakunta metriä luoteeseen Letonniemen suojelualueen eteläpuolelle. Kohde sijaitsi pienen, rannanpuolelta kaislikon rajaaman poukaman pohjoisrannalla kaislikon reunassa. Poukama, samoin kuin poukaman merenpuoli varsin pitkälle, vaikutti tasaisen matalalta. Paikoin pehmeässä hiekkapohjassa oli matalan veden aikaan pinnan yläpuolelle ulottuvia kiviä.
Kohdetta etsittäessä tavattiin sen ensi käynnillä mitatusta paikasta noin 150 metriä pohjoiseen yksi lauta, joka mahdollisesti on peräisin samaisesta hylyn osasta. Lauta oli noin 6 metriä pitkä ja se kaartui vastaavalla tavalla kuin myöhemmin kuvattavaksi tulevat hylyn osassa olleet laitimmaiset laudat. Toisena erillisenä rakenneosana tavattiin läheltä puhdistamon aitaa yksittäinen tukki, ilmeinen runkokaari. Sen pituus oli 281 cm. Kaaren paksuus kaarevassa päässä oli 25 cm ja leveys 25 cm, puolivälissä paksuus oli 20 cm ja viistotussa suorassa päässä paksuus oli 12 cm ja leveys 20 cm. Lautojen kiinnitykseen on käytetty puutappeja. Säilyneessä hylyn osassa on puolet pohjan leveydestä, voidaan aluksen leveyden arvioida olleen noin kuusi metriä. Kun kyseessä näyttäisi olevan alueella yleisesti käytetty talonpoikais- eli maalaispurjehduksessa käytetty niin kutsuttu peräpohjalainen jähti, voidaan aluksen kokonaispituuden arvioida olleen kahdenkymmenen metrin vaiheilla.
Pohjatukin IV kölin puoleinen pää katsottiin sopivaksi puulustoajoitusta varten. Näyte ajoitettiin Joensuussa Itä-Suomen yliopiston Dendrokronologian laboratoriossa. Pohjatukki on kaadettu 1–20 vuotta vuoden 1842 jälkeen eli noin vuosina 1843–1860 (ks. liitteenä oleva ajoitusseloste). Tulos viittaisi siihen, että hylky on jostain 1800-luvun puolimaista. Pohjatukin puuksi varmistui mänty, joka mahdollisesti olisi alun perin kasvanut Kaakkois-Suomessa. Tarkastuksen yhteydessä myös lautojen todettiin olevan mäntyä.
Oulun Hahtiperän satama mataloitui maannousun myötä ja 1700-luvun alussa pohdittiin paitsi uuden sataman paikkaa myös kaupungin siirtoa. Vuonna 1724 Oulujoki yllättäen avasi uuden väylän avomerelle synnyttäen Toppilansalmen. Salmea käytettiin kulkureittinä vanhaan satamaan mutta suojaisuutensa vuoksi se soveltui mainosti myös uudeksi satamaksi. Sitä mistä hylky löytöpaikalleen oli kulkeutunut, ei luonnollisestikaan voida tietää, mutta sen ajoittuu aikaan, jolloin kaupungin satama oli jo pitkään ollut Toppilansalmessa. Mahdollista on, että kyseessä on vanhuuttaan sataman läheiselle matalikolle hylätty jähti. (Kommentti 2023: On todennäköistä, että vuosien saatossa tapahtuneen vedenkorkeuden vaihtelun, tuulen, jäiden jne. vuoksi hylynosa ei enää ole samalla paikalla kuin 2010).

Kulosuonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Keittokuoppa sijaitsee Kulosuonkankaan luoteeseen kurottavalla niemekkeellä kahden ita-länsisuuntaisen metsäpalstan rajalla. Äestämättömältä kaistalta tavattiin kuoppa, jonka halkaisija on noin 1,5 metriä ja syvyys vain noin 30 cm. Se tulkittiin keittokuopaksi kuopan pohjalta tavattujen rapautuneiden ja lohkeilleiden kivien muodostaman tiheän kiveyksen perusteella. Hiiltä, kvartsia tai muita löytöjä ei kuopasta tavattu, ei myöskään alueen äestysurista. Alue on kivikkoista hiekkamoreenia, jonka kiviaineksessa näytti olevan myos luontaisesti rapautuneita kiviä. Kuopan kivet kuitenkin vaikuttivat eroavan näistä.

Tuoremaa länsi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta ja ilmeisesti siihen liittyvän tervapirtin jäänteet. Tervahauta sijaitsee laakean kumpareen kaakkoisreunalla metsätien itäpuolella. Haudan halkaisija on noin 12 metriä, halssi kaakkoon. Tervahaudasta noin 30 metriä itään/itäkaakkoon olevan tervapirtin ala on noin 3 x 4 m kiuasjäännöksineen. Näiden välillä on iso kivi, jonka päälle nostettu kaksi kiveä päällekkäin. Se vastaa muodoltaan ja rakenteeltaan Satakunnan pohjoisen rannikon ns. tonttukiviä.

Jylkänkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Paikalla on iso ja ehjä tervahauta. Sen halkaisija on noin 15 metriä ja syvyys vallin reunalta pohjalle noin 1,5 metriä. Tervahauta sijaitsee harjanteen itäpäässä.

Kolijärvi 3 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee hiekkaisella tasanteella Kolijärven itäpuolella Kolijärven ja Saunajärven välisellä kannaksella. Alue on avohakattu ja muokattu. Äestysjäljessä havaittiin keskittymä palaneita kiviä. Kivet ovat voimakkaasti palaneita ja n. 5 - 15 cm kokoisia. Kairauksen perusteella kyseessä on lieden jäännös, läpimitaltaan n. 90 cm. Kivien päällä on 2-5 cm vahvaa huuhtoutumiskerros. Kivien välissä oli jonkun verran hiiltä, nokea ja palanutta hiekkaa. Muita löytöjä ei havaittu.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee kaakkois-luodesuuntaisella tasalakisella harjujaksolla Säynäjäjärven eteläpuolella. Harjun pohjoislaidalla on selvä muinainen törmä korkeudella n. 90 m mpy, etelälaidalla on kaksi törmää korkeudella 95 ja 97,5 m. Kuivaa mäntykangasta. Kohde sijaitsee harjun etelälaidalla noin 700 m Säynäjäjärven länsipäästä lounaaseen. Alueella havaittiin 3 painannetta ja lieden jäännös metsäpolun pinnalla. Kohteen laajuus on noin 200 x 30 m (14 000 m2).

Kivikautinen; Kaakkois-luodesuuntainen tasalakinen harjujakso Säynäjäjärven eteläpuolella. Harjun pohjoislaidalla on selvä muinainen törmä korkeudella n. 90 m mpy ja etelälaidalla kaksi törmää korkeudella 95 ja 97 m. Kuivaa mäntykangasta.
Noin 14 000 neliömetrin alueelta löytyi äestysurista kvartsia, palaneita kiviä ja palanutta luuta, joukossa yhden lieden jäänteet sekä kvartsi- ja luukeskittymiä. Muokatulta alueelta löytyi yksi isompi asumuspainanne ja kuoppa.

Vengasharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kaakko-luode -suuntaisella harjujaksolla, jonka laella on runsaasti kiviä; rinteillä soraa ja hiekkaa. Harjujakson itäpää on muita osia selvästi leveämpi ja tasaisempi. Harju sijaitsee keskellä laajaa suoaluetta. Kohteella on 11 kuoppaa, jotka sijaitsevat 670 metriä pitkässä jonossa harjujakson lounaisrinteellä ja laella.
Kuoppien sijainnin ja rakenteen perusteella pyyntikuoppajärjestelmä. Jotkut kuopista ovat ilmeisesti olleet (jälkeenpäin) eri käytössä. Kuopat 1 ja 2 jonon luoteispäässä saattavat olla myös hautakuoppia.

Räpättävänkoski (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee tasanteella jokitörmän yläpuolella Iijoen pohjoispuolella, Räpättävänkosken keskivaiheen kohdalla. Tasanne sijaitsee loivan kivikkoisen mäen eteläisellä alarinteellä. Maaperä on hienoa hiekkaa, paikoitellen on isompia kiviä. Alue on pääosin aukea ja heinän peitossa, törmän kohdalla kasvaa isoja mäntyjä, sen länsipäässä myös nuoria mäntyjä ja koivuja. Itäpuolella on käytössä oleva kämppä ja siihen kuuluvat piharakenteet. Kämpän piha-alue on peitetty täytemaalla.
Jokitörmän yläosasta löytyi noin 20 metrin matkalla kvartsia, palanutta luuta ja palaneita kiviä sekä paikoitellen palanutta maata. Tasanteella havaittiin kairauksessa noin 30 x 10 metrin alueelta paikoitellen likamaata ja palanutta maata, pintamaa oli osittain sekoittunut; ilmeisesti alue on koneellisesti jonkun verran tasoitettu. Asuinpaikka jatku mahdollisesti kämpän piha-alueelle, josta kahdesta kairauksesta on havaittu punertavaa maata n. 30 cm paksun täytemaakerroksen alta.

Halosensalmi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee tasanteella laajan vaaran lounaislaidalla, muinaisen törmän yläpuolella. Alue on avohakattu ja äestetty ja törmällä kasvaa rehevääsekametsää. Maaperä on hiekkaa. Äestetyltä alueelta törmän yläpuolella havaittiin 80 x 15 metrin kokoiselta alueelta palaneita kiviä, palanutta maata, likamaata sekä joitakin kvartsia (yksi iskos otettu talteen).

Välikangas 1 (1000021043) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee etelä-pohjoissuuntaisella kannaksella kahden kankaan välissä. Sen itä- ja länsipuolella on kapeat suokaistaleet. Alue on kuivaa mäntykangasta. Paikalla on kaksi kuoppa kannaksen itä- ja länsilaidalla, niiden välinen etäisyys on 50 metriä.

Pesiönvaara 5 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee laajan vaaran loivalla etelärinteellä, noin 180 metriä Iso-Pesiöjärvestä pohjoiseen ja 12 metriä järven pinnan yläpuolella, Maaperä on soraa, jossa on myös isompia kiviä. Alue on osittain avohakattu ja muokattu.
Hakkuualueelta tervahaudan eteläpuolelta löytyi noin 200 neliömetrin alalta mätästyskuopista yhteensä kolme keskittymää palaneita kiviä, yksittäisiä palaneita kiviä, kvartsi-iskoksia ja saviastian pala (Sär 2/Anttila). Maa oli koko rinteellä tummanruskeaa, paikoitellen punertavaa, asuinpaikan alue ei erottunut ympäröivistä alueista. Topografian perusteella asuinpaikan alue saattaa jatkua vielä löytöhavaintoalueesta jonkun verran pohjoiseen ja itään.

Pesiönvaara 6 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee laajan vaaran lounaisrinteellä, loivasti lounaiseen viettävällä aluella kahden muinaisen rantatörmän välissä, Iso-Pesiöjärven luoteispuolella noin 100 m purouomasta koilliseen. Maaperäalueella on hienoa soraa/hiekkaa. Alue on suurimmaksi osaksi avohakattu ja äestetty, pohjoisosassa kuivaa mäntykangasta.
Noin 200 metriä pitkältä ja noin 30 metriä leveältä alueelta löytyi kolme löytökeskittymää (lieden jäännös, palaneita kiviä ja paikoitellen runsaasti kvartsia). Yksi keskittymä on rajatun alueen luoteispäässä, kvartsia löytyi tienleikkauksesta noin 40 metrin matkalla, toinen lounaisreunasta ja kolmas alueen kaakkoispäästä. Löydöt olivat äestysurissa. Keskittymien välistä havaittiin joitakin yksittäisiä kvartseja ja palaneita kiviä. Paikoitellen maa oli punaiseksi värjäytynyt. Asuinpaikka-alue sijaitsee noin 2 metriä korkean loivan törmän yläpuolella.

Pesiönvaara 7 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee laajan vaaran etelärinteellä, tasanteella noin 3 metriä korkean rantatörmän yläpuolella, jossa maaperä on hienoa soraa/hiekkaa. Törmän kohdalla kasvaa vanhaa mäntymetsää, aluskasvillisuus on rehevää, alue törmän pohjoispuolella on avohakattu ja äestetty.
Äestetyltä alueelta havaittiin noin 60 metrin matkalla paikoitellen palaneita kiviä ja joitakin kvartseja, alueen itäpäässä havaittiin äestysurissa liesikiviä noin 2 neliämetrin alalta. Törmän yläpuolelle tehdystä kolmesta koekuopasta tavattiin likamaata ja palaneita kiviä. Alueesta noin 10 metriä länteen on vanha uramainen hiekanottopaikka.

Kivivaara (1000021054) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee hiekkaisella kannaksella vaaran ja harjun välissä. Sen itä- ja länsipuolella on soistuneita alueita. Kuivaa mäntykangasta, jossa kasvaa jonkun verran kuusia. Paikalla on matala maakuoppa, mitat 4,2 x 4 m ja syvyys 0,5 m. Reunassa huuhtoutumiskerroksen paksuus on 7 cm, kuopan pohjassa 7-15 cm, sen alla jonkun verran likamaata. Huuhtoutumiskerroksen paksuuden perusteella sen arvellaan olevan esihistoriallinen.

Saukkolampi 1 (1000021099) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee telä-pohjoissuuntaisella hiekkaharjanteella pienen lammen eteläpuolella. Pohjoisessa tienleikkauksessa suuren männyn juurakossa on tulisijan jäännös, läpimitaltaan 1,1 m. Se koostuu 1-2 kivikerroksesta. Kivet ovat noin nyrkin kokoisia ja selvästi palaneet. Kivet ovat n. 3 cm vahvan huuhtoutumiskerroksen alapuolella, ja niiden kohdalla hiekka on punaiseksi palanut, alapuolella on ohut nokikerros. Huuhtoutumiskerroksen perusteella kohde on esihistoriallinen. Tulisijasta 3 m länteen näkyi leikkauksessa pieni läikkä palanutta maata. Muita havaintoja ei tehty.

Harjunnokka 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lamminniemen kärjen pohjoisella rantavyöhykkeellä on 150 m itkä ja 20-30 m leveä asuinpaikka-alue. Sen pinta-ala on noin 3000 neliömetriä ja se on suurimmaksi osaksi aivan rantavyöhykkeessä, länsi/lounaisosa sijaitsee tasanteella 2-3 m järvenpinnan yläpuolella. Rantahiekasta havaittiin yhteensä viiden lieden jäännöksiä, yksittäisiä palaneita kiviä, kvartsia ja palanutta luuta. Asuinpaikan itäisemmistä pisteestä, jossa maaperä muuttuu kiviseksi, löytyi iso alkeellinen kirves rantavedestä. Äestetyltä alueelta löytyi kahden lieden jäänteet, palanutta maata ja kvartsia.

Harjunnokka 3 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Lamminniemen keskivaiheilta löytyi noin 80 x 25 metrin kokoiselta alueelta kolmen lieden jäännökset ja niiden läheisyydestä jonkun verran kvartsia ja palanutta luuta. Paikoitellen oli yksittäisiä palaneita kiviä ja palanutta maata. Asuinpaikka-alue sijaitsee poikkeuksellisesti loivassa notkelmassa.

Harjunnokka 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee korkealla kukkulalla järven pohjoisrannalla lounaaseen järveen työntyvällä niemekkeellä (harjun sivuhaara); alue on avohakattu ja äestetty. Korkeammalta tasanteelta löytyi lieden jäännökset, yksittäisiä kiviä ja kvartsia. Alimmalla terassilla havaittiin useiden lieden jäännöksiä sekä kvartsi- ja palaneen luun keskittymiä. Yksittäisiä löytöjä ja palaneita kiviä tavattiin koko alueelta. Törmän yläosassa alueen lounaisreunalla oli keskittymä KA I:1-keramiikkaa.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee notkelmassa kahden harjujaksoon kuuluvan kukkulan välissä n. 70 metriä järven rannasta ja 7 metriä järvenpinnan yläpuolella. Alue on avohakattu ja äestetty. Noin 35 x 20 metrin kokoiselta alueelta havaittiin paikoitellen tummanruskeaa likamaata, palaneita kiviä ja jonkun verran kvartsia. Kivet ja kvartsi keskittyivät kahdelle alueelle notkelman itä- ja länsilaidalla. Länsilaidalta oli havaittavissa palaneiden luiden keskittymä, joka paljastui pieneksi luukuopaksi. Paikalta löydetystä palaneesta majavan luusta saatiin radiohiiliajoitus 9560-9520 CalBP (Beta 347476). Luulajianalyysi Kristiina Mannermaan KM 38912:4 Castor Fiber (majava), Mammalia (nisäkkäät), Teleostei (kalat), Esox lucius (kalat), Indet (tunnistamattomat). Vuoden 2020 tarkastuksessa alueella kasvoi noin kaksi metriä korkeaa taimikkoa. Äestysjäljet olivat osittain kasvaneet umpeen, mutta hiekkapaljastumia oli kuitenkin runsaasti. Muutama palaneen kiven kappale havaittiin muinaisjäännöspisteen paikkeilla.

Kolkonperä (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kuoppa sijaitsee kapealla jyrkkärinteisellä harjunjaksolla Kolkonperän lahden pohjoispuolella. Kuoppa on pyöreä ja sen läpimitta on 2 m ja syvyys 0,2 m. Kuopassa on kaksoismaannos, joten se ajoittunee esihistorialliseksi.

Laukunharju 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee pienellä tasanteella harjun itäisellä alarinteellä. Rantatörmässä havaittiin lieden jäännökset ja sen lähistöllä oli palaneita luunsiruja. Törmän yläpuolella on loivasti järvelle päin viettävä tasanne, koko n. 15 x 4 m, johon tehdyssä koepistoissa havaittiin n. 10-15 cm paksu punertava likamaakerros huuhtoutumiskerroksen alla. Yhdestä kuopasta löytyi palanutta luut (ei otettu talteen). Tasanteen pohjoisreunalla on kaksi maakuoppa:
1: mitat 3,5 x 2 m, syvyys 0,4 m; tavallinen maannos turve 15 cm, huuht.krs n. 10 cm 2. mitat 1,9 x 1,6 m, syvyys 0,5 m; sama maannos kuin kuopassa 1.
Paikasta 80 m koilliseen oli rantavedessä mahdollisen lieden jäännöksiä.

Laukunharju 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee laajalla tasanteella harjun alarinteellä n. 3 m korkean rantatörmän yläpuolella. Törmä on pikku hiljaa sortumassa. Hiekkarantavyöhykkeen leveys on 5 - 8 m.
Rantahiekasta ja törmästä havaittiin 60 m matkalla palaneita kiviä ja jonkun verran kvartsia. Koekuopista törmän yläpuolella löytyi n. 65 x 10 m alueelta 5-10 cm vahvaa punertavaa likamaata ja kahdesta kuopasta pieniä palaneita kiviä. Varsinaisia kiinteitä rakenteita ei havaittu. Havainnot viittaavat kuitenkin laajan asuinpaikka-alueeseen (pinta- ala n. 900 neliömetriä.)

Laukunharju 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee soraharjanteen (harjun sivuhaara) eteläpuolella olevalla rantavyöhykkeellä. Rannasta ja rantavedestä löytyi n. 40 m pitkältä ja n. 10 leveältä vyöhykkeeltä runsaasti kvartsia ja palaneita kiviä. Kiinteitä rakenteita ei havaittu. Järvi on säännöstelty.

Laukunperä (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kapealla tasanteella hiekkaisen mäen alarinteellä, lahden pohjukassa. Rantahiekasta löytyi 40 m metrin matkalla 4 lieden jäännöstä ja rantavedestä yksi kvartsi-iskos. Koepistosta ehjällä tasanteella löytyi palaneita kiviä huuhtoutumiskerroksen alta. Alueen eteläpuolella on venepaikka ja resentti nuotio.

Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee matalan mäen itäpuolella olevalla rantavyöhykkeellä. Noin 10 m matkalla havaittiin rantahiekassa ja rantavedessä palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia, kaksi palaneiden kivien keskittymää ovat ilmeisesti lieden jäännöksiä. Löytöalueen koko on n. 10 x 4 m. Kyseessä on esihistoriallinen asuinpaikka, joka on jäänyt säännöstellyn vedenrajan alle.

Laihavaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pieni tervahauta, läpimitta valli mukaan lukien 9 m, kuopan läpimitta 5 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 3 m ja syvyys 1,5 m. Tervahaudassa ja vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Myllykangas (1000021134) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksoistervahauta, läpimitta valli mukaan lukien 17 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 1,3 m. Halssi suuntautuu länteen, pituus 4 m ja syvyys 1,5 m. Vallilla ja kuopassa kasvaa eri- ikäisiä mäntyjä ja kuusia.

Lomaniskansuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Noin 10 - 40 cm kokoisista kivistä tehty suorakulmainen kivijalka (mitat 2 x 1,6 m, korkeus 0,7 m) Sen keskellä on iso pystykivi (mitat 1,0 x 0,7 x 0,5 m). Kiven itäpuolella on hakkaus " Y 22 " Kivet ovat osittain jäkälän peitossa. Mahdollisesti kyseessä on rajakivi.

Maijanlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee törmän yläpuolella, läpimitta valli mukaan lukien 18 m, kuopan läpimitta 14 m ja syvyys 1,4 m; vallin korkeus 0,4 m. Halssi suuntautuu itään, pituus 6 m ja syvyys 2,4 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa mäntyjä.
Tervahaudan vieressä sijaitsee mahdollisesti tervapirttien jäänteet. Aivan vierekkäin ovat kaksi pienen rakennuksen jäännöstä:
Rakennus 1: mitat 4,5 x 4 m; 2 - 3 lahonnutta hirsikertaa havaittavissa, pitkä nurkka, koirankaula. Kaakkoiskulmassa kiukaan jäänteet (mitat 1,5 x 1,3 x 0,5 m: Oviaukko (leveys n. 1 m) itäseinässä kiukaan vieressä. Rakennus on varpujen ja sammalen peitossa. Rakennus 2: mitat 4,8 x 4,3 m; seinien kohdalla n. 0,3 m leveä ja 0,2 m korkea maavalli (sis. maatuneita hirsiä). Kiuas on pohjoisnurkassa, mitat 1,8 x 1,4 x 0,4 m. Rakenteet ovat sammalen ja varpujen peitossa, maavallin päällä ja sisätilassa kasvaa isoja mäntyjä.

Kisosvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta valli mukaan lukien on 17 m, kuopan läpimitta 12 m ja syvyys 1,6 m ja vallin korkeus 0,9 m. Halssi suuntautuu kaakkoon ja sen pituus on 7 m ja syvyys 2,2 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri-ikäisiä mäntyjä, kuusia ja koivuja. Vanhimman männyn ikä on arviolta yli 150 vuotta.

Saukkolampi (1000021138) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kankaalla, suon laidalaa sijaitsevasta tervahaudasta on 2/3 osa tien takia tuhoutunut, jäljellä on haudan eteläosa ja halssi. Läpimitta on n. 15 m, vallin korkeus 0,9 m. Halssi suuntautuu etelään, pituus 4 m ja syvyys 2,4 m. Kohteeseen kuuluu myös tervapirtin jäänne. Se on tienleikkauksessa ja siitä hieman ale puolet on tuhoutunut. Nähtävissä on kiukaan jäänteet, läpimitta n. 2 m ja korkeus 0,4 m. Kivet yläosassa on nyrkin kokoisia ja kovasti palaneet, alaosassa on isompia kiviä. Leikkauksesta löytyi kiukaan länsipuolelta liitupiipun palasia.

Eteisvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta valli mukaan lukien on 15 m, kuopan läpimitta 11 m ja syvyys 1,1 m. Halssi suuntautuu länteen, pituus 6 m ja syvyys 2,2 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri-ikäisiä lehti- ja havupuita. Noin 5 m luoteeseen on kasvillisuuden peittämä hiilikasa, jonka koko on n. 4 x 3 m ja korkeus 0,8 m.

Heteaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee vaaran loivassa alarinteessä suon pohjoispuolella. Sen läpimitta valli mukaan lukien 11 m, kuopan läpimitta 7,5 m ja syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 9 m ja syvyys 1,6 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri-ikäisiä havupuita. Tervahaudan lähellä on tervapirtin jäännökset.

Ruumisniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee pienellä leveällä niemellä (pinta-ala n. 0,1 ha) Ala-Kisosjärvessä, ehkä alunperin saari, joka on yhdistynyt rantaan matalalla soistuneella kannaksella.
Niemellä on epäsäännöllisenä ryhmänä 4 suunnilleen suorakulmaista kuoppaa:
1 mitat 1,9 x 0,9 m, syvyys 0,4 m
2 mitat 2,4 x 1,4 m, syvyys 0,7 m
3 mitat 1,4 x 0,8 m, syvyys 0,4 m
Kuopissa on paksu huuhtoutumiskerros n. 15 cm turvekerroksen alla (kostea maaperä). Paikannimen ja rakenteiden perusteella niemi on tulkittu kesähautapaikaksi.

Konttivaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta valli mukaan lukien on 19 m, kuopan läpimitta 13 m ja syvyys 1,7 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 6 m ja syvyys 1,8 m. Vallin päällä kasvaa muutama iso mänty. Kohteen vieressä on Umpeen kasvanut "kiviröykkiö", mitat 2,1 x 2,0 m, korkeus 0,4 m. Sammalen alta havaittiin runsaasti palaneita kiviä (koko 5-15 cm), nokimaata ja hiiltä. Rakenne on tulkittu tervapirtin kiukaaksi.

Pikku Sammakkoaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta valli mukaan lukien on 14 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 0,8 m, vallin korkeus 0,7 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 7 m ja syvyys 1,8 m. Osa vallista on maanmuokkauksessa rikottu.

Viinakuusenkari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteen läpimitta on valli mukaan lukien 7 m, kuopan läpimitta 5 m ja syvyys 1,1 m, vallin korkeus 0,7 m. Halssi suuntautuu etelään, pituus 4 m ja syvyys 2,1 m. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Rinnesuo (1000021149) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteen läpimitta vallia mukaan lukien on 17 m, kuopan läpimitta 11 m ja syvyys 0,8 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen, pituus 7 m ja syvyys 2,2. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri-ikäisiä mäntyjä ja kuusia. Halssin päädyssä on ketunpesä. Vieressä on tervapirtin jäännös.

Tenkaoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteen läpimitta valli mukaan lukien on 16 m, vallin ulkopuolella on noin puolimetriä syvää rengasmainen oja. Kuopan läpimitta on 13 m ja syvyys n. 0,4 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus 6 m ja syvyys 1,8 m. Vallin päällä kasvaa eri-ikäisiä mäntyjä, kuusia ja koivuja.

Harjuniemi 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee korkealla jyrkkärinteisellä harjulla, joka työntyy niemenä n. 400 m Raakujärveen. Harjun laella on noin 15 x 7 m mittainen matala painauma. Sen lounasreunalla on pieni kuoppa, jonka läpimitta on 1,8 m ja syvyys 0,3 m. Kuopasta löytyi 5 cm turvekerroksen alta sekoittunutta huuhtoutumiskerrosta ja hiiltä n. 15 cm syvyyteen. Painaumassa on n. 5 cm huuhtoutumiskerroksen alla n. 5-15 cm likamaata. Koekuopasta painauman keskellä tuli kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja palaneita kiviä.

Harjuniemi 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Raakujärveen työntyvän niemen kärjessä sijaitsee esihistoriallinen asuinpaikka sekä mahdollisesti siihen lyyttyviä maakuoppia ja suorakaiteen muotoinen liesikiveys.
Lähempänä kärkeä harju madaltuu ja on melko tasainen. Noin 12 x 6 m alueella on kolme pitkulaista harjun suuntaista kuoppaa, jotka ovat melkein samankokoista. Kuoppien funktio on epäselvä, mutta huuhtoutumiskerroksen perusteella ne ovat esihistoriallisia.
Alueelta havaittiin kahdesta kohtaa huuhtoutumiskerroksen alla ruskea-punertavaa laikukasta likamaata. Koekuopista löytyi kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja palaneita kiviä.
Asuinpaikka-alueiden välissä on, sammalen ja ohuen huuhtoutumiskerroksen peittämä suorakulmainen kivilatomus. Latomus on suorakulmainen, mitaltaan 1,3 x 0,7 m ja koostuu yhdestä kivikerroksesta. Kivet ovat kooltaan 10 - 25 cm, ja monilla pinta oli palanut. Kivien välissä oli hiiltä ja nokea. Latomuksen lähiympäristössä oli n. 4 cm huuhtoutumiskerroksen alla tummanruskea-harmaa, n. 5 cm vahvaa likamaakerros. Likamaa-alueen koko oli hieman alle 5 x 5 m.

Korkiakangas 2 (1000007558) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laaja kivikautinen asuinpaikka suohon laskevassa loivassa rinteessä, jonka alaosa on maaperältään hiekkaa ja ylempänä kivistä hiekkamoreenia. Löydettäessä v. 2006 alue oli avohakattu ja äestetty, minkä urien havaintojen perusteella kohde voitiin melko luotettavasti rajata kvartsi-iskoslöytöjen sijainnin perusteella
Tarkastuksessa 2012 äestetyllä asuinpaikalla todettiin umpeenkasvamisesta huolimatta edelleen paikoin varsin runsaasti kvartsilöytöjä sekä ainakin yksi selvempi ilmeinen asumuspainanne (koordinaattipiste).
Asuinpaikan vieressä, mäen laella on lapinraunio, kohde Korkiakangas E.

Sarviharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Penikkajärveen työntyvällä jyrkkärinteisellä harjulla. harjun puolessa välissä sijaitsee vallin ympäröimä kuoppa, jonka läpimitta valli mukaan lukien on 3,5 m, kuopan läpimitta 2,7 m ja syvyys 0,7 m. Kuopan sisäreunassa on n. 10 cm humusta ja n. 7 cm huuhtoutumiskerrosta. Vallin kohdalla on kaksoismaannos.

Kuopunkikalliot (Raaka-aineen hankintapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee pintamuodoltaan hyvin vaihtelevalla kallioalueella kahden pienen järven välissä. Kohde on etelä-pohjoissuuntainen n 15 m pitkä ja 8 m leveä kvartsipintajuoni, jonka paksuus on enimmillään 1 m. Sen eteläosassa kvartsia on louhittu n. 7 x 5 m alueelta. Eteläpäässä on havaittavissa juonen jänteet (paksuus 10 - 30 cm. Louhitun alueen pohjoisosassa, jossa kahdessa paikassa juoni on paljaana, on erittäin runsaasti kvartsipalasia maanpinnassa. Juonen länsipuolella on havaittu koekuopasta 15 cm syvyydessä n 5 cm vahva likamaakerros, jossa oli myös runsaasti kvartsipalasia. Ohut turvekerroksen alla olevan huuhtoutumiskerroksen paksuus oli n. 5 cm.
Koekuopasta tehtyjen havaintojen perusteella kvartsia on louhittu jo esihistoriallisella ajalla, mutta myöhemminkin. Pintahavaintojen perusteella juonesta on louhittu vähintään 8 kuutiometriä kvartsia eli vähintään 20 tonnia. Kaivosrekisterissä (1530-2001) ja valtausrekisterissä (1811-2001;GTK) ei ole merkkejä teollisesta louhostoiminnasta alueella.

Kelkkavaara 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajakivi sijaitsee kapean vaaran laen kaakkoispäässä. Aukealla paikalla on pyöreä kivilatomus; suuren, noin 0,8 m korkean pystykiven ympärillä on ladottu kehämäisesti kiviä, pystykiven päällä on laitettu 40 cm kokoinen "napakivi". Läpimitta 1,5 m, korkeus 1,2 m (0,8 + 0,4 m). Rakenne on lounaisreunalla osittain sortunut. Kivet ovat jäkälän peittämiä.
Rakenne on samanlainen kuin esimerkiksi Puntarikeron rajakivellä, joka on ollut yksi Lapin ja lannan rajan tunnetuista rajakivistä. Kelkkavaaran rajakivi saattaa liittyä Kitkan ja Maanselän lapinkylien väliseen rajaan.

Jaurakkakoski itä (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kivikautinen asuinpaikka Pudasjärven kaakkoisosassa, Jaurakkajärvestä laskevan Korpijoen Jaurakkakosken itärannan läheisyydessä. Asuinpaikkaan (1) viittaavia kvartsi-iskoksia havaittiin tarkastuksessa 2012 runsaasti pienellä alalla Korpijoen itärantaa myötäilevän maantien ja joen välillä, korkean hiekkaperäisen vaaranrinteen alaosassa, tieuran kääntöpaikalla ja samalla korkeudella siitä pohjoiseen. Pakolan talo sijaitsee jokivarressa, löytökohdasta 140 m länsiluoteeseen.
Löytöpaikan (1) pohjois- ja koillispuoli on äestettyä taimikkoa, eikä asuinpaikan todettu jatkuvan pohjoisen suunnalla paljoa äestysalueen reunaa pidemmälle. Havaitun löytöalueen pituus n. 140-142 m korkeuskäyrien vaiheilla oli vain 20-25 m luokkaa. Koekuoppia ei tehty, joten asuinpaikka voi jatkua etelään Jaurakkakosken suuntaan. Lännen puolella paikka rajoittuu soistuneeseen matalampaan välialueeseen, jonka länsipuolella on kuivempi joen rantavyöhyke. Joenrantaan on n. 200 m.
Toinen löytöalue (2) havaittiin edellisestä 180-200 m lounaaseen, Jaurakkakoskeen pistävässä melko jyrkässä niemessä. Myös tässä todettiin metsäkoneen tieuralla pari kvartsi-iskosta terassimaisella kohdalla, jyrkemmän, kosteikkoon ja luoteeseen laskevan rinteen päällä. Sen eteläpuolella havaittiin hieman ylempänä kaksi pyöreähköä, halkaisijaltaan alle 2-metristä kuopannetta, mahdollisia pyyntikuoppia. Alueelle ei tehty koepistoja, mutta rakenteet vaikuttivat esihistoriallisilta.
Kahden löytöalueen välillä riinteen suuntaisesti kulkevalla tieuralla ei todettu löytöjä. Havainnot tehtiin sateessa alueen ohi kuljettaessa tehdystä pikatarkastuksesta, eikä tarkastus ollut kattava. On mahdollista, että ensimmäinen löytöalue osoittaa melko varhaista mesoliittista asutusvaihetta, joka olisi liittynyt nykyistä jokiuomaa korkeampaan ja varhaisempaan rantavaiheeseen nyt soistuneella kohdin. Niemen mahdollinen asutusvaihe ja erityisesti havaitut kuopparakenteet lienevät huomattavasti myöhempiä.

Myllykoskenkangas S (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Lalimenojan länsipuolella lähellä Haukiputaan rajaa olevan Myllykoskenkankaan kaakkoisosassa ja kankaan eteläisen laen itäpuolitse johtavan metsätien ja Kalimenojan välissä. Paikalla on yksi röykkiö, kooltaan n. 6,5x3,5 m. Röykkiö on osittain sammalen peitossa. Osin sammalen peittämä 40-50 cm korkea röykkiö on hieman epämääräinen ja kyseessä voi olla hajotettu kiuas.
2023: Kohteen todettiin olevan erittäin sammaloitunut. Kohde on kuitenkin kohtalaisen hyvässä kunnossa. Kaakkoispäädystä on yksi kivi lähtenyt paikaltaan.

Mörkönen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sikalan kylän Kalliokankaan tilalla sijaitseva kohde löydettiin tarkastettaessa samalla tilalla sijaitsevaa kohdetta nimeltä Kalliokangas. Talossa olevista kiviesineistä yksi taltta on löydetty nyt kyseessä olevalta alueelta talosta noin 380 metriä pohjoiskoilliseen. Pienialainen asuinpaikka sijaitsee Vääräjoen varren laajan peltoaukean itäpuolella peltoaukean itälaidalla, loivasti länteen laskevassa rinteessä, aivan pellon yläosassa pellon kulmalla olevan ladon ympärillä.
Tarkastuksen yhteydessä paikalta tavattiin kaikkiaan puolenkymmentä kvartsi-iskosta syksyn jälkeiseltä sängeltä ja kynnökseltä. Maastossa hieman peltoja korkeampana erottuvan löytöalueen pituus rannan suunnassa on noin 50 metriä. Pellonreunan ojaleikkauksesta ei asuinpaikkahavaintoja löydetty. Pian kohteen itäpuolella maasto alkaa nousta jyrkemmin, joten vaikka metsän puolella olisi säilynyt asuinpaikkaa, se ei maastollisesti voi ulottua kovin kauas itään.

Ansala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vääräjoen laajan peltoaukean itälaidalla Kalliokankaan pihapiirin pohjoispuolella niemekemäisen metsäalueen pohjoislaidalla. Metsäniemeke on peltojen ympäröimä muuten paitsi kaakkoisosastaan. Alue on harvahkoa kuusimetsää kasvavaa kivikkoista moreenimaata.
Paikalla on kaksi historiallisen ajan rakennetta. Idempänä ja hieman ylempänä on kaakko­ luodesuuntainen kiviperustaisen rakennuksen pohja , jonka ala on noin 6,5-7 x 5 metriä . Sen koillissivulla on metrin korkuinen kiukaan/uunin raunio , jonka ala on noin 2,5 x 2,5 metriä. Rakennuksen etelänurkassa on syvyydeltään puolimetrinen kuoppa. Kiuasta lukuun ottamatta rakenteet ovat aluskasvillisuuden ja osin puiden peitossa, mutta maastossa selvästi erottuvat.
Rakennuksen pohjasta noin 20 metriä länteen on pieni, korkeudeltaan vain 20-30 cm oleva kiuasraunio , joka on sijainnut alaltaan noin 3 x 3 metriä olevan pienen rakennuksen nurkassa. Rakennetta epämääräistävät osin siinä kasvat kuuset.
Kerrotun mukaan kyseessä on 1800-luvulla eläneen Jaakko (Ansala?) nimisen ansapyytäjän asuinsija. Kookkaampi rakenne on selvästi asuinrakennus. Pienempi rakennus on tulkittavissa saunaksi.
Kyseessä on rakenteellisesti ehjä kohde, joka tarjoaa vertailukohtaa vanhemmille ja yksinkertaisimmille historiallisen ajan rakenteille, kuten erä-, kala- ja tervapirteille.

Rytipuro (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 11 km pohjoisluoteeseen, Rytipuron eteläpuolella, Posiontien lounaispuolisen polun länsipuolisella kankaalla. Paikalla on asuinpainanne, jonka ala on n. 2 x 3 m ja syvyys n. 30 cm. Asumuspainanteen ympäristöstä ei ole havaittu muuta asuinpaikkaan viittaavaa.

Rytilampi N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oivanginjärven Rytilammen luoteispuolisella kankaalla olevan mökin luona. Paikalle johtaa metsätie pohjoisesta Posiontieltä. Alue on mäntyä kasvavaa, aluskasvillisuudeltaan niukkaa tasaista ja lähes kivetöntä hiekkakangasta. Kankaan reunat laskevat varsin jyrkästi kohti lampea ja ympäröiviä soistuneita vanhoja järvenlahtia.
Aiemmin on mökille johtavalta metsätieltä (polkutie) on tavattu runsaasti kvartsi-iskoksia. Vuoden 2012 tarkastuksen yhteydessä alueelta löytyi myös asumuspainanne sekä mahdollinen kuoppaliesi. Havaintojen perusteella paikalla on laajahko asuinpaikka, joka ulottuu mökistä noin 80 metriä koilliseen ja noin 140 metriä länteen. Asuinpaikka vaikuttaa noudattelevan tasaisen kankaan reunaa kapeana vyöhykkeen ä ulottuen ainakin noin 15 metrin päähän kankaan reunasta.

Kello Kantoperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kellossa, Kantoperä-nimisen loivan ja kivisen harjanteen laella, Hämeenjärvestä 1 km lounaaseen ja Kalimenojasta 3 km pohjoiseen, lähimmästä metsätiestä 75 m päässä. Maaperä on karkeaa moreenihiekkaa, puusto pääasiassa mäntyä. Kankaan laella sijaitsee muutamia suuria maakiviä. Paikalla on todettu yksi keittokuoppa, jossa on palaneita kiviä. Kuoppa on muodoltaan pyöreä, halkaisijaltaan 3 m ja syvyydeltään 0,5 m. Kuoppa on ehjä. Kuopasta noin 0,2 km länteen on tunnettu tervahauta.

Rytilampi NE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oivanginjärven Rytilammen koillispuolisella kankaalla lammen ja Posiontien välissä. Alue on mäntyä kasvavaa tasaista ja lähes kivetöntä hiekkakangasta. Alueelta on asuinpaikka, joka jakaantuu kahteen erilliseen osaan. Pohjoisempi alue A sijaitsee Posiontieltä alas johtavan ajouran molemmin puolin korkeahkon rinteen yläpuolisella kankaanreunalla ja eteläisempi alue tästä satakunta metriä kaakkoon alavammalla loivan niemekemäisellä kankaan reunakaistalla.
Alueella A sijaitsee noin 4 x 5-5,5 metrin kokoinen asumuspainanne. Painanteeseen tehdystä koekuopasta tavattiin huonolaatuista iskettyä kvartsia, palaneita kiviä ja likaantunutta maata. Kyseessä vaikutti olevan luontaiseen painaumaan tehty asuinpainanne. Lisäksi tästä luoteeseen ajouraa länsipuolelle kankaan reunalle tehdystä koepistosta tavattiin palanutta kiveä. Kyseessä vaikutti olevan suhteellisen pienialainen asuinpaikka, sillä kauempaa idästä ei merkkejä asuinpaikasta tavattu.
Alue B sijaitsee edellisestä kaakkoon kankaalta suohon laskevan kaakkoispuolelta läheltä suon reunaa. Paikalla erottuu maastollisesti hieman pohjoispuolista kangasta alempi loiva nimekemäinen terassi, jonka alalle tehdyistä kolmesta koekuopasta löytyi palanutta kiveä, likamaata ja yhdestä työstetty
kvartsi, mahdollinen uurrin.

Murhiniemi W (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oivanginjärveen koillisesta pistävän Murhiniemen länsirannalla. Noin neljäkymmentä metriä etelässä olevasta mökistä pohjoisluoteeseen ja vain pari kolme metriä jyrkästi laskevan rinteen taitteesta on rantapolun itäpuolella rannansuuntainen matala painauma, jonka ala on noin 4 x 6 metriä ja syvyys 20-30 cm. Painanteeseen tehtiin koekuoppa, josta tavattiin likaantunutta maata ja palanutta kiveä. Vaikka kvartsia tms. löytöjä ei tehty, viittaavat koekuopasta tehdyt havainnot ja paikalla hahmotettu painanne kivikautistyyppiseen asumuspainanteeseen. Painanteen vierestä ei onnistuttu löytämään asuinpaikkapinnan jälkiä.

Murhiniemi NE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oivanginjärveen koillisesta pistävän Murhiniemen itärannalla Jokoslahden pohjoispuolella. Mäntyä kasvavan hiekkaperäisen Murhiniemen koillisosassa olevan korkean harjanteen koillispuolella, harjanteen suojassa, on aivan suon rannassa pieni kumparemainen laakea saareke, jonka ala on vain noin 15-20 x 10-15 metriä.
Saarekkeen keskelle tehdystä koekuopasta tavattiin likaantunutta maata, palaneita kiviä ja pari heikkolaatuista kvartsi-iskosta. Mitään maanpäälle erottuvia rakenteita ei kumpareella havaittu. Kyseessä on saarekkeelle rajautuva pienialainen asuinpaikka, joka on maastollisesti hyvin suojaisa.

Murhiniemi N (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Oivanginjärveen koillisesta pistävän Murhiniemen pohjoisosassa olevan kankaan eteläreunalla. Kohteen pohjoispuolelle on rakenteilla mökki.
Paikalta tavattiin yksittäinen itä-länsisuuntainen maakuoppa, jonka ala on noin 1,5 x 3 metriä ja syvyys on noin 40-50 cm. Kuopan reunalle tehty koepisto paljasti huuhtoutumiskerroksen. Pohjaa lapiolla tunnusteltaessa ei tuntunut kiviä, joten kyseessä on todennäköisesti pyyntikuoppa.

Jokosniemi NE (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Oivanginjärven kaakkoispään pohjoispuolisen Jokosniemen koillisosassa. Jokosniemi on mäntyä kasvava hiekka-/soraperäinen idästä järveen pistävä leveä niemi, idempänä olevan Palokankaan jatke. Pinnanmuodoiltaan alue vaihtelevalla alueella on kaksi itä-länsisuuntaista harjannetta.
Koillisen harjanteen itäpäästä harjanteen selältä, ei aivan korkeimmalta kohdalta, tavattiin yksittäinen maakuoppa, joka tulkittiin pyyntikuopaksi. ltä-länsisuuntaisen kuopan ala on 2 x 3 metriä ja syvyys noin 40 cm. Kuopan reunalla oli huuhtoutumiskerros, pohjalla ei tuntunut kiviä. Vaikka harjanne ja ympäröivä alue ovat maastollisesti otollisia laajempaakin pyyntikuoppakokonaisuutta ajatellen, ei alueelta onnistuttu löytämään enempiä pyyntikuopiksi tutkittavia kuoppia.

Jokoslahti NE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde Oivanginjärven Jokoslahden koillispuolisen kankaan eteläreunalla Murhiniementien eteläpuolella, sen ja Posiontien risteyksestä noin 200 metriä lounaaseen. Alue on mäntyä kasvavaa kuivaa jäkäläkangasta, jonka maaperä on lähes kivetöntä hiekkaa.
Noin kolmekymmentä metriä Murhiniementiestä etelään tavattiin asuinpaikka / painannekohde. Aivan kankaan reunalla on muualta ajettuja pieniä maakasoja. Näistä vain noin kolmen metrin päässä erottuu matala painanne, jonka poikkeaa tummemman ja rehevämmän aluskasvillisuutensa perusteella ympäröivästä jäkäläkankaasta. Painanteen halkaisija on kolmisen metriä ja syvyys noin 20 cm. Painanteeseen tehdystä koekuopasta tavattiin palanutta kiveä, likaantunutta maata ja kvartsi-iskoksia. Tästä noin 12 metriä on toinen vastaava painanne. Kummankin etäisyys rantatörmän taitteesta on kolmisen metriä. Painanteiden läheisyyteen tehtiin muutamia koepistoja, mutta niistä ei onnistuttu tekemään asuinpaikkapintaan viittaavia löytöjä.

Pelkosenneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hakkuuaukealla sijaitseva pyöreä tervahauta, jonka suuaukko osoittaa kaakkoon. Terva-haudan halkaisija on 6,5 m ja syvyys noin 1 m. Tervahaudan päällä kasvaa koivuja. Rakenteen kaakkoisosassa on suurien havupuiden kantoja. Tervahaudan ajoitus on epävarma. Kohde on merkitty peruskartalle.

Lintukaara 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Piehinginjoen eteläpuolella, vanhan uoman, Valejoen, eteläpään etelärannalla, jokitörmän äärellä, aivan tien laidalla. Paikalla on vanhan jokitörmän reunalla pieni niemeke ja siinä matala nelisivuinen painanne, kooltaan 3 x 5 m. Painanteen toinen (lyhyempi) reuna on aivan jyrkän törmän tuntumassa, toinen reuna tulee lähellä mökkitietä. Painanteeseen tehdystä yhdestä koekuopasta löytyi palanutta luuta ja palaneita kiviä sekä vahva n. 10-15 cm paksu kulttuurikerros hyvin ohuen podsolin alla.
Painanne on ehjä. Topografian perusteella asuinpaikka-alue on suppea - vain painanne ja sen välitön lähiympäristö. Viereisen tien pinnassa ja reunoilla (tie vain lanattu kankaalle) ei mitään merkkejä esihistoriasta.

Uudensillan länsipuoli (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Piehinginjoen länsipuolella, joen ylittävästä sillasta länteen, metsäteiden risteyksen alueella. Tien pinnalta poimittiin kvartsi-iskoksia noin 20 metrin matkalla. Paikka on melko tasaista kangasta, eteläpuolella harjanne, josta ei tehty löytöjä.

Pöytäkivenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä rännillinen tervahauta, jonka halkaisija on noin 11 metriä.

Mustolanhauta (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kannuksen Korvenkylästä n. 3,5 km kaakkoon, kaakkois-luoteissuuntaisen n. 0,5 km pitkän kaakkois-luoteissuuntaisen kivikkoisen moreenimäen korkeimmalla kohdalla pienessä rakassa.
Kohteessa on viisi kivirakennetta n. 20 m halkaisijaltaan olevassa rakassa. Ne sijaitsevat mäen laen suuntaisesti rivissä. Suurin röykkiömäinen rakenne (kehäröykkiö) on muodoltaan soikeahko ja n. 8 m halkaisijaltaan. Reunoilla on valli ja keskustassa rakenteeseen kuuluva iso kuoppa, jota on kaiveltu melko lähihistoriassa. Muut kohteen muodostelmat ovat rakkakuoppia. Ne ovat halkaisijoiltaan n. 3-4 m. Kaksi kuoppaa sijaitsee röykkiömäisen rakenteen luoteispuolella ja kaksi sen kaakkoispuolella.
Tarkastettaessa vuonna 2012 alueen eteläpuolella oli tehtä metsän avohakkuita, mutta metsä-äestyksen urissa ei havaittu viitteitä esihistoriallisesta toiminnasta. Jossakin kivirakenteiden läheisyydessä on saattanut olla kivikautinen leiripaikka. Merenrantasidonnaisena kohde voisi ajoittua mesoliittisen ajan loppuun.

Riitaharju (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakkakuopat sijaitsevat Kalajoen eteläosassa Riitaharjun korkeimmalla kohdalla, jyrkästi etelään laskevan rinteen reunalla rakassa. Kohteessa on rinteensuuntaisesti rivissä neljä n. 1,5-2 m halkaisijaltaan olevaa matalaa rakkakuoppaa. Kuopista läntisin on rakenteeltaan selvin ja siinä on hahmotettavissa reunoilla vallia. Vajaan 10 metrin etäisyydeltä läntisemmästä rakkakuopasta länteen havaittiin yksi n. 15 cm halkaisijaltaan oleva kvartsikappale.

Itämaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kalajoen eteläosassa n. 1 kilometri Kannuksen ja Kalajoen rajasta itään. Laajan
Itämaan etelärinteen alaosassa välittömästi metsätien pohjoispuolella. Tervahauta on merkitty peruskartalle. Kohteessa on n. 15 m halkaisijaltaan oleva tervahauta. Haudan eteläreuna ja kynä ovat leikkautuneet metsätietä tehtäessä.

Mustolanhauta 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Korvenkylästä noin 3,5 km kaakkoon Honkirämeen ja Taka-Hakorämeen välissä sijaitsevan kivikkoisen kankaan etelään laskevalla rinteellä, metsätiestä noin 30 ja 100 m länteen. Kangas on avohakattu ja metsäaurattu.
Kohteessa on kaksi tervahautaa, joista läntisempi on merkitty peruskartalle nimellä
Mustolanhauta. Tämä tervahauta on noin 15 m halkaisijaltaan. Pinta oli tarkastushetkellä kauttaaltaan heinän peitossa, minkä takia kohdetta oli vaikea havaita maastossa. Itäisempi hauta sijaitsee jyrkästi etelään laskevan rinteen reunalla. Se on pohja-alaltaan suorakaiteen muotoinen ja noin 10 m halkaisijaltaan, reunoilla ja kynässä on selvärakenteinen kiviperustus.

Purnusaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sjaitsevat saaren pohjoisella, jyrkällä, rannalla. Alueella on neljä selvästi havaittavaa pyyntikuoppaa (pääkoordinaatti ja alakohteet pyyntikuopat 2-4) ja näistä länteen vielä epämääräisempiä kuoppia (5 kpl). Yhteensä niitä on 9 kappaletta. Pohjoisrannalta on havaittu kvartsia.

Kurkijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Niityn reunalla sijaitsee tervahauta.

Susijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Susijärven jyrkässä etelärinteessä järven länsiosassa on 18 pyyntikuopan ketju.

Hautakylä W (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee kaksi tervahautaa.

Ruuhijärvi (1000021962) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ruuhijärven etelärannalla sijaitsee tervahauta ja sen itäpuolella tarkemmin määrittelemättömiä kuoppia.

Maivaperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rannikolla, Raahen keskustasta etelään sijaitsee hirsistä ja kivistä tehty ns. laivojen kallistuslaituri.
Rakenteen vedenalainen osa koostuu hirsikehikosta ja sen päällä/sisällä on järeitä harmaakiviä. Puurunkoinen alus voitiin kallistaa rakennelmaa vasten niin, että pohja saatiin esille. Rannalla on vielä nähtävissä väkipyörä, jonka avulla kallistaminen tehtiin. Laituri näkyy vuoden 1854 kartassa Raahen museon mukaan. Rakennelmaa käytetään nykyisin laiturina.
Raahen museon antaman tiedon mukaan Maivaperässä lastattiin puuta laivoihin 1960-luvulle asti. Isommat laivat lastattiin 1 - 2 kilometrin päässä redillä. Raahen museon kokoelmissa on isoja väkipyöriä, joiden oletetaan olleen käytössä Maivaperässä.

Soidinkallion Länsipuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Metsätien länsilaidalla ja kalliopaljastuman luoteiskupeessa on ehjä tervahauta, halkaisija n. 9 m. Tervahauta on maan päälle tehty, ränni itään, tielle päin. Hauta on tiheän vesakon ja nuoren metsän peitossa.

Kivimaa koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylipään ja Kolmikannan kylien välisen Kivimaan (eli Kannusmaa) metsäalueen luoteisosassa. Kivimaan veden täyttämä vanha kalliolouhos on paikalta noin 700 m etelään. Kivimaa on nimensä mukaisesti kivikkoinen, osin kallioinen loivapiirteinen kangasharjanne, jonka niemimäinen kärki pistää kohti luodetta. Matalapiirteisen harjanteen koillisreunan tuntumassa on kivikautinen asuinpaikka, jossa on ainakin kolme asumuspainannetta.
Kiinteistön 859-401-44-27 kaakkoisrajasta noin 10 m ja pari metriä vanhasta metsätiestä pohjoiseen oleva itäisin painanne 1 on alaltaan noin 6-7 x 4-5 metriä ja syvyydeltään noin 40 cm. Itä-länsisuuntaisen, lähinnä suorakaiteisen painanteen keskelle tehtiin koekuoppa, josta tavattiin palaneen kiven kappale, likamaata ja kaksi kvartsi-iskosta. Iskokset jätettiin paikalleen. Painanteesta 1 noin 10 m länteen myös metsätien pohjoispuolella on halkaisijaltaan noin 5-metrinen pyöreähkö painanne 2, jonka syvyys on 30-40 cm. Tähän ei tehty koekuoppaa. Näistä noin 30 metriä länteen metsätien eteläpuolelta tavattiin kolmas painanne, joka muodoltaan ja mitoiltaan vastaa edellä kuvattua painannetta 2. Tähän tehtiin pieni koepisto, mutta löytöjä ei tavattu.
Lännempää, missä maasto jatkui samantapaisena mäntymetsänä, ei painanteita havaittu. Kohteen itäpuolinen tila 44:25 on hakattu ja äestetty noin 20 vuotta sitten. Hakkuu on muuttanut maaperää ja kasvillisuutta niin viereiseen tilaan verrattuna, että alueelta ei onnistuttu löytämään mitään asuinpaikkaan viittaavaa. Maastossa jäi myös se vaikutelma, että maasto hieman muuttuu, joten on mahdollista, että kohde ei ole tähän suuntaan jatkunut. Kohteen itäpuoliselle tilalle on suunnitteilla maastoajorata, joka oli jo merkitty maastoon. Lähimmillään rata koukkaa havaitusta painanteesta noin 15-20 metrin päässä. Suunnitellun radan paikalta ei kuitenkaan tavattu merkkejä asuinpaikasta.

Pukankangas Pohjoinen (Maarakenteet)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Ylipään ja Kolmikannan kylien välisellä Kivimaan (eli Kannusmaa) metsäalueen koillispuolella, Ylipään länsipuolisen Isosuon eteläpuolella. Pukankankaan pohjoispuolella on pari kosteikkokorpien ympäröimää pientä kangaskumparetta, joista kaakkoisemmalla on yksittäinen maakuoppa.
Jokseenkin kankaan korkeimmalla on puolisentoista metriä leveiden matalien vallien ympäröimä maakuoppa. Kuopan halkaisija on noin 3,5-4 metriä ja syvyys noin 40-50 cm. valleineen rakenteen halkaisija on noin 6,5-7 metriä. Kuopassa on selvä huuhtoutumiskerros. Lounaiseen valliin tehdyssä koekuopassa oli havaittavissa kaksoismaannos, minkä perusteella kuopan ikä on huomattava. Kuopan pohjalla on joitakin aikoja sitten kaivettu lapiolla pieni neliömäinen kolo. Koestettaessa kuopan pohjaa ei siellä tuntunut olevan kiviä. Kuopan sijainti ja muoto viittaavat siihen, että kyseessä on pyyntikuoppa. Kankaalta ei tavattu muita selviä pyyntikuoppia. Tosin kuopasta noin 15 metriä länteen oli pitkälti samantapainen kuoppa, mutta se sijaitsi notkossa eikä sen päällä ollut samanlaista aluskasvillisuutta kuin ympärillä, itse asiassa pinta oli lähes hiekalla. Kyseessä tulkittiin olevan luontainen muodostuma.
Kohde sijaitsee tilalle, jolle on suunniteltu maastoajorataa. Ajorataa oli merkitty maastoon, mutta tälle alueelle se ei ulottunut. Jos ajorataa tullaan tulevaisuudessa ulottamaan tähän osaan suunnittelualuetta, on kyseisen pienen kangaskumpareen laki syytä jättää radan ulkopuolelle – kankaan reunoille ei muinaisjäännös ulotu.

Lohijoki (1000022564) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Haapajärven kaakkoisosassa Lohijoen varressa Onnelan- ja Pitkäkosken välillä on joen koillisrannalla noin 200 x 200 m alueellatodettu 25 kooltaan ja muodoltaan vaihtelevaa kuoppaa. Kuoppa-alue myötäilee Lohijoen vartta ja on noin 50–150 metriä leveä ja yli 300 metriä pitkä. Kuopat sijaitsevat toisiinsa nähden hajanaisesti, ja niiden keskinäiset etäisyydet vaihtelevat muutamista metreistä kymmeniin metreihin. Muutamaa kuoppaa ympäröi matala vallimainen kohouma. Kuopista 16 valleilla tai reunoilla havaittiin otetuissa kairanäytepilareissa tai koepistoissa kaksoismaannos, mutta joissain tapauksissa kehittynyttä maannosta ei havaittu lainkaan. Suurin osa kuopista on todennäköisesti esihistoriallisia pyyntikuoppia.
Kuoppien koko vaihteelee noin 100-300 cm välillä, syvyys 15-60 cm välillä ja niiden muoto pyöreästä melkein nelikulmaiseen. Lähialueella on peruskartalle merkitty myös tervahautoja.

Isokangas W 1 (Yli-Ii) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Isokankaan länsilaidan loivasti Hartikkasuohon laskevalla hiekkakankaalla. Paikan löytämisvaiheessa vuoden 1995 tarkastuksessa havaittiin yksittäinen asuinpainanne, jonka alaksi arvioitiin noin 5 x 10 m ja syvyydeksi 0,5 m. Vuoden 2011 tarkastuksessa asumuspainanteita paikantui kaksi, ilmeisesti aiemmin havaittu ja sen ilmoitetun koordinaatin läheisyydessä (asumuspainanne 1). Kooksi arvioitiin n. 8 x 5 m. Painanne 2 on edellisestä runsaat 30 m eteläkaakkoon ja kooltaan noin 7 x 4 m. Siitä on vain runsaat 110 m erillisenä pidetyn kohteen Isokangas W2 pohjoisimpaan painanteeseen. Kahden asumuspainanteen lisäksi havaittiin painanteesta 1 vajaa 50 m luoteeseen pienempi, noin 2-metrinen kuopanne. Tästä edelleen vajaa 30 m länsiluoteeseen on kivirakennelma. Kiinteistörajoja ei ole kohdealueella, eikä kyse liene ainakaan rajamerkistä. Kaikki sijoittuvat samalle noin 48-49 m korkeudelle merenpinnasta. Alue on (2011) harvapuustoista pohjaltaan muokkaamatonta metsää, valtapuuna mänty.

Isokangas W 2 (Yli-Ii) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Isokankaan länsilaidan loivasti Hartikkasuohon laskevalla hiekkakankaalla. Paikalla on todettu kolme asumuspainanteeksi tulkittavaa painannetta runsaan 20 m matkalla n. 50 m korkeuskäyrän suunnassa. Laitimmaiset on hahmotettu hieman neliömäisinä. Ne ovat kooltaan noin 3 x 3 ja 4 x 4-5 m. Keskimmäisen painanteen ala on noin 5-6 x 8-9 m ja syvyys noin 0,5 m. Pohjoisimmasta painanteesta edelleen 110- m pohjoisluoteeseen on toinen painanneryhmä Isokangas W1.
Vuonna 2011 alue oli pohjaltaan muokkaamatonta puustoltaan harvahkoa mäntyvaltaista metsää.
2024: Kohteet ennallaan.

Huopakinkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Saarelanperällä, noin 1 km kaakkoon Huopakinkankaan korkeimman kohdan itäpuolella on jyrkän rinteen reunalla 8 rakkakuoppaa kivikkoisella maapohjalla. Ne ovat n. 40 m matkalla etelä-pohjoisuuntaisessa rivissä, muutama kuoppa vieretysten. Kuoppien läpimitta on 1,5 - 3 m, syvyys 50 - 70 cm ja muoto pyöreähkö. Ne ovat melko jyrkkäreunaisia, pohjoisin aivan rinteen reunalla loivareunaisin ja siinä on rinteen puolella aukko.

Rantsilan vanha kirkkomaa (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Rantsilan vanhan kirkon ja hautausmaan paikka Siikajoen oikealla (s.o. itä) rannalla, Rantsilan kirkonkylän alapuolella, ympäristöstään kohoavalla pienehköllä mäentöyräällä. Rantsilan kappeliseurakunta perustettiin 1671 ja kyseessä on salon pitäjän talvikäräjien jälkeen 1653 rakennetusta kappelikirkosta hautausmaineen. Kirkon tiedetään olleen n. 23x11 m kokoinen sakaristollinen pitkäkirkko. Ison vihan aikana se kärsi suuria vaurioita ja mm. toinen kelloista upotettiin Siikajokeen. 1700-luvun loppua kohti rakennukset olivat huonokuntoiset ja tapuli oli pahasti kallellaan. Uusi kirkko valmistui nykyiselle paikalleen Toppilankankaalle 1785 ja siihen käytettiin kaikki mahdollinen vanhan kirkon rakenteet.
Alue on seurakunnan omistuksessa, mutta luonnontilassa. Käytöstä poistuneena alue on kiinteä muinaisjäännös. Paikalla on muistomerkki, kirkon perustuksia ja kammiohautoja.

Viinivaaran itäpää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Myöhäiseen rautakauteen ajoittuva löytöalue, asuinpaikka sekä mahdollisesti useampiakin hautapaikkoja Utajärven pohjoisosassa, Iso-Olvasjärven eteläpuolella sijiatsevan laajan Viinivaaran itäpään koillisrinteessä. Paikka löytyi harrastajien metallinetsimellä vuonna 2012 paikantamien useiden rautakauden lopulle ajoittuvien esineiden avulla. Löytöinä on saatu kaksi rautakirvestä, tulusrauta sekä pronssihelan kappaleita. Arkeologisessa tarkastuksessa todettiin lisäksi löytöpaikalla A palanutta luuta, joka on ainakin osin ihmisluuta. Löytökohdat (A-D) sijoittuvat useiden hehtaarien alueelle ja noin 80-140 m etäisyydelle toisistaan.
Alueella tehtiin alkukesällä 2013 koetutkimuksia Oulun yliopiston, Pohjois-Pohjanmaan museon sekä Metsähallituksen yhteistyönä. Tutkimuksissa rinteen alaosassa sijaitseva alue osoittautui asuinpaikka-alueeksi, ylempänä sijaitsevista löytökohdista ainakin ylin (A) polttohautaukseksi.
Tutkimuksissa havaittiin mm. kivetty pyöreä tulisija ja sen vaiheilla mahdollisen kotamaisen rakenteen kohta.
Vuoden 2014 tutkimuksissa todettiin alueen pohjoisosassa, vaaran juurella, suonreunan läheisyydessä myös merkkejä kivikauteen ajoittuvasta asuinpaikasta, joka voi ulottua kauemmas luoteeseen suonreunassa. Tätä osoittavat asumuspainanne sekä löytöinä mm. liusketaltta ja viistoteräinen nuolenkärki.
Lähialueella sijaitsee ennestään tunnettuja rakkakuoppia (kohde Iso Olvasjärvi 1, 1000009428) sekä kivilatomus (Viinivaarantie, 1000008775).

Kiiminki Isoaho SE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Oulun Kiimingin kaupunginosan Hieta-ahon asemakaava-alueen inventoinnissa kesällä 2013 todettiin Isoahon ja Korkiamaan asuintaajamien välissä olevan moreenikumpareen kaakkoiskulmalla kivikautinen asuinpaikka. Asuinpaikka kokonaisuudessaan muodostaa noin 130 metriä pitkän ja 40 metriä leveän korkeuskäyriä mukailevan koillinen-lounassuuntaisen vyöhykkeen. Alueella havaittiin seuraavat rakenteet:
1) Painanne, hieman epämääräinen, alaltaan noin 3 x 4 metriä ja syvyydeltään noin 30 cm.
Metsäkoneella yliajetun painanteen eteläpuolella on isohko maakivi. Tästä noin 15 koilliseen
2) Asumuspainanne, alaltaan noin 5 x 6 metriä ja syvyydeltään noin 30–40 cm. Koekuopassa palanutta kiveä ja talteen otettu kvartsikaavin. Tästä noin 10 m koilliseen
3) Asumuspainanne, alaltaan noin 5 x 7 metriä ja syvyydeltään noin 30 cm. Painanteen muodon hahmottamista hankaloittavat siinä olevat kantokohoumat. Koepistossa todettiin likamaata.
Tästä noin 15 ja 30 m koilliseen sijaitsevat painanteet
4-5) Painanteita, hieman epäselvästi hahmottuvia ja paksuhkon aluskasvillisuuden peittämiä.
Rakenteet sijaitsevat etelään/kaakkoon laskevan rinteen kapeahkolla terassilla runsaat 10 metriä päässä rinteen juurella kulkevasta metsäkoneen ajourasta aivan yllä mainitun tilan kaakkoisrajan tuntumassa.
Paikka on hakattu vastakkoin, maaperää ei ole muokattu. Havaintojen perusteella kyseessä on kivikautinen kohde. Käynnin aikana ei ollut mahdollista koekuopittaa aluetta kattavasti.
Kohteen aluerajaus on arvioitu paitsi rakenteiden myös maaston perusteella.

Kivisuo kaakko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Haukiptaan ent. kunnan itäosassa Kivisuon kaakkoispuolella ja Kiiminki-Yli-Ii maantien länsipuolella, laajan hiekkakuopan itäosan pohjoispuolella sijaitseva asumuspainannealue. Painanteita on todettu 20 minkä lisäksi yksittäinen pienempi kuoppa sekä mahdollinen suppa. muutamia kvartsi-ikoksia todettiin tieuralla sekä yhteen painanteeseen tehdyssä koepistossa palanutta luuta. Painanteet ovat osin rivimäisissä muodostelmissa, peräkkäin sekä myös erillisinä ja yksittäin. Koko alueen laajuus on noin 280 m lännestä itään ja noin 90 m etelästä pohjoiseen. Länsiosan yksi painannerivi on jäänyt osin hiekkakuopan reunavallin alle.
Vielä laajempi painannekohde on runsas 400 m länsiluoteessa (Kivisuo etelä). Yhteensä näissä kohteissa on 50 painannetta.

Kurjenkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pienialainen kivikautinen asuin- tai leripaikka ent. Kuivaniemen kunnassa, Kuivajoen eteläpuolella noin 1 km, Kurjenkankaan koillispuoleisen pienen purolaakson koillisreunassa. Puron viereisellä hiekkaisella äestysalueella havaittiin muutamia kvartseja, mm. kaavin n. 20 m alalla, molemmin puolin tuoretta ojakaivantoa. Kohde vaikuttaa melko vähälöytöiseltä, eikä selviä kulttuurimaavärjäymiä havaittu. Kvartsien löytökohdasta noin 50 m kaakkoon todettiin edelleen kuopparakenne, halkaisijaltaan noin 2 m sekä sen kaakkoispuolella painanne, jonka tulkinta asumuspainateeksi jäi epävarmaksi. Kvartsien löytöpaikasta myös noin 35 m länsiluoteeseen havaittiin niin ikään pari epävarmaa asumuspainannetta.
Alueelle johtaa lännestä isommalta metsätieltä henkilöautolle ajokelvoton tieura (n. 350 m).

Repokaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Runsaat 2,4 km Revonlahden kirkonkylän itäpuolella ja valtatieltä n:o 8 noin 750 m etelään on Repokaara -nimisen mäennyppylän lounaisrinteessä tasaisemmalla kohdalla havaittu yksittäinen maakuoppa. Se on korkamman laen jyrkemmän reunan alaosaa ja harvahkoa lähinnä mäntuvaltaista metsää. Pyöreähkön ja vallillisen kuopan halkaisija valleilta mitaten on noin 3,5 - 4 m ja syvyys 80 cm. Pohjalla todettiin vanha "koekuoppa". Alarinteen puolelle lounaisreunan valliin tehdyssä koepistossa todettiin selkeä podsolimaannos ja jälkiä kaksoismaannoksesta. Maaperä tässä rinteen kohdassa on hiekkaa. Tulkinnan mukaan kyse olisi todennäköisesti esihistoriallisesta pyyntikuopasta. Enempiä koekuoppia ei tehty kuopan ympäristössä eikä lähialueen tarkastuksessa todettu muita rakenteita.
Repokaaran koillispuolella, pyyntikuopasta linnuntietä 470 ja 590 m koilliseen todettiin luontaisiksi tulkittuja painanteita kahdella etelä-pohjoissuuntaisella muinaisella rantadyynimuodostelmalla. Ne sijaitsevat pelloksi raivattujen alueiden eteläreunassa, metsässä. Edelleen pohjoiseen valtatien pohjoisepuolella on edelleen todennäköisesti luontaisia painannemuodostelmia matalilla dyyneillä, linnuntietä noin 900 ja 980 m pohjoiskoilliseen Repokaaran pyyntikuopasta.

Leiviskänkangas lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Melko tasaisen hiekkaperäisen Leiviskänkankaan lounaisosassa, noin 80 m kankaan Siltarämeeseen rajautuvasta länsireunasta itään sijaitseva suurehko tervahauta.
Haudan halkaisija on noin 14 m. Lähialueella ei havaittu muita rakenteita, erilaisia osin mahdollisesti myös tervanpolttoon liittyviä hiekanottokuoppia lukuun ottamatta. Kohde löytyi Leiviskänkankaan teollisuusalueen kaavoituksen takia tehdyssä tarkastuksessa keväällä 2013.

Tammapuro (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Pyhännänjärven lounaisrannasta runsas 800 m lounaaseen melko tasaisen kankaan pohjoispäässä sijaitsevia kuoppia, todennäköisiä pyyntikuoppia sekä tervahauta ja siihen liittyviä kuoppia. LIDARK-hankkeen perusteella kyseessä on kuitenkin hiilimiilu. Kaikissa kuopissa todettiin podsolimaannosta. Kuoppien koko vaihtelee 2 ja 3,5 m välillä ja syvyys n. 30 - 70 cm välillä. Hiilimiilu on halkaisijaltaan noin 7 m. Yksi pieni (2 m) kuoppa todettiin erillään kankaan leikkaavan purouoman luoteispuolella.
MML:n vinovalovarjosteen perusteella etelän suunnassa saattaa olla useampiakin kuopparakenteita, mahdollisia pyyntikuoppia, etelä-pohjoissuuntaisessa muodostelmassa.

Onkamonselkä itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Entisen Haukiputaan kunnan itäosassa, Onkamonselän itäpäässä sijaitsevat kaksi asumuspainannetta. Ne todettiin tarkastuksessa vuonna 2013 laajan hakkuuaukean melko tasaisella lakialueella, loivahkon rinneosan päällä, lakea kulkevan metsätien molemmin puolin. Kiiminki-Yli-Iin tieltä länttä kohti Haukiputaalle vievä Onkamontie kulkee kankaan alaosassa, asumuspainanteista noin 60 m kaakkoon.
Painanteista läntisempi on kooltaan noin 9 x 5 m ja noin 50 - 60 cm syvä. Toinen painanne (2) on länsipäästään osittain metsätien leikkaama ja edellisestä n. 40 m itäkoilliseen. Se on noin 7 x 4 m laajuinen ja 30 cm syvyinen.
Alue oli kevyehkösti äestettyä ja äestysvaoissa painanteissa havaittiin muutamia kvartsi-iskoksia. Lähin todettu muinaisjäännöskohde sijaitsee heti Onkamontien eteläpuolella, noin 150-180 m itään jälkimmäisestä painanteesta.

Pienennevanhautakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sievin Jakoistenkalliolla Kokkola-Kajaani tiestä noin 1,7 km pohjoiseen. Noin 20 metriä haudan itäpuolitse kulkee metsäautotie. Tervahauta on kahden tilan rajalla, joista toinen oli hakattu ja toinen kasvoi varttunutta kuusikkoa vuonna 2013. Hauta on melko laakea, halkaisijaltaan noin 20 metriä ja se on merkitty peruskarttaan.

Kankela (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sievin Jakoistenkallioiden luoteispuolella, Kankela-nimisellä alueella, noin 3 km Kokkola-Kajaani tiestä pohjoiseen. Haudan halkaisija on noin 12 metriä ja se on melko matala. Halssi on kohti länttä. Alue kasvaa noin 30-vuotiasta sekametsää. Maaperä on moreenia. Hauta löytyi vuoden 2013 inventoinnissa, sitä ei ole merkitty peruskarttaan.

Kuusela (244040001) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Rautakautinen löytöpaikka sijaitsee noin 20 m rautatien länsipuolella, Kempeleen asemasta 0,3 km pohjoiseen. Paikalta on löydetty ristiretkiaikainen soikea kupurasolki, riipuskoru ja pronssilevyn katkelma (KM 15500:1-3). Tarkastuksessa paikalla ei ole havaittu merkkejä maan pinnalle erottuvasta kiinteästä muinaisjäännöksestä, mutta löytökokonaisuuden perusteella kyseessä on ilmeisesti ollut hautaus. Maankohoamisen perusteella löytöpaikka on ollut ristiretkiajalla selvästi merenpinnan yläpuolella.

Kemi (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Kohde on arvioitu Vatjusjärven osayleiskaavainventoinnissa 2013.
Asuinpaikka edustaa Vatjusjärven ympäristön vanhinta historiallisen ajan kerrostumaa ja sen alueella on näkyvissä eri ikäisiä rakenteita. Nykyisin talo ja sen tonttimaa ei ole vakituisesti asuttu, mutta sen alueella on tehty kunnostustoimenpiteitä. Maastotarkastelussa talon pihapiirissä ja sen läheisyydessä havaittiin maanviljelyyn ja asumiseen liittyviä raunioituneita rakenteiden jäännöksiä, joiden ajoittaminen pintahavaintojen perusteella on hankalaa. Kohde on kokonaisuudessaan edustava ja vielä olemassa oleva perinteinen rakennuskanta tuo kohteeseen arvokasta kerroksellisuutta. Muinaisjäännöksen mahdollisessa suojelussa olisi hyvä ottaa huomioon kohteen nykyinen käyttö ja luonne.
Osayleiskaavassa on kohteen Kemi (Kemi Gård) länsipuolelle Pienen Vatjusjärven rannalle merkitty kaksi uutta loma-asuntoa. Suunniteltujen rakennuspaikkojen läheisyydessä sijaitsee peltoraunioita, jotka olisi hyvä säilyttää osana Kemin tilan historiallisia rakenteita.
Muinaisjäännösrajaus laadittiin maanpinnalle näkyvien rakennehavaintojen perusteella.
Muinaisjäännösrajauksen luoteispuolella sijaitsee peltoterassin reunalla kehämäinen kiviraunio, jonka laella on vallimainen muodostelma. Rakenteen pohjamuoto on pyöreähkö (halk. n. 0,4 m) ja keskellä itä-länsi suuntainen 2 x 1,5 m kehä. Mahdollisesti kyse on riihen tai vastaavan rakennuksen jäännöksestä. Myllyojan pohjoisrannan tuntumassa on kaksi kylmämuuratun kellarin jäännöstä. Myllyojan sillan pohjoispuolella on ilmeisesti myllyä varten muokattua jokiuomaa, joista lännempi uoma oli tarkastushetkellä kuivana.
Myllyojan niskassa sijainnee myös kivikautisen reikäkiven (KM 4280:12) löytöpaikka. Muinaisjäännökseen viittaavaa paikalla ei ole havaittu inventoinneissa 1990 ja 2013,

Kytökangas 2 (1000023030) (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee kallion lounaisreunalla, kaakkoon tai etelään viettävän rinteen laella, metsän reunassa. Paikalla on kolme matalaa kiveystä. Röykkiö 1 sijaitsee noin 50 m koilliseen röykkiöistä 2 ja 3, jotka sijaitsevat alle 20 m etäisyydellä toisistaan. Röykkiöt muistuttavat muodoltaan ja kooltaan tunnetun muinaisjäännöskohteen Kytökangas röykkiöitä. Kaikki röykkiöt ovat matalia ja ne koostuvat ainoastaan muutamasta kivikerrasta ja ne lienevät ainakin osittain vaurioituneet aiemman kaivelun tuloksena.
Röykkiöt paikannettiin Kytrölän tuulivoimapuiston inventoinnissa 2013. Muinaisjäännösalueeksi ehdotettiin rajattavaksi röykkiöiden välittömässä läheisyydessä oleva kallionreuna ja niiden väliin jäävä alue.

Pirttijärvi (1000023054) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kalajoen Mökkiperältä n. 3 km kaakkoon ja Pahajärven metsäautotiestä n. 280 m länteen, Pirttijärven suoalueen itäpuolella, suolle suhteellisen jyrkästi laskevan kivikkoisen kankaan länsireunalla. Lähiympäristön puusto on järeää vanhaa kuusikkoa, jonka etelä-itäpuolella on avohakkuualueita ja pohjoispuolella pusikoitunut hakkuualue.
Paikalla on n. 6 m halkaisijaltaan oleva ja enimmillään n. 2 m syvä raudansulatuskuoppa.
Pohja on tiivistetty ja vuorattu savella ja kivillä. Kuonanjuoksutuskuoppa suuntautuu etelään, ojan suu on avonainen ja päällä on n. 50 cm pitkä laattakivi. Sulatuskuopan kaakkois- ja lounaispuolella on n. 2 m halkaisijaltaan olevat n. 60-70 cm syvät kuopat.
Sulatuskuopassa ja sen ympärillä esiintyy kuonankappaleita ja hiiltä, myös maan pinnalla. Rakenteiden pintaa peittää sammal sekä mm. saniainen ja apila. Noin 25 m luoteeseen on matala röykkiömäinen kiveys, joka liittynee paikan raudanvalmistusprosessiin. Sulatuskuopan lähiympäristössä on myös liikuteltujen näköisiä kiviä.
Tarkastuksessa ei löytynyt merkkejä mahdollisesta paikan raudanvalmistukseen liittyvästä tilapäisasumuksesta.
Rautamalmin nosto on todennäköisimmin tapahtunut länsipuoliselta Pirttijärven
suolta, missä vuodelta 1865 peräisin olevan kartan mukaan oli tuolloin vielä järvi, nyt
enää pieni lampi.
Kohteen ikää ei ole selvitetty tarkemmin kirjallisuuden ja mahdollisten tarkempien arkistolähteiden perusteella. Maastohavaintojen perusteella kohteen iäksi voi arvioida
karkeasti n. 100-150/200 vuotta. Vuoden 1955 peruskartalla Pirttijärven suoalueelle on myös merkitty kaksi todennäköistä niittylatoa, näistä itäisempi noin 150 metriä kohteesta lounaaseen. Pitäjänkartalla 1843 ei kohdalla merkintöjä.

Tuliniemi (1000023076) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pyhännän länsiosassa sijaitsevan pitkälle soistuneen Kivijärven länsirannalla sijaitsevan hiekkaperäisen Tuliniemen muinaisen rantatörmän leikkauksessa todettu muutamien kvartsien ja kvartsi-iskosten sekä palaneiden kivien löytöpaikka ajouran leikkaamassa törmässä. Paikka on sopiva kivikautiselle asuinpaikalle, mutta kohteen luonteen ja laajuuden selvittäminen edellyttää tarkempaa koekuopitusta. Löytöpaikan itäpuolella niemen nokassa on myös pienialainen osin umpeen kasvaut hiekanottopaikka. Lienee mahdolista, että Kivijärveltä löytynyt kivitaltta (Pohjanmaan museo PPM 1722) on peräisin tältä alueelta (rekisterikohde Kivijärvi 630040014, ks. Pyhäntä inv. 1996, kohde 30 Kivijärvi). N. 80 m lännempää on samaisen hiekkakankaan törmän reunan lähellä myös tervahauta, halkaisijaltaan noin 7 m. Paikan tarkastuksessa toukokuussa 2013 ei alueelle tehty koekuoppia. Ennestään tunnettu kivikautinen asuinpaikkakohde, jossa on useampia asumuspainanteita sekä myös suuri tervahauta, Kivijärvi NW, sijaitsee tästä 350 - 600 m pohjoiskoilliseen, samaisen Kivijärven länsirannalla.

Pankinaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Iijoen pohjoisrannalla, joen ja maantie 854 välillä, Sotiaperän ja Pankinahon talojen välisellä alueella. Pahkakosken kylälle kohteesta on noin 3 km länteen. Palstalla, jossa tervahauta sijaitsee, on veneenpitopaikka.
Tervahaudan halkaisija on noin 8 m, vallien paksuus vaihtelee 1 ,5 - 2 metriin ja haudan syvyys on noin metri. Juoksuoja laskee Iijokeen.

Saapaspalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kuusivaltaisen metsän laidassa kohdassa, jossa on rehevä aluskasvillisuus. Sen päällä kasvaa leppää ja saniaisia. Puusto on melko nuorta.
Tervahauta on pyöreä jahalkaisijaltaan noin 7 m ja syvyydeltään 1 m. Haudan ränni on kohti länttä ja sen pituus on noin 5 m ja leveys 1 m. Tervahautaan ei kuulu selkeää ympärysvallia. Rakenne on selkeä, mutta aluskasvillisuudesta johtuen hankala kauempaa havaita. Lähiympäristössä on myös muita epämääräisempiä kuoppia ja kaivantoja, joiden funktio ei maastossa selvinnyt. Kohde on merkitty myös peruskarttaan.
Kohteelle on tehty aluerajaus lidarin perusteella 31.10.2023.

Kaakkurineva 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kvartsien löytöpaikka sekä kaksi hieman epämääräistä painannetta laajan avoimen Kaakkurinevan luoteispuolella, luode-kaakko -suuntaisen hiekkaharjanteen, "kaaran", luoteispäässä. Tarkastuksessa syksyllä 2013 havaittiin laikutusalueella muutama hienolaatuinen kvartsi-iskos ja -kaavin pienellä alalla matalan harjanteen lounaisrinteessä. Niiden löytöpaikasta noin 25 m etelään havaittiin laikutusalueen kaakkoispuolella (toisella tilalla) epämääräinen painanne, mahdollinen asumuspainanne (alakohde 1). Toinen niin ikään epämääräinen painanne havaittiin harjanteen ja laikutetun alueen luoteispäässä, kvartsien löytöpaikasta noin 57 m pohjoisluoteeseen (alakohde 2). Sen kohdalla ei havaittu löytöjä paikoittaisesta hiekkamaaperän paljastumista huolimatta. Koepistoja ei tehty millään alueella. Tulkintana oli kuitenkin, että kyse on kivikautisesta asuinpaikasta, ehkä leiripaikasta. Painanteet ovat epävarmoja, mutta mahdollisia asumuksenpohjia. Alueen luonteen selvittäminen edellyttää tarkempia tutkimuksia.

Kaakkurineva 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sekä muita kuoppia ja mahdollisesti tervanpolttajan majan kiuas laajan avoimen Kaakkurinevan luoteispuolella, luode-kaakko -suuntaisen matalahkon hiekkaharjanteen, "kaaran", korkeamman keski-luoteisosan reunalla. Leveävallisen tervahaudan halkaisija on 14 m luokkaa. Hautatervan juoksutussuunta on lounaaseen laskevaan rinteeseen. Tervahaudan luoteispuolella on ainakin yksi maakuoppa, halkaisijaltaan noin 4 m. Noin 50 m haudasta kaakkoon lienee sijainnut tervanpolttajan asumus, josta merkkinä havaittiin kiuakaan jäännökset (alakohde 1).
Myös 300-350 m eteläkaakkoon tervahaudasta on hiekkaharjanteen kaakkoispäässä tervahauta sekä muita mahdollisesti myös tervanpolttoon liittyviä jäännöksiä (Kaakkurineva 3). Luoteen suunnalla on noin 100-160 m päässä merkkejä kivikautiseen asumiseen (Kaakkurineva 1).

Kaakkurineva 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Tervahauta sekä muita rakennejäännöksiä laajan avoimen Kaakkurinevan luoteispuolella, luode-kaakko -suuntaisen matalahkon hiekkaharjanteen, suohon pistävässä kaakkoispäässä. Matalahkon tervahaudan halkaisija on noin 10 m. ja sen halssi suuntautuu kohti lounasta laskevaan rinteeseen. Noin 80 m haudasta kaakkoon sijaitsee painanne, kooltaan noin 5x7 m (alakohde 1). Noin 300 m pohjoiseen on toinen tervahauta siihen liittyvine muine rakenteineen (Kaakkurineva 2)

Saunapuron suu, W-ranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta noin 30 km etelään, Keskikeron itäosan pohjoisrannalla, järveen pohjoisesta laskevan Saunapuron suun länsipuolella olevan sorakuopan eteläpään reunoilla. Alue on kuivaa loivasti aaltoilevaa mäntyä kasvavaa hiekkakankaan reunaa, jonka länsipuolella on ojitettu suo ja eteläpuolella Keski-Keron rantakosteikko. Kankaan laidalla on noin 400 x 60 metriä oleva kankaanreunan suuntainen hiekkakuoppa, jonka lounais- ja eteläpuolella on säilynyt pieniä kankaan reunaosia.
Paikalta on todettu maakuoppia sekä asuinpaikan merkkeinä kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä. Hiekkakuopan eteläkärjen kaakkoispuolella on säilynyt pieni kapean harjanteen kärki.. Täältä tavattiin harjanteen suuntaan nähden poikittain oleva pitkänomainen maakuoppa. Sen ala on noin 3 - 3,5 x 2 - 2,5 metriä ja syvyys 40 - 50 cm. Reunoilla on paikoin havaittavissa epämääräistä vallia. Kuopanteen reunalla oli huuhtoutumiskerros. Kuopan ympärillä on moderneja kuoppia (maaperäntarkastus? tms.) Näiden lomaan lähelle harjanteen kärkeä tehty koekuoppa paljasti palaneita kiviä noin 15 cm syvyydessä. Hiekkakuopan reunalle on matkaa maakuopasta matkaa vähän yli 10 metriä. Sorakuopan reunan vyörymästä tavattiin yksi lohkojälkinen kvartsi.
Kuvatusta harjanteen kärjestä 100 metriä länteen olevalta säilyneeitä kankaanosalta tavattiin yhteensä kahdeksan pyöreätä maakuoppaa. Niiden halkaisija on 2 - 4 metriä ja syvyys 40 - 80 cm. Pariin tehtiin koepisto, joka paljasti selvän huuhtoutumiskerroksen. Pohjoisimmat kuopat tavattiin hiekkakuopan länsireunan eteläosan tasalta. Kuoppien pohjoispuoliselta hiekkakuopan länsireunalta tavattiin muutama kvartsi-iskos. Havainnot asuinpaikasta ja maakuopista tehtiin oin 100 metrin matkalta läntisen harjanteen kärjestä pohjoiseen.
Pohjoisempaa koordinaattien osoittamalta kohdalta (alakohde b) hiekkakuopan itälaidalta tavattiin yksittäinen pyoreä suppilomainen maakuoppa, jonka halkaisija oli 3 - 4 ja syvyys 40 -50 cm. Kuoppa osoittanee, että muinaisjäännösalue on alkuaan ollut säilynyttä selvästi suurempi.

Pihlajaharju (1000023278) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pikku-Keron järven länsirannasta noin 250 m päässä rannan suuntaisesti soiden ja soistumien välissä kulkevan Pihlajaharjun laella on todettu 24 pyyntikuoppaa ja 3 kuoppajäännöstä. Osa kuopista sijaitsee harjun eteläpuolella. Kuoppien koko ja syvyys vaihtelevat.

Nähtävä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Köyhänjärvestä 2,5 km kaakkoon, Karjalammen lounaispuolella olevalla osittain viljelysmaaksi raivatulla kankaalla. Inventoinnissa paikalta löydettiin kvartsi-iskoksia ja -esineitä, mm. iskukivi. Paikalla havaittiin palaneita kiviä ja liesikiveys. Alueelta on lisäksi useita kiviesineitä, mm. liuskekärki ja pallonuija. Pellolla on myös todettu liesikiveys, joka oli inventointiaikaan vuonna 1991 lähes kokonaan tuhoutunut. Erilinen liesihavainto on lisäksi noin 150 m pohjoiskoilliseen pellolle sijoittuvaa asuinpaikkaa osoittavaa koordinaattipistettä. Tämä kohta on Pihtiputaantien lähellä, sähkönsiirtolinjan kohdalla. Yksi luulöytö lienee edelleen viimeksi mainitusta kohdasta noin 100 m luoteeseen, peltorinteestä, Pihtiputaantien läheisyydestä.
Pihtuputaantien varressa oli a vastaan tullut toinen liesikiveys, joka oli nähtävissä edelleen 1990-luvun alussa. Löytö oli tehty tietä traktorin puskulevyllä tehtäessä. Kysymyksessä on pieni noin 1 m halkaisijaltaan oleva liesikiveys, josta traktorin puskulevy on vienyt pois ylimmät kivikerrat. Jäljellä on korkeintaan 1-2 kivikertaa. On oletettavaa, että asuinpaikka jatkuu tälle alueelle asti, vaikka mitään selviä merkkejä todetun asuinpaikan ja liesikiveyksen väliseltä alueelta ei inventoinnin yhteydessä tavattu. Noin 122,5 metrin korkeuskäyrän kohdalla peltoalue muuttuu savikoksi, entiseksi järven pohjaksi, ja löydetty liesikiveys sijaitsee lähellä oletettavaa muinaista rantaa.
Alueelle tekeillä olleen pellonraivauksen takia tehdyssä tarkastuksessa keväällä 2014 löytöalue todettiin kynnetyllä pellolla, ei kuitenkaan sen alaosassa, eikä yksittäistä löytöpistettä lukuun ottamatta viljelyssalueen laajennusta varten muokatussa erillisessä metsäsaarekkeessa. Löytöjä ja kulttuurikerrosta todettiin koepistossa myös toisen tilan alueella, koillisen puoleisessa taimikossa, hiekkamaassa. Täällä havaittiin myös kolme mahdollista pyyntikuoppaa noin 25 pituisella alueella.
Alueen arvioitu aluerajaus on tehty ja tarkennettu löytöalueiden sekä alueen topografian perusteella.

Kokkomaa (1000023380) (Hautapaikat)
Historiallinen; Löytöalue sijaitsee Iso Olvasjärven itärannalla, Tuhlaajapojantien länsipuolella. Metallinilmaisimella talteen otetut löydöt ovat mm. pieni kaksiväkäinen keihäänkärki, rautaveitsiä sekä kupariseoksesta valettu kello. Yleisiä metallinilmaisinlöytöjä olivat pronssi- ja rautalevyjen kappaleet. Esineet (KM 39816: 1-27) löytyivät hiekkamaasta noin 10-15 cm syvyydestä, ja ne sijaitsivat löytöalueella keskittyminä.
Iso Olvasjärven koillisrannalta tunnetaan kivikautinen asuinpaikka Iso Olvasjärvi Seura (889010113), joka sijaitsee noin 600 metriä löytöalueesta luoteeseen. Järven lounaispuolelta tunnetaan myös kohde Iso Olvasjärvi 1 (1000009428), jonka itä- ja pohjoispuolelta on paikannettu useita myöhäiseen rautakauteen ajoittuvia metalliesineitä ja niiden katkelmia sekä palanutta luuta.

Pitääminmaa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka- ja löytöalue sijaitsee Pudasjärven ja Utajärven kuntien rajalla, Iso Olvasjärven pohjoisrannalla. Metallinilmaisimella talteen otetut löydöt ovat mm. putkikirves, useita rautaveitsiä sekä yksittäisiä koruesineitä tai niiden katkelmia. Esineiden (KM 39817: 1- 41) löytöyhteydessä havaittiin myös rautakuonaa, palanutta luuta ja kvartsia. Alueella on myös kivikautisia asumuspainanteita sekä maakuoppia. Kohteesta on yksi tarkastuskertomus, mutta kohde on rekisterissä jaettu Pudasjärven osaan (alakohteet 3-6 ja 8) ja Utajärven osaan (kohdat 1-2 ja 7, ks. Utajärvi Pitääminmaa 1000030949) .
Kohdat 3a, 3b ja 4: (2014) noin N 7220443 E 500297 (YKJ 7223465 / 3500470). Aiemmin kartalle merkityt ja ilmoitetut koordinaatit ovat epätarkat, johtuen osin siitä, että ne sijaitsevat varsin lähellä toisiaan. Löytökohtien sijainti mitattiin karkeasti suhteessa löytöpaikkojen vieressä olevaan betonirenkaiseen kaivoon käyttäen kompassia ja askelmittaa. Kohta 3a on kaivosta noin 15 metriä eteläkaakkoon. Kohta 3b on 3a:sta noin 12 metriä itäkaakkoon ja kaivosta noin 27 metriä kaakkoon. Kohta 4 on kaivosta noin 16 metriä itään ja 3b:stä noin 10 metriä pohjoiskoilliseen. Mainittakoon, että löytölomakkeen mukana Museovirastoon toimitetussa alustavassa löytölistassa on numero 26 (reiällinen pronssiriipus/-hela) merkitty kohdan 3b löytöihin. Se on löytynyt tästä selvästi kaakkoon. noin kohdasta N 7220367 E 500383 (YKJ 7223389 / 3500556). Löytöalue on kuivaa tasaista mäntykangasta kahden hyvin matalan, pääsuunnassa kaakko-luode olevan harjanteen välissä. Harjanteiden välinen tasainen kenttä kapenee kaakkoon, mistä on myös yksi löytö läheltä kunnanrajaa. Löytöjen läheisyydestä onnistuttu havaitsemaan mitään rakenteita. Kohtien 3a ja 3b löytökokonaisuudet muistuttavat toisiaan, molemmissa on kuparipellin paloja, jotka viittaavat siihen, että kyseessä olisi asuinpaikka. Kohdan 3a pronssirengas on lähinnä rautakautinen. Kohdasta 4 löytynyt orientaalinen kalanmuotoinen hela ajoittuu viikinkiajalta ristiretkiajalle. Samaa aikaa on ilmeisesti myös kolmiomainen loviteräinen nuolenkärki kohdasta 3b. Kohdat 3ab-4 muodostavat yhden kokonaisuuden.
Kohdan 5 sijaintia ei ollut mahdollista tarkentaa aiemmasta (N 7220584 E 500047). Paikalta on veitsi, joka vaikuttaa varsin nuorelta, tarkemmin ajoittamaton historiallisen ajan löytö
Kohta 6: noin N 7220358 E 500117 (YKJ 7223380 / 3500290). Paikalta on kolme veistä, jotka ovat tarkemmin ajoittamattomia, mutta lienevät iäkkäämpiä kuin kohdan 5 veitsi.
Kohdan 8 sijaintia ei ollut mahdollista tarkentaa aiemmasta (N 7220586 E 500309). Paikalta oleva veitsi on tarkemmin ajoittamaton, mutta ilmeisimmin historialliselta ajalta
Kohteesta noin 1,5 km itään on kivikautinen asuinpaikka Iso Olvasjärvi Seura (1000009428). Olvasjärven lounaispuolelta tunnetaan kivikaudelta myöhäiseen rautakauteen ja historialliseen aikaan ajoittuvia kohteita.

Illinsaari 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Yksittäinen tervahauta sijaitsee kuusivaltaisessa metsikössä, loivasti ympäristöstä kohoavalla mäellä. Tervahaudan halssi suuntautuu haudan lounaispuolelle laskevaan rinteeseen. Haudan halkaisija on 6 m ja halssiosan pituus 3 m.
Tervahaudassa on selvästi erottuvat vallit. Kohde on merkitty peruskartalle.

Illinsaari 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee llinsaaren länsiosassa noin 130 m hiihtomajan kaakkoispuolella. Paikalla kasvaa sekametsää. Kyseessä on yksittäinen tervahauta (tai miilu), joka erottuu ympäristöstään loivana ja pyöreänä painanteena. Se on halkaisijaltaan 7 m eikä halssia ole erotettavissa.
Kohde on merkitty tervahautana peruskarttaan.

Illinsaari 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee llinsaaren pohjoisosassa olevalla lehtipuuvaltaisella harjulla. Muilta osin kohteen ympäristössä kasvaa mäntyvaltaista havumetsää. Paikalla on yksittäinen tervahauta (tyai miilu), joka on selvästi nähtävissä ruohikkoisen mäen itärinteellä. Sen halkaisija on 5 m ja syvyys enimmillään n. 1,2 m. Halssiosaa ei ole nähtävissä.
Kohde on merkitty tervahautana peruskartalle.

Haravasuo (Maarakenteet)
Varhaismetallikautinen; Haukiputaan kaakkoisosassa, noin 600-700 metriä Hämeenjärvestä lounaaseen ja Haravasuosta pohjoiseen sijaitsee kaksi kuoppajäännöstä runsaan 30 m päässä toisistaan. Maasto on kuivaa kangasta, jonka puusto on männikköä. Kannas on loivapiirteinen ja kuoppajäännökset sijaitsevat luoteeseen viettävässä rinteessä polkutien vastakkaisilla puolilla. Kuoppajäännös 1 noin yksi metri polkutien länsipuolella on pyöreä ja halkaisijaltaan 1,7 m ja 0,3 m syvä. Sen pohjan kairauksessa havaittiin normaali podsoli-maannos. Kuoppajäännös 2 on myös pyöreä ja halkaisijaltaan 2,3 m, 0,4 m syvä. Maannos on kuten kuopassa 1. 2005 inventointikertomuksen mukaiset gps-koordinaatit osoittavat suolle (kuoppa 1) ja paikallisen tien länsipuolelle.
Vuoden 2012 tarkastuksen perusteella kuopan sijianti on tien vieressä. Kahden aiemmin havaitun kuopan lisäksi niiden välillä todettiin lisäksi kolmas samanlainen kuoppa noin 3 m tien länsipuolella.

Tamara XI 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on avomerellä Raahen edustalla Etelänklupu -nimisellä matalikolla.
Kolmimastoparkki Tamara XI:n keulaosa. Hylyn peräosa (muinaisjäännösrekisterin kohde 1000023419) on lounaaseen keulaosasta. Peräosa jäi matalikolle. Keulaosa ajelehti pohjapuoli ylöspäin puutavaralastin kannattelemana kohti pohjoista 1922 haaksirikon jälkeen. Hylyssä on verkkoja ja se mainitaan hyvänä kalapaikkana. Hylky on merkitty merikartoille.
Alus oli saksalainen kolmimastoinen 65,5 metriä pitkä rautarunkoinen parkkilaiva, joka haaksirikkoutui Raahen edustalle 11.9.1922. Alus oli rakennettu 1876 Glasgowssa Englannissa. Sen alkuperäinen nimi oli Pleione. Aluksella kuljettiin siirtolaisia Australiaan, kunnes se myytiin Norjaan 1899. Alus oli alun perin täystakiloitu, mutta se muutettiin parkiksi 1904. Alus ostettiin Suomeen 1913. Saksalaiset takavarikoivat aluksen 1914 ja sen nimeksi tuli Esow. Aluksen nimi oli Tamara XI vuodesta 1919 lähtien.
Hylystä on nostettu ankkuri sijoitettavaksi Raahen museon pihalle. Yksi hylystä peräisin olevista ankkureista on sijoitettu Espooseen Nesteen pääkonttorin pihaan. Yksi ankkuri on Raahessa sukellusseura Mursut ry:n kerhotalon pihalla.

Tamara XI 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Raahen edustan avomerialueella noin 8 - 12 metrin syvyydessä.
Kolmimastoparkki Tamara XI:n peräosa. Vedenalaisessa rinteessä sijaitsee laipion osia.
Tamara XI oli Englannissa 1876 rakennettu noin 65 metriä pitkä rautarunkoinen parkki, jonka alkuperäinen nimi oli Pleione. Alus myytiin Norjaan 1899, minkä jälkeen Suomeen Luvialle 1913. 1914 saksalaiset takavarikoivat aluksen. Alus haaksirikkoutui 1922 ollessaan puutavaralastissa matkalla Kemistä Raaheen. Haaksirikon jälkeen alus katkesi kahtia siten, että peräosa jäi matalikolle ja keulaosa ajelehti siitä pohjoiseen. Keulaosa on muinaisjäännösrekisterin kohde 2664.

Mustikkakangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Utasen voimalan luoteispuolella olevalla alavalla kankaalla, voimalaitoksesta noin 500 metriä luoteeseen alueella. Paikka oli vuoden 2013 inventoinnin löytöaikoihin metsänhakkuu- ja äestysaluetta. Asuinpaikka on ojitetun kostean alueen kaakkoiskulmassa. Äestys oli tehty suhteellisen hiljakkoin, ja kohde pystyttiin rajaamaan suhteellisen tarkasti. Siinä on erotettavissa kaksi hieman erillistä löytöaluetta, joita erottaa alavampi maastonkohta.
Itäisempi löytöalue on laajuudeltaan noin 35 x 10 metriä, läntisempi noin 40 x 10 m. Löytöalueiden välillä on matkaa noin 30 metriä. Itäisellä löytöalueella löydöt olivat kääntyneessä valkeassa huuhtoutuneessa hiekassa metsäturpeen alla, läntisemmällä pintamaa oli selvästi suoturvetta, joten asuinpaikka on osittain soistunut. Varsinaista törmää suohon ei ollut havaittavissa. Havaitut löydöt koostuvat kvartsikaapimesta, -iskoksista sekä kvartsiitti-iskoksesta.

Isomaa N (Haukipudas) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sekä kolme tai neljä asumuspainannetta sijaitsevat Isomaa -nimisen harjanteen keskiosan pohjoispuolella muinaisten rantapalteiden välisellä hiekkaterassilla. Paikalla on hakatulla ja käsitellyllä alueella vuonna 1989 todettu yksi pyöreä ja laakea painanne, halkaisjaltaan noin 5 m ja syvyydeltään noin 30 cm. Sen viereiseltä (pohjoispuolen?) äestetyltä hakkuuaukealta on tavattu merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta, palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia sekä rikkoutunut reikäkivi. Tämän etelä- (itä-?) puolella on kolme kaakko-luode -suuntaita asumuspainannetta, jotka ovat likimain nelikulmaisia ja kooltaan varsin suuria.
Vuoden 1995 mittausten mukaan eteläisin on ulkomitoiltaanm, ns. eteinen mukaan luettuna, 26x14x0,5 m, 21x14 m ilman "eteistä". Rakenteessa hahmotetun keskuspainanteen muoto ja suunta ovat edellisen mukaiset ja mitat 13x8 m, syvyys 0,5 m. Se on tasapohjainen. Vallin
leveys on 3-4,5 m ja korkeus 0,2-0,3 m., käytävämäinen suorakulmainen painanne, "eteinen", on leveydeltään 2 m ja 0,3 m syvä. Asuinpaikkavallin ESE-nurkassa vallin keskellä on pyöreä kuoppa, jonka halkaisija on 2 m ja syvyys 0,4 m.
Edellisestä noin 6 m länsiluoteeseen on asuinpainanne 2. Se on lähes nelikulmainen ja kooltaan 13x10 m. Keskuspainanteen muoto ja suunta sama aj sen mitoiksi saatiin 5x5x0,5 m. Vallin leveys on noin 3 m ja korkeus 0,3 m. Myös tämän itäkaakkoispäässä on "käytävä", leveydeltään 1 m.
Edellisestä välittömästi länsiluoteeseen on asuinpaikkavalli 3. Myös se on nelikulmainen, kooltaan 13x9 m. Keskuspainanteen muoto ja suunta sama sekä mitat 5x4x0,3 m. Se on tasapohjainen. Vallin leveydeksi arvioitiin 3 m ja korkeudeksi 0,3 m ja se puuttuu luoteispäästä.
Kohde paikannettiin uudelleen vuoden 2014 tarkastuksessa aiempaa runsaat 100 m etelämpää. Painanteita havaittiin kolme. Tämän tarkastuksen arvion mukaan eteläisin, suurin painanne on kooltaan noin 15x9 mm ja muodoltaan nelikulmainen. Siitä luoteeseen on peräkkäin kaksi pienempää painanetta sekä kuopanne, kaikki noin 50 m matkalla samalla tilalla metsän länsireunassa. Länsipuolella oli 2014 vanhempi avohakkuu- ja äestysalue, jossa ei havaittu löytöjä. Kohteen erillisrakenteiden paikannus on 2014 mittauksen mukainen. Kauempana etelässä alueen ensimmäiseksi 1990-luvulla havaittua painanetta ei tarkastettu tai etsitty 2014.
Alueen rajauspäivitys (2014) kattaa vuoden 2014 havainnot asumuspainanteista ja kuopista sekä etelässä aiemmin ilmoitetun 1989 havaitun painanteen tienoon sekä näiden välialueen.

Riihikaarto metsästysmaja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Haapaveden eteläosassa sijaitsevan Rahkasuon länsipuolella sijaitsevalla Riihikaarrolla on useampia tervahautoja merkitty peruskartalle. Kahden eteläisimmän kohtaa sekä aluetta tarkastettiin keväällä 2014 (ks. kohde Riihikaarto). Tien länsireunan tervahaudasta noin 390 m luoteeseen, hieman korkeammalla harjanteella, metsästysmajan kaakkoispuolella ja sivutieuran eteläpuolella, on kuopanne, todennäköinen pyyntikuoppa. Se on halkaisijaltaan noin 3 m. Edelleen samaa harjannetta noin 220 m luoteeseen on metsästysmajan luoteispuolella toinen, edellistä epävarmempi mahdollinen pyyntikuoppa, niin ikään kooltaan n. 3 m. Molemmat ovat mainitun metsätien koillispuolella.
Pohjoisempaa kuoppaa ei paikannettu uudelleen Kesonmäen tuulivoimapuiston inventoinnin yhteydessä vuoden 2018, eteläisempi sijaitsee tuulivoimayleiskaavan rajan eteläpuolella.
Pyyntikuoppien ja metsästysmajan ympäristön alueella ja niistä pohjoiseen on tien koillipuolella runsaasti maa-aineksen pusikoituneita ottokuoppia, joiden teossa alueen topografia on häiríintynyt, ja myös mahdolliset muinaisjäännökset sekä kulttuuriperintökohteet ovat voineet tuhoutua.
Lähialueella on peruskartalle merkittyinä useita tervahautoja, joiden sijaintialueita ei ehditty kevään 2014 tarkastuksen yhteydessä havainnoida.

Isokangas W 3 (Yli-Ii) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Entisen Yli-Iin kunnan lounaisosassa sijaitsevan Isokankaan länsiosassassa, Hartikkasuon kaakkoisosan lahdelman reunalla sijaitseva jonomainen, kahdeksan asumuspainanteen ryhmä. Se on keskimmäinen alueella havaituista erillisiksi arvioiduista viidestä asumuspainanteiden ryhmistä ja paikannettiin vuoden 2014 tarkastuksessa 1990-luvulta tiedossa olleista painanneryhmistä (W1 ja W2) lounaaseen. Koillisesta alkaen painanteet 1-4 ovat selkeitä, viides epämääräisempi sekä 6 ja erityisesti seitsemäs painanne selkeästi hahmottuvia. Lounaisin n:o 8 on hieman epämääräisempi. Painanteet eivät ole kovin suuria; koillisimmat ovat noin 5x4 ja (n:o 2) 6x4 m laajuisia.
Alue on hyvin säilynyt ja neljän muun suunnilleen samoilla korkeuksilla (noin 53-56 m mpy.) sijaitsevan painanneryhmän (W1-2 ja W4-5) kanssa ne sijoittuvat noin 750 m pituiselle matkalle Isokankaan länsiosan alaosaan, hiekkaperäiseen, loivasti, länsiosassa hieman jyrkemmin laskevalle kankaalle, muinaisen merenlahden äärelle.
On todennäköistä, että painanteiden ulkopuolella ja painanneryhmien välialueilla voi olla myös maanpinnalle näkymätöntä asuinpaikkapintaa.
2024: Kohteet ennallaan. Alakohteiden koordinaatteja tarkennettu inventoinnin 2021 ja 5p laserkeilausaineiston avulla.

Kivikautinen; Entisen Yli-Iin kunnan lounaisosassa sijaitsevan Isokankaan länsiosassa, Hartikkasuon kaakkoisen lahdelman reunalla sijaitseva jonomainen, seitsemän asumuspainanteen ryhmä. Se on lounaisin samalla rinteellä peräkkäin havaituista viidestä asumuspainanteiden ryhmistä. Kohde paikannetiin kevään 2014 tarkastuksessa 1990-luvulta tiedossa olleista painanneryhmistä (W1 ja W2) lounaaseen, ja 2014 paikannettujen ryhmien W 3 ja W 4 lounaispuolella. Painanneryhmän itäisimmästä avohakkuualueella olleesta painanteesta (1) hakkuualueen itäpuolella olevalle ryhmän W 4 läntisimpään painanteeseen on noin 125 m. Valtaosiltaan ryhmän W 5 painanteet ovat käsittelemättömässä metsässä.
Painanteet ovat idästä: 1. noin 6x4 m, 2. 11x5 m, 3. 4x3 m, 4. 12x5 m, 5. noin 7x5 m, 6. 6x4 m ja 7. pyöreähkö, halkaisijaltaan noin 4 m. Alue on hyvin säilynyt ja neljän muun suunnilleen samoilla korkeuksilla (noin 53-56 m mpy.) sijaitsevan painanneryhmän (W 1 - W 4) kanssa ne sijoittuvat noin 750 m pituiselle matkalle Isokankaan länsiosan alaosaan, hiekkaperäiseen, loivasti, länsiosassaan hieman jyrkemmin laskevalle kankaalle, muinaisen merenlahden äärelle.
On todennäköistä, että painanteiden ulkopuolella ja painanneryhmien välialueilla voi olla myös maanpinnalle näkymätöntä asuinpaikkapintaa.
2024: Kohteet ennallaan. Alakohteiden koordinaatteja tarkennettu inventoinnin 2021 ja 5p laserkeilausaineiston avulla.

Haaramoukku N 3 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Yksittäinen asumuspainanne loivasti kumpuilevalla kuivalla kankaalla, Haaramuokku-nimisen lammen länsirannasta noin 240 m länteen, alueelle johtavalta metsätieltä 110 m kaakkoon. Asumuspainanteen kooksi arvioitiin noin 9 x 16 m ja syvyydeksi noin 0.6 - 0,7 m. Painannetta ympäröi matala valli. Tästä 150- m itäkoilliseen ja itäkaakkoon on laaja asumuspainanne ja kuoppakohde, kaksiosaiseksi todettu Haaramoukku N1. Pohjoisen suunnalla olevaa metsätien vaiheilla aiemmin paikannettua painannetta (Haaramoukku N 2) ei vuonna 2014 kuten ei aiemmissakaan yhteyksissä 2000-luvulla havaittu.

Kivikautinen; Entisen Yli-iin kunnan lounaisosassa sijaitsevan Isokankaan länsiosassassa, Hartikkasuon kaakkoisosan lahdelman reunalla sijaitseva jonomainen neljän asumuspainanteen ryhmä. Se on koillisen suunnalta lukien neljäs alueella lähekkäin havaituista viidestä asumuspainanteiden ryhmistä. Kohde paikannetiin kevään 2014 tarkastuksessa jo 1990-luvulta lähtien tiedossa olleista painanneryhmistä (W1 ja W2) lounaaseen. Se on painanneryhmien W 3 ja W 5 välillä, edellisestä noin 90 m länteen. Painanneryhmän länsipuolella on avohakkuualue, jonka länsireunasta alkaen sijaitsee lounaisin painanneryhmä W 5, valtaosiltaan metsässä, äestämättömällä alueella, neljännestä ryhmästä 125 m länsilounaaseen.
Painanteet ovat koillisesta lukien kooltaan: 1: noin 7x5 m, 2. 8x5 m ja selkeästi erottuva, 3. 6x5 m sekä 4. 5x4 m. Alue on hyvin säilynyt ja neljän muun suunnilleen samoilla korkeuksilla (noin 53-56 m mpy.) sijaitsevan painanneryhmän (W1 - 3 ja W 5) kanssa ne sijoittuvat noin 750 m pituiselle matkalle Isokankaan länsiosan alaosaan, hiekkaperäiseen, loivasti, länsiosassa hieman jyrkemmin laskevalle kankaalle, muinaisen merenlahden äärelle.
On todennäköistä, että painanteiden ulkopuolella ja painanneryhmien välialueilla voi olla myös maanpinnalle näkymätöntä asuinpaikkapintaa.
2024: Kohteet ennallaan. Alakohteiden koordinaatteja tarkennettu inventoinnin 2021 ja 5p laserkeilausaineiston avulla.

Riekkokaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Muhoksen eteläosan metsäalueella, lounais-koillissuuntaisen hiekkadyynin laella, kaarrolla, noin 1,5 km Hirsjärven maantieltä erkanevaa metsätieuraa lounaaseen. Haudan halkaisija on 15 m luokkaa ja sen juoksutuskanava on länteen, tieuran suuntaan. Ympäristössä on useampia muita pieniä kuoppia ja kuopanteita.

Isomaa Kuokkasuo (Yli-Ii) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iijoen ja sen sivujoen Siuruanjoen yhtymäkohdan sekä Kupsussuon välillä sijaitsevan Isomaan kankaan luoteispäässä sijaitsevat kaksi asumuspainanneriviä noin 100 m päässä toisistaan. Eteläisempi (koordinaattien osoittama) kolmen painanteen rivi on kankaan lounaaseen viettävällä rinteellä. Painanteet ovat "isokokoisia". Toinen kolmen painanteen rivi on edellisestä koilliseen ja suunnassa itä-länsi. Kaksi painanneryhmää sijoittuvat saman muinaisen länsiluoteeseen pistävän niemen molemmille rannoille. Inventoinnin yhteydessä 2009 kaivauslastalla tehdyssä pintamaan avauksessa löytyi kvartsi-iskos.
Kohde tarkastettiin vuoden 2020 inventoinnissa. Kohteeseen lisättiin pohjoisen ryhmän kahden asumuspainanteen (nrot 5 ja 6) alakohdetiedot ja koordinaatit, jotka puuttuivat. Painanteet ovat vierekkäin. Muinaisjäännösrekisterin maininnan mukaan paikalla pitäisi olla kolme painannetta mutta vain kaksi tunnistettiin varmuudella. Aluerajaus oli hieman virheellinen ja se korjattiin.

Isomaa pohjoinen (Yli-Ii) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Iijoen ja sen sivujoen Siuruanjoen yhtymäkohdan sekä Kupsussuon välillä sijaitsevan Isomaan kankaanpohjoisoassa sen loivan lakiharjanteen itäpäässä. Asuinpaikka koostuu maanpinnalle erottuvasta pyöreästä painanteesta sekä kahdesta kuopparakenteesta harjanteella Isomaan pohjoisosan laella. Inventoinnissa 2009 kaivauslastalla avatussa pintamaassa todettiin kvartsi-iskoksia sekä palanutta kiveä.

Isomaa Madesuo (Yli-Ii) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iijoen ja sen sivujoen Siuruanjoen yhtymäkohdan sekä Kupsussuon välillä sijaitsevan Isomaan kankaan eteläreunalla, Madesuon äärellä. Inventoinnissa 2009 paikannettiin kahdesta suuresta soikeasta asumuspainanteesta sekä kahdesta suuresta pyöreästä painanteesta koostuva kaakko-luode-suuntainen asumusrivi muinaisella rantatörmällä. Painanteet ovat nykytilassaan sisäosiltaan märkiä, niiden reunojen ollessa kuivia. Paikalla todettiin pintamaassa kvartsi-iskoksia sekä -kaavin.
Todettu 4.10.2017 sijaitsevan maastokartan avohakkuualueella, joka ortokuvassa ojitus- ja äestysaluetta.
Kohde tarkastettiin vuoden 2020 inventoinnissa. Asuinpaikka sijaitsee Isomaan kaakkoisosassa Madesuon laidalla. Alueella on tehty hakkuu ja metsänuudistus arviolta 4–6 vuotta sitten. Ilmeisesti uudistuksen yhteydessä aluetta on ojitettu/äestetty. Asuinpaikan läpi kulkee luode-kaakko-suuntaisesti useita noin metrin levyisiä ja noin puoli metriä syviä ojia. Ojissa ja istutettujen männyntaimien kohdalla rikkoutuneessa maaperässä oli nähtävissä kvartsi-iskoksia ja -ytimiä ja jonkin verran palanutta luuta laajalla alueella. Löytöjä ei kerätty talteen, niitä oli noin 200 metrin matkalla, muinaisjäännösalue oli aiemmin rajattu vain noin 100 metrin matkalle. Inventoinnissa paikannettiin neljä selvää asumuspainannetta, joiden halkaisija on noin 7–9 metriä, lisäksi yksi hieman epämääräisempi painanne. Painanteet ovat rivissä luode-kaakko-suuntaisesti noin 80 metrin matkalla.
Asuinpaikka näyttäisi rajautuvan pääosin ympäröivään suohon ja kosteikkoihin, luoteessa harjanne muuttuu kiviseksi ja sieltä ei löytöjä enää havaittu.

Ala-Määttäisoja etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Iijoen sivujokeen Siuruanjokeen idästä laskevan Ala-Määttäisojan eteläpuolella, laajemman Kolarinmaan kankaan pohjoispuoleisen saarekkeen pohjoisosassa. Inventoinnissa 2009 todettiin hakatulla ja muokatulla alueella runsaasti kvartsi-iskoksia ilmeisen laajalla (arviolta 60-70x30 m) alueella. Näkyviä painanteita ei havaittu alueella.

Kuusiniemi (1000023747) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iijoen Kierikin voimalasta noin 1,4 km pohjoiseen sijaitseva kivikautinen asuinpaikka Kuusiniemi-nimisessä suosaarekkeessa. Inventoinnissa 2009 havaittiin paikalla matala epätasainen painanne, jonka kohdalta tai vaiheilta todettiin kaivauslastalla maaperää käännettäessä kvartsi-iskos.

Nybyn lasitehdas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nybyssä eli Olhavassa on RKY-alueella hävinneen lasitehtaan jäännöksiä sekä siihen liittyneitä muita rakennusjäännöksiä kartanon lähipiirissä, koordinaattien osoittamassa ympäristössä. Tehtaan rakennustyöt alkoivat 1782. Lasinvalmistus tehtaassa lopetettiin 1885.
Nybyn päärakennuksesta ja lasitehtaan alueesta noin 500 m etelään on pienellä kivikkoisella kumpareella, Isovainio-nimisen peltoaukean ja merenrannan välisessä kuusivaltaisessa metsässä raivattu vallimaisia kivijatoja (alakohde kivirakennelma). Etelärinteessä vallit ovat rinteeseen nähden pääasiassa poikittain, lähempänä lakea rinteen suuntaisia. Käytävien leveys on noin 1 m ja vallien korkeus parista kivikerrasta noin 1 m:iin. Kohteen luonne on epäselvä. Mahdollisesti kyse on kalastajien tekemistä rakennelmista tai ne liittyvät läheisen kartanon toimintaan.

Honkalansaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oulujoen Honkalansaaren kaakkoispäässa Utosjoen suun yläpuolella. Alueelta on löydetty useita kiviesineitä. Honkalansaaressa on luultavasti sijainnut kivikautinen asuinpaikka, johon viittaavat saaren itäpäästä sekä toisaalta sen luoteispäästä löydetyt kiviesinelöydöt. Vesivoimalatyön ja eroosion takia rantatörmät lienevät tuhoutuneet ja asuinpaikka on todennäköisesti tuhoutunut ainakin alemmilta osiltaan.
KM 3702:2 on löydetty saaren luoteispäästä ja KM 13597 saaren itäpäästä. Jälkimmäisen löytyi Oulujoen säännöstelyrakentamisen takia tehdyssä inventoinnissa 1954
saaren keskiosan koillisrannan vaiheilla olleen ”isonvihan aikaisen haudan” tarkastuksen yhteydessä. Samalla saarella havaittiin ”lapinhautoja” eli todennäköisesti pyyntikuoppia saaren keskivaiheilla.
Matti Huurteen inventointikertomuksessa olevan kartan perusteella voidaan arvioida, että esineen KM 13597 löytöpaikka sekä ”isonvihan aikainen hauta” ovat mahdollisesti tai todennäköisesti suistuneet Utajärven säännöstelyn myötä veteen. Sen sijaan saaren keskellä olevat pyyntikuopat (kohde Honkalansaari 2) ovat todennäköisesti säilyneet, vaikka niitä ei vuoden 2013 inventoinnin yhteydessä päästykään tarkastamaan.

Honkalansaari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Vuoden 1954 inventointikertomuksessa todetaan Honkalansaaressa sijaitsevan kivikautiseen asuinpaikkana viittaavien saaren itä- sekä luoteispään löytöjen lisäksi viisi pyyntikuoppaa, ”lapinhautaa”. Niiden sijainnista piirretyn kartan mukaan kuopat sijaitsevat
saaren keskiosasta hieman itään. On mahdollista, että nämä ovat olemassa edelleenkin,
vaikka niiden sijaintia ei vuoden 2013 inventoinnin yhteydessä päästy mittaamaan.
Kiveys, "ison vihan aikainen hauta", on sijainnut saaren koillisreunalla, kuopista noin 90 m luoteeseen., mutta on varsin mahdollista, että se on oulunjoen säännöstelyn aiheuttaman vedenpinnan nousun tuhoama.
Muinaisjäännösrajaus on tehty vuoden 1954 kartan perusteella.

Ahmaskoski itä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka löytyi vuoden 2013 inventoinnissa. Ahmaskosken itärannan kankaalla on laaja pyyntikuoppajärjestelmä, Ahmaskoski itä, jonka pohjoisemman ryhmän pohjoispuolelta, loivasti rantatörminä länteen Oulujokeen viettävältä kankaalta löytyi myös kivikautinen asuinpaikka, Ahmaskoski itä 2. Peruskartalle merkitystä tervahaudasta (mahdollinen pyyntikuoppa) noin 65 metriä ja pururadasta noin 40 metriä pohjoiseen, mäntytaimikosta, vanhasta äestysvaosta löytyi kvartsi jonka paikalle tehdystä koepistosta
löytyi kvartsia ja runsaasti palanutta luuta. Tästä koepistosta pari metriä kaakkoon äestysvaon pohjalle tehdystä koepistosta (P725) tuli myös löytöjä. Tiedot löydöllisistä koekuopista on merkitty rekisterin alakohteet-välilehdelle.
Ympäristöön tehdystä muutamasta koepistosta ei tullut enempää löytöjä, joten kohde rajattiin löydöllisten koekuoppien ympärille noin 7 x 5 metrin laajuiseksi. Asuinpaikka on matalalla vanhalla rantatörmällä, maaperä on hiekkaa ja alue joitakin vuosia vanhaa mäntytaimikkoa.
Kyseessä lienee varsin pienialainen asuinpaikkakohde, jollaisia näyttää olleen Oulujoen muinaisen suualueen ja varren nopeasti muuttuneessa miljöössä.

Lahdenkangas 2 (1000024006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lahdenkankaan kivikautinen asuinpaikka löytyi vuoden 2013 inventoinnissa. Asuinpaikka sijaitsee Oulujoen itäpuolella, Utasen voimalaitoksesta 1,2 km koilliseen olevalla hiekkakankaalla, joka on muinaista Oulujoen suistoa Litorina-meren rannalla. Aivan kohteen eteläpuolella on vuonna 2012 löytynyt Lahdenkankaan pyyntikuopparyhmä.
Asuinpaikkalöydöt on poimittu laajan mutta matalan, ilmeisesti jo käytöstä poistetun hiekkakuopan pohjois- ja itäreunalta. Pohjoisreunan leikkauksesta löytyi kvartsia, kivilaji-iskos sekä pieni pala metallia joka saattaa olla modernikin. Myös hiekkakuopan itäreunan leikkauksesta löytyi kvartsia. Hiekkakuopan reunoille löytöpaikkojen läheisyyteen tehtiin löydöttömiä koepistoja. Ilmeisesti varsin suuri osa muinaisjäännöksestä on tuhoutunut hiekanotossa, mutta ympäristössä ehjällä kankaalla on todennäköisesti säilynyttä
muinaisjäännöstä. Muinaisjäännösalue on rajattu löytöpaikkojen ympärille.

Lahdenkangas 3 (1000024008) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta löytyi vuoden 2013 inventoinnissa. Se sijaitsee Oulujoen itäpuolella, Utasen voimalaitoksesta 1 km koilliseen olevalla hiekkakankaalla, joka on muinaista Oulujoen suistoa Litorina-meren rannalla. Aivan kohteen pohjoispuolella, vanhan jokiuoman toisella puolella, on vuonna 2012 löytynyt Lahdenkankaan pyyntikuopparyhmä. Tervahauta on ilman valleja halkaisijaltaan noin kahdeksan metriä. Haudan syvyys on noin metrin ja se on taimikon peitossa.

Hautakangas (1000024010) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hautakangas sijaitsee Oulujoen itärannalla, Liisanlahden eteläpuolella olevalla metsäisellä niemellä. Alueella on kesämökkejä ja tervahaudoista kaksi sijaitseekin aivan piha-alueella. Tervahaudat ovat halkaisijaltaan 9, 10 ja 14 m, yksi hauta (alakohde 4) on tuhoutuneeksi katsottava, puoliksi pihan reunalla säilynyt.
Huolimatta rakennuksista muut tervahaudat ovat hyvin säilyneitä lukuunottamatta sitä, että läntisemmän haudan juoksutusaukko on sortunut Oulujokeen eroosion vaikutuksesta. Alue on hiekkaista mäntykangasta.

Hiltula (1000024011) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hiltulan talon pelloista on aikoinaan löydetty poikkikirves ja pohjalainen kourutaltta, mutta niiden tarkemmat löytötiedot puuttuvat (mahdollisesti PPM 4483:5 poikkikirves, Kirkonkylän kk: pohjalainen kourutaltta). Hiltula on yksi Utajärven vanhimmista taloista, jonka tiedetään olevan vielä jotakuinkin samalla paikalla missä se on ollut mahdollisesti 1500-luvulta lähtien. Hiltula sijaitsee Utajärven kirkosta 1,7 km kaakkoon Oulujoen haaran pohjoisrannalla, Utoslahdella, jossa Utosjoki laskee Oulujokeen.
Hiltulan talon luoteispellolla oleva pelto oli vuoden 2013 inventoinnin tarkastushetkellä kynnettynä ja se pystyttiin tarkastamaan. Pellon maaperä on hiekkaa ja paikoin kyntö on yltänyt rikastumiskerrokseen ja nostanut kulttuurimaata löytöineen pellon pinnalle. Esihistorialliseen asuinpaikkaan viittavia löytöjä (kvartsia, palanutta luuta) kerättiin
pellon pinnalta noin 55 x 35 metrin laajuiselta alueelta läheltä Oulujoen rantaa. Samalla alueella oli myös historiallisen ajan löytöjä (fajanssia, lasikuonaa, liitupiipun paloja, piitä), joista osa otettiin talteen. Nämä saattavat liittyä vanhaan Hiltulan talon asutukseen.
Kivikautinen asuinpaikka saattaa olla laajempikin kuin mitä inventoinnissa pystyttiin havainnoimaan, sillä löytöalueesta kaakkoon olevat pellot olivat kyntämättä ja luoteeseen olevalle alueelle on rakennettu omakotitaloja.

Honkala 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta tarkastettiin Utajärven inventoinnissa 2013. Se sijaitsee Utajärven kirkonkylän itäpuolella, Oulujoen itäpuolella, Utosjoen itä- ja siihen laskevan pienen jokiuoman etelärannalla, Ala-Honkalan talosta 275 metriä pohjoiskoilliseen olevassa pienessä metsikössä peltoaukean ja jokiuoman välissä. Tervahaudan halkaisija on noin kahdeksan metriä. Siinä ei ole kovin selkeitä valleja ja sen ympärillä on pieniä hiekanottokuoppia.

Hövelönniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat tarkastettiin Utajärven inventoinnissa 2013. Ne sijaitsevat Oulujoen länsirannalla, Niskan kylän eteläpuolella olevalla Tolpankankaalla, Hövelönniemessä, Liisanlahden eteläpuolella. Kuopat ovat pieniä (halkaisijaltaan 1,5 m) ja suhteellisen matalia (40-50 cm), mutta maastossa selkeästi erottuvia ja niiden reunaan ja keskelle tehdyissä lapionpistoissa oli normaali podsolimaannos. Kuopat ovat aukkohakatulla hiekkakankaalla Hövelänniemen kärjestä lounaaseen olevalla alueella.

Kotikaarto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kotikaarron kivikautinen asuinpaikka löytyi vuoden 2013 inventoinnissa. Asuinpaikka sijaitsee Oulujoen itäpuolella, teiden 8300 ja 18607 risteyksestä 500 metriä koilliseen, avohakatulla matalalla harjanteella, jolla on peruskartalla nimi Kotikaarto. Harjanteen eteläkärjen laki on tasainen ja sinne on tehty aikoinaan pieni ja matala hiekkakuoppa (halk. 8 m), jonka reunasta löytyi kvartsia, samoin siitä noin metrin päässä olevasta laikusta ja noin 8 m luoteeseen lähes umpeenkasvaneesta äestysvaosta. Runsaimmin löytöjä saatiin hiekkakuopalta 10 metriä itään kaivetusta koepistosta, josta tuli normaalista podsolimaannoksesta runsaasti kvartsia ja palanutta luuta (kohteen peruspiste). Yhdestä tästä koepistosta löydetystä ison nisäkkään luusta on saatu myöhäismesoliittinen radiohiiliajoitus Ua-47289: 6165±38 BP. Tämän löytöpaikan eteläpuolelta, harjanteen reunavallin tuntumasta löydettiin vielä joitakin kvartseja.
Asuinpaikkalöytöjen lisäksi harjanteella on muitakin muinaisjäännöksiä: kaksi kuoppajäännöstä sekä mahdollinen kvartsilouhos, jotka ovat kaikki harjanteen eteläpään länsiosassa. Kuopat ovat halkaisijaltaan n. 1,5 metriä ja niihin tehdyt koepistot osoittivat niissä olevan normaalin podsolimaannoksen, eli ne eivät ole aivan moderneja. Harjanteen länsiosassa havaittiin halkaisijaltaan viisimetrinen painauma, johon tehdyssä koepistossa oli aivan puhdasta maata. Tästä viisi metriä länteen olevassa maakivessä on kvartsijuoni, josta on irronnut lohkareita sen viereen maahan. Näitä kvartseja ei otettu talteen, koska ei ollut täysin varmaa, onko kyseessä kvartsilouhos vai ovatko kvartsit irronneet metsäkoneen
liikkuessa maastossa.
Tiedot inventoinnissa tehdyistä havainnoista on liitetty rekisterin alakohteet-välilehdelle.
Kotikaarron asuinpaikkatasanne (n. 70 x 30 m) on luonteeltaan saarimainen ja sitä ympäröi kivinen valli. Alue on äestetty joitakin vuosia sitten ja nyt siellä kasvaa matalaa mäntytaimikkoa. Ympärillä on suomaastoa. Tasanteella maaperä on hiekkaa, reunoilla kivistä hiekkaa.

Niemelä lapinpato (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Oulujoessa, Niemelän talon kohdalla on joen pohjassa lapinpato, joka lähtee entisen Liimonniemen kärjestä suunnilleen luoteeseen. Pato on ollut näkyvissä ennen Utasen voimalaitoksen rakentamista, mutta Oulujoen patoamisen jälkeen se on jäänyt noin 10 metrin syvyydelle.
Kohteen säilyneisyys lienee epäselvä.

Niemelä (1000024023) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niemelän kivikautinen asuinpaikka on löytynyt vuoden 1954 inventoinnissa silloisen Niemelän tilan pellolta ja seuraavana vuonna paikalla tehtiin kaivaus. Tutkimuksesta ei ole yleiskarttaa, josta kaivausalueen sijainti kävisi ilmi, mutta hyvin todennäköisesti se on sijainnut nykyään pienenä pohjoiseen suuntautuvana lahtena olevan vanhan notkon itärannalla olevalla niityllä, silloisella heinäpellolla. Tämä pelto oli vuoden 2013 inventoinnin aikana ummessa, joten sitä ei voinut tarkastaa. Tosin suuri osa asuinpaikkaa on kaivettu jo vuonna 1955, sillä kaivausalueen laajuus oli peräti 272 m2.
Inventointiraportissa mainittu kuoppa on kuitenkin ollut edelleen 2013 näkyvissä. Kuoppia on myös pienen ojanotkon ja kesämökin eteläpuolella olevalla mäenrinteellä. Alueelle tehtiin joitakin löydöttömiä koekuoppia, mutta päätellen siitä, että Huurre mainitsee myös metsästä löydetyn kvartsia (koekuopista) vuoden 1954 inventoinnissa, on alueella todennäköisesti edelleen myös kivikautista asuinpaikkaa jäljellä. Kohde on rajattu kuoppien ja vanhan löytöalueen ympärille. Kuopat saattavat olla pyyntikuoppia tai asuinpaikkaan liittyviä kuoppia. Tiedot niistä on liitetty rekisterin alakohteet-välilehdelle.
Vuoden 1955 kaivausten johtopäätöksenä todettiin, että kyse olisi ollut melko pienialaisesta lyhytaikaisesta asuinpaikasta. Toisaalta 1954 inventointikartoilla on merkintöjä löydöistä, joiden perusteella asuinpaikka-alueen voi arvioida jatkuvan 2013 esitettyä kauemmas etelään.

Piilolantörmä 1-2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Piilolantörmän pyyntikuoppakohde löytyi vuoden 2013 inventoinnissa. Piilolantörmä sijaitsee Ylisuvannossa, Oulujoen itärannalla Korpelan ja Ojalan tilojen välissä. Alueella havaittiin kuusi pyyntikuoppaa sammaleisessa kuusimetsässä. Kuopista viisi on lähellä Oulujoen törmää noin 80 x 40 metrin kokoisella alueella ja yksi on erikseen lähempänä maantietä muista kuopista 180 metriä itäkoilliseen.
Kuopat ovat kooltaan 1,5-2 m, yksi osin Oulujokeen sortunut kuoppa halkaisijaltaan noin 4,5 m. Kuoppien syvyys on noin 60 cm - 1 m.
Lounaisin pyyntikuopista on aivan tervahaudan (Piilolantörmä 2) vieressä. Tervahauta on aivan Oulujoen törmällä, mutta se ei ole sortunut jokeen. Rännikuoppa on alarinteessä ja haudan halkaisija on noin seitsemän metriä, jonka lisäksi tulevat vielä vallit.
2021: Tarkastuksen myötä kohde laajentui kaakkoon päin, ja nyt alueelta tunnetaan 18 pyyntikuoppaa ja kaksi tervahautaa. Pyyntikuopista kaksi sijaitsee Kajaanintien läheisyydessä, noin 150 metriä koilliseen laajemmasta pyyntikuoppakeskittymästä. Laajempi pyyntikuoppakeskittymä on nyt noin 140 x 70 metrin laajuinen alue, jossa on 16 pyyntikuoppaa ja kaksi tervahautaa. Pyyntikuopat ja tervahaudat on kuvailtu alakohteissa.

Pitkänniemenkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pitkänniemenkankaan kivikautinen asuinpaikka löytyi vuoden 2013 inventoinnissa. Pitkänniemenkangas on pieni mäki Utajärven maantien länsipuolella olevalla suoalueella, Oulujoen länsipuolella. Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee mäen kaakkoisessa kärjessä. Alue on kaunista jäkäläistä, nuorehkoa mäntykangasta, maaperä on hiekkaa.
Paikalle kaivettiin koekuoppa topografisesti sopivan näköiselle kohdalle ja koekuopasta
tuli ehjän podsolin pinta- ja huuhtoutumiskerroksesta joukko kvartsi-iskoksia. Tästä koepistosta noin viisi metriä etelään oli pienessä avoimessa laikussa pieni kvartsi-iskos Tämän paikalle kaivetusta koepistosta ei tullut enempää löytöjä. Asuinpaikka on rajattu näiden kahden löytökohdan ympärille noin 20 x 10 metrin kokoiseksi alueeksi. Ympäristöön kaivettiin useampiakin, mutta tuloksettomia koekuoppia.
Kyse on varsin pienialaisesta kivikautisesta asuinpaikasta, joka ajoittunee mesoliittisen kivikauden myöhempään vaiheeseen, jolloin nykyinen suosaareke on sijainnut Oulujoen suiston saaressa.

Poikkipuoliskankaantie (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuoppa paikannettiin vuoden 2013 inventoinnissa Poikkipuoliskankaalle johtavan metsätien pohjoispuolella olevalla kankaalla, noin 80 metriä tiestä pohjoisluoteeseen. Kuoppa on halkaisijaltaan kaksi metriä ja sen syvyys on 70 cm. Kuoppa on vanhalla rantavallilla, harjanteen pohjoissivulla mäntykankaalla, jossa on hiljakkoin tehty harvennushakkuuta. Kohteen luonne on hieman epävarma, koska muualla kankaalla ei havaittu kuoppia, joten kyseessä olisi yksittäinen pyyntikuoppa.

Rötönniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudat on merkitty peruskarttaan. Kaakkoisempi käytiin tarkastamassa vuoden 2013 inventoinnissa, luoteisempi tarkastettiin 2015. Tervahaudat sijaitsevat Alasuvannon kylässä, Oulujoen itärannalla, aivan Oilinginojan suulla, sen pohjoispuolella olevassa Rötönniemessä, maantien länsipuolella. Kaakkoinen tervahauta on laajuudeltaan noin 15 metriä, jonka lisäksi tulevat vielä joitakin metrejä leveät vallit ja sen keskellä on noin 1 x ½ m suuruinen kuoppa, mahdollisesti jonkinlaisen hautaan liittyvän rakenteen jäännös. Maasto on kuusi- ja mäntymetsää, maaperä hiekkaa. Tästä noin 80 m luoteeseen on aivan joenpenkan reunalla toinen maastokartalle merkitty tervahauta, jonka halssi oli tarkastushetkellä veden peitossa. Luoteinen hauta voidaan katsoa tuhoutuneeksi.

Seikansuonoja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Seikansuonojan pyyntikuopparyhmä löytyi vuoden 2013 inventoinnissa. Pyyntikuopat sijaitsevat kolmessa ryhmässä Oilinginojan suun pohjoisrannalla, molemmin puolin Utajärven maantietä. Alueella havaittiin yhteensä 16 pyyntikuoppaa, mutta on mahdollista että osa jäi vielä havaitsematta. Ensimmäinen, neljän kuopan ryhmä sijaitsee Mäkivainion ja maantien välisellä niemekkeellä, ojanotkon Mäkivainion tasanteesta erottamana. Kuopista yksi on peräti seitsemän metrin laajuinen ja on mahdollista, että se on tervahauta, mutta ympäröivissä metsä-äestysvaoissa ei näkynyt jälkeäkään hiilistä. Toinen, kolmen kuopan ryhmä on puolestaan Mäkivainion talosta kaakkoon olevalla tasanteella, metsä-
äestysalueella. Tällä alueella on hyvinkin saattanut olla enemmänkin pyyntikuoppia, mutta äestys on voinut peittää ne. Kolme kuoppaa näyttäisi olevan suorassa jonossa keskenään. Eniten pyyntikuoppia, yhdeksän kappaletta, havaittiin kolmannella, maantien pohjoispuolella olevalla ehjällä mäntykankaalla.
Kuoppien kattama alue on lähes 500 m lounaasta koilliseen ja 250 m luoteesta kaakkoon. Tiedot niistä on liitetty rekisterin alakohteet-erillislehdelle.

Suvela (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suvelan tervahauta tarkastettiin vuoden 2013 inventoinnissa samalla matkalla kun pyrittiin selvittämään Keski-Niskan Koskenniskan löytöpaikkaa. Tervahauta sijaitsee Suvelan pihapiirin itäreunalla, rinteen päällä.
Luultavasti Oulujoki on joskus aiemmin virrannut tervahaudan alapuolella olevassa laaksossa, joka nyt on kuivilla ja jonka itäpuolella on korkea joen ruoppauksessa syntynyt tekomäki. Tervahauta on halkaisijaltaan 12 m, jonka lisäksi tulevat vielä vallit. Juoksutusaukko on alarinteeseen. Tervahaudan sisällä kasvaa isoja kuusia.

Utoslahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Utoslahden kivipato on tarkastettu useaan otteeseen 1900-luvun alussa, jolloin siitä on saatu matalan veden aikaan otettua myös valokuvia. Lapinpato sijaitsee idän suunnalta Oulujokeen laskevan Utosjoen suusta kilometrin verran ylävirtaan (nykyisin samalla tasolla Oulujoen padon kanssa), Utoslahden ja Linkin talojen kohdalla. Padon pituus on noin 90 metriä ja leveys 2 metriä. Vuoden 1987 inventoinnin yhteydessä paikkakunnalta saadun tiedon mukaan kivipato on edelleen olemassa. Tuolloin, kuten myöskään vuosien 1954 ja 2013 inventointien aikaan, pato ei ollut näkyvissä korkean vedenpinnan takia.
Vanhinta vuoden 1950 peruskartan osoittamaa Utosjokea verrattaessa 2000-luvun alkupuolen tilanteeseen on joen yläveden korkeus säilynyt pitkälle ennallaan. Sen sijaan aiempia matalanveden korkeuksia tuskin toistuu nykyisin joen patoamista edeltäneeseen tapaan.

Vanha-Sipola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sipolankylän peltoja tarkastettiin vuoden 2013 inventoinnissa kivikautisten löytöpaikkojen tähden. Samassa taraksettiin Vanhan Sipolan talon paikan peltorinteellä, josta tiedetään löydetyn mm. 1600-luvun rahoja. Vanhan talon paikka on ollut nykyisestä Yli-Sipolan uudemmasta asuinrakennuksesta noin 180 m koilliseen: päärakennus on ollut Yli-Sipolan mailla ja navetta Sipolan puolella (nykyään istutuskoivikkoa). Talo on siirretty ja jaettu nykyiseltä paikaltaan 1890-luvun lopussa, kun maantie on valmistunut.
Vanhan-Sipolan piharakennuksia on siirretty etenkin Ala-Sipolan pihapiiriin, jossa yhden aitan sisäseinässä on kaiverrettu vuosiluku 1673 ja toisessa hyvin vanhassa aitassa on erikoinen, kyläsepän takoma vanha lukko ja ovien helat.
Sipolan vanhan talon paikalla on peltotörmällä näkyvillä hiiliä ja tiiliä sekä ainakin 1800-1900 –luvun keramiikkaa ja lasia, jota ei inventoinnissa otettu talteen. Tästä 45 metriä etelään, metsikössä törmällä on tervahauta ja siitä vielä 17 metriä etelään kellarin jäännökset. Tervahauta on halkaisijaltaan noin kahdeksan metriä, jonka lisäksi tulevat vallit. Ränni on sijoitettu rannalle päin. Kellarin pohja on rinteessä, mitoiltaan se on noin 4 x 2 m.
Sipolan talo lienee peräisin viimeistään 1600-luvun alusta.

Vehkaoja (1000024047) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta tarkastettiin vuoden 2013 inventoinnissa. Se sijaitsee Oulujoen länsirannalla, Vehkaojan notkon etelärannalla 280 metriä länsilounaseen Tuokkulan talosta, sille johtavan tien ja törmän välissä. Tervahauta on aivan törmällä, sen halkaisija on noin kuusi metriä, jonka lisäksi tulevat vallit. Ränniä varten tehty kaivanto ja tynnyriä varten tehty tasanne näkyvät hyvin rinteessä.

Vellikorva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka löytyi vuoden 2013 inventoinnissa. Asuinpaikka sijaitsee Oulujoen itärannalla, Keski-Niskan Kurttilassa, Kurttilan lomamökkien eteläpuolella olevalla pellolla. Paikalla on muinoin ollut pieni lahti, jonka kolmella reunalla on ollut asuinpaikkakeskittymiä. Pohjoisimmat löydöt ovat lähellä Kurttilan lomamökkejä (löytöpaikka A), eteläisimmät näistä 70 m etelään, ”lahden” eli peltonotkelman eteläpuolella, lähellä mökkitietä (löytöpaikka B). Näiden välissä, suuntautuen länteen, 70 m löytöpaikasta B koilliseen on vielä löytöalue C. Alue on hiekkapeltoa, joka oli inventointiajankohtana kynnetty, mutta kuiva.
Löytöpaikalla A pellossa näkyi myös kynnön pinnalle nostamaa hiili- ja likamaata.
Mahdollisesti aiempien kivikautisten löytöjen (KM 3671:6-7 tasatalttoja) jostain lähistöltä)

Vähäojantie (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat rekisteröitiin vuoden 2013 inventoinnissa. Pyyntikuopat sijaitsevat Oulujoen itärannalla, Keski- Niskan Kurttilassa, teiden 22 ja 8300 risteyksestä 350 metriä etelään, joen rannalle johtavan tilustien eteläpuolella. Alue on särkkämäinen mäntykangasharjanne, jonka keskellä kulkee tilustie, Vähäojantie. Kuoppia on saattanut harjanteella olla enemmänkin, mutta tienteko on niitä saattanut hävittää.
Tiedot pyyntikuopista on liitetty reksiterin alakohteet-välilehdelle.

Välioja (1000024054) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Välioja tervahauta on merkitty alunperin rekisteriin peruskartan mukaisesti yhtenä tervahautana vuoden 2013 inventoinnin yhetydessä, mutta sitä ei tuolloin tarkastettu maastossa. Kohde tarkastettiin maastossa 2015, jolloin alueella todettiin 7 tervahautaa, joista yksi tuhoutunut. Hauta 1 on kartalle merkitty mökin pihapiirissä oleva pääosin hyvässä kunnossa säilynyt hauta, jota on käytetty hyväksi puutarhan elementtinä. Lisäksi alueella on haudan 1 edestä viisto ramppi törmän alapuolelle Väliojan suuhun vanhalle lanssipaikalle, missä terva on lastattu veneisiin. Ramppi on kaivettu ja tasattu rinteeseen. Perimätiedon mukaan paikalla olevan mökin eteläpuolella aivan törmän partaalla olevalla pienellä kumpareella olisi muinoin poltettu vainovalkeita.

Yli-Hiltula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; pohjoisrannalla, Utoslahdella, lähellä Utosjoen Oulujokeen laskevaa haaraa, Yli-Hiltulan länsipuolella olevalla pellolla. Kivikautisia asuinpaikkalöytöjä kerättiin kynnetyltä pellolta noin 65 x 20 metrin kokoiselta alueelta, läheltä joen rantaa. Pellon ylempi osa on hiekkaisempaa, alempana on hiesua. Asuinpaikka saattaa olla laajempi kuin mitä pintalöydöt osoittavat, sillä ympärillä oli myös muokkaamattomia peltoja. Pellolta kerättiin myös historiallisen ajan löytöjä, joista osa on otettu kokoelmiin samalle päänumerolle. Nämä indikoivat historiallisen ajan asutusta myös Yli-Hiltulan talon tienoilla. Lähellä oleva Hiltulan talo on vanhin tiedetty talonpaikka lähiseudulla ja se on asuttu jo ennen 1580-lukua.

Honkala (889010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Honkalan talo sijaitsee Oulujoen itärannalla, vastapäätä Honkalansaarta. Ainakin esineiden KM 13595 (hioin) ja 13654 tarkemmat löytöpaikat ovat tuntemattomat, mutta KM 23745 (reikäkivi) on löydetty pellosta noin 60 metriä luoteeseen Ala-Honkalan talosta vuonna 1979. Aueelta ovat peräisin myös Kajaanin seminaarin kokoelmissa olevat (olleet?) kouru- ja tasataltta.
Asuinpaikan on aiemmin arveltu tuhoutuneen vedenpinnan vaihtelujen vuoksi, mutta vuoden 2013 inventoinnissa asuinpaikka paikallistettiin pellolta. Asuinpaikalla oli erotettavissa kaksi keskittymää, joista eteläisempi on KM 23745 löytöpaikan ympäristössä oleva 70 x 50 m alue ja pohjoisempi siitä 40 m luoteeseen oleva samankokoinen alue aivan joen rannalla. 2013 inventoinnin aikaan pelto oli lähes koko laajalla Honkalan peltoalueella kynnetty ja paikoin peltomullan alaista hienohiekkaista rikastumiskerrostakin oli kääntynyt näkyviin. Kynnöstä huolimatta eivät tarkastusolosuhteet olleet parhaat mahdolliset, ja löytöalueet voivat olla edellä todettuja laajemmat. Löytöpaikkojen välillä on kuitenkin matalampi ja kosteampi alue, joten todennäköisesti asuinpaikan jakautuminen kahteen osaan on todellinen ilmiö. Asuinpaikalta löytyi kvartsia ja palanutta luuta sekä muutama tuluspiin kappale historialliselta ajalta.

Martimonsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ainakin kolmen asumuspainanteen muodostama kivikautinen asuinpaikka ent. Yli-iin kunnan puolella, ent. Haukiputaan kunnan rajasta runsaat 1,2 km luoteeseen, Isokankaan koillispuolella ja Mäntyselän luoteispuolella, Martimonsuon eteläpuoleisella mäenharjanteella. Painanteet ovat harjanteen laen luoteispuolella, loivasti länteen laskevalla, kivisemmästä ympäristöstään hiekkaisuutensa vuoksi erottuvalla rinteellä.
Vuoden 2014 tarkastuksessa todettiin 2000-luvun alussa voimakkaasti äestetyn (auratun) avohakkuualueen tiheähkössä mäntytaimikossa ainakin kolme asumuspainannetta noin 35x 25 m alueella. Vielä paikoin erottuneilla kivennäismaan rikkoutuneilla kohdin todettiin kvartsi-iskoksia sekä palaneita kiviä. Kahden painanteen kooksi arvioitiin 10x5 sekä 6x4 m. Lisäksi todettiin pienempi, noin 2-metrinen kuopparakenne, jollainen usein liittyy asumuspainanteisiin.
Erillinen painanne todettiin mainitusta isommasta asumuspainanteesta (kohteen peruspistekoordinaatti) noin 40 m kaakkoon, saman tilan vielä äestämättömän kolmiomaisen metsäkaistaleen koillisreunasta. Tämän muoto on asumuspainanemainen, mutta sen keskellä on kummun alla isompi kivi, eikä painanteen luonne ole selvä. Löytöjä ei havaittu viereisin äestysalueen reunaojassa eikä alueelle tehty koepistoja.
Lähiympäristössä (600-2000 m etäisyydellä) on etelän ja lounaan suunnalla useita aiemmin tunenttuja muinaisjäännöskohteita, lähinnä kivikautisia asuinpaikkoja asumuspainanteineen.

Juutisenkangas lounas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka n 500 m etelään Kierikin voimalasta. Asuinpaikka sijoittuu soistuneiden alueiden välillä sijaitsevalle, muinaisen Perämeren matalalle ja hiekkaiselle rantavallille. Asuinpaikan merkkinä todettiin tarkastuksessa vuonna 2014 ainakin neljä asumuspainannetta sekä paikoin varsin runsaasti kvartsi-iskoksia, mutta myös palaneita kiviä sekä värjäytynyttä kulttuurimaata. Koepistoja ei tehty ja löytöhavainnot ovat noin lounais-koillissuuntaisen rantamuodostuman kanssa samansuuntaisista kuivatusojaleikkauksista, osin myös laikutuksista tai metsäkoneen urista. Ojat eivät kuitenkaan näytä leikanneen itse painanteita.
Painanne- ja löytöalue on runsaat 80 m rantamuodostuman (muinaisrannan) suuntaisesti ja suurimmillaan runsaat 30 m tätä vastaan luoteesta kaakkoon. Alue oli käsitelty hiljattain, mahdollisesti vuoden 2014 aikana.
Asuinpaikan harjanteelle johtavan ajouran suunnalla tai 60 m verran ajouran lounasipuolella ei tarkastuksessa havaittu merkkejä laajemmasta muinaisjäännöksestä. Kuitenkin Lidar-aineiston perusteella voidaan arvioida olevan mahdollista, että painanteita olisi vielä ajouran eteläpuolella, saman harjanteen länsilaidassa ja toisaalta vallin itäreunassa.
Muinaisjäännösalueen luoteisosa on kosteamman alueen erottamana vain 120 m koillisen suunnalla sijaitsevan Juutisenkankaan 1990-luvulta tunnetusta laajemmasta asuinpaikan rajauksesta (270 m tuon kohteen ilmoitetusta peruspisteestä).

Turvakonalusta (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviröykkiöalue sijaitsee Iijoen ja Kostonjoen yhtymäkohdasta n. 700 m länteen, laajan suvannon pohjoispuolisella kankaalla. Alueella on kartoitettu 36 kivirauniota, joiden halkaisija on n. 1,3 - 3,7 ja korkeus 20 - 70 cm. Raunioiden etelä ja-länsipuolella on havaittu matalaa kiviaitaa. Raunioiden alueella on peltokerrosta. Röykkiöt ovat todennäköisesti viljelysraunioita.
Vuonna 2013 alueella suoritettiin maastotarkastus ranta-asemaakaavaan liittyen. Gps-mittausten perusteella voitiin hahmoittaa 80 x 60 metriä laajuinen alue jolla todettiin 18 selvästi havaittavaa röykkiötä /kiveystä sekä näiden alareunalla (etelä) lähes parikymmentä metriä pitkä, 60-80 cm leveä ja 30-40 cm korkea rinteensuuntainen aitamainen kiveys.
Tästä pääalueesta noin 80 metriä länsilounaaseen havaittiin kaksi kiviröykkiötä, joiden viereen tehdyissä koepistoissa oli havaittavissa ohut peltokerros.
Alue poikkeaa kasvillisuudeltaan ympäröivästä alueesta. Katajaa kasvaa runsaasti, alueen ohut pintakerros ja sen päällä oleva maannos viittaa kaskeamiseen. Muutoin alue on mäntymetsää.
Paikallisen perimätiedon mukaan Turvakonalustaa on pidetty lappalaisten hautausmaana. Vuonna 2013 alueelta etsittiin Pormestarinniemen alueelta kahta haudaksi mainittua kiviröykkiötä, lähempää niemeä, niitä kuitenkaan löytämättä. Inventoijan mukaan kyseesä on varhaisen historiallisen ajan viljeysalue joka on myöhemmin selitetty hautapaikaksi.

Kellarikoukku N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaistee Iijoen Kellarikoukun pohjoisrannalla, etelään kohti jokea laskevan moreenirinteen alareunalla olevalla tasaisella hiekkakankaalla, jyrkän jokitörmän yläpuolella. Kohteen läpi kulkee polku.
Alueen läpi kulkevalta polulta havaittiin asuinpaikkajälkiä (kvartsia, palanutta kiveä, likamaata) viidestä kohdasta niin että asuinpaikan laajuudeksi voitiin arvioida noin 70 metriä rannasuuntaisesti ja leveydeksi 30-35 metriä.

Pormestarinniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iijoen ja Kostonjoen yhtymäkohdan länsipuolisella Pormestarinniemellä, noin 100 metriä Iijoen rannasta pohjoiseen. Maasto on tasaista mäntykangasta etelään laskevan rinteen päällä.
Tervahauta on halkaisijaltaan noin 15 metriä, syvyys 1,5 metriä ja reunavallin korkeus on 60-80 cm. Haudan laskuhalssi, jonka pituus on noin 5 m, on kohti eteläpuolen alarinnettä. Ympärillä kasvaa tiheää puustoa, pääosin kuusta. Haudan ympärillä on tavalliseen tapaan muutamia maakuoppia. Tervapirttiä tai sellaisen kiuasta ei lähistöltä havaittu.

Kotikangas luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka entisen Yli-Iin kunnassa, Iijoen etelärannan tuntumassa, Kierikin voimalalla padotun entisen Kierikkikosken kohdalla, 100-140 m joen patoaltaan rannasta etelään. Vuoden 2014 tarkastuksessa todettiin kaksi asumuspainannetta, joista läntisempi on noin 9x8 m lajuinen, itäisempi likimain 10x7 m vallien päältä mitaten. Molemmat ovat hieman soistuneessa maaperässä mäntymetsässä. Itäisemmän painanteen vierellä on myös pienempi kuopparakenne, halkaisijaltaan noin 2,5 m. Koekuoppia ei tehty painanteisiin, mutta metsäalueen länsipuolella on laaja avohakkuualue, jonka itäreunassa, läntisestä painanteesta 10 m lounaaseen - lähes 40 m länteen todettiin kvartsi-iskoksia sekä myös palaneita kiviä paljastuneessa kivennäismaassa. Alue on vain niukasti kosteammasta ympäristöstään kohoavaa, lähdes tasaista hiekkaperäistä kangasta, jonka itäreunassa on iso ojaleikkaus ja tieura. Rakenteiden sekä pintahavaintojen perusteella asuinpaikan voi karkeasti arvioida olevan runsaat 60 m idästä länteen ja 25 m etelästä pohjoiseen.
Ennestään tunnettu Kotikangas NE -asuinpaikka on lähimmillään vajaa 600 m idän suunnalla, Juutisenkangas puolestaan alle 300 m lännessä.
Kohde tarkastettiin vuoden 2020 inventoinnissa ja sen todettiin olevan muinaisjäännösrekisterin kuvauksen mukainen. Alueen kosteus johtunee osaksi joen patoamisen seurauksena nousseen vedenpinnan korkeudesta, joka on aiheuttanut soistumista.

Kotikangas lounas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Entisen Yli-Iin kunnassa Iijoen padotun Kierikkokosken eteläpuolella 650 m sijaitseva yksittäisenä todettu asumuspainanne. Se sijaitsee ympäröivien kosteikkojen erottamalla hiekkaperäisellä muinaisella matalalla särkällä. Noin kaakko-luode -suuntaisen painanteen kooksi arvioitiin noin 9x8 m. Koepistoja alueelle ei tehty. Painanteesta länsiluoteeseen vajaa 20 m on epämääräinen kuoppajäännös, noin 2,5 m halkaisijaltaan.
Alle 1 km etäisyydellä kohteesta tunnetaan useita asumuspainannekohteita. Pikatarkastuksessa 2014 kohde havaittiin lähialueella yksittäisenä, mutta on mahdollista, että sen eteläpuolella sekä siitä länteen on joitakin asumuspainanteita tai pienempiä pinnalta havaittavia kuoppajäännöksiä.

Rahkasuo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asumuspainannekohde entisen Yli-Iin kunnan alueella, Iijoen eteläpuolella, Kierikin voimalasta runsas 1 km lounaaseen.
Länsi-itäsuuntaisella matalahkolla hiekkaharjanteella tai -särkällä havaittiin tarakstuksessa 2014 neljä asumuspainannetta runsaan 40 m matkalla. Painanteet ovat soikeita, enintään 8x5 m (läntisin painanne) että pyöreähköjä, halkaisijaltaan noin 4-5 m.
Vain runsaat 100 m länteen on soistuneen alueen erottamana toisella matalalla harjanteella etelä-pohjoisuuntainen asumuspainanneryhmä (Rahkasuo 3), idän suunnalla laajempi asuinpaikka- ja asumuspainannekohde, Rahkasuo.

Rahkasuo 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Entisen Yli-Iin kunnassa Iijoen eteläpuolella matalalla hiekkaharjanteella sijaitseva neljän asumuspainanteen ryhmä. Painanteet sijaitsevat likimain noin 60 m matkalla etelä-pohjoissuuntaisesti. Ne ovat kooltaan enintään noin 7-8x5 m ja muodoltaan soikeita. Koekuoppia alueelle ei ole tehty.
Ryhmästä itään on soistuneen, matalamman alueen erottamana toinen asumuspainanneryhmä, Rahkasuo 2, runsaan 100 m etäisyydellä.

Kiviharju (1000019542) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Suvannonkylässä, Syrjälän talon itäpuolella. Kohdetta vastapäätä Livojoen länsirannalla on Kirppuniemi. Kiviharjun talo sijaitsee kohteen lounaispuolella.
Lounaaseen avautuvalle tasanteelle tehtiin koepistoja, joista kahdesta tuli löytöinä kvartseja. Koepistosta 1 kolmekymmentä metriä etelään on toinen löydöllinen koepisto (N: 7281873 E: 510632). Tasanteen ja Livojoen välinen alue on soistunutta maata, johon tasanne laskee jyrkästi. Löydöllisten koepistojen itäpuolella rinne alkaa nousta loivasti ja ylempänä on jälleen toinen tasanne. Vaikka paikalta tuli löytöjä vain kahdesta koepistosta, niin alueen topografia on sellainen, joka antaa olettaa että asuinpaikka-alue voi olla laajakin. Alueen puusto on hakkuuikäistä männikköä. Maaperä on hiekkaa ja aluskasvillisuus varvikkoa.
Muinaisjäännösrajaus perustuu löytöihin sekä kohteen topografiaan.

Karhulankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vihannin keskustasta noin 11 km länteen ja Pitkäsjärvestä n 500 m luoteeseen Pitkäsjärvelle johtavan metsätien itäpuoella kivikkosen moreenikankaan koilliseen laskevan rinteen yläosassa. Alueella oli suoritettu noin vuoden 2010 tienoilla avohakkuu ja äestys.
Vuoden 2009 tarkastusraportin mukaan kohteessa on noin 8 x 4 m laaja ja ulos 90-100 cm korkea peltoröykkiö sekä n. 10 metrin päässä alarinteessä sitä kiertävä puolikaaren muotopinen kiviaita, jolla on korkeutta 50-60 cm ja leveyttä n. 1 metri. Tämän lisäksi mainirtaan, että Pitkäsojan varrella noin 70 metrin etelälounaaseen on noin metrin korkuinen rajakivi.
Vuonna 2011 ei tehty lisähavaintoja peltoraivion laueelta. Rajakivi Pitkäösojan varrella tulkittiin moderniksi, lähellä on toinen samantyyppine rajakivi. Ne eivät sijoitu nykyisille rajalinjoille. Pitäjänkartan mukaan paikalle ei ole ollut viljelyksiä tai asutusta 1800-luvulla.

Pihlajalampi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ympäristön kuvaus
Tasainen hiekka-alue jokitörmän yläpuolella, pääosin aukea; paikoitellen pieniä havupuuryhmiä ja pensaita.
Kaksoistervahauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 20 m ja sisempi valli mukaan
lukien 16 m. Kuopan läpimitta 10 m ja syvyys 1,5 m. Halssi suuntautuu etelään jokitörmälle päin, pituus 6 m ja syvyys 2,2 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri-ikäisiä mäntyjä, kuusia ja koivuja. Tervahaudasta 12 m länteen on neliömäinen (3 x 3 m) kuoppa, joka saattaa olla nuorempi.

Romekangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ympäristön kuvaus
Tasainen kuiva kangas puron länsipuolella, mäntyvaltaista metsää, jossa kasvaa myös vähän kuusta ja katajaa.
Kohde sijaitsee jyrkän törmän yläpuolella. Paikalla on kaksoistervahauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 22 m, sisempi valli mukaan lukien 16 m, kuopan läpimitta 13 m ja syvyys n. 1,5 m. Halssi suuntautuu itään; pituus 7 m ja syvyys 2,3 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri-ikäisiä mäntyä ja kuusia.

Lauttaharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Länteen viettävä tuorehko kangas puron itäpuolella. Puusto pääasiassa mäntyä ja joitain kuusia ja katajia. Aluskasvillisuus varpuja ja sammalta.
Kohde sijaitsee jyrkän törmän yläpuolella. Kaksoistervahauta; läpimitta ulompi valli mukaan lukien 18 m, sisempi valli mukaan lukien 12 m; kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 1,5 m. Halssi suuntautuu länteen, sortunut, pituus 4 m ja syvyys 2 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri-ikäisiä kuusia ja mäntyjä.

Hautamaa 1 (Kivirakenteet)
Kuiva tasainen hiekkakangas kahden suon välissä, valtapuulaji mänty ja joitain kuusia. Tervahaudan ympäristö on hakattu.
Paikalla on kaksoistervahauta ja sen läheisyydessä tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Ahvenvaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Laaja, pintamuodoltaan hyvin vaihteleva harjualue jossa monta jyrkänrinteistä harjannetta, kuiva kangasmetsä, harvennettu ja osittain aukea
Läpimitta valli mukaan lukien 14 m, kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 1,1 m, vallin korkeus 0,9 m. Halssi suuntautuu pohjoiskoilliseen, pituus 7 m ja syvyys 1,9 m. Tervahaudan eteläosa on tuhoutunut, sen yli kulkee metsätie. Vallin päällä ja kuopassa kasva mäntyjä ja nuoria kuusia

Lavaselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Tasainen kuiva mäntykangas, aluskasvillisuus sammalta ja varpuja; uudistuskypsä mäntymetsä. Tien toisella puolella laaja sorakuoppa.
Paikalla on suurehko tervahauta. Tervahaudasta 25 m etelään uuden metsätien eteläpuolella on tervapirtin jäännös. Rakennuksen seinäpaikat ovat havaittavissa matalana maavallina.

Hautasuo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Joelle päin kaakkoon viettävä tuore kangas, aluskasvillisuus sammalta ja varpuja; uudistuskypsä metsä.
Läpimitta valli mukaan lukien 17 m, kuopan läpimitta 11 m, syvyys 1,5 m, vallin korkeus 0,5 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 7 m ja syvyys 2 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa isoja kuusia ja koivuja.

Hautamaa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tasaisen kuivaan kankaan koillislaita, taimikko, maaperä muokattu.
Läpimitta valli mukaan lukien 23 m, kuopan läpimitta 13 m, syvyys 2 m, vallin korkeus 0,5 m. Ilmeisesti kaksoistervahauta, jota on jossain vaiheessa pienenetty; kaksoisvallia ei havaittavissa, mutta vallin leveys viittaa siihen. Halssi suuntautuu pohjoiseen, pituus 6 m ja syvyys 2 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa isoja koivuja, nuoria kuusia ja runsaasti katajaa.

Vatukkoharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Tasainen kuiva hiekkainen mäntykangas, aluskasvillisuus sammalta ja varpuja.
Paikalla on suuri tervahauta ja sen lähellä tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Siiran Hautamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Tasainen kuiva mäntykangas, taimikko, aluskasvillisuus sammalta ja varpuja.
Paikalla on suuri tervahauta ja tervapirtin jäännös. Tervahaudan ympärillä on maanottokuoppia. Tiedot rakenteista on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Pikku Lomakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
kuivahko mäntykangas, nuori kasvatusmetsä, aluskasvillisuus varpuja ja sammalta.
Kaksoistervahauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 20 m, sisempi valli mukaan lukien 14 m; kuopan läpimitta 9 m, syvyys 1,9 m, vallin korkeus 1,5 m. Halssi suuntautuu etelään, pituus 3 m ja syvyys 2,5 m, vallin kohdalla sortunut. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa nuoria mäntyjä ja kuusia.

Iso Lomakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Kuivahko mäntykangas, varttunut kasvatusmetsä, aluskasvillisuus varpuja ja sammalta.
Läpimitta valli mukaan lukien 15 m, kuopan läpimitta 11 m, syvyys 1,9 m, vallin korkeus 0,8 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 9 m ja syvyys 2,2 m, vallin kohdalla sortunut. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa mäntyjä ja nuoria kuusia.

Iso Niskakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Mäen laki, muokattu, nuori taimikko
Läpimitta valli mukaan lukien 12 m, kuopan läpimitta 8 m, syvyys 1,9 m, vallin korkeus 1,2 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 4 m ja syvyys 2 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa mäntyjä ja nuoria kuusia.

Hautasaari 2 (1000024712) (Työ- ja valmistuspaikat)
Mäen pohjoisrinne kahden suon välissä, rehevä sekametsä; aluskasvillisuus pääosin puolukka ja mustikka, jonkun verran suopursua.
Paikalla on tervahauta ja tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Pikku Niemenmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Loiva itärinne; säästöpuuryhmä hakkuualueella.
Paikalla on kaksoistervahauta ja tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Iso-Matkavaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iinattijärvestä 3 km lounaaseen, Iinattijoen ja laajan Ohtavaaran välisen Ison-Matkavaaran laella. Vaaran ylärinteellä on rakka-alue, jossa on useita muinaisia rantavalleja. Alueella kasvaa jonkun verran vanhoja mäntyjä ja koivuja; rakka-alueen ympärillä on vanhaa sekametsää. Paikalla olevassa kivikossa on aikaisempien tietojen (1985, 1998) mukaan puolenkymmentä rakkaan tehtyä runsaan 0,5 m korkuista kumpumaista röykkiötä. Kyseessä lienenvät historiallisen ajan ns. uunikivikasat.
Vuoden 2010 inventoinnissa rakka-alueelta ja sen alapuolisesta rinteestä löytyi 19 kivilatomusta, jotka ovat torni- tai kekomaisia ja muutamat niistä ovat sortuneet. Latomukset on tehty ilmeisesti rakkakivikosta kerätyistä erikokoisista laakakivistä, jonkin verran on käytetty myös pyöreitä kiviä. Latomusten läpimitta vaihtelee 60 cm:stä 100 cm:iin ja korkeus 40 cm:stä 90 cm:n. Ne on huolellisesti ladottuja ja enimmäkseen pyöreitä, joitakin soikeita on myös joukossa. Jäkäläkasvuston perusteella niiden ikä on yli sata vuotta. Tiedot latomuksista on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Ällinharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Laajan tasaisen harjun etelälaita, kuivaa mäntykangasta, aluskasvillisuus varpuja ja sammalta.
Läpimitta valli mukaan lukien 20 m, kuopan läpimitta 15 m, syvyys 1,3 m, vallin korkeus 0,5 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 9 m ja syvyys 2,2 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa mäntyjä ja nuoria kuusia.

Hautamaa 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tasanne pienen mäen ja rämeen välissä, tuore mäntyvaltainen kangas; aluskasvillisuus varpuja ja sammalta.
Paikalla on kaksoistervahauta, jonka läheisyydessä on tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Ohtavaaran Palo (Työ- ja valmistuspaikat)
Vaaran lakialue, loiva itärinne. Avohakkuualue / taimikko kohteen ympärillä n. 0,08 ha:n säästöpuuryhmä.
Paikalla on suuri tervahauta ja sen läheisyydessä, tien toisella puolen tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Murto (1000024722) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maasto on matalan mäen loiva etelärinne, aukea (sähkölinja).
Kohde sijaitsee maantien itäpuolella, sähkölinja alla. Läpimitta valli mukaan lukien 16 m, kuopan läpimitta 9 m, syvyys 1,6 m. Vallin korkeus 1,1 m. Halssi suuntautuu länteen, pituus 5 m ja syvyys 2,1 m.

Mustaparrankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Melko tasainen kuiva mäntykangas, loiva länsirinne.
Kaksoistervahauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukein 19 m, sisempi valli mukaan lukien 15 m; kuopan läpimitta 11 m, syvyys 1,3 m. Vallin korkeus 0,8 m. Halssi suuntautuu luoteeseen pituus 8 m, syvyys 2,3 m.

Kirppuaho (Kivirakenteet)
Mäen loivaa kaakkoisrinne, kivinen, alue hakattu n 10 v. sitten, nuorta taimikkoa.
Epäsäännöllinen, hiukan kolmiomainen kiviröykkiö, mitat 1,8 x 1,3 x 0, 7 m. Röykkiö on tehty pääosin 20-30 cm kokoisista kivistä, joiden välissä on pienempiä kivi. Palaneita kiviä ei havaittu. Alun perin se oli ladottu huolellisesti (itäreunalla vielä näkyvissä), mutta nykyään osittain hajonnut (ilmeisesti työkone ajanut yli). Röykkiö on suurimaksi osaksi sammalen ja varpujen peitossa. Mahdollisesti kaski- / merkkiröykkiö. Alue on vanhaa kaskimaata.

Raatevaara (1000024727) (Työ- ja valmistuspaikat)
Vaaran länsirinne, kivikkoinen, kuivaa mäntykangasta.
Läpimitta valli mukaan lukien 15 m, kuopan läpimitta 11 m, syvyys n 1 m; halssi suuntautuu länteen, pituus 6 m ja syvyys 2,1 m. Vallit osittain tuhoutuneet vanhassa aurauksessa, harvennuksessa muutama vuosi sitten tuli ajoura keskellä hautaa.

Isoaho (1000024728) (Työ- ja valmistuspaikat)
Mäen loiva pohjoisrinne, tuorehko mäntykangas, jossa kasvaa jonkun verran nuoria lehtipuita.
Läpimitta valli mukaan lukien 14 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen, pituus 6 m ja syvyys 1,8 m: Puut tervahaudan päältä hakattu; vallin päällä ja kuopassa kasvaa lehtipuutaimia.

Hyvänleivänvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Vaaran loiva itärinne, kuivahko mäntykangas, maaperä hienoa soraa; varttunut kasvatusmetsä.
Läpimitta valli mukaan lukien 12 m, kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 0,9 m, vallin korkeus 0,5 m; halssi suuntautuu koilliseen, pituus 2,8 m ja syvyys 2,2 m. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Telkkäharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Tasanne kahden mäen välissä, sen koillispuolella loiva suolle päin viettävä rinne; maaperä soraa. Alue on hakattu ja muokattu, tarkastushetkellä oli kasvamassa nuorta taimikkoa.
Kaksoistervahauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 21 m, sisempi valli mukaan lukien 15 m, kuopan läpimitta 11 m ja syvyys 1,2 m; halssi suuntautuu pohjoiseen, pituus 6 m ja syvyys 1,6 m: Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri-ikäisiä mäntyjä ja kuusia.

Kangasvaara (1000024731) (Työ- ja valmistuspaikat)
Vaaran lounaisrinne, kivikkoa, puronvarsi; kuivaa kangasmetsä; rehevää puronvarsikasvillisuutta, puusto lehtipuita ja kuusta.
Läpimitta valli mukaan lukien 13 m, kuopan läpimitta 8 m ja syvyys 1,5 m; vallin korkeus 1 m, halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 4 m ja 1,8 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri-ikäisiä lehti- ja havupuita.

Isonniemenkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Hiekkainen tasanne harjun ja puron välissä, purotörmä. Alue on pääosin aukea, törmän lähellä kasvaa mäntyjä, kuusia ja vähän koivua.
Ilmeisesti kaksoistervahauta, valli on hyvin leveä (n. 3,5 m), läpimitta valli mukaan lukien 14 m, kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 1,2 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen jokitörmälle, pituus 3,5 m ja syvyys 2,3 m. Vallin päällä ja halssissa kasvaa isoja mäntyjä.

Korentokangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tasainen harjujakso, maaperä hiekkaa, kuivaa mäntykangasta.
Kohde sijaitsee käytössä olevan poroerotusalueen suistossa johdeaitojen välisellä alueella. Pyöreä (läpimitta 11 m), n. 0,5 m ympäristöstään kohoava tasainen alue, joka on viiden soikean kuopan (mitat n. 3 x 2 m, syvyys 1-1,5 m) ympäröimänä. Sitä n. 5 m etelään on kuudes samankokoinen kuoppa. Rakenne on kokonaan varpujen ja sammalen peitossa, sen päällä ja ympäristössä kasvaa varttuneita mäntyjä. Kairauksissa todettiin turpeen alla n. 20 cm vahvan hiili-/nokikerroksen ja tasanteen eteläreunassa n. 3 x 2 x 0,4 m mittainen hiilikasa, joka oli kohoamana näkyvissä. Miilun päällä olevien vanhojen kantojen perusteella sen ikä on yli 100 vuotta.

Korentokangas 2 (Kulkuväylät)
Tasainen harjujakso, maaperä hiekkaa, kuivaa mäntykangasta.
Iso vanha mänty tien varressa (ympärysmitta 217 cm), jossa on sekä etelä- että ohjoispuolella pilkka 40-70 cm korkeudella, eteläpuoleinen (tien puoleinen pilkka on paksun pihkakerroksen peitossa, havainto mahd. kaiverruksista ei ollut mahdollista. Pohjoispuolen pilkassa on kaiverrettu kolme merkkiä (mahdollisesti 22J -J väärinpäin -); mahdollisesti on ollut enemmän merkkejä, pilkka on suurimaksi osaksi kasvanut umpeen, väli pilkan pinta - nykyisen kuoren pinta on 11 cm.
Tulkinta
Merkkipuu; koska puu on kasvanut läpimitaltaan vielä noin 22 cm kaiverruksen tekemisen jälkeen, kaiverruksilla on huomattava ikä (jos kaiverruksessa kyse on vuosiluvusta, se
saattaa olla 1722 tai 1822).

Kanajamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Matalan mäen lakialue, mäntykangasta, paikoitellen soistunut.
Kaksoistervahauta; läpimitta ulompi valli mukaan lukien 20 m, sisempi valli mukaan lukien 16 m, kuopan läpimitta 11 m ja syvyys 1,9 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen, pituus 6 m ja syvyys 2,1 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa nuoria koivuja. Tie leikkaa ulomman vallin tervahaudan itäosassa.

Portinkuru (Työ- ja valmistuspaikat)
Mäen lakialue, paikoitellen soistunut; alueella on runsaasti suppia (läpimitta 4 - 30 m); rehevä mäntyvaltainen havumetsä.
Tervahauta sijaitsee ison supan reunassa; kaksoistervahauta läpimitta ulompi valli mukaan lukien 16 m, sisempi valli mukaan lukien 13, kuopan läpimitta 8 m ja syvyys 1,3 m. Halssi suuntautuu lounaaseen (supalle päin) pituus 4 m ja syvyys 1,9 m.

Leviärinta 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kapea hiekkatasanne joen ja suon välissä, jokitörmä; kuiva mäntykangasta, rehevää jokivarsikasvillisuutta.
Kaksoistervahauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 20 m, sisempi valli mukaan lukien 16 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 1,9 m vallin korkeus 0,9 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen joelle päin. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri-ikäisiä lehti- ja havupuita. Haudan vieressä sen itäpuolella on hiilikasa.

Torasvaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maasto on matala mäki vaaran eteläpuolella, soiden ympäröimä; rehevä sekametsä. Kohde sijaitsee mäen laella lähellä koillisrinnettä. Paikalla on tervahauta ja ilmeisesti raudanvalmistukseen liittyvä kivi- ja kuonaröykkiö. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Torasvaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Mäen loivaa lounaisrinne, Torasvaaran eteläpuolella; kuivahko mäntykangas, jossa kasvaa myös jonkun verran nuoria kuusia.
Läpimitta valli mukaan lukien 20 m, kuopan läpimitta 14 m ja syvyys 1,6 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 6 m ja syvyys 2,2 m. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä ja kuopassa eri-ikäisiä kuusia.

Jyrkkä 1 (Maarakenteet)
Laaja hiekkainen tasanne matalahkon harjanteen itäpuolella, aukea (hakattu, ei vielä muokattu).
Soikea, 2,2 m pitkä, 1,8 m leveä ja 0,8 m syvä kuoppa, heikko valli, rikkoontunut, (kone ajanut kuopan läpi), kaksoismaannos, huuhtoutumiskerros kuopan yläreunassa n. 6 cm, kuopan pohjassa turpeen alla ohuempi huuhtoutumiskerros, sen alla yli 20 cm vahva hiili- ja nokikerros. Kyseessä on mahdollisesti miilukuoppa.

Ahvenvaara 2 (1000024741) (Asuinpaikat)
Vaaran loiva itärinne, suon laidalla; tuorehko kangas, jossa kasvaa kuusta ja mäntyä.
Paikalla on kaksoistervahauta ja tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Kaivoslampi (1000024742) (Maarakenteet)
Korkea jyrkkärinteinen harjanne, maaperä soraa, sekametsä, rehevä aluskasvillisuus
Harjanteella on kaksi kuoppaa: kuoppa 1 on kaivettu rinteeseen; mitat 3 x 2,5 m , syvyys 0,9 m; kuopasta lähtee alarinteen suuntaan kapea n. 2 m pitkä ränni. Huuhtoutumiskerros reunassa ja pohjassa 7 - 10 cm. Toinen kuoppa sijaitsee harjanteen laella, mitat 1,9 x 1,6 m, syvyys 0,5 m; pohjassa turpeen alla n. 10 cm nokimaata; huuhtoutumiskerros reunassa 6 cm.
Tulkinta
Kuoppien funktio on epäselvä, liittyvät ilmeisesti johonkin valmistukseen.

Rieskalammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Vaaran kaakkoisrinne, suoalueella työntyvä hieman korkeampi kieleke, reheväkö sekametsä, jossa kasvaa pääosin mäntyä.
Kaksoistervahauta; läpimitta ulompi valli mukaan lukien 15 m ja sisempi valli mukaan lukien 11 m; kuopan läpimitta7 m ja syvyys 1,4 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 7 m ja syvyys 2,4 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri-ikäisiä puita.

Saarivaara 2 (1000024744) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ympäristön kuvaus
Rakkakivikko vaaran laella.
Alaosa on erikokoisista kivistä kasattu röykkiömäinen rakennelma, mitaltaan 1 x 0,9 x 0,7 m sen päällä on kolme laakakiveä päällekkäin, kokonaiskorkeus 1,0 m. Kohde on jo kaukaa hyvin havaittavissa. Jäkäläkasvuston perusteella rakennelma on tehty jo selvästi yli sata vuotta sitten.

Saarivaara 3 (1000024745) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ympäristön kuvaus
Rakkakivikko vaaran laella.
Paikalla on kaksi rakkakivikkoon tehtyä kivilatomusta. Jäkäläkasvuston perusteella rakennelmat on tehty jo selvästi yli sata vuotta sitten. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Paljakanrakka (Kulkuväylät)
Ajoittamaton; Ympäristön kuvaus
Laaja tasainen kallioalue rakka-alueen itäpuolella, harvoja kitukasvuisia mäntyjä, aluskasvillisuus kanerva ja jäkälä, paikoitellen paljas maa-/kalliopinta.
Kaksi laakakiveä (mitaltaan 0,9 x 0,6 m, paksuus 10-15 cm) pystyasennossa muodostaen T:n muotoisen kuvion, molemmat kivet kiilattu pienemmillä laakakivillä pohjaan. Toinen kivistä on jonkin verran kallistunut. Jäkäläkasvuston perusteella ikä yli sata vuotta.

Jyrkkä 2 (Kivirakenteet)
Kivisen mäen itärinne, tuore mäntykangas, aluskasvillisuus varpuja ja sammalta.
Paikalla on kaksi kivilatomusta kivisessä rinteessä. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Soidinpalo (Kivirakenteet)
Kivinen harjanne (muinainen huuhtoutunut rantavalli) laajan kuivaan kankaan keskiosassa, kivikkoa, ympäristössä kuivaa mäntykangasta.
Kivikon korkeimmalla kohdalla on pieni kuoppa 1,0 x 0,8 m, syvyys 0,6 m; kuopan seinämät ovat huolellisesti ladottu eri kokoisista kivistä, osa seinästä on sortunut; kuopan pohja on sammalen peitossa.

Murtosuvanto (Maarakenteet)
Vaaran loiva alarinne (lounaisrinne) suon laidalla, tuorehko mäntykangas, jossa kasvaa jonkin verran kuusta; aluskasvillisuus pääosin puolukkaa.
Pyöreä kuoppa, läpimitta 3 m ja syvyys 0,7 m. Turvekerroksen paksuus n. 5 cm, huuhtoutumiskerros reunassa 7-9 cm, pohjassa 20 cm. Pohjassa huuhtoutumiskerroksen alla n. 25 cm nokimaata, jossa jonkun verran hiiltä, sen alla kova pohja (kiviä tai ruostekerros).
Kuoppa on huuhtoutumiskerroksen perusteella joko historiallinen tai esihistoriallinen; funktio on epäselvä; nokimaa ja hiili viittaavat joko kuoppalieteen, keittokuoppaan tai miiluun.

Säynäjäsuon länsipuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Salmijärven Alapäästä n. 500 m itään, Yli-Näljänkään johtavan tien pohjoispuolella soiden ympäröimällä pienellä harjujaksolla. Paikka on kuivaa mäntykangasta. Aikaisempien tietojen mukaan (1998) alueella on kaksi kuoppaa. Kuoppien halkaisija on n. 4 - 5 m ja syvyys 60 - 80 cm.
Vuoden 2010 inventoinnissa harjun etelälaidalla ja sen itäpuolisella hiekkatasanteella havaittiin yhteensä neljä pyyntikuoppaa. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Miesmaankangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee hiekkaharjun päällä Murhijoen rannalla. Harjulla kasvaa männyn taimia ja aluskasvillisuus koostuu varvuista ja sammaleesta. Harju on äestetty n. 15 vuotta sitten ja lisäksi se on laikkumätästetty. Metsän kehitysluokka on taimikko.
Harjulla on pitkulainen pyyntikuoppa, joka on kooltaan 2,8 x 2 m ja sen syvyys on 80 cm. Kuoppa sijaitsee n. 415 m Miesmaankangas 2 kivikautiselta asuinpaikalta koilliseen. Kuoppia on voinut olla useampiakin, mutta ne ovat tuhoutuneet metsänhoitotoimenpiteiden vuoksi.

Kangaslampi NW (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Taivalkosken kirkolta n. 27 km luoteeseen, Kylmäläntien koillispuolella Kangaslammen ja sen luoteispuolisen Julmalammen välisen kannaksen korkeimmalla kohdalla. Paikalla on neliömäinen maakuoppa, jonka koko on n. 5 x 5 m ja syvyys n. 1,5 m. Kuopan kerrotaan olevan ison tai pikku vihan aikainen piilopirtti.
Vuoden 2010 inventoinnissa paikalla havaittiin pyöreä maakuoppa, läpimitta 5 m ja syvyys 1,9 m; kuoppaa ympäröi säännöllinen n. 0,3 m korkea ja 1-,3 m leveä maavalli (läpimitta 7,5 m). Humuksen paksuus 2 cm, ei huuhtoutumiskerrosta, maapinta on osittain kulunut (ilmeisesti porojen takia), ja kuoppa jonkun verran sortunut, mahdollisesti se oli alunperin neliömäinen (ks. inventointiraportti M. Sarkkinen). Kuopasta ei havaittu tukirakenteita.

Miesmaankangas 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Murhijoen rannalla avohakkuualueella olevan hiekkaharjun päällä. Harjua ympäröi sen itä- ja länsipuolilta suo. Hiekkaharjun ympäristö on laikkumätästetty. Metsän kehitysluokka on taimikko.
Hiekkaharjun päällä on halkaisijaltaan n. 2 m kokoinen pyyntikuoppa, jonka syvyys on 40 cm. Kuoppa sijaitsee n. 170 m koilliseen Miesmaankangas 3 pyyntikuopasta. Paikalla on voinut olla muitakin kuoppia, mutta ne ovat tuhoutuneet mätästettäessä.

Harjunpäänlampi (1000024763) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohteen ympäristö on harvaa mäntykangasta, jossa aluskasvillisuutena on varpuja. Metsän kehitysluokka uudistuskypsämetsikkö.
Pyöreä n. 1,2-1,4 m syvä tervahauta, jonka halssi eteläpuolella. Haudan halkaisija on n. 13 m, vallin paksuus n. 2,5 m ja halssin pituus n. 6 m. Kohde sijaitsee Kylmäluoman retkeilyalueella.

Kalaharju 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee aivan metsäautotien vieressä harvaa mäntyä kasvavalla kankaalla. Aluskasvillisuus paikalla on varpua. Metsän kehitysluokka varttunut kasvatusmetsikkö.
Pyöreä tervahauta, jonka halssi on kaakossa. Haudan halkaisija on n. 10,5 m, vallin paksuus n. 2 m ja halssin pituus n. 2 m.

Kalaharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Harva mäntykangas, jossa aluskasvillisuutena varpuja. Metsän kehitysluokka varttunut kasvatusmetsä. Kohde sijaitsee n. 10 metsäautotiestä itään.
Matala ja pyöreä tervahauta, jonka halssi sijaitsee lounaiskulmassa. Haudan vallin ympärillä on kuoppia melko tasaisin välimatkoin. Haudan halkaisija on n. 13 m, vallin paksuus n. 3 m ja halssin pituus 11,7 m.

Vittulampi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Maasto on harva mäntymetsä avohakkuualueen laidassa Vittulammen etelärannalla. Mäntyjen ikä 60- 70 v, osa puista vanhempia. Aluskasvillisuutena kasvaa varpua. Paikalla on pyöreä tervahauta ja kaksi kiviröykkiötä. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Ulkukangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Mäntykangas hakkuualueen laidalla. Uudistuskypsämetsikkö, jossa aluskasvillisuutena kasvaa varpua.
Paikalla on kaksi suurta tervahautaa. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Nuolipuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Harva kangasmetsä, jossa aluskasvillisuus varpua. Kohde sijaitsee hiekkaterassilla pienen suon länsilaidalla varttuneessa kasvatusmetsässä.
Pyöreä tervahauta, jonka vallit melko matalat. Halssi sijaitsee haudan itälaidalla. Haudan halkaisija on 8,2 m, vallin paksuus 1,7 m ja halssi pituus 6,2 m.

Vantunlamminharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee avohakkuualueella.
Pyöreä tervahauta, halssi pohjoislaidalla. Puita ja risuja haudan päällä. Halkaisija 10 m. Ei syvää kuoppaa keskellä.

Harjala 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee tiheähkössä mäntymetsässä. Paikalla kasvaa myös siellä täällä koivuja. Metsän kehitysluokka nuori kasvatusmetsikkö. Puut hakattu ja alue aurattu 23 v. sitten
Pyöreän tervahaudan jäänteet. Halssi on sijainnut haudan pohjoislaidalla. Haudan länsipuolen yli menee kaksi kyntöuraa, jotka ovat tuhonneet puolet haudasta. Hiiltä on aurauksen jäljiltä nähtävissä siellä täällä. Haudan tuhoutuneisuuden vuoksi siitä ei saatu mittoja.

Hyötölampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Paikalla kasvaa tiheähkö uudistuskypsä kuusimetsikkö.
Pyöreä tervahauta, jossa kasvaa paljon kuusia. Halssi sijaitsee lounaassa ja sen pituus on n. 6 m. Haudan halkaisija on 12 m. Haudassa kasvavat puut ovat vähintään 100 v. vanhoja. Vieressä on sijainnut ilmeisesti kämppä, josta ei muuta jäljellä kuin tasaisempi kohta maastossa.

Väätäjänlehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee avohakkuualueen reunassa.
Pyöreä tervahauta, jonka halssi itälaidalla. Haudan halkaisija on 10 m, vallin paksuus n. 2 m ja halssin pituus 5m.

Rasinaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee pienen lammen/lammikon pohjoislaidalla jyrkähkön rinteen alapuolella. Paikalla kasvaa mäntymetsää, jossa joukossa on myös siellä täällä koivuja ja katajaa. Aluskasvillisuus on varpua ja sammalta. Metsän kehitysluokka nuori kasvatusmetsikkö.
Pyöreä tervahauta, jonka halssi etelässä. Haudan halkaisija n. 8 m, vallin paksuus n. 2 m ja halssin pituus n. 5m.

Tuohilampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Harva mäntykangas, jonka aluskasvillisuus on varpua. Metsän kehitysluokka on uudistuskypsä metsikkö.
Pyöreä ja matala tervahauta, jonka halssi lännessä. Haudan halkaisija on 12 m, vallin paksuus n. 3 m ja halssin pituus n. 10 m. Tervahaudan läheisyydessä on tervapirtin jäännös (alakohteena). Kohde sijaitsee Kylmäluoman retkeilyalueella.

Ulkuoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Ulkuojan koillisrannalla mäntykankaalla varttuneessa kasvatusmetsikössä. Aluskasvillisuutena kasvaa sammalta ja varpua.
Pyöreä isohko tervahauta, jonka halssi on hyvin nähtävissä. Halssi sijaitsee haudan lounaispuolella ja laskee Ulkuojaan. Haudan halkaisija on 14 m, vallien paksuus n. 3 m ja halssin pituus n. 6 m.

Jyrkänoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Kehitysluokka 30, puiden ikä 64. Harva mäntymetsä, aluskasvillisuus sammalta ja varpua. Haudan vieressä tehty harvennushakkuu 3 v. sitten.
Pyöreä tervahauta, halssi länsilaidalla. Halkaisija 12 m, halssin pituus 8 m ja vallien leveys n. 2 m.

Raato-oja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi tervahautaa sijaitsevat hiekkapohjaisella harjanteella suon etelälaidassa. Alueella kasvaa mäntyjä ja kuusia sekä katajaa. Aluskasvillisuus koostuu sammaleesta ja varvuista. Haudat sijaitsevat samalla harjanteella ja ne erottaa Raato-ojannotkosta toinen hiekkaharjanne. Hautojen halssit osoittavat siis harjanteiden väliin, jossa kulkee notko suolle päin (pohjoiseen). Metsän kehitysluokka on varttunut kasvatusmetsikkö.

Venäjänojansuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Venäjänojansuon eteläreunalla, kapealla hiekkaharjanteella. Harjanteella kasvaa mäntyjä ja koivuja. Aluskasvillisuus koostuu sammaleesta ja varvuista sekä runsaasta määrästä katajaa. Alueen kehitysluokka on varttunut kasvatusmetsikkö.
Kohde on pyöreä, matalavallinen tervahauta, jonka halssi osoittaa pohjoiseen. Tervahaudan keskellä ja pohjoisreunalla on eläinten polkuja. Vallin ulkopuolella on tasaisin välein kuoppia. Hautaa on mahdollisesti pienennetty joissain välissä. Haudan syvyys on n. 70-80 cm. Halkaisija on 12,5 m ja vallin paksuus 2,5 m. Halssin pituus on 8 m.

Älkynaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Pärjänälkyn alalounaisrinteellä hakkuuaukiolla. Aukiolla kasvaa pieniä kuusia ja mäntyjä, kanervaa, katajaa ja koivuntaimia. Aluskasvillisuus koostuu sammaleesta ja varvuista. Metsän kehitysluokka on taimikko.
Kohde on pyöreä, hyväkuntoinen tervahauta, jonka halssi osoittaa länteen. Halkaisija on 12 m ja vallin leveys on 2 m. Halssin pituus on 7 m. Tervahaudan syvyys 1,3 m. Halssin reunat on mahdollisesti tuettu kivillä. Alueen hakkuu on esimerkillisesti hoidettu. Muinaisjäännöksen pinta on säilynyt raivauksesta huolimatta koskemattomana ja jäljet on siivottu.

Teerensoidinmaa (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee mäntyä kasvavalla kankaalla suon laidassa. Aluskasvillisuutena on varpua ja sammalta. Metsän kehitysluokka on varttunut kehitysmetsikkö.
Paikalla sijaitsee iso, pyöreä ja syvä tervahauta, jonka halssi on kaakossa. Sen läheisyydessä on tervapirtin jäännös. Tiedot rakenteista on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Kaupinniemi (1000024782) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee harvassa mäntymetsässä avohakkuualueen laidalla. Aluskasvillisuutena kasvaa varpua ja sammalta. Metsän kehitysluokka on varttunut kasvatusmetsikkö.
Paikalla on pyöreä tervahauta ja siitä n. 35 m luoteeseen on tervapirtin jäännös, jonka yhdessä kulmassa kasvaa yli 100-vuotias mänty.

Hoikanvaara (1000024783) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee mäntykankaalla hakkuualueen etelälaidassa. Metsän kehitysluokka on uudistuskypsämetsikkö.
Paikalla on pyöreä tervahauta ja siitä noin 20 m lounaaseen on tervapirtin jäännös. Puuston perusteella sekä tervahauta että tervapirtti ovat yli 100 vuotta vanhoja.

Julmavaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee mäntyä, kuusta ja pieniä koivuja kasvavalla kankaalla pienten soistuneiden lampien koillislaidalla. Metsän kehitysluokka on varttunut kasvatusmetsikkö.
Paikalla on pyöreä halkaisijaltaan 18 m leveä tervahauta, jonka halssi on etelään. Halssin pituus on 8 m ja haudan vallien paksuus on 4 m. Hauta on melko matala.

Harjunalasenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee mäntykankaalla n. 67 m itään hiekkatieltä. Aluskasvillisuus koostuu sammaleesta ja varvuista. Metsän kehitysluokka on varttunut kasvatusmetsikkö.
Paikalla on pyöreä tervahauta ja tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Iso Tammalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Tasainen tuore kangas, jossa kasvaa pääosin mäntyä ja jonkun verran kuusta. Kohteet sijaitsevat kankaan pohjoislaidalla törmän yläpuolella.
Paikalla on kaksi tervahautaa.

Kaakkurilampi 2 (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee mäntykankaalla pienen hiekkaharjun päällä suon reunassa Kaakkurilammen luoteislaidalla. Metsän kehitysluokka on varttunut kasvatusmetsikkö.
Paikalla on pyöreä tervahauta ja todennäköisesti siihen liittyvä tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Välivaaranhyöteikkö 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Laajan matalahkon vaaran itärinne, tuoretta kangasta jos kasvaa mäntyä ja kuusta, maaperä hiesua.
Läpimitta vallia mukaan lukien 15 m, kuopan läpimitta 11 m ja syvyys 1,6 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus 6 m ja syvyys 2,3 m. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Välivaaranhyöteikkö 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Laajan matalahkon vaaran itärinne, tuoretta kangasta jos kasvaa mäntyjä ja kuusia, maaperä hiesu.
Kaksoistervahauta; läpimitta ulompi valli mukaan lukien 16 m, sisempi valli mukaan lukien 10, kuopan läpimitta 6 m ja syvyys 1,5 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus yli 10 m ja syvyys 2,2 m. Vallin päällä kasvaa kuusia.

Roninoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Vaaran itärinne, tuoretta kangasta jossa kasvaa mäntyjä, kuusia ja koivuja.
Paikalla on tervahauta ja tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Soidinsuo 1 (1000024791) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee soiden keskellä olevalla mäntykankaalla. Metsän kehitysluokka on varttunut kasvatusmetsikkö.
Paikalla on pyöreä tervahauta ja sen läheisyydessä tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Pöykiönniva (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Iijoen etelärannalla korkeammalla rantatörmällä. Paikalla kasvaa vanhaa kuusimetsää, jonka aluskasvillisuus koostuu varvuista ja sammaleesta. Metsän kehitysluokka on uudistuskypsämetsikkö.
Paikalla on pyöreä tervahauta ja sen läheisyydessä tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Virtamutka (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee hakkuuaukean ja Iijoen välisessä metsäsaarekkeessa. Paikalla kasvaa vanhaa kuusimetsää ja siellä täällä yksittäisiä koivuja. Aluskasvillisuus koostuu sammaleesta ja varvuista. Metsän kehitysluokka on uudistuskypsämetsikkö.
Paikalla on pyöreä tervahauta ja sen läheisyydessä tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Porrassuo (1000024794) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee kahden metsäautotien risteyksessä, jossa kasvaa tiheähköä kuusimetsää. Metsän kehitysluokka on varttunut kasvatusmetsikkö.
Paikalla on pyöreä tervahauta, jonka luoteispuoli on täysin tuhoutunut tienparannustöissä. Tuhoutuneissa kohdissa on nähtävissä paljon hiiltä.

Nimetönsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee hiekkakankaalla harvassa mäntytaimikossa. Aluskasvillisuus koostuu varvuista ja sammaleesta. Metsän kehitysluokka on nuori kasvatusmetsikkö.
Paikalla on pyöreä tervahauta ja siitä n. 40 m pohjoiseen on toinen hieman pienempi tervahauta. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Torvilampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee laajalla mäntyä kasvavalla hiekkaharjulla. Aluskasvillisuus koostuu varvuista ja sammaleesta. Metsän kehitysluokka on nuori kasvatusmetsikkö.
Paikalla on pyöreä ja melko syvä tervahauta, jonka halkaisija on 15 m. Vallit ovat matalat ja 2 m leveät. Halssi sijaitsee haudan itälaidalla ja sen pituus on 18 m. Tervahaudan ympäristössä on tuhkakasa ja erilaisia kaivantoja, jotka liittyvät haudan peittämiseen. Haudasta n. 100 m kaakkoon on toinen tervahauta Torvilampi 2.

Torvilampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee hiekkaharjun laidalla mäntyä kasvavalla kankaalla. Aluskasvillisuus koostuu varvuista ja sammaleesta. Metsän kehitysluokka on nuori kasvatusmetsikkö.
Paikalla on pyöreä ja melko syvä tervahauta, jota ympäröi kaksoisvalli. Haudan halkaisija on 17 m. Halssi sijaitsee luoteislaidalla ja sen pituus on 5 m. Hautaa on kaksoisvallin perusteella käytetty uudelleen. Tervahaudasta noin 100 m luoteeseen on toinen tervahauta Torvilampi 1.

Poika-Loukusan oja (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee hiekkapohjaisella mäntykankaalla Poika-Loukusan oja pohjoispuolella. Metsän kehitysluokka on varttunut kasvatusmetsikkö.
Paikalla on pyöreä tervahauta, jonka halkaisija on 19,5 m. Hautaa ympäröi kaksoisvallit, joiden paksuus on 4 m. Halssi sijaitsee haudan kaakkoislaidalla ja sen pituus on 8,5 m. Kaksoisvalleista päätellen hautaa on käytetty useamman kerran.

Niskavaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee mäntykankaalla suon reunassa. Metsän kehitysluokka on varttunut kasvatusmetsikkö.
Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on 19 m. Hautaa ympäröivät vallit ovat 4,5 m leveät ja jyrkkäreunaiset. Valleja on kaksi, joka viittaa siihen, että hautaa on käytetty useamman kerran. Halssi on haudan etelälaidalla ja sen pituus on 8 m.

Kaupinmutka 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee mäntykankaalla Kostonjoen itäpuolen terassin päällä. Metsän kehitysluokka on varttunut kasvatusmetsikkö.
Paikalla on syvä tervahauta, jonka halkaisija on 6,2 m. Tervahauta on sisäpuolelta hieman kolmionmuotoinen ja syvimmillään se on 1,8 m syvä. Vallit ovat melko matalat. Halssi on haudan lounaislaidalla ja sen pituus on 17 m. Lisäksi haudan lounais- ja koillispuolilla on syvät kaivannot.

Kivikkokummut (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kuusta ja mäntyä kasvavalla kankaalla pienen suon lounaisreunassa. Metsän kehitysluokka on uudistuskypsä metsä. Paikalla on kaksi tervahautaa ja kaksi tervapirtin jäännöstä. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Hyönaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iijoen Turvakonalusen ja Hyönsuon koillispään välisellä moreenimuodostumalla, Kylmäojaan laskevan puron pohjoispuolella, puronotkon varren tasanteella, sen reunalla, Kylmäojasta noin 350 m lounaaseen. Kohde sijaitsee mäntyä ja kuusta kasvavan terassin päällä. Vieressä on avohakkuualue. Metsän kehitysluokka on uudistuskypsämetsikkö.
Paikalla on pyöreä tervahauta, jonka halkaisija on 19,2 m ja vallien paksuus 4,2 m. Haudassa on mahdollisesti ollut tuplavallit, mikä viittaisi hautaa käytetyn useammin kuin kerran. Matalan vallin leveys on noin 4 m. Syvyys haudan keskeltä 1-1,5 m suhteessa valliin. Tervahaudan pohja viettää loivasti ja tasaisesti kohti keskustaa. Reunavallissa on kuoppia siellä täällä. Halssi osoittaa kaakkoon ja sen pituus on 7 m, leveys yläreunoista on 2,5 m ja pohjalta 0,5, syvyys suhteessa valliin 2 m. Haudan pohjalle tehdystä kairanpistosta todettiin hiiltä muttei huuhtoutumiskerrosta. Maaperä on hiekkamoreenia

Turvakonalus (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hauta sijaitsee Kylmäojan suussa olevasta Kylmäperästä noin 200 m luoteeseen ja vajaat sata metriä Turvakonaluksen suvannon rannasta lounaaseen. Hauta on matalan hiekkaharjanteen laella. Heti haudan koillisreunalta rinne laskee melko jyrkkänä rantaa kohti. Lounaassa maasto on melko tasaista, mutta soistunut notkelma erottaa harjanteen kauempana nousevasta rinteestä. Kohde sijaitsee aivan ulkoilupolun vieressä ja se on merkitty kyltillä. Paikalla kasvaa mäntyä ja kuusta. Metsän kehitysluokka on uudistuskypsämetsikkö.
Kohde on tervahauta, jossa on korkeat vallit. Vallien ulkopuolella on kuoppia siellä täällä. Haudan halkaisija on 15 m ja syvyys noin 1,5 m. Vallien paksuus on 2, 5 m ja ne ovat noin 80 cm koholla länsipuolisesta tasaisesta maan pinnasta. Vallimaiset reunat ja niiden ulkopuolella olevat ojamaiset kaivannot mukaan lukien koko rakenteen läpimitta on noin 20 m Halssi osoittaa koilliseen ja sen on 11 m pitkä. Halssin loppupään molemmin puolin on 2 x 4 m kokoinen ja 40 cm syvä kaivanto. Keskellä hautaa on suunnistusrasti ja sen luoteislaidan yli kulkee polku.

Soidinsuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee pienen ojan vieressä harvalla mäntykankaalla. Metsän kehitysluokka on varttunut kasvatusmetsikkö.
Paikalla on syvä tervahauta ja sen läheisyydessä tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty reksiterin alakohteet-välilehdelle.

Rajakangas (1000024811) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsätien eteläpuolella, aivan tien varrella, kaaran laella on osin maan päälle tehty tervahauta, jonka halkaisija on n. 12 m ja vallin korkeus n. 2 m. Hauta on ehjä.

Ylikorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta jonka halkaisija on n. 12 m. Hauta on ehjä.

Kurrinhauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta, halkaisija n. 12 m. Hauta on n. 20 m metsätieuran eteläpuolella. Kartalla haudan itäpuolelle merkitty polku on vaikeasti maastossa havaittavissa.

Yrttikallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on iso ja ehjä tervahauta, halkaisija on n. 23 m ja kuopan syvyys n. 3 m.

Kettuharju 1 (615010098) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Jongunjärven eteläpäästä n. 3 km etelään, Jaalankajoen länsipuolella. Pahasuon ympäröimän hiekkavan kangassaarekkeen koillisreunalla olevalla harjanteella on ainakin viisi matalaa kuoppaa, joiden halkaisija on n. 3 m ja syvyys n. 30 cm. Paikalla on myös kuoppia nuorempi tervahauta (Kettuharju 2).

Hietaluoma (Maarakenteet)
Jyrkkärinteinen harju pienen järven ja suon välissä. Harjun länsipää työntyy n. 100 m niemenä järveen. Puusto pääosin vanhoja mäntyjä (+ runsaasti keloja), lähempänä rantaa myös lehtipuita. Aluskasvillisuus puolukkaa ja sammalta.
Pienellä tasanteella harjun länsipäässä n. 10 m rannasta on kolme kuoppaa 15 x 6 m alalla.
kuoppa 1 : 1,5 x 1,3 m, syvyys 0,3 m: turve 10 cm, huuhtoutumiskerros 2 cm, nokimaakerros 12 cm
kuoppa 2: 2,5 x 1,3 m, syvyys 0,5 m; turve 5 cm, nokikerros 2 cm, huuhtoumiskerros 10 cm, hiilikerros 2 cm
kuoppa 3: 2,5 x 2,5 m, syvyys 0,7 m; turve 10 cm, huuhtoutumiskerros 10 cm, nokikerros 20-25 cm.
Kuoppien funktio ja ikä epäselvä. Huuhtoutumiskerroksen perusteella ikä on selvästi yli 100 vuotta.

Karkusuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Keskiaikainen; Yksittäinen tervahauta Pyhännän koilliskulmassa, Piiparintieltä koilliseen ja Kokkolantieltä (vt 28) pohjoiseen, Karkusuon luoteisreunassa, suohon työntyvän luode-kaakkosuuntaisen niemekkeen kärjen reunassa. Loukkukaarrontieltä paikalle on matkaa noin 300 m kaakkoon.
Tervahauta on pyöreähkö ja pohja on laakea. Sen halkaisija on noin 12 m ja syvyys noin 1 m. Juoksutuskuoppa on suon suuntaan, alarinteeseen. Kairanäytteessä tervahaudan puolella havaittiin hiiltä, muttei huuhtoutumiskerrosta. Maaperä on hiekkamoreenia. Tervahaudan kohdalla kasvaa tiheästi nuorta leppää sekä lisäksi koivua ja kuusta. Lähellä on suuria siirtolohkareita. Ympäristö on iältään vaihtelevaa männikköä.

Kämppäkangas (1000024835) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kämppäkankaalla, joka on noin 400 m pitkä ja sata metriä leveä, hieman ympäröivää soistunutta kangasta korkeampi ja kuivempi, itään laskeva harjanne. Tervahauta paikannettiin inventoinnissa 2013. Se on kankaan länsiosassa, korkeimman kumpareen laen itäreunalla. Ympärillä kasvaa nuorehkoa mäntyvaltaista metsää. Aluskasvillisuutena tervahaudan ympäristössä on varvikon lisäksi tiheää katajapensaikkoa. Noin 25 m tervahaudasta länteen kulkee metsäautotie. Sen varsilla on melko laajoja kaivantoja (ilmeisesti tien teossa käytettyjä hiekkakuoppia). Lisäksi lähempänä tervahautaa on joitakin vanhempia, jo umpeen kasvaneita kuoppia, joiden yhteys hautaan ei ole tiedossa.
Tervahaudan kuopan nykyinen sisähalkaisija on noin 6 m, ja syvyys 60–80 cm. Vallit ovat kuitenkin hyvin leveät, ja joillakin reunoilla, varsinkin etelässä, näkyy selvästi kaksi tai jopa kolme sisäkkäistä vallin harjaa. Näyttää siltä, että hautaa on käytetty useita kertoja ja pienennetty myöhemmillä käyttökerroilla. Suurimman haudan sisähalkaisija näyttää olleen noin 9 m. Halssi on alarinteen puolella idässä. Koko rakenteen halkaisija on noin 15 m. Kuopan länsirinteeseen tehdyssä koekuopassa oli heti turpeen alla vahva hiilikerros.
Kämppäkankaan nimellä maastokarttaan merkitty kuiva harjanne soiden välissä tarkastettiin inventoinnissa kokonaan, mutta kämpän tai muunkaan asumuksen jäännöksiä ei havaittu.

Maaselänsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Yksittäinen tervahauta sijaitsee Ison Pajusuon ja Maaselänsuon välisellä hiekkakankaalla. Se on pyöreähkö ja sen pohja on loivasti keskustaan viettävä. Halkaisija vallin ulkoreunoista mitattuna on 9 m ja maksimisyvyys suhteessa valliin on 1 m. Vallit ovat noin 2 m leveät. Juoksutuskuoppa on tielle päin, sen pituus on 2 m, leveys 1 m ja syvyys 1 m. Kairanäytteessä tervahaudan puolella havaittiin hiiltä,muttei huuhtoutumiskerrosta. Maaperä on hiekkaa ja ympäristö kasvaa nuorta mäntyä ja kuusta.

Kolijärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Loivasti länteen viettävä rinne Kolijärven itäpuolella Kolijärven ja Saunajärven välisellä kannaksella. Mäntyvaltainen havumetsä (varttunut kasvatusmetsä). Aluskasvillisuus varpuja ja sammalta.
Kohde sijaitsee n. 60 m Kolijärvestä itään. Kaksoishauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 22 m, sisempi valli mukaan lukien 17 m; kuopan läpimitta 12 m ja syvyys 1,8 m. Halssi suuntautuu länteen, pituus 8 m ja syvyys 1,8 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri ikäisiä mäntyjä.

Sammakkolampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Itäkaakko-länsiluodesuuntaisen harjun itäpää, harjun etelälaita, kosteahko alue pienen lammen länsipuolella. Hyvin rehevä kuusivaltainen sekametsä (mm. kasvaa tuomea), rehevä aluskasvillisuus (sudenmarja).
Kohde sijaitsee matalalla kohoamalla kosteikossa; kaksoistervahauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 14 m, sisempi valli mukaan lukien 11 m; kuopan läpimitta 8 m ja syvyys 0,8 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus 5 m ja syvyys 1,4 m. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Pieni Pylkönsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä matala hiekkaharjanne. Rehevähkö sekametsä, aluskasvillisuus mustikkaa, puolukkaa, katajaa ja sammalta.
Paikalla on tervahauta ja tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle. Kohteen läpimitta valli mukaan lukien 11 m, kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 0,8 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 8 m ja syvyys 1,9 m. Tervahaudan päällä kasvaa n. 50 vuotaita mäntyjä, vallin päällä muutama vanha kanto.

Tuoremaa (1000024851) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kaakko-luodesuuntaisen soraharjanteen pohjoispää laajan suoalueen keskellä. Mäntyvaltainen havumetsä, aluskasvillisuus varpuja ja sammalta.
Paikalla on kaksoistervahauta ja mahdollinen tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alankohteet-välilehdelle.

Kauha-aho (Työ- ja valmistuspaikat)
Pienen keskellä suoaluetta olevan mäen loiva pohjoisrinne, tasanne alarinteellä. Mäntyvaltainen sekametsä, rehevä aluskasvillisuus.
Kohteen läpimitta valli mukaan lukien 11 m, kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus 6 m ja syvyys 1,5 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri-ikäisiä mäntyjä ja kuusia.

Hirvasmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Matala kangas suoalueen keskellä, loiva kaakkoisrinne. Alue avohakattu ja äestetty, kasvaa taimikkoa.
Paikalla on suuri tervahauta ja sen läheisyydessä mahdollinen tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Koskipalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Tasanne jokitörmän yläpuolella Korpijoen länsipuolella; rehevähkö sekametsä, aluskasvillisuus mustikkaa, puolukkaa ja sammalta.
Kohteen läpimitta valli mukaan lukien 14 m, kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 1,4 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen, pituus 7 m ja syvyys 2,2 m. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä, kuopassa eri-ikäisiä lehti- ja havupuita.
2022: Kohteen todettiin syksyllä olevan muinaisjäännösrekisterin kuvauksen mukainen. Vuoden 2011 inventoinnissa ilmoitettu koordinaattipiste (N 7280470 E 474253) osuu tervahaudan ulkopuolelle. Tervahauta näkyy hyvin rinnevarjosteessa. Sen perusteella tervahaudan keskipiste on pari metriä luoteeseen muinaisjäännösrekisterissä olevasta koordinaattipisteestä, joka siis on riittävän tarkka. Kohteen muinaisjäännösrekisterissä oleva rajaus on kuitenkin suppea ulottuen luoteessa vain juuri ja juuri tervahaudan reunavallin ulkoreunaan. Rajausta on jonkin verran laajennettu.

Aarniharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Pieni matala kangas suoalueen keskellä n. 300 m Korpijoesta länteen; rehevää havumetsää. Pohjoisosassa on vanha maatila rakennuksineen, mäen laella ja itäpuolella pakettipeltoja.
Kohteen läpimitta valli mukaan lukien on 11 m, kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 1,1 m. Halssi suuntautuu länteen, pituus 5 m ja syvyys 1,9 m. Halssin kohdalla haudan ulkoseinämä on kylmämuurattu isoilla kivillä. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri-ikäisiä lehti- ja havupuita.
2022: Tervahauta oli vuoden 2011 (Schulz) kuvauksen mukaisessa kunnossa.

Perikangas (1000024858) (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimän laajan kankaan loiva etelärinne. Alue on avohakattu ja muokattu; n. 2 m korkeaa taimikkoa.
Kohteen läpimitta valli mukaan lukien 13 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 4 m ja syvyys 1,8 m.
2022: Kohde on ennallaan. Halssin syvyys alle metrin mutta tervahaudan muoto helposti havaittavissa.

Kärkönselkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kaakko-luodesuuntainen harjujakso, jonka laella on runsaasti kiviä; rinteillä soraa ja hiekkaa. Harju sijaitsee keskellä laajaa suoaluetta. Sen koillispuolella on turvetuotantoalueita. Mäntyvaltainen havumetsä; varttunutta kasvatusmetsää.
Kohde sijaitsee loivasti pohjoiseen vietävällä rinteellä lähellä suon laitaa. Paikalla on kaksoistervahauta ja sen läheisyydessä tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Kärkönselkä 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kaakko-luodesuuntainen harjujakso, jonka laella on runsaasti kiviä; rinteillä soraa ja hiekkaa. Harju sijaitsee keskellä laajaa suoaluetta. Sen pohjoispuolella on turvetuotantoalueita. Mäntyvaltaista havumetsää, aluskasvillisuus puolukkaa ja sammalta.
Kohde sijaitsee harjun etelärinteellä. Paikalla on kaksoistervahauta ja sen läheisyydessä mahdollinen tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Jakoahot (Työ- ja valmistuspaikat)
Matala mäki suoalueen keskellä, maaperä soraa. Mäntyvaltainen havumetsä, aluskasvillisuus puolukkaa ja sammalta.
Kohde sijaitsee mäen luoteisrinteellä ojan kaakkoispuolella. Paikalla on kaksoishauta ja sen läheisyydessä mahdollinen tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Kivilampi (1000024863) (Työ- ja valmistuspaikat)
Matala mäki suoalueen kesken Kivilammen kaakkoispuolella. Mäntyvaltainen sekametsä, alarinteet soistuneet. Eteläpuolella on laaja turvetuotantoalue.
Kohde sijaitsee mäen loivalla länsirinteellä, läpimitta valli mukaan lukien 14 m, kuopan läpimitta 8,5 m ja syvyys 1,3 m. Halssi suuntautuu länteen, pituus 6 m ja syvyys 1,7 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri-ikäisiä havupuita.

Sammakkolampi 2 (1000024864) (Työ- ja valmistuspaikat)
Pieni mäki laajan suoalueen pohjoispuolella ja vaaran eteläpuolella. Rehevää sekametsää, aluskasvillisuus mustikkaa, puolukkaa ja sammalta.
Paikalla on suuri tervahauta ja sen läheisyydessä mahdollinen tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Kettuharju 2 (1000024865) (Työ- ja valmistuspaikat)
Matala kaakko-luodesuuntainen matala hiekkaharjanne suoalueen keskellä. Kuivaa mäntykangasta, laidoilla rehevämpi sekametsä.
Kohde sijaitsee harjanteen luoteislaidalla. Paikalla on tervahauta ja sen läheisyydessä mahdollinen tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Hyötysaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Vaara-alueen pohjoisosassa oleva loivasti luoteeseen viettävä rinne soistuneen alueen keskellä. Alue on avohakattu.
Kaksoishauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 12 m, sisempi valli mukaan lukien 9 m, kuopan läpimitta 6 m ja syvyys 0,8 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen, pituus 4 m ja syvyys 1,7 m.

Mainionkankaat (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee matalalla, soiden ympäröimällä kankaalla, pienen Pajusuon ja Kajaani – Pyhäntä-rajan lounaispuolella, tiestä noin 150 m etäisyydellä. Itämäentieltä kohteelle on matkaa noin 400 m länteen. Tervahauta on pyöreähkö ja pohja on loivasti keskustaan viettävä. Halkaisija vallin ulkoreunoista mitattuna on 9 m ja maksimisyvyys suhteessa valliin on 1,2 m. Vallit ovat noin 3 m leveät. Juoksutuskuoppa on alarinteeseen, kaakon suuntaan. Sen pituus on 3 m, leveys 1 m ja syvyys 1 m. Kairanäytteessä tervahaudan puolella havaittiin hiiltä, muttei huuhtoutumiskerrosta. Maaperä on hiekkaa ja ympäristö kasvaa eri-ikäistä mäntyä.

Isolehto (1000024871) (Kulkuväylät)
Vaaran loiva etelärinne soistuneen alueen pohjoispuolella, paikallistien varrella. Rehevähkö havumetsä.
Noin 70 cm paksu vanha petäjä, johon on tehty useita pilkkoja ja koloja. Pohjoispuolella on 30 cm korkea ja 6 cm leveä pilkka, jossa on 5-6 neliönmuotoista kuvioita; lounaispuolella on n. 40 x 20 cm kokoinen pilkka, jossa on kirjaimet MT ja IN ja geometrinen kuvio, sen vieressä pieni pilkka jossa neliönmuotoisia kuvia, itäpuolella on pilkka, jossa on epäselviä merkkejä ja länsipuolella pieni pilkka jossa kirjaimet AI. Puu on kasvanut pilkkojen tekemisen jälkeen ainakin 7 cm.
Merkkipuu, ikä selvästi yli 100 vuotta.

Kumpulanlampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maasto on laajan harjujakson pohjoislaita, tasanne hiekkaharjanteen ja lammen välissä. Kuivaa mäntykangasta; tasanteella kasvaa myös koivuja, aluskasvillisuus varpuja, katajaa ja sammalta.
Tervahaudan läpimitta valli mukaan lukien 12 m, kuopan läpimitta 8 m ja syvyys 1,4 m, vallin korkeus 0,9 m. Vallin päällä kasvaa yli 60 v. mäntyjä. Halssi suuntautuu länteen, pituus 6 m ja syvyys 1,8 m.

Kumpulanlampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Leveän pintamuodoltaan vaihtelevan harjun pohjoislaita, hiekkainen tasanne lammen lounaispuolella. Kuivahko mäntykangas, jossa kasvaa joitakin kuusia. Aluskasvillisuus puolukkaa ja sammalta.
Paikalla on hiilimiilu ja sen läheisyydessä rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Rentolankangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tervahauta on Siikalatvan (ent. Kestilän) kunnan kaakkoisosass,a Loukkukaarrontieltä 200 m itään ja Pyhännän rajasta 300 m pohjoiseen. Tervahauta sijaitsee Ylimmäisen Matilannevan lounaispuolella, kallioisella ja osin lohkareisella moreenialueella, jossa on paikoin hiekkamuodostumia, kuten tervahaudan sijaintipaikalla, ojitettujen soiden ympäröimällä alueella.
Tervahauta on pyöreähkö ja sen pohja viettää selvästi keskustaan. Sen halkaisija on vallin ulkoreunoista mitattuna 16 m ja maksimisyvyys suhteessa valliin on 2 m. Pitkänomainen juoksutuskuoppa on koilliseen ja sen pituus on 5 m ja leveys 2 m. Kairanäytteessä tervahaudan puolella havaittiin hiiltä, muttei huuhtoutumiskerrosta. Tervahaudalla olevasta kannosta laskettiin 130 vuosilustoa. Maaperä on hiekkaa ja ympäristö kasvaa nuorta mäntyä ja kuusta. Tervahaudasta noin 50 m pohjoiseen on samalla hiekkaharjanteella kiveys, 1x1x0,5 m, joka on osin hajonnut. Kyse on todennäköisesti tervasaunasta eli tervapirtistä jäljellä oleva tulisijan jäännöksestä (7121409/487392, 7124392/ 3487559).

Lummelampi (1000024877) (Työ- ja valmistuspaikat)
Leveän pintamuodoltaan vaihtelevan harjun etelälaita, maaperä hiekkaa. Kuiva mäntykangas, aluskasvillisuus puolukkaa ja sammalta.
Kohteen läpimitta valli mukaan lukien 16 m, kuopan läpimitta 10 m ja syvyys 1,3 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 5 m ja syvyys 2,1 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa n. 60 vuotiaita mäntyjä.

Kiviharju 1 (1000024879) (Työ- ja valmistuspaikat)
Leveän pintamuodoltaan vaihtelevan harjun etelälaita, maaperä hiekkaa. Kuiva mäntykangas, aluskasvillisuus puolukkaa ja sammalta.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 17 m, kuopan läpimitta 11 m ja syvyys 1,6 m. Halssi suuntautuu etelään, pituus 8 m ja syvyys 2,3 m. Kuopassa ja vallin päällä kasvaa eri-ikäisiä mäntyjä.

Kiviharju 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Mäen loivaa pohjoisrinne laajan harjujakson ja kapean suokaistaleen eteläpuolella. Kuivahkoa mäntykangasta, jossa kasvaa jonkun verran nuoria kuusia, aluskasvillisuus varpuja, katajaa ja sammalta.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 15 m, kuopan läpimitta 10 m ja syvyys 1,3 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 4 m ja syvyys 2,2 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri-ikäisiä mäntyjä.

Niemilehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Vaaran loiva etelänpuoleinen alarinne laajan suoalueen pohjoispuolella; rehevä sekametsä, aluskasvillisuus mustikkaa, puolukkaa ja sammalta
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 11 m, kuopanläpimitta 8 m ja syvyys 0,8 m. Halssi suuntautuu etelään, pituus 5 m ja syvyys 1,7 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri ikäisiä havu- ja lehtipuita.

Kettulankangas (1000024882) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, tervapirtin jäännökset sekä kuoppajäännös sijaitsevat Siikalatvan (ent. Kestilän kunnan) kaakkoisosassa, Kettulankankaan koilliseen viettävällä, suohon rajautuvalla rinteellä, törmän päällä. Maaperä muinaisjäännösten kohdalla on hiekkaa, ylempänä rinteessä on kivikkoa. Puusto on pääasiassa mäntyä, tervahaudan kohdalla myös koivua.
Tervahauta on hyvin säilynyt ja halkaisijaltaan n. 15 m. Sen halssi on pohjoiseen.
Tervahaudasta noin 30 m länteen, törmän päällä on tervapirtin jäännökset. Paikalla erottuu selvästi noin 3 x 3 m:n suuruinen neliön muotoinen maapenkki, jonka luoteiskulmassa on kiuas. Kiukaan halkaisija on noin 2 m, korkeus noin 50 cm.
Noin 29 m eteläkaakkoon tervahaudasta on kuoppa, jonka leveys 2,5 m ja syvyys 70 cm). Kuopan funktiosta ei ole tietoa.
Kohde on kokonaisuudessaan hyvin säilynyt ja edustava.

Patalikonsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Laajan suoalueen keskellä sijaitsevan pienen matalan harjanteen loiva kaakkoisrinne, maaperä kivikkoista moreenia, rehevä sekametsä.
Paikalla on suurehko tervahauta ja sen läheisyydessä mahdollinen tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Karsikkovaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Pienen vaaran loiva koillisrinne, vaara sijaitsee järven ja laajan suoalueen välissä. Rinne on avohakattu, haudan kohdalla on pieni kuvio, jossa kasvaa sekametsä.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 12 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 0,8 m; vallin korkeus on 0,4 m, vallin ulkopuolella on kaivanto. Halssi suuntautuu itään, pituus 4 m ja syvyys 1,9 m. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä havu- ja lehtipuita.

Honkavaara (1000024885) (Työ- ja valmistuspaikat)
Vaaran loiva etelärinne laajan suoalueen pohjoispuolella; alue on avohakattu ja muokattu.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 13 m, kuopan läpimitta 8 m ja syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 5 m ja syvyys 2,3. Vallilla kantoja, joilla on yli 160 lustoa.

Halosensalmi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Laajan vaaraan lounaislaidalla olevan pienen mäen etelärinne, puron pohjoispuolella. Rehevähkö sekametsä, aluskasvillisuus mustikkaa, puolukkaa ja sammalta.
Kaksoishauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 20 m, sisempi valli mukaan lukien 15 m, kuopan läpimitta 12 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu länteen, pituus 7 m ja syvyys 2,1 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa isoja havu- ja lehtipuita.

Kalettomanlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Matala pieni mäki laajan kankaan koillispuolella ja suoalueen länsipuolella. Alue on osittain avohakattu ja muokattu, korkeimmissa paikoissa kasvaa isoja mäntyjä, muualla kitupuustoa.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 16 m, kuopan läpimitta10 m ja syvyys 0,7 m. halssi suuntautuu itään, pituus 9 m ja syvyys1,7 m. Kuopassa kasvaa eri-ikäisiä havu- ja lehtipuita; valli on muokkauksessa osittain tuhoutunut.

Pyörätienkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Siiaklatvan (ent. Kestilän) kunnan kaakkososassa, 20 m Pyhännän rajalta pohjoiseen. Paikka on kivikkoista hiekkakangasta, lounaiseen viettävää rin-nettä. Paikalla on kiviseen maaperään tehty tervahauta, halkaisijaltaan noin 15 m. Halssi on lounaaseen.
Tervahaudan kohdalla on täysikasvuisia mäntyjä ja muutamia nuoria kuusia ja koivuja, ympäristö on maapohjaltaan äestettyä nuorta mäntytaimikkoa. Metsän-hoitotoimenpiteet eivät ole turmelleet tervahautaa.
Lähiympäristöstä ei todettu tervapirtin jäännöksiä. Aluetta on äestetty, jonka yhteydessä mahdolliset jäännökset ovat voineet tuhoutua ati niitä ei ole voitu havaita taimikossa.

Välikangas 2 (1000024890) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kapea etelä-pohjoissuuntainen kannas kahden kankaan välissä, sen itä- ja länsipuolella on kapeat suokaistaleet. Kuiva mäntykangasta; nuorta kasvatusmetsää. Maanpinta on paikoitellen kulunut.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 16 m, kuopan läpimitta 10 m ja syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 7 m ja syvyys 2,1 m. Haudan päällä kasvaa nuoria mäntyjä ja kuusia.

Vihantaselkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kaakko-luodesuuntaisen harjanteen loiva läntinen alarinne pienen suon ja puron itäpuolella. Alue on avohakattu ja muokattu.
Kohteen läpimitta valli mukaan lukien 16 m, kuopan läpimitta 11 m ja syvyys 1,5 m. Halssi suuntautuu länteen, pituus 7 m ja syvyys 2,4 m. Haudan ympärille on jätetty noin metrin korkeita kantoja. Tervahaudan kuoppaan on tuotu erilaisia jätteitä.

Loukkukaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Siikalatvan (ent. Kestilän) kunnan kaakkoisosassa, Loukkukaarto -nimisen moreeniharjanteen lounaaseen viettävällä rinteellä. Tervahaudan halkaisija on noin 17 m, jonka halssi on länsilounaaseen. Sen vaiheilla on muutaman kymmenen vuoden ikäistä mäntyä sekä nuorempaa koivua ja kuusta. Tervahauta on melko hyvin säilynyt, mutta siinä on runsaasti vanhoja sekä edelleen käytössä olevia ketunkoloja.
Lähiympäristöstä ei inventoinnissa 2013 etsinnöistä huolimatta löytynyt tervapirtin jäännöksiä.
Kohde on merkitty Maanmittauslaitoksen karttapohjalle

Vihantaselkä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kaakko-luodesuuntaisen harjanteen kaakkoisrinne suokaistaleen länsipuolella. Alueella kasvaa n. 2,5 m korkeaa mäntytaimikkoa, maaperä on muokattu.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 15 m, kuopan läpimitta 8 m ja syvyys 1,2 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 5 m ja syvyys 1,6 m.

Pesiönvaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maasto on laajan vaaran länsirinne, kivikkoinen; osa ympäristöstä on avohakattu, kohteen lähellä on harvaa mäntymetsää, jossa kasvaa joitakin koivuja.
Kaksoishauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 18 m, sisempi valli mukaan lukien 13 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu länteen, metsätie on katkaisut sen länsipään, pituus yli 4 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri-ikäisiä havu- ja lehtipuita.

Pesiönvaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Laajan vaaran länsirinne puron pohjoispuolella. Maaperä soraa, osittain kivikkoa. Alue on avohakattu ja muokattu. Kohteen ympärille on jätetty säästöpuuryhmä.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 15 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 1,5 m. Halssi suuntautuu etelälounaaseen, pituus 6 m ja syvyys 2,1 m.

Pesiönvaara 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Laajan vaaran lakialue; alue on avohakattu, inventointihetkenä ei vielä muokattu. Maaperä on soraa.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 15 m, kuopan läpimitta 11 m ja syvyys 0,9 m, halssi suuntautuu itään, pituus 4 m ja syvyys 1,6 m. Kohteen ympärille on jätetty noin metrin korkeita kantoja.

Palokangas (1000024898) (Työ- ja valmistuspaikat)
Laajan vaaran itärinne suokaistaleen lounaispuolella. Alue on avohakattu. Maaperä hienoa soraa.
Kaksoishauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 15 m, sisempi valli mukaan lukien 11 m, kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 0,6 m. Halssi suuntautuu itään pituus 4 m ja syvyys 1,6 m. Haudan ympärille on jätetty noin metrin pituisia kantoja.

Laajan vaaran etelärinne, n. 200 m Iso-Pesiöjärvestä pohjoiseen; maaperä on soraa/kivikkoa. Ympäristö on avohakattu, kohteen ympärillä on jätetty säästöpuuryhmä.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 15 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 0,6 m. Halssi suuntautuu etelään, pituus 10 m ja syvyys 1,6 m. Haudan pohjoisreuna on tienleikkauksen takia tuhoutunut.

Korpisenvaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Matala pieni mäki vaaran eteläpuolella ja soistuneen alueen itäpuolella. Rehevähkö havumetsä, aluskasvillisuus mustikkaa, puolukkaa ja sammalta.
Paikalla on tervahauta ja sen läheisyydessä mahdollinen tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Taivalkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Soistuneen alueen keskellä sijaitsevan harjanteen lakialue. Alue on avohakattu ja muokattu.
Paikalla on kaksoishauta ja sen läheisyydessä mahdollinen tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Niittysuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Pieni matala mäki suoalueen keskellä laajan harjanteen länsipuolella. Rehevähkö melko nuori sekametsä, aluskasvillisuus mustikkaa, katajaa ja sammalta.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 10 m, kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 0,8 m. Halssi suuntautuu itäkaakkoon, pituus 5 m ja syvyys 1,8 m. Vallin päällä kasvaa nuoria puita.

Vihantaselkä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Laajan kaakko-luodesuuntaisen harjanteen loiva koillisrinne suon eteläpuolella. Kuivahko mäntykangas (nuorta kasvatusmetsää), aluskasvillisuus mustikkaa, puolukkaa, katajaa ja sammalta.
Todennäköisesti kaksoishauta, valli on hyvin leveä, varsinaista kaksoisvallia ei havaittavissa. Läpimitta valli mukaan lukien 18 m, kuopan läpimitta 10 m ja syvyys 0,8 m. Halssi suuntautuu itäkaakkoon, pituus 5 m ja syvyys 1,8 m.

Raasakka-aho (Työ- ja valmistuspaikat)
Kankaan soistunut itäinen alarinne suon länsipuolella; rehevä sekametsä ja aluskasvillisuus mm. juolukkaa ja suopursua.
Kaksoishauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 14 m, sisempi valli mukaan lukien 12 m, kuopan läpimitta 8 m ja syvyys 1,1 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 7 m ja syvyys 1,9 m. Hauta on tiheän eri-ikäisen puuston peittämä.

Sosinoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Puron varsi kahden vaaran välissä; terassi törmän eteläpuolella; vanhaa metsää (suojelualue).
Kohteesta otettiin vain sijaintitiedot ja karkeasti mitat. Läpimitta n. 15 m, halssi suuntautuu luoteeseen.

Sosinoja 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Purolaakso kahden vaaran välissä; tasanne törmän yläpuolella puron luoteispuolella. Vanhaa metsää (pääosin mäntyjä ja kuusia), rehevä aluskasvillisuus.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 9 m, kuopan läpimitta 5 m ja syvyys 1,3 m, vallin korkeus 0,9 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 3,5 m ja syvyys 1,8 m. Vallin päällä kasvaa vanhoja mäntyjä.

Hautamaa 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä pieni matala mäki vaara-alueen länsipuolella; alue on avohakattu ja muokattu; inventointihetkellä alueella oli n. 2 m korkea mäntytaimikko.
Paikalla on suuri tervahauta ja sen läheisyydessä mahdollinen tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Näätävaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Vaaran lakialue, loiva koillisrinne suon eteläpuolella, mäntyvaltainen havumetsä (varttunutta kasvatusmetsää). Aluskasvillisuus puolukkaa ja sammalta.
Paikalla on kaksi vierekkäin olevaa tervahautaa ja niiden läheisyydessä (noin 40 metrin etäisyydellä) rakennuksen jäännös. Tiedot rakenteista on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle. Vuoden 2020 tarkastuksessa kohde oli ennallaan.

Pisamovaara (Kivirakenteet)
Vaaran loiva lounainen alarinne pienen suon länsipuolella, kuivaa mäntykangasta; alue kohteiden ympärillä on avohakattu.
Paikalla on tervahauta ja sen läheisyydessä mahdollinen tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Ruunakangas 1 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Laaja pintamuodoltaan vaihteleva kangas Poikavaaran ja Siikavaaran liepeillä. Alueella on runsaasti kalliopaljastumia; rehevähköä havumetsää, paikoitellen kasvaa haapaa ja koivua.
Kohde sijaitsee pienellä kalliopaljastumalla kankaan etelärinteellä. Sen korkeimmalla kohdalla on louhittu pystysuora kuilu (mitat yläpäässä 2,5 x 2,2 m, syvyys n. 3,5 m). Kuilun alapuolella on noin 0,9-1,5 m korkea louhinta-alue, joka ulottuu n 2 m itään ja koilliseen se jonkun verran 0,5-1 m länteen ja pohjoiseen (pohjoinen alue on sortuman peitossa). Kokonaissyvyys kuilun kohdalla on 4,7 m. Kaivoksen pohjassa on irtonaista kiviainesta, osa ehkä louhintajätettä ja osa sortumaa. Kivien välissä on runsaasti orgaanista ainetta ja ilmeisesti (hajun perusteella) piennisäkkäiden raatoja; eläinten luita ei havaittu. Mahdolliset jäänteet malmisuonista on louhinta-alueen itäpäässä (10-20 cm vahva tumma juova). Seinät ja kivet ovat vihreät - melko värittömän levän peitossa, lähempänä kuilua kasvaa myös sammalta.
Kuilun yläosassa on melko lahonnut hirsinen tukikehikko, joka on sammalen peitossa. Kuilussa on vanhat puiset tikkaat, melko lahonneet, ne ovat mahdollisesti laitettu sinne, kun muutama vuosikymmen sitten nostettiin poronraato kaivoksesta (tiedonanto Pekka Niemi). Sen jälkeen kuilu ympäröitiin piikkilanka-aidalla, joka oli nyt jo sortunut. Kalliopaljastuman luoteispuolella on iso louhintakasa, joka on suurimaksi osaksi kasvillisuuden peitossa.

Koivulehto 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tasainen kangas laajan vaaran koillispuolella. Mäntyvaltainen tuorehko kangas. Osa alueesta on avohakattu.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 17 m, kuopan läpimitta 12 m ja syvyys 1,1 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus 4 m ja syvyys 1,9 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa nuoria mäntyjä ja koivuja.

Koivulehto 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tasainen kangas laajan vaaran koillispuolella. Mäntyvaltainen tuoreehko kangas. Osa alueesta on avohakattu.
Kohteen läpimitta valli mukaan lukien 15 m, kuopan läpimitta 12 m ja syvyys 1,1 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, sen kohdalla on jälkeenpäin kaivettu (kellari?)kuoppa, mitat 4 x 2,5 m, syvyys 2 m; seinät olivat laudoilla tuettu, niistä on pieni osa säilynyt. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Maksakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Tasainen kangas laajan vaaran koillispuolella. Mäntyvaltainen tuoreehko kangas. Osa alueesta on avohakattu.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 8 m, kuopan läpimitta 4 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu luoteeseen, pituus 3,5 m ja syvyys 1,7 m.

Tautilehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Matala kangas suoalueen keskellä; mäntyvaltaista havumetsää, aluskasvillisuus puolukkaa, kanervaa ja sammalta.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 13 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 0,7 m, vallin korkeus 1,1 m. Halssi suuntautuu itään, pituus 7 m ja syvyys 1,8 m. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Jylhävaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Vaaran loiva lounaisrinne lakialueen tuntumassa; alue on avohakattu ja muokattu. Haudan ympärille on jätetty säästöpuuryhmä.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 15 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 1,1 m. Halssi suuntautuu länteen, pituus 5,5 m ja syvyys 1,9 m. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä havu- ja lehtipuita.

Iso Teerivaara (Kivirakenteet)
Vaaran koillisrinne melko jyrkkärinteisen purolaakson pohjoispuolella, rehevä sekametsä, aluskasvillisuus mustikkaa, puolukkaa, katajaa ja sammalta.
Paikalla on suuri tervahauta ja siitä noin 30 - 40 meriä pohjoisluoteeseen on mahdollinen tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle. Tervahaudasta noin 25 metriä on - tai ainakin vielä 2012 oli - harmaantunut kelo, jonka kyljessä olevassa pilkassa on vinoneliön muotoinen kaiverrus.

Suoperänvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Tasainen alue vaaran luoteispuolella kahden suon välissä. Rehevähkö sekametsä, aluskasvillisuus mustikkaa, puolukkaa ja sammalta.
Paikalla on tervahauta ja sen läheisyydessä mahdollinen tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Virsulampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä pieni harjanne vaaran lakialueella lammen pohjoispuolella. Alue on avohakattu, haudan kohdalla on säästöpuuryhmä.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 11m kuopan läpimitta 7 m, vallin korkeus 1 m. Halssi suuntautuu etelään, pituus 3 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa isoja kuusia ja koivuja.

Vuorisaari (1000024924) (Työ- ja valmistuspaikat)
Suoalueen keskellä sijaitsevan mäen loiva koillisrinne. Alue on laajalti avohakattu ja muokattu, haudan ympärille on jätetty säästöpuuryhmä. Maaperä hienoa soraa.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 16 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 1,3 m, vallin korkeus 0,8-1,2 m. Halssi suuntautuu luoteeseen, pituus 3,5 m ja syvyys 2,2m.

Viitala (1000024925) (Työ- ja valmistuspaikat)
Suoalueen keskellä olevan harjanteen jyrkkä länsirinne. Rinne on suurimaksi osaksi hakattu ja muokattu ja 3-6 m korkean taimikon peitossa.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 14 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 1,2 m. Halssi suuntautuu länteen pituus 3,5 m ja syvyys 2 m. Hauta on tiheän puuston peittämä.

Pyöriäsuo (1000024926) (Työ- ja valmistuspaikat)
Itä-länsisuuntaisen matalan harjujakson etelälaita suon pohjoispuolella. Kuivahko mäntykangas (varttunutta kasvatusmetsää).
Kaksoishauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 21 m, sisempi valli mukaan lukien 16 m, kuopan läpimitta 12 m ja syvyys 1,3 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 7 m ja syvyys 1,9 m. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä havu- ja lehtipuita.

Korentovaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Painauma kahden mäen välissä, soistunut; rehevä sekametsä ja aluskasvillisuus.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 16 m, kuopan läpimitta 10 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu luoteeseen, pituus 4,5 m ja syvyys 2,3 m. Hauta on tiheän puuston peitossa, osa puista on yli 100 vuotta vanhaa.

Ruunakangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Laajan kankaan pohjoislaita Korpijoen itäpuolella. Vaihtelevat pinnanmuodot, alueella esiintyy korkeita kalliopaljastumia ja soistuneita painaumia.
Kohteen läpimitta valli mukaan lukien 16 m, kuopan läpimitta 11 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 6,5 m ja syvyys 1,7 m. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä (ikä yli 100 v.) kuopassa myös nuoria lehtipuita.

Kalettomankangas (1000024930) (Työ- ja valmistuspaikat)
Soistuneen purolaakson rantavyöhyke kahden vaaran välissä; hiekkainen tasanne puron pohjoispuolella, kuivahkoa mäntykangasta.
Hauta on rinteeseen kaivettu, läpimitta valli mukaan lukien 18 m, kuopan läpimitta 12 m ja syvyys 1,4 m. Halssi suuntautuu eteläkaakkoon, pituus 3 m ja syvyys 2,4 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa isoja mäntyjä.

Törmälä SE (Maarakenteet)
Tuntematon ajoitus; Siuruanjoen itärannasta noin 350 m itään ja Tannilaan johtavalta maantieltä noin 250 m kaakkoon on kaksi maa-/pyyntikuoppaa noin 10 m päässä toisistaan (kuopat 1-2). Kuoppien halkaisija on 3 ja 3,5 metriä ja syvyys 40 ja 60 cm. Samaisen kankaan pohjoislaidalta, arviolta puolenkymmentä metriä laajan pienen hiekkakuopan – ilmeisesti maaperäntarkastusta varten tehty – itälaidalta tavattiin yksi kvartsi-iskos (löytökohta 4). Mitään muita asuinpaikkaan liittyviä löytöjä tai maavärmäymiä ei paikalla kuitenkaan havaittu. Tämän itä-/koillispuolella tavattiin yksi epämääräinen kuopanne (3), jonka halkaisija on noin 2,5 metriä ja syvyys 30 cm. Havainnot olivat noin 6 – 8 metriä kankaan pohjoiseen jyrkähkösti laskevasta törmästä
Alue tarkastettiin 2013 suunnitellun maa-aineksen oton vuoksi. Suunniteltu ottoalue rajautui kahdelle pienelle kankaalle, joiden alue tarkastettiin vain Syrjälän tilan osalta lukuun ottamatta luoteisemman kankaan koillisosaa, joka kuuluu tilaan 564-422-1-56.
Ottosuunnitelmalla ei toedettu olevan vaikututa muinaisjäännöksiin tai löytöpaikkaan.

Iso-Kraaseli 1 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso-Kraaselin saaren koillisrannalla. Kohde sijaitsee saaren vanhan luotsituvan läheisyydessä.
Kyseessä on todennäköisesti painolastikiviröykkiö, jonka koko on noin 2 m x 5 m. Röykkiössä on piikiviä.

Iso-Kraaseli 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso-Kraaselin saaren koillisrannalla.
Kyseessä on painolastikiviröykkiö, jonka koko on noin 3 m x 3 m. Joukossa on piikiviä.

Iso-Kraaseli (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso-Kraaselin saaren koillisrannalla saaren vanhan luotsituvan läheisyydessä, virkistyskäytössä olevan venekerhon katoksen edustalla.
Kyseessä on rannalla oleva alue, jossa on piikiveä. Alueen koko on noin 10 neliömetriä. Piikiven palaset ovat kooltaan noin 2-4 cm.

Smitti 1 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Smitin saaren koillisrannalla.
Saaren rantakivikossa on noin 5-10 cm kokoisia piikiven palasia. Kiviä on levinneenä harvakseltaan noin 20 metrin laajuiselle alueelle rantakivikkoon.
Inventoinnissa lähistöltä löytyi myös puna-ruskean lasitetun kivisavikeramiikan palanen. Kysessä on mahdollisesti seltteripullon kylkeen kuuluva fragmentti.

Varvinranta 1 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Varvinrannalta löytyy painolastina käytettyä piikiveä ja muita vierasperäisi kivilajeja sekä tiiltä ja kuonaa.

Varvinranta 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Varvinrannassa.
Kyseessä on tapulipedin jäänteet. Jäänteitä on paikannettu maalta rinteestä, vesirajasta ja meren pohjalta veden alla. Tapulipeti koostuu jykevistä 20 x 20 cm kantikkaista ristikkäisistä parruista sekä noin 30 cm leveistä lankuista, jotka on kiinnitetty toisiinsa rautapultein. Näiden leveys on noin 6 m. Koko rakennelman pituus on noin 60 m.
Tapulipeti sijaitsee Varvinrannassa alueella, jossa on toiminut 1800-luvulla Soveliuksen suvun laivaveistämö ja myöhemmin Raahen Meriliikenne Oy. Kysessä on todennäköisesti sama tapulipeti, jota on käytetty vuonna 1921 valmistuneen Tiiran rakentamiseen.

Varvinranta 3 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Varvinrannan edustalla veden alla.
Kyseessä on laiturin perustana toiminut kivillä täytetty hirsiarkku.
Hirsiarkun jäänteet ovat ilmeisesti kuuluneet laituriin, joka on olut käytössä Soveliuksen laivaveistämön alueella jo 1800-luvun alkupuolella.

Varvinranta 4 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Varvinrannan edustalla veden alla.
Kyseessä on laiturin perustana toiminut kivillä täytetty hirsiarkku.
Hirsiarkun jäänteet ovat ilmeisesti kuuluneet laituriin, joka on olut käytössä Soveliuksen laivaveistämön alueella jo 1800-luvun alkupuolella.

Historiallinen; Kohde sijaitsee Varvinrannan edustalla veden alla.
Kyseessä on kivikasa, jossa ei havaittu puisia rakenteita.
Kohde liittyy todennäköisesti laituriin, joka on ollut käytössä Soveliuksen laivaveistämön alueella jo 1800-luvun alkupuolella.

Hankopalo (Kivirakenteet)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muhojoesta noin 100 m etelään ja Muholammesta noin 600 m länteen, Hanhiselälle jotavalta metsäautotieltä pohjoiseen erkanevan tien päästä noin 200 m itäkoilliseen. Mäntya kasvavan kankaan pohjoisreunan luonnonkivikossa on raivattu neliömäisen kivivallin muodostama, luode-kaakko -suuntainen kehä, jonka koko on noin 8 x 12 m. Vallien leveys on 2 - 4 m ja korkeus 30 - 50 cm. Keskusosa on tasainen, mutta kivinen. Rakenteen luoteispuolella on halkaisijaltaan parimetrinen kuoppa.
Inventointi 2012: Kivikehä sijaitsee kankaan korkeimmalla kohdalla sen pohjoisrinteen yläpuolella n. 70 m Muhosjoesta etelälounaaseen. Kehä on soikea, luode-kaakkosuuntainen, mitat ovat 11 m x 8,5 m; vallin leveys on melko tasaisesti 3 m ja korkeus 50 - 60 cm. Sisäpuolella olevan raivatun alueen koko on n. 4 x 2,5 m. Kivien koko on 10 - 40 cm.
Kehän luoteispuolella on kivikkoon kaivettu kuoppa, läpimitta 2,8 m ja syvyys 0,7 m, sitä ympäröi matala valli, kokonaisläpimitta on 5 m.

Mustikkakangas SW (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Muhojoesta noin 0,3 km pohjoiseen ja Vuornoslammesta 1,5 km kaakkoon olevan Mustikkakankaan etelälaidalla. Paikalla on suorakaiteenmuotoinen kehämäinen kivivalli, jonka pituus on 12 - 13 m ja leveys 9 -10 m. Kookkaista kivistä kootun vallin leveys on 2 - 3 m ja korkeus 30 - 50 cm. Itä-länsi -suuntaisen rakenteen sisällä on pari kookasta maakiveä.
Inventointi 2012: Kohde on suurimaksi osaksi yksityismaalla, itäinen valli ja pieni osa sisätilasta on valtion maan puolella. Miltei suorakaiteen muotoinen kivivalli, suunta itä-länsi, ulkomitat 11 m x 8 m, vallin leveys n 2 m ja korkeus 0,4 - 0,5 m. Vallin kivet ovat osittain kookkaita (20 - 70 cm). Sisätilan mitat 7 m x 4 m, pohja on hieman kaareva, siinä on kaksi isoa maakiveä (70 - 100 cm). Rakenne on pitkälti sammalen ja varpujen peitossa sisätilassa kasvaa eri-ikäisiä mäntyjä ja koivuja.
Rakenne muistuttaa muuten kivikkoon tehtyjä asumuspainanteita, mutta sisällä olevat maakivet eivät sovi tähän kuvaan.

Mustikkakangas N (139010028) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Muhojoesta noin 0,7 km pohjoiseen ja Vuornoslammesta noin 1,1 km itäkaakkoon olevan Mustikkakankaan pohjoisosassa. Rinteen reunalla on kolme luonnonkivikkoon koottua röykkiötä, joiden koko on n. 3 - 6 x 4 - 7 m ja korkeus n. 20 - 30 cm. Niissä olevien keskuskuoppien halkaisija on 2,5 - 3 m.
Inventoinnissa 2012 havaittiin 2 kehäröykkiötä:
Röykkiö 1 mitat 5,5 x 5 m, vallin korkeus 0,4 m; kuopan läpimitta n. 3 m ja syvyys 0,6 m;
Röykkiö 2 sijaitsee edellisestä 3 m luoteeseen, läpimitta 3 m, kuopan läpimitta 1 m ja syvyys 0,5 m.
Muinaisjäännösrekisterissä mainittua kolmatta röykkiötä ei havaittu. Kohteesta 150 m etelään sijaitsevaa röykkiötä (Mustikkakangas E; mj-rek . 139010029) ei myöskään havaittu, paikalla on kyllä matala kohouma, joka vaikuttaa luonnollisesta.

Aaltokangas (139010034) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muhojoen ja Kuivattulammen välisen Aaltokankaan luoteisreunalla. Alue on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Paikalla on ainakin 17 asumuspainannetta noin 1,7 km matkalla. Painanteiden keskinäinen välimatka vaihtelee. Aaltokankaan kämpän lounaispuolella on ainakin 7 painannetta, loput sijaitsevat kämpältä koilliseen johtavan polun varrella. Painanteiden koko ja muoto vaihtelevat. Paikalle tehdystä koekuopasta on löytynyt kvartsi-iskos, joka on jätetty paikoilleen.
Inventointi 2012: Paikalla on ainakin 17 asumuspainannetta noin 1,7 km matkalla. Kuopat sijaitsevat kaikki yksityisellä maalla, yksi noin 20 m valtionmaan rajasta lounaaseen. Muinais-jäännösrekisterissä asuinpaikka-alue on rajattu niin, että se jatkuu vielä noin 150 m valtion maalle. Inventoinnissa 2012 ei tehty asuinpaikkaan viittaavia havaintoja valtion maan puolella. Suojelurajaus päivitettiin.
Alakohteiden koordinaatit perustuvat vuoden 2019 inventointiin. Alakohteisiin on täydennetty kuvailutietoja Okkosen 1994 tarkastustietojen perusteella niiden alakohteiden osalta, jotka on pystytty yhdistämään.

Liskonnoron kämppä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vuornosojan eteläpuolisella kankaalla, Laviankankaan pohjoispuolella. Ojan varrella on Liskonnoroksi kutsuttu notkelma, jonka eteläpuolisella kankaalla on vanha tukkikämppä, joka on nykyään leirikäytössä. Kämpän luota ja siltä lounaaseen johtavan metsätien reunoilta on tavattu kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä noin 300 m matkalla (a). Lisäksi asuinpaikan merkkejä on tavattu kämpästä noin 550 m länsilounaaseen (b). Lähellä on Liskonoro SW -niminen mahdollinen kivikautinen asuinpaikka (kohde 56).
Inventointi 2012: Kohde sijaitsee loivalla luoteisrinteellä metsätien kaakkois- ja länsipuolella. Metsätien ojissa havaittiin 300 m:n matkalla kvartsia, jonkun verran palanutta luuta ja kvartsia. Kohde rajautuu aluemaisesti pintahavaintojen ja topografian perusteella. Rajaus on hieman laajempi kuin inventoinnissa 1998.

Liskonnoron kämppä N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ympäristön kuvaus
Laaja hiekkainen tasanne kankaan luoteis- ja pohjoispuolella ja puron kaakkoispuolella muinaisen rantatörmän yläpuolella. Kuivaa mäntykangasta.
Asuinpaikka sijaitsee loivalla pohjoisrinteellä 2,5 m korkean törmän yläpuolella. Alue on avohakattu ja äestetty. Äestysurista löytyi kolme liettä, palaneita kiviä, palanutta luuta ja kvartsia 90 m x 20 m kokoiselta alueelta (pinta-ala n. 1350 m2). Törmän korkeuden perusteella asuinpaikka kuuluu kivikauden loppujaksoon (Pöljänvaihe) n. 3000 cal BC. Kohteesta 130 - 200 m lounaiseen sijaitsevat tunnetut asuinpaikat Liskonnoron kämppä ja Liskonnoro SW.

Pitkämaa (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Isosta Palojärvestä n. 2,8 km pohjoiseen, Muhosuon ja Koukkarasuon välisen matalan mäntykankaan kaakkoispäässä. Kankaan luoteispäähän johtaa metsäautotie Vuornoskankaalta. Paikalla on kekomainen röykkiö, jonka halkaisija on noin 2 m ja korkeus noin 0,6 m. Röykkiö on koottu läpimitaltaan noin 20 cm olevista kivistä, joissa ei ole palamisen jälkiä. Röykkiön esihistoriallisuudesta ei ole varmuutta.
Ympäristön kuvaus: Suoalueen keskellä oleva matala kivinen kangas, tuoreehko mäntykangas, nuorta kasvatusmetsää.
Kohteen kuvaus: Kankaan kaakkoisosassa on kekomainen kiviröykkiö, läpimitta 1,8 m ja korkeus 0,6 m. Kivien koko vaihtelee 7 cm:stä 20 cm:iin. Röykkiön alaosa on sammalen ja varpujen peitossa. Näkyvissä olevilla kivillä on vain vähän jäkäläkasvustoa.
Tulkinta: Kyseessä on todennäköisesti historiallisen ajan rajamerkki tai merkkiröykkiö.

Laukkuharju (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iin ja Yli-Iin rajalla olevasta Kivijärvestä noin 1,3 km luoteeseen. Laukkuharju on soiden ympäröimä moreenikangas, jonka korkeimman kohdan itäreunalla on lähes parinsadan metrin pituinen kapea rakka. Rakan keskikohdan eteläpuolella on puolenkymmentä rakkakuoppaa, joiden halkaisija on n. 2 - 3 m ja syvyys 30 - 40 cm.
Kivisen kankaan lakialue, jonka itälaidalla on etelä-pohjois-suuntainen kapea 160 m pitkä rakka-alue. Rakka-alueen ympärillä on tuoreehkoa kangasta, jossa kasvaa kuusta, mäntyä ja koivua.
Inventoinnissa 2012 havaittiin neljä selvää rakkakuoppaa, jotka sijaitsevat melko säännöllisillä välillä pohjoispäästä eteläpäähän asti. Eteläosassa on lisäksi kaksi pientä kuoppaa. Tiedot kuopista on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Myllyaro (425010027) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Limingan Linnamaan jätinkirkolta noin 2 km kaakkoon olevan kangassaarekkeen laella on ainakin kolme röykkiötä, joista kaksi on halkaisijaltaan noin 3-4,5 metriä. Muodoltaan molemmat ovat hieman soikeita, toisen keskellä on kraaterimainen keskuskuopanne. Kolmas röykkiöistä on halkaisijaltaan noin 1,5 m. Röykkiöiden korkeus vaihtelee 30-40 cm välillä.
Inventoinnissa 2012 havaittiin vain pieni röykkiö, läpimitta n. 1,3 m, ja sen vieressä mahdollisen röykkiön jäänteet. Äestysurien välit olivat 2 m, ja niiden välissä oli noin 1,5 m leveä kaistale ehjää maanpintaa. Merkkejä isommista röykkiöstä ei kuitenkaan havaittu.
Kohde sijaitsee Linnamaan jätinkirkosta 2,1 km kaakkoon.

Jättiläissaari (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Jättiläissaari on suurimmaksi osaksi luonnontilaisen suoalueen keskellä oleva kivikkoinen kangassaareke, jonka ala on noin 200 x 400 metriä. Kasvillisuus on Rehevähköä sekametsää, osittain vanhaa puustoa. Alue kohteen ympärillä oli 2012 avohakattu ja raivattu.
Jätinkirkko sijaitsee saarekkeen korkeimmalla kohdalla melko jyrkän kaakkoisrinteen yläpuolella. Pyöristyneen suorakaiteen muotoisen, lähes ovaalin kehävallin ala on noin 12 x 17 metriä. Valli on keskimäärin noin 3-4 metriä leveä ja 0,5 - 0,8 metriä korkea. Luoteispäädyn keskellä on noin metrin leveä matalampi kohta (aukko), samanlainen on kaakkoispäädyn etelänurkassa. Vallin sisäreunalla, lähellä etelä- ja pohjoisnurkkaa on kaksi kuoppamaista syvännettä.
Raivatun sisätilan ala on 6 x 11 metriä. Inventoinnissa 1985 on havaittu sisätilassa kaksi matalaa kivikasaa, läpimitaltaan noin 2 metriä, joiden keskellä on kuoppa. Kuvaukseen sopii kaksi korkeampaa kohtaa, jotka olivat inventointihetkellä kokonaan aluskasvillisuuden peitossa; niitä ei tarkemmin tutkittu.

Kalkkimaa (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kuivaniemen kirkosta n. 9,5 km itäkaakkoon, Meri-lammesta n. 0,5 km itään, Antinojan itäpuolisen kankaan itäreunalla. Suon reunasta n. 50 m päässä on kivistä koottu röykkiö, jonka halkaisija on n. 7 m ja korkeus n. 90 – 100 cm. Röykkiön keskellä on matala kuopanne.
Vuoden 2011 inventoinnissa röykkiön todettyiin olevan ennallaan. Se on laakealla harjanteella, jossa kauempana avokalliota ja vähäkivistä hiekkamaata röykkiön ympärillä. Alueelle tehtiin joitain koekuoppia mutta merkkejä mahdollisesta asuinpaikasta ei saatu. Sopivaa maastoa sellaiselle röykkiön vieressä olisi. Kauempana maasto on kivikkoista.
Inventointi 2012: Kankaan pohjoispäässä, loivan pohjoisrinteen yläpuolella on pyöreä kehäröykkiö, jonka läpimitta on 5 m ja korkeus 0,7 m. Keskellä olevan kuopan läpimitta on 1,1 m ja syvyys 0,3 m. Kivien koko on 10 - 50 cm. Näyttää siltä, että osaa kivistä on jossain vaiheessa liikuteltu. Rakenne on suurimmaksi osaksi sammalen ja puolukan peittämä.

Säynäjäjärvi Eteläinen (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kuivaniemen kirkosta n. 7 km itäkaakkoon, Säynäjä-järvestä n. 1,6 km etelään sijaitsevan kankaan laella. Metsäautotiestä n. 50 m pohjoiseen on soikea röykkiö, jonka ala on n. 6 x 8 m ja korkeus 60 – 70 cm. Röykkiön keskellä on maanpinnan tasalle ulottuva keskuskuoppa.
Vuoden 2011 tuulipuistoinventoinnissa röykkiön todettiin olevan ennallaan. Sen keskellä kasvaa suuri koivu. Ei havaintoja mahdollisesta asuinpaikasta.
Inventointi 2012: Kankaan korkeimmassa kohdassa on kehäröykkiö. mitat 7 x 6 m, korkeus 0,8 m. Keskellä olevan kuopan mitat ovat 2,2 x 1, 9 m ja syvyys 0,5 m. Kuopan keskellä kasvaa iso koivu.

Metsäpirtinkangas Sonninotsamaa (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kuivaniemen kirkosta n. 6 km itäkaakkoon, Säynäjäjärvestä 700 – 800 m länteen olevalla kankaalla. Kankaan pohjoispään kivikossa on ainakin 9 erilaista rakennetta: 5 keskuskuopallista röykkiötä (halkaisijat n. 3,5 –7 m, korkeus 40 – 80 cm), 2 asuinpaikkavallia (4,5 x 6 – 6 x 10 m) ja 2 matalaa kivikehää (halkaisija 3,5 – 4 m).
Inventointi 2012: Paikalla on kolmessa ryhmässä seitsemän kehäröykkiötä ja kuusi kuoppaa. Aiemmin mainittua kahta asuinpaikkavallia ei havaittu inventoinnissa 2012 (toinen näistä on todennäköisesti tässä tulkittu kehäröykkiöksi).
kuoppa a: läpimitta 2 m, syvyys 0,6 m
kuoppa b : läpimitta 1,6 m, syvyys 0,5 m
kehäröykkiö c: matala, läpimitta 4,5 m, kuopan läpimitta 2,5 m ja syvyys 0,3 m
kehäröykkiö d: matala, läpimitta 4 m, kuopan läpimitta 2,2 m ja syvyys 0,3 m
kehäröykkiö e: korkea, läpimitta 6 m, vallin kehän korkeus 0,8 m, kuopan mitat 2,2 x 1, 6 m, ja syvyys 1m
kehäröykkiö f:, korkea, mitat 6,5 x 5,5 m, kehän korkeus 0,8 m, kuopan läpimitta 1,5 m ja syvyys 0,6 m
edellisen vieressä kuopparyhmä g: 4 kuoppaa, läpimitta 1 - 1,3 m ja syvyys 0,25 - 0,
kehäröykkiö h: läpimitta 3,5 m, kehän korkeus 0,5 m, pieni kuoppa keskellä
kehäröykkiö i: läpimitta 4,5 m, kehän korkeus 0,6 m, kuopan läpimitta 1,7 m ja syvyys 0,6 m
kehäröykkiö j: mitat 3,5 m x 2,9 m, kehänkorkeus 0,7 m, kuopan mitat 1,2 m x 0,9 m, syvyys 0,7 m

Laukkupalo (1000000031) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kuivaniemen kirkosta n. 25 km itäkoilliseen, Laukkulammista n. 750 m pohjoiskoilliseen, Klaavun-suon länsipuolisen Laukkupalon länsiosassa. Alueen korkeimman kohdan länsireunalla on kivistä koottu röykkiö, jonka ala on 2 x 3 m ja korkeus n. 60 cm. Kohde Kuivaniemi 33.
Kahden suon välissä oleva itä-länsisuuntainen soraharjanne, joka levenee länsipäässä. Kuivahko mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsää, aluskasvillisuus mustikkaa, puolukkaa ja sammalta, paikoitellen katajaa.
Röykkiö sijaitsee harjanteen korkeimmalla kohdalla, se on soikea, mitat 1,8 x 1,6 m ja korkeus 0,6 m. Se on jonkun verran sortunut tai hajotettu, sen kivet leviävät vielä n. metrin itään. Kivet ovat suhteellisen kookkaita, 30 - 60 cm.
Röykkiön funktio on epäselvä, mahdollisesti merkkiröykkiö tai rajamerkki; jäkäläkasvuston perusteella sen ikä lienee ainakin muutama sata vuotta.
2024: Koordinaattia on siirretty noin 14 metriä luoteeseen 5p laserkeilausaineiston perusteella. Kohteelle on tehty myös aluerajaus aineiston perusteella.

Veskankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuivajoen Veskannivan yläpuolella. Joen etelärannalla on osin tutkittu laaja esikeraaminen asuinpaikka. Kohde tunnetaan nimellä Kuivaniemi 3.
Inventointi 2012: Eteläkaakko-pohjoisluodesuuntainen harjujakso, kohdassa missä Kuivajoki puhkaisee harjun. Laaja hiekkainen tasanne joen eteläpuolella Veskannivan yläpuolella. Jyrkkä, n. 3 m korkea jokitörmä. Törmällä ja joenrannassa vanhaa sekametsää, tasanteella taimikkoa, osittain aukeaa. Tasanteen keskellä on n. 170 m x 50 m kokoinen sorakuoppa.
Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee tasanteella tien ja joen välissä, sen laajuus on noin 200 m x 50 m. Alueella on tehty useita kaivauksia vuosina 1958 ja 1988-1992, sekä tarkastuksia. Inventoinnissa 2012 todettiin kohteen olevan ennallaan.

Mustalampi länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mustalammen länsipuolella 840 m ja metsätien itäpuolella 76 m, pienellä hiekkaharjanteella on matala mutta kumpareinen hiekkakangas, jossa on monenlaisia virtausten ja tuulen muodostamia pieniä harjanteita ja kumpareita. Yhden hieman muita korkeamman harjanteen eteläpäässä on laakea ja matala asumuspainanne, kooltaan n. 10 x 8 m ja se kattaa koko harjanteen kärjen alueen. Parista koekuopasta tuli esiin palaneita kiviä ja palanutta luuta.
Vuoden 2012 inventoinnissa kohteen todettiin olevan ennallaan. Inventoinnissa ei tehty koekuoppia.

Ritamaa 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mustajärvestä 1160 m lounaaseen ja Antinjärvestä 920 m kaakkoon, metsätien eteläpään lenkistä 100 m kaakkoon, laakean mäen laen kaakkoisreunalla on vallillinen asumuspainanne, jossa vallissa on aukko pienempään painanteeseen. Painanne on hiekkamoreenimaassa, kohtalaisen kivikkoisessa kankaassa ja se muistuttaa hieman matalaa tervahautaa. Koekuopassa ei hiiltä tai nokea mutta podsolin alla palaneita kiviä hyvin pieniä luun muruja sekä pari kvartsi-iskosta. Maaperä koekuopan kohdalla hieman karkeampaa hiekkaa. Paikalla on matalan muinaisen kaakkoon kurottuvan niemen kärki.
Inventointi 2012: Kankaan tasaisen lakialueen eteläpäässä, loivan kaakkoisrinteen yläpuolella on itä-länsisuuntainen vallillinen asumuspainanne, kokonaismitat 16 m x 11 m. Vallin leveys on noin 2 m ja korkeus n. 20 cm. Sekä länsi- että itäpäässä on hieman yli metrin leveä kulkuaukko. Vuonna 2012 ei tehty koekuoppia. Raportissa 2011 mainittua toista pienempää painannetta ei havaittu.

Hepokangas (1000025208) (Työ- ja valmistuspaikat)
Laajan kankaan itälaita suon länsipuolella, loiva itärinne. Uudistuskypsä metsä. Aluskasvillisuus mustikkaa, puolukkaa ja sammalta
Paikalla on kaksoistervahauta ja rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Hopiakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivisen kankaan itälaita, rehevähkö sekametsä, nuorta kasvatusmetsää, aluskasvillisuus sammalta, mustikkaa ja katajaa.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 17 m, kuopan läpimitta 12 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu luoteeseen, pituus 6 m ja syvyys 1,7 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa nuorta sekapuustoa.

Laukkupalo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kahden suon välissä oleva itä-länsisuuntainen soraharjanne, joka levenee länsipäässä. Kuivahko mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsää, aluskasvillisuus mustikkaa, puolukkaa ja sammalta, paikoitellen katajaa.
Paikalla on suurehko tervahauta ja rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Hanhikangas (1000025211) (Kivirakenteet)
Suoalueen ympäröimä pieni matala kangas; tuoreehko sekametsä, nuorta kasvatusmetsää.
Kankaan loivalla lounaisrinteellä, metsän reunassa, noin 10 metsätieltä itään on pieni tornimainen kivilatomus, läpimitta 1 m ja korkeus 0,9 m. Se on ladottu 20 - 45 cm kokoisista lohkokivistä. Jäkäläkasvuston perusteella latomus on useita vuosisatoja vanha.
Todennäköisesti kyse on rajamerkistä, tunnetuilla vanhoilla rajamerkeillä on samantyyppinen rakenne. Nykyinen Lapin läänin eteläraja sijaitsee kohteesta 2 km luoteeseen. Muita lähellä olevia mahd. tilarajoja ei ole tiedossa.

Kivikkokangas (1000025213) (Kivirakenteet)
Suoalueen ympäröimä matala kangas; tuoreehko sekametsä, varttunutta kasvatusmetsää.
Kankaan loivalla lounaisrinteellä, metsän reunassa, noin 10 metsätieltä itään on pieni tornimainen kivilatomus, läpimitta 1,1 m ja korkeus 0,9 m. Se on ladottu 20 - 40 cm kokoisista lohkokivistä. Latomuksesta pudonnut vieressä oleva kivi (mitat 50 x 30 x 20 cm) oli mahdollisesti napakivi. Jäkäläkasvuston perusteella latomus on useita vuosisatoja vanha.
Todennäköisesti kyse on rajamerkistä, ks. kohde Ii Hanhikangas rajamerkki. Nykyinen Lapin läänin eteläraja sijaitsee kohteesta 1,3 km länteen. Muita lähellä olevia mahdollisia rajoja ei ole tiedossa.

Linkkamaa 1 (Kivirakenteet)
Laajahko mäki suoalueen keskellä, laella laajat rakka-alueet, ylärinteellä isompia lohkareita, jyrkät etelä- ja länsirinteet. Tuoreehko kangas, havuvaltainen sekametsä.
Rakka-alueella mäen korkeimmassa kohdassa on tornimainen kivilatomus; jonka korkeus on 1,6 m ja läpimitta juurella 1,3 m. Latomus koostuu 15 - 50 cm kokoisista kivistä, suurimmat ovat enimmäkseen laakakiviä. latomus kaventuu hieman kärkiä kohti. Kivet ovat jäkälän peitossa, isommat keltakarttajäkälät ovat noin 20 cm mittaisia. Rakenteen ikä on arvioltaan selvästi yli 100 vuotta.
Todennäköisesti kyse on rajamerkistä. Nykyinen Lapin läänin eteläraja sijaitsee kohteesta 1,7 km pohjoiseen. Muita lähellä olevia mahdollisia rajoja ei ole tiedossa.

Pirttimaa (Kivirakenteet)
Eteläkaakko-pohjoisluodesuuntainen kapea harjanne Kivijoen länsipuolella. Rehevä maaperä, vanhaa sekametsää, paikoitellen kosteikkoaluskasvillisuus. Korkeimmassa vyöhykkeessä mäntykangasta, aluskasvillisuus mustikkaa, puolukkaa ja sammalta.
Harjanteen laen itäreunalla, noin 50 m Kivijoesta länteen on pieni pyöreä kivilatomus, läpimitta 0,9 m ja korkeus 0,7 m. Kivien koko vaihtelee 20 cm:stä 50 cm:iin; ne ovat jäkälän peitossa. Latomus on sortunut tai hajotettu, kiviä on sen eteläpuolella n. neliömetrin alalla, ne ovat sammalen ja varpujen peitossa.
Mahdollisesti merkkiröykkiö tai rajamerkki.

Honkipalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Suoalueen keskellä olevan kankaan loiva kaakkoisrinne, ympäristössä rehevähkö havuvaltainen sekametsä, lähialueet aukeaa/taimikkoa.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 16 m ja syvyys 1,2 m; kuopan läpimitta 9 m. Kyseessä on mahdollisesti kaksoishauta. Halssi suuntautuu eteläkaakkoon, pituus 5 m ja syvyys 1,4 m. Haudan päällä kasvaa nuorta puustoa.

Vuornoskangas 2 (Kivirakenteet)
Lounais-koillissuuntainen kivinen harjanne, kuivaa mäntykangasta, harvennettu kasvatus-metsä. Aluskasvillisuus pääosin sammalta ja puolukkaa.
Kuoppa sijaitsee harjanteen lounaispäässä loivan lounaisrinteen yläosassa. Sen läpimitta on 3,5 m ja syvyys 0,5 m; ympärillä on heikosti havaittavissa oleva valli. Alunperäinen rakkakivikko on sammalen ja varpujen peitossa.

Muholampi (Maarakenteet)
Matala kivinen kangas itälaita, sammalen ja varpujen peittämä kivikko, tuoreehko mäntykangas, nuorta kasvatusmetsää.
Kuoppa sijaitsee kankaan itäosan korkeimmassa paikassa, Muholammesta 140 m luoteeseen. Läpimitta on 1,9 m ja syvyys 0,5 m. Kuoppa on alun perin kaivettu rakkakivikkoon, joka on sittemmin kasvanut umpeen.

Pitkäkaarto 1 (Maarakenteet)
Noin 2 km pitkä lounais-koillissuuntainen hiekkadyyni-/rantavalliryhmä, joka sijaitsee Rantsilasta 9 km pohjoiskoilliseen ja Temmeksestä 12 km kaakkoon. Temmesjoki kulkee dyyniryhmän halki sen keskivaiheella. Kuivaa mäntykangasta, nuorta kasvatusmetsää. Joen rannassa on rehevämpää kasvillisuutta.
Eteläisellä harjanteella on neljä kuoppaa ja kaksi kaivantoa:
Kuoppa a: mitat 1,8 x 1,6 m, n. 0,8 m huuhtoutumiskerros reunassa 2-7 cm, pohjassa 15 cm, sen alla ohut hiilinauha.
Kuoppa b: mitat 2 x 1,9 m, epäsymmetrinen, syvyys 0,4 m; huuhtoutumiskerros pohjassa 0,7 cm.
Kaivanto c: mitat 6 x 2 m, syvyys 0,8 m; ei huuhtoutumiskerrosta.
Kaivanto d: L-muotoinen, mitat 4 x 3 m, syvyys 0,7 m. Pohjassa sekoittunutta maata, paikoitellen ohut huuhtoutumiskerros.
Kuoppa e: pyöreä, läpimitta 1,5 m, syvyys 0,7 m, ei huuhtoutumiskerrosta.
Kuoppa f: suorakulmainen, mitat 3,2 x 2,1 m, syvyys 0,8 m, ei huuhtoutumiskerrosta.
Varustus, mahdollisesti Suomen Sodan ajalta, ks. kohde Pitkäkaarto 5.

Pitkäkaarto 2 (Maarakenteet)
Noin 2 km pitkä lounais-koillissuuntainen hiekkadyyni-/rantavalliryhmä, joka sijaitsee Rantsilasta 9 km pohjoiskoilliseen ja Temmeksestä 12 km kaakkoon. Temmesjoki kulkee dyyniryhmän halki sen keskivaiheella. Kuivaa mäntykangasta, nuorta kasvatusmetsää. Joen rannassa on rehevämpää kasvillisuutta.
Keskimmäisellä harjanteella on kaksi kuoppaa lähellä joentörmää sekä niiden itäpuolella etelä-pohjoissuuntainen kaivantomainen rakenne:
Kuoppa a: soikea, mitat 3 x 2,7 m, syvyys 1,1 m, melko jyrkät seinämät, heikko valli ympärillä. Ei kaksoismaannosta, pohjassa sekoittunutta maata, paikoitellen huuhtoutumiskerrosta. x 7165924, y 3440159.
Kuoppa b: neliömäinen, mitat 1,9 x 1,8 m, syvyys 0,6 m, ei huuhtoutumiskerrosta. x 7165926, y 3440147.
Kaivanto: pituus noin 60 m, leveys 1,5 - 2,5,m syvyys dyynin harjanteella 0,3 m.
Laserkeilausaineistosta havaittiin, että linjamainen rakenne jatkuu sekä etelään että pohjoiseen koko dyynialueen poikki, kyseessä on ilmeisesti vanha tiepohja.
Varustus, mahdollisesti Suomen Sodan ajalta, ks. kohde Pitkäkaarto 5. (YKJ)

Pitkäkaarto 4 (Maarakenteet)
Noin 2 km pitkä lounais-koillissuuntainen hiekkadyyni-/rantavalliryhmä, joka sijaitsee Rantsilasta 9 km pohjoiskoilliseen ja Temmeksestä 12 km kaakkoon. Temmesjoki kulkee dyyniryhmän halki sen keskivaiheella. Kuivaa mäntykangasta, nuorta kasvatusmetsää. Joen rannassa on rehevämpää kasvillisuutta.
Pohjoiselta harjanteelta löytyi joentörmän yläpuolelta 380 m:n matkalla yht. 7 kaivantoa ja dyynin laelta 9 kuoppaa/painannetta, joka sijaitsevat joenrannasta 270 m kaakkoon ulottuvalla alueella. Kairauksissa todetun hyvin ohut tai puuttuva huuhtoutumiskerros, minkä perusteella rakenteet ovat historiallisia tai uudelta ajalta, mahdollisesti kyseessä ovat Suomen sodan aikaiset varustukset.

Pirttimaankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä kaakko-luode-suuntainen kivinen harjanne; nuorta kasvatusmetsää.
Tervahauta sijaitsee harjanteen kaakkoispäässä koillisrinteellä lähellä suota. Läpimitta valli mukaan lukien n. 12 m, kuopan läpimitta n. 7 m; Halssi suuntautuu koilliseen, pituus n. 5 m. Lidaraineiston perusteella kohteesta 25 m itään on mahdollisesti tervapirtin jäännös. Kaukokartoituskohde.

Rovastinsaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Tasainen kuivahko kangas Tyrnävänjoen eteläpuolella, varttunutta kasvatusmetsä
Hauta sijaitsee tasaisella alueella 200 m Tyrnävänjoesta lounaaseen, sen läpimitta on n. 12 m ja kuopan läpimitta n. 7 m. Halssi suuntautuu itään, pituus n. 3 m. Kaukokartoituskohde.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oulujoen pohjoispuolella noin 2,8 kilometriä Pyhäkosken voimalasta itäkoilliseen. Maasto on loivasti kaakkoon ja etelään viettävää mäntykangasta. Alue rajautuu etelässa Vaalantiehen (mt. 8300), idässä suohon ja lännessä ja pohjoisessa soistuvaan metsään.
Asuinpaikan laajuus on todettu koekuopin ainakin 60 metrin pituiseksi tiensuuntaisesti ja tien rakentaminen näyttää tuhonneen osan siitä.
Asuinpaikalla sijaitsee myös kaksi kuoppaa, joista koekaivausten perusteella laajempi on asuinpaikkaa nuorempi ja ajoittuu historialliselle ajalle.
Koekaivauslöydöt: KM 32177:1-68, kivilaji- iskoksia, kvartsia ja paksuseinäistä orgaanissekoitteista kampakeramiikkaa, palaneita kiviä.
Vuoden 2012 inventoinnissa tehtiin seuraavat havainnot:
painanne 1: 6 x 4 m, syvyys 0,6 m, valli
mahdollinen painanne 2: 6 x 4 m, syvyys 0,4 m, pohjoispuolella heikko valli
kuoppa 3: läpimitta 2,5 m, syvyys 0,6 m
painanne 4: mitat 5 x 3 m, syvyys 0,5 m

Hangaslamminkangas (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kivirakenteita sekä kivikautinen asuinpaikka Halajärven ja Hangaslammen välisellä kankaalla, näiden puolimaissa, noin 700 metriä Halajärvestä länsiluoteeseen. Kivirakenteet on todettu aiemmissa tarkastuksissa, kivikautiseen asuinpaikan löydöt ja asumuspainanteet vuoden 1998 inventoinnissa. Kankaan etelälaidalla on Iin Vuornoskankaan kautta tulevan metsäautotien pää, läpikulkua itäpuolisille teille ei ole. Hangaslammenkangas on kivikkoinen moreeniharjanne, joka on hakattu ja äestetty joitakin vuosia ennen Yli-Iin perus inventointia 1998. Kohde sijaitsee kankaan pohjoiseen kohti mainittujen vesistöjen välistä suota laskevan rinteen yläosassa.
Paikalla on todettu yhdeksän kivirakennetta, jotka sijaitsevat molemmin puolin kankaan halki kulkevaa järven ja lammen välistä polkua. Polun eteläpuolella on keskuskuopallinen röykkiö, jonka halkaisija on noin 6 - 7 metriä. Tämän lounaispuolella on samaan kivikkoon röykkiöön ja toisiinsa liittyen peräkkäin kaksi vallien ympäröimää kuoppaa. Röykkiön itäpuolella on neljäs epämääräinen kiveys, josta kaakkoon matala kehämäinen kiveys, jonka halkaisija on noin 3 - 4 metriä. Polun pohjoispuolella on vielä kaksi rakennetta 5 muistuttavaa kivikehää (6, 7), matala noin 4,5 x 3,5 oleva kiveys (rakenteista pohjoisin, n:o 8) sekä yhdeksäntenä kivikkoon tehty "soikea kaksoiskuoppa", noin 5,5 x 2 , 5 metriä, joka on rakenteista itäisin. Inventoinnin aikana näistä aiemmin todetuista rakenteista havaittiin pohjoisimpien rakenteiden 6 ja 8 osin vaurioituneen ja tuhoutuneen äestyksen yhteydessä. Muut rakenteet olivat ennallaan.
Kivikkoon tehdyistä rakenteista noin 20 metriä lounaaseen, kääntöpaikalta lammelle johtavan polun länsipuolelta, lähes korkeimmalta kohdalta tavattiin kaksi vierekkäistä painaumaa, joiden keskinäinen etäisyys on 3 - 4 metriä. Toinen on kooltaan noin 3,5 x 4 m ja toinen, polusta kauempi, 5-6 x 4 m. Syvyyttä molemmilla on noin 40 cm. Molemmista tavattiin pari kvartsi-iskosta, jälkimmäisestä otettiin talteen kvartsikaapimia ja iskos. Kvartsien lisäksi havaittiin heikkoa värjäymää hiekassa, mutta mm. palanutta kiveä ei äestysurista löydetty. Painanteet lienevät asumuspainanteita.
Vuoden 2012 inventoinnissa ei saatu selkeitä havaintoja asumuspainanteista, alue oli tiheän taimikon peittämä. Kivirakenteista osa ehkä vaurioitui v. 2001 hakkuiden yhteydessä. Polun koillispuolisella rakka-alueella oli kolme selvää rakkakuoppaa:
1: läpimitta 2,0 m ja syvyys 0,3 m
2: läpimitta 1,1 m ja syvyys 0,8 m
3: läpimitta 2,8 m ja syvyys 0,6 m
Muuta havaitut kuopat olivat epämääräisiä.

Hirvasselkä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tannilasta Yli-Olhavaan johtavaa tietä noin 5 km, kilometripylvään 15/5 länsipuolella olevalla kankaalla. Tien pohjoispuolella on kaarevien kivivallien muodostama rakenne. Vallia on noin 50 m matkalla tien suunnassa ja noin 20 m leveälti. Vallien korkeus on noin 0,5 m ja leveys 1 m.
Matala kivinen kangas suoalueiden keskellä; rehevähkö havumetsä, suurimmaksi osaksi nuorta kasvatusmetsikköä.
Kohde sijaitsee tasanteella kankaan eteläosassa Tannilan - Olhavan maantien pohjoispuolella. Tietä rakentaessa noin kolmasosa kohteesta on tuhoutunut. Noin 60 m pitkä ja 20 m leveä rakenne koostuu 2 - 2,5 m leveistä ja 0,4-0,6 m korkeista kaarevista kivivalleista, jotka muodostavat kaksi toisensa leikkaavaa konsentrista kuviota. Kivien koko vaihtelee 20 cm:stä 60 cm:iin. Alueella ja kivivallien päällä kasvaa vanhoja mäntyjä ja kuusia; niiden iän perusteella rakenne on yli 150 vuotta vanha. Kohdalla on tien levennysalue, ja rakenteen eteläosassa nuotiopaikka.
2022: Kohteen päältä oli poistettu puusto, ja kivivallit olivat hyvin havaittavissa.

Voima-Kuusela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kierikin voimalasta noin 0,3-0,4 km pohjoiseen, Pahkalantien (maantie 854)molemmin puolin. Tien rakentaminen on tuhonnut osan asuinpaikasta. Paikalla on noin 40 asuinpainannetta jonoissa muinaisilla rantavalleilla, joiden ympäristö on soistunut. Painanteista seitsemän muodostaa yhdessä noin 9 x 64 m olevan asumuksenjäänteen.
Muinaiset hiekkarantavallit, niiden välissä soistunutta aluetta, kuivaa mäntykangasta. Maantie halkaise alueen, ja voimalinja kulkee sen länsiosan yli.
Kohde sijaitsee Kierikkikeskuksesta 1,1 km länsiluoteeseen. Paikalla on 41 asumuspainannetta viidessä rivissä eri rantavallilla. Metsätalouden hallitsemalla maalla tien koillispuolella on kolme asumuspainanneriviä, lounaisemmasta rivistä tie on tuhoutunut osan painanteista.
Seitsemän painannetta muodostaa yhtenäisen, käytävillä yhdistetty asumuksen jäänteen, ns. rivitalon, jonka mitat ovat 64 x 9 m.

Kettukangas E (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kynkäänlatva-suon turvealueen itäpuolella olevan Kettukankaan kaakkois-osassa, Vitmaojasta noin 0,7 km länteen. Alueella on ainakin 23 maakuoppaa runsaan 500 m matkalla. Mahdolliset pyyntikuopat sijaitsevat osin kankaan tasaisella itäreunalla, osin sen rinteessä ja osin rinteen päällä. Kuoppien halkaisija on 2-4 m ja syvyys 0,5-1,0 m. Äärikoordinaatit ovat: x= 727062 - 727110, y=345892 - 345914, z= 87,5 - 90 m mpy.
Kaakko-luodesuuntaisen laajan suoalueen halki kulkeva pitkä harjujakso, kuivaa mäntykangasta, varttunut kasvatusmetsä.
Noin 750 m pitkä pyyntikuoppajärjestelmä sijaitsee harjun koillislaidalla laen ja suon välissä. Kuopista 20 sijaitsevat melko tiheässä jonossa pohjois- ja keskiosassa, kaakkoispäässä on erillinen kolmen kuopan ryhmä. Kuopat ovat enimmäkseen soikeita, pituus 2,7 - 4,8 m, leveys 2,5 - 4,3 m ja syvyys 0,4 - 0,8 m. Joillakin kuopilla on valli havaittavissa.

Mättäissuo E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Koutuanjärven eteläpäästä noin 0,5-0,6 km lounaaseen. Metsätien länsipuolisen hiekkakuopan itäreunalta (a) on tavattu kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Hiekkakuopasta noin 100 m luoteeseen, metsätieltä on tavattu kvartsi-iskos (b). Kohde on osin hiekanoton tuhoama. Löytökohtien koordinaatit: a) x = n. 7257 42, y = n. 3456 40, z = n. 90; b) x = n. 7257 60, y = n. 3456 16-20, z = n. 90.
Vuoden 2012 inventointi:
Etelä-pohjoissuuntainen noin 5 km pitkän soraharjanteen melko tasainen pohjoisosa; maaperä hiekkaa, harjanteen länsilaidalla on useita rantavalleja. Kuivaa mäntykangasta. Muinaisjäännösrekisterin aiempi rajaus sijaitsee keskellä vanhaa sorakuoppaa, sen reunoilla ja kvartsilöytöpaikalla ei tehty havaintoja. Todennäköisesti kyseessä on miltei kokonaan tuhoutunut kivikautinen asuinpaikka, jonka viimeiset rippeet havaittiin 1999.

Vesisuonkangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ympäristön kuvaus
Hiekkadyynialue, loivasti etelään viettävä rinne suon pohjoispuolella. Kuivaa mäntykangasta, aluskasvillisuus jäkälää ja puolukkaa.
Metsätien pinnalta löytyi n. 10 metrin matkalla kvartsia ja kaksi palanutta kiveä; tien reunassa havaittiin paikoittelen likamaata. Kohteen laajuutta tien ulkopuolella ei tutkittu (Metlan tutkimusmetsä). Kohteesta 140 m länteen sijaitsee kohde Vesisuonkangas 2.

Vesisuonkangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ympäristön kuvaus
Hiekkadyynialue, loivasti etelään viettävä rinne suon pohjoispuolella. Kuivaa mäntykangasta, aluskasvillisuus jäkälää ja puolukkaa.
Metsätien pinnalta löytyi muutaman neliömetrin alueelta kvartsia ja palanut kivi sekä pieni läikkä palanutta maata. Kohteen laajuutta tien ulkopuolella ei tutkittu (Metlan tutkimusmetsä). Kohteesta 140 m itään sijaitsee kohde Vesisuonkangas 1.

Iso Pytinkimaa (Kivirakenteet)
Soiden ympäröimä korkea kangas, rehevähkö sekametsä, eri kehitysluokat. Kankaan korkeimman kohdan eteläreunassa on kapea n. 50 m pitkä rakka-alue.
Rakka-alueen keskikohdalla on 1,8 x 1,6 m mittainen soikea kuoppa, jonka syvyys on 0,5 m. Kuopan ympärillä on heikohko valli. Kivet ovat jäkälän ja sammalen peitossa. Kohteesta n. 10 m pohjoiseen on pienempi epämääräinen kuoppa (mitat 1,1 x 1,0 x 0,4 m).

Laaja tasainen harjujakso, joka kuuluu Taivalkoski - Pudasjärvi - Tannila harjuun. Kuivaa mäntykangasta.
Kohde sijaitsee harjun koillislaidalla tasanteella muinaisen rantatörmän yläpuolella. Noin 200 m x 20 m kokoiselta alueelta löytyi kaksi painannetta ja kaksi kuoppaa sekä kvartsia ja kivilajiesineitä rikkoutuneesta maanpinnasta.
Painanne 1: läpimitta 4 m, syvyys 0,5 m. Huuhtoutumiskerros 10 cm, sen alla 10 cm heikko likamaa, koekuopasta 1 palanut kivi
Kuoppa 2 : läpimitta 2 m, syvyys 0,3 m; huuhtoutumiskerros 10 cm, sen alla ohut nokimaakerros
Painanne 3: suorakulmainen, pituus 4,5 m, leveys 3 m syvyys 0,3 m, huuhtoutumiskerros 5 - 10 cm, paikoitellen hiiltä
Kuoppa 4: läpimitta 2,5 m, syvyys 0,4 m, huuhtoutumiskerros 10 cm, heikkoa likamaata, kuoppa on risujen peittämä

Huiskankangas 6 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Ympäristön kuvaus
Laaja tasainen harjujakso, joka kuuluu Taivalkoski - Pudasjärvi - Tannila harjuun. Lähialue aukea, maaperä karkeaa hiekkaa, jossa paikoitellen kiviä.
Kohde sijaitsee harjun koillispuolella tasanteella n. 3 m korkean muinaisen rantatörmän yläpuolella. Osa kivistä oli maapinnassa näkyvissä. Koekuopasta paljastui kerros palaneita kiviä, jotka olivat suurimaksi osaksi huuhtoutumiskerroksen sisällä ja alapuolella, maa oli paikoitellen palanut. Arvioitu koko on 80 x 80 cm.
Mahdollisesti tilapäinen leiripaikka, huuhtoutumiskerroksen perusteella esihistoriallinen.

Huiskankangas 7 (Asuinpaikat)
Laaja tasainen harjujakso, joka kuuluu Taivalkoski - Pudasjärvi - Tannila harjuun. Lähialue aukea, maaperä karkeaa hiekkaa, jossa paikoitellen kiviä.
Kohde sijaitsee harjun koillispuolella loivalla koillisrinteellä n. 2 m korkean muinaisen rantatörmän yläpuolella, Säynäjäojalta 450 m etelään. Rikkoutuneelta maanpinnalta löytyi kvartsiesine, lisäksi havaittiin eri paikoissa palaneita kiviä sekä kairauksessa selkeää likamaata. Asuinpaikan koko on n. 80 x 20 m.

Huiskankangas 8 (Asuinpaikat)
Laaja tasainen harjujakso, joka kuuluu Taivalkoski - Pudasjärvi - Tannila harjuun. Lähialue aukea, maaperä karkeaa hiekkaa, jossa paikoitellen kiviä.
Kohde sijaitsee harjun koillispuolella loivalla koillisrinteellä n. 2 m korkean muinaisen rantatörmän yläpuolella, Säynäjäojalta noin 500 m etelään. Tienleikkauksesta löytyi runsaasti kvartsia, kivilajiesineen teelmä ja palaneita kiviä. Koekuopissa ja kairauksissa havaittiin likamaata (kaakkoisosassa yhdestä koekuopasta myös punamultakerrosta) yht.
170 x 50 m alueelta.

Seljänmaa 3 (Asuinpaikat)
Etelä-pohjoissuuntainen noin 5 km pitkän soraharjanteen melko tasainen pohjoisosa; maaperä hiekkaa, harjanteen länsilaidalla on useita rantavalleja. Kuivaa mäntykangasta.
Noin 1, 4 ha:n laaja asuinpaikka sijaitsee harjanteen pohjoispäässä sen itälaidalla n. 1 - 1,5 m korkean muinaisen rantatörmän yläpuolella. Metsätie halkaisee alueen. Tien molemmista äskettäin tehdystä ojista löytyi 250 m:n matkalla paikoitellen runsaasti palaneita kiviä (9 keskittymää), kvartsia, palanutta luuta ja kivilaji-iskos. Palaneita kiviä ja vahvaa likamaata havaittiin myös koepistoissa tien itäpuolella.
Luulajianalyysi Kristiina Mannermaan KM 39279:2 Phocidae (hylkeet), Mammalia (nisäkkäät), Indet (tunnistamattomat).

Pirttiselkä (1000025265) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Ympäristön kuvaus
Soiden ympäröimä länsiluode-ikäkaakkosuuntainen soraharjanne noin 600 m Sadinjoesta pohjoiseen. Alue on avohakattu ja muokattu.
Harjanteen länsipään loivalla rinteellä on 50 x 20 m:n alalla 8 kiviröykkiötä, joiden läpimitta on 2,5-3,5 m ja korkeus 0,3-0,5 m. Neljä näistä ovat kehäröykkiötä, joiden keskellä on 1 - 1,5 m kokoinen keskuskuoppa. Röykkiöt ovat suurimaksi osaksi aluskasvillisuuden peitossa. Kaksi röykkiöstä vaurioituvat jonkun verran korjuukoneen yliajamisesta. Suunnittelija Virpi Poutanen havaitsi röykkiöt keväällä 2010 ja merkitsi alueen nauhoilla, joka jäi siten muokkauksen ulkopuolella.

Hevoskangas 2 (1000025266) (Asuinpaikat)
Laaja hieman lounaiseen viettävä hiekkatasanne korkean soraharjanteen eteläisellä / lounaisella juurella ja soistuneen Sanginjoen rantavyöhykkeen pohjoispuolella. Kuivaa mäntykangasta, osittain aukea ja muokattu, osittain taimikkoa ja nuorta kasvatusmetsää.
Laaja kivikautinen asuinpaikka loivalla hiekkarinteellä korkeusvyöhykkeellä 102 - 106 m. Suuri osa alueesta on äestetty, äestysurista löytyi n. 200 x 40 m alueelta runsaasti palaneita kiviä, kvartsia, palanutta luuta, lisäksi myös kivilaji-iskoksia ja keramiikkaa. Äestetyn alueen ulkopuolella havaittiin koekuopissa ja maanpinnassa tulisijojen jäänteitä ja kvartsia ja luuta. Asuinpaikan kokonaispinta-ala on n. 2,4 ha. Asuinpaikka jatkuu todennäköisesti vielä soistuneelle alueelle joen rannan suuntaan. Alueen pohjoislaidalla korkeudella 106 m on mahdollinen asumuspainanne, mitat 15 x 8 m ja syvyys 0,9 m. Koekuopasta painanteen keskellä tuli palaneita kiviä ja kvartsia, mutta runsaasti löytöjä on havaittu myös painanteen ulkopuolella laajemmalta alueelta. Kyseessä voi sitten myös olla luonnollinen painauma asuinpaikka-alueella. Koekuoppien ja pintahavaintojen perusteella alueella on yli 30 tulisijan jäänteet. Asuinpaikan ylempi vyöhyke on todennäköisesti merenrantasidonnainen eli mesoliittinen (etäisyys nykyiselle jokiuomalle on 60-110 m ja korkeusero 4-5 m), alempi vyöhyke lähempänä jokea on ilmeisesti ollut myös jokiranta-asuinpaikkana. Siihen viittaa keramiikkakeskittymä, pieniä paloja ei voitu tarkemmin määritellä, todennäköisesti kyse on neoliittisesta (KA- tyyppisestä) keramiikasta. Paikalla on myös historiallisen ajan tervahauta (alakohteena).

Hevoskangas 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Maasto on laaja hieman lounaiseen viettävä hiekkatasanne korkean soraharjanteen eteläisellä ja lounaisella juurella ja soistuneen Sanginjoen rantavyöhykkeen pohjoispuolella. Kuivaa mäntykangasta, osittain aukea ja muokattu, osittain taimikkoa ja nuorta kasvatusmetsää.
Hiekkatasanteella kankaan rinteen ja suon välissä on 4 kuoppaa 130 m matkalla:
1: läpimitta 3,7 m, syvyys 0,4 m, huuhtoutumiskerros yli 10 cm, sen alla ohut nokimaakerros;
2: läpimitta 3,8 m, syvyys 0,5 m, huuhtoutumiskerros 10 cm
3: läpimitta 2,1 m, syvyys 0,4 m, huuhtoutumiskerros 7 cm
4: läpimitta 2,5 m, syvyys 0,4 m, huuhtoutumiskerros 8 cm
Lähellä ovat kohteet Hevoskangas 2 kivikautinen asuinpaikka ja Hevoskangas 3 tervahauta.

Välisuo 1 (Asuinpaikat)
Luode-kaakkosuuntainen kapea korkea harjujakso Kiiminkijoen lounaispuolella. Alue on avohakattu ja äestetty.
Kohde sijaitsee tasanteella harjun juurella sen koillispuolella. Noin 10 m x 6 m kokoiselta alueelta löytyi kvartsi-iskoksia ja -esineitä, yhdessä kvartsikeskittymästä oli n. 40 iskosta.
Maa oli paikoitellen punaiseksi palanut / värjäytynyt. Alue oli äestetty ja havaintomahdollisuudet hyvät.

Kettukangas 2 (1000025271) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kaakko-luodesuuntainen laajan suoalueen halki kulkeva pitkä harjujakso, kuivaa mäntykangasta, uudistuskypsä metsä (kuvio on avohakattu 2012 inventoinnin jälkeen).
Kohde sijaitsee harjujakson pohjoisosassa sen itärinteellä metsätien itäpuolella. Paikalla on kaksoistervahauta ja rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Huiskankangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Laaja tasainen harjujakso, joka kuuluu Taivalkoski - Pudasjärvi - Tannila harjuun. Kuivaa mäntykangasta. Varttunut kasvatusmetsä.
Kohde sijaitsee harjun koillislaidassa lähellä Säynäjäojaa. Kuoppamiilu, halkaisija valli mukaan lukien 5 m, kuopan läpimitta 2,5 m ja syvyys 0,7 m, vallin korkeus 0,3 m. Kuopan pohjassa on isompia kiviä ja hiiltä. Vieressä on 3 m x 2 m mittainen ja 0, 8 m korkea hiilikasa, joka on aluskasvillisuuden peitossa.

Huiskankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Laaja tasainen harjujakso, joka kuuluu Taivalkoski - Pudasjärvi - Tannila harjuun. Kuivaa mäntykangasta. Varttunut kasvatusmetsä.
Hauta sijaitse harjun itälaidalla Säynäjäojan törmän yläpuolella. Kaksoishauta, läpimitta valli mukaan lukien 17 m, kuopan läpimitta 11 m ja syvyys 1,1 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen ojalle päin, pituus 3 m ja syvyys 2,4 m. Vallin päällä kasvaa eri-ikäisiä havu- ja lehtipuita.

Huiskankangas 9 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee harjun koillispuolella sen alarinteellä lähellä suota. Haudan läpimitta on 8 m, kuopan läpimitta 4 m ja syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu luoteeseen, pituus 4 m ja syvyys 1 m. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Kauhialampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Etelä-pohjoissuuntainen noin 5 km pitkä soraharjanne, kivinen lakialue, osittain rakka-kivikkoa, alarinteissä hiekkaa. Kuivaa mäntykangasta.
Hauta sijaitsee harjanteen lakialueella pienen Kauhialammen kaakkoispuolella, läpimitta valli mukaan lukien 13 m, kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu luoteeseen lammelle päin, se on puujätteen peittämä. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa isoja mäntyjä ja kuusia.

Seljänmaa 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Etelä-pohjoissuuntainen noin 5 km pitkä soraharjanne, kivinen lakialue, osittain rakka-kivikkoa, alarinteissä hiekkaa. Kuivahko havumetsä.
Kohde sijaitsee harjanteen länsilaidalla loivalla alarinteellä lähellä suota. Paikalla on tervahauta ja rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Koutuanjärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Etelä-pohjoissuuntainen noin 5 km pitkä soraharjanteen kapea pohjoispää Koutuanjärven länsipuolella, kivinen lakialue, osittain rakkakivikkoa, alarinteissä hiekkaa. Kuivahko havumetsä.
Hauta sijaitsee järven rantatörmän yläpuolella, halkaisija valli mukaan lukien 12 m, kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 1,1 m. Halssi suuntautuu itään järvelle päin, pituus 3 m ja syvyys 1,9 m.
Vallin päällä ja kuopassa kasvaa isoja mäntyjä ja kuusia.

Kunnasmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Matala kangassaareke suoalueen keskellä, tuoreehko havumetsä, taimikkoa.
Hauta sijaitsee kankaan länsilaidalla lähellä ojitettua suota, sen läpimitta on valli mukaan lukien 12 m, kuopan läpimitta 8 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu länteen, pituus 3 m ja syvyys 2,5 m. Hauta on taimikon peittämä.

Ala-Käyränlampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Matala kangas suoalueen keskellä ja Ala-Käyränlammen luoteispuolella. Rehevähkö havumetsä.
Kohde sijaitsee kankaan loivalla koillisrinteellä. Paikalla on tervahauta ja rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Murtomaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Matala pieni saareke suoalueen keskellä, rehevähkö mäntyvaltainen metsä, aluskasvillisuus puolukkaa, mustikkaa ja sammalta.
Paikalla on suuri tervahauta ja rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.
2023: Paikalla on halkaisijaltaan noin 18-metrinen tervahauta. Vallit ovat 3–4 m leveät. Halssi on pohjoiseen. Noin 15 m tervahaudasta itään on tervapirtin jäännös.
Kohde on säilynyt ennallaan. Tervapirtin perustusta ei erottanut korkean aluskasvillisuuden vuoksi. Kiuas sen sijaan erottui. Nykykartalle Murtomaaksi merkitty alue on ilmeisesti alkuperäiseltä nimeltään Ylihaudanmaa (Kylmänen 1961). Nimi voi viitata tähän tervahautaan. Varsinainen Murtomaa on tarkoittanut nykykartalla Kantamaaksi nimettyä kangasta, jolla on myös perimätiedon mukaan sijainnut tervahauta (ks. kohde Kantamaa).
Kohdepisteiden sijaintia ja kohteen rajausta tarkennettiin maastomittausten ja rinnevarjosteen pohjalta.

Isonkivenmaa (1000025285) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Soiden ympäröimä etelä-pohjoissuuntainen kivinen harjanne noin kilometri Iijoen eteläpuolella, harjanteen pohjoispäässä on laaja sorakuoppa. Mäntykangas, nuorta kasvatusmetsää.
Kohde sijaitsee harjanteen pohjoispäässä sorakuopan kaakkoispuolella. Paikalla on kivilatomus, mitaltaan 1,2 x 1,2 m, pohja neliömäinen. Nykyinen korkeus on 1,1 m, latomuksen yläosa on tehty vasta jonkun aikaa sitten sorakuopasta tuoduista kivistä (punaisen jäkälän peittämiä kiviä). n. 30-40 cm korkea neliömäinen vanha alaosa on tehty suurista pintakivistä (lohkopintoja), jotka ovat keltaisten jäkälien peittämiä. Keltakarttajäkälän koko yli 5 cm ja kaarrekeltakarven koko yli 25 cm viittaavat yli sadan vuoden ikään. Humus on peittänyt alimmat kivet 5 cm:llä. Kyseessä on mahdollisesti rajakivi tai paasikivi.

Kivijärvenkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Korkea kangas Kivijärven kaakkoispuolella, lakialue osittain soistunut, osittain huuhtoutunutta kivikkoa. Rehevähkö sekametsä, aluskasvillisuus mustikkaa, puolukkaa ja sammalta.
Kohde sijaitsee kankaan pohjoisella alarinteellä noin 200 m kivijärvestä itään. Paikalla on tervahauta ja rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Ylä-Koutuanjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Lounais-koillissuuntainen kapea soraharjanne Ylä-Koutuanjärven eteläpuolella. Rehevähkö sekametsä.
Kohde sijaitsee loivalla rinteellä harjanteet lounaispäässä. Paikalla on kaksoistervahauta ja rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Kolmikannanharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Matala itä-länsisuuntainen harjujakso suoalueen keskellä. Rehevähkö sekametsä.
Kohde sijaitsee harjun loivalla pohjoisrinteellä. Paikalla on kaksoistervahauta ja rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Pukkaoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Matala kangassaareke suoalueen keskellä. Rehevähkö sekametsä.
Hauta sijaitsee saarekkeen pohjoislaidalla ja sen lähellä on rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Kämppäkangas 2 (1000025290) (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä matala kangas, nuorta kasvatusmetsikköä.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien n. 18 m, kuopan läpimitta n. 12. Halssi suuntautuu luoteeseen, pituus n. 6 m. Kaukokartoituskohde. Ei tarkastettu maastossa.

Yli-Käyränlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Pieni etelä-pohjoissuuntainen soraharjanne Yli-Käyränlammmen itäpuolella. Nuorta kasvatusmetsikköä.
Hauta sijaitsee harjanteen laen eteläosassa, läpimitta valli mukaan lukien 17 m, kuopan läpimitta 10 m; halssi suuntautuu luoteeseen, pituus 8 m. Kaukokartoituskohde. Ei tarkastettu maastossa.

Sarvisuo (1000025292) (Työ- ja valmistuspaikat)
Pieni saareke suoalueen keskellä. Varttunutta kasvatusmetsä.
Haudan läpimitta kuoppa mukaan lukien n. 21 m, kuopan läpimitta n. 16 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus n. 15 m. Kaukokartoituskohde. Ei tarkastettu maastossa.

Loukasmaa (1000025293) (Työ- ja valmistuspaikat)
Matala kangas suoalueen keskellä, taimikkoa.
Läpimitta valli mukaan lukien n. 17 m, kuopan läpimitta n. 11 m; halssi suuntautuu luoteeseen, pituus n. 8 m. Vanhaa puusto jätetty tervahaudan päälle. Kaukokartoituskohde. Ei tarkastettu maastossa.

Sadinmaa (Kivirakenteet)
Historiallinen; Luode-kaakkosuuntainen kapea kuivaa mäntykangasta oleva harjujakso suoalueen keskellä.
Tervahauta sijaitsee harjun keskivaiheella notkelman kohdalla ja tervarapirtin jäännös siitä n. 25 m koilliseen. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Hevoskangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Laaja hieman lounaiseen viettävä hiekkatasanne korkean soraharjanteen eteläisellä/lounaisella juurella ja soistuneen Sanginjoen rantavyöhykkeen pohjoispuolella. Kuivaa mäntykangasta, osittain aukea ja muokattu, osittain taimikkoa ja nuorta kasvatusmetsää.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 10 m, kuopan läpimitta 6 m ja syvyys 1,6 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 5 m ja syvyys 1,1 m (sortunut). Haudan päällä kasvaa nuoria mäntyjä.
Lähellä ovat kohteet Hevoskangas 2 kivikautinen asuinpaikka ja Hevoskangas 4 pyyntikuoppa.

Sadinharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Luode-kaakkosuuntainen soraharjanne suoalueen keskellä harjujakson eteläpuolella.
Kohde sijaitsee harjanteen laen itäpäässä. Tuplahauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 18 m, sisempi valli mukaan lukien 14 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 1,4 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 7 m ja syvyys 2,4 m, sen lounaspäässä on 3 m mittainen ja 1 m syvä kuoppa. Vallin ympärillä on kapea oja. Vallin päällä kasvaa mäntyjä.

Laivakangas 1 (1000025297) (Työ- ja valmistuspaikat)
Tasaisen laajan harjun itäpää soistuneen alueen länsipuolella, kuivaa mäntykangasta.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 15 m, kuopan läpimitta 8 m ja syvyys 1,4 m; vallin korkeus 1,2 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 3 m ja syvyys 1,6 m. Vallin päällä ja kuopassa kasvaa eri-ikäisiä mäntyjä ja kuusia.

Laivakangas 2 (1000025298) (Työ- ja valmistuspaikat)
Tasaisen laajan harjun itäpää soistuneen alueen länsipuolella, kuivaa mäntykangasta.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien 12 m, kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 0,7 m; vallin korkeus 1,2 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 3,5 m ja syvyys 1,4 m. Vallin päällä kasvaa eri-ikäisiä mäntyjä ja kuusia.

Latvavaara (1000025299) (Kivirakenteet)
Suoalueen keskellä oleva korkea mäki, laella kivikkoa ja kapea rakka-alue. Rehevähkö havumetsä.
Noin 130 x 35 m kokoisella laen rakka-alueella ovat yht. 14 kuoppaa, joista 11 muodostavat kaksi ryhmää alueen pohjois- ja eteläpäässä.
1: kaksi pientä kuoppaa (alle metri)
2: läpimitta 2 m, syvyys 0,5 m
3 ja 4: läpimitta 2,2 m, syvyys 0,7 m
7: läpimitta 2,5 m valli mukaan lukien, kuopan halkaisija 1,2 m ja syvyys 0,4 m
8 - 10: läpimitta n. 1 m ja syvyys 0,3 m
12: läpimitta 3 m ja syvyys 0,6 m

Ilvesmaa 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivinen kangassaareke suoalueen keskellä, mäntyvaltainen tuoreehko havumetsä, uudistuskypsä metsikkö.
Hauta sijaitsee kankaan lounaisrinteellä, läpimitta 14 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 1,3 m. Halssi suuntautuu etelälounaaseen, pituus 3 m ja syvyys 1,5 m. Haudan päällä kasvaa vanhoja mäntyjä.

Mattila (1000006077) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kolme pyyntikuoppaa sijaitsee kapeahkolla luoteeseen pistävän harjanteen selällä, harjannetta pitkin kulkevan metsätien itäpuolella. Kuopan 1 halkaisija on valleineen 5–6 m, syvyyttä sillä on 70–80 cm. Kuopat 2 ja 3, ks. alakohteet.
Maasto on etelä-pohjoissuuntaisen laajan harjujakson pohjoispää, kuivaa mäntykangasta, varttunutta kasvatusmetsää, osittain aukeaa. Kohde sijaitsee harjun kapeassa pohjoisosassa metsätien itäpuolella 230 m kohteesta Palokangas 3 pohjoisluoteeseen. Paikalla on painanne ja kaksi kuoppaa:
1: painanne, soikea, mitat 6,5 x 4,5 m, syvyys 0,9 m; huuhtoutumiskerros paksumpi kuin 10 cm. Vaikuttaa ennemmin asumuspainanteelta kuin pyyntikuopalta (ks. aik. tiedot).
2 - 3 kaksi vierekkäin olevaa kuoppaa, halkaisija 1,8 m ja syvyys 0,5 m. Huuhtoutumiskerros 10 cm.

Lippikangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä laaja matala kangas. Mäntyvaltainen rehevähkö havumetsä, paikoitellen soistuneita alueita, pohjoisosassa on laaja kalliopaljastuma.
Hauta sijaitsee kalliopaljastuman pohjoispuolella lähellä suota. Läpimitta on valli mukaan lukien 17 m, kuopan läpimitta 12 m ja syvyys 1,1 m. Halssi suuntautuu luoteeseen, pituus 4 m ja syvyys 1,8 m. Hauta on kokonaan tiheän heinikon peittämä.
2021: Ei tarkastettu inventoinnin yhteydessä.

Palokangas 3 (1000025311) (Maarakenteet)
Etelä-pohjoissuuntaisen laajan harjujakson pohjoispää, kuivaa mäntykangasta, varttunutta kasvatusmetsää, osittain aukeaa.
Kohde sijaitsee harjun kapeassa pohjoisosassa soranyppylän länsipuolella. Paikalla on kaksi kuoppaa, 20 m etäisyydellä toisistaan.
Kuoppa 1: halkaisija 2,2 m ja syvyys 0,5 m, heikohko valli, huuhtoutumiskerros 8 cm
Kuoppa 2: halkaisija 1,5 m, syvyys 0,4 m, huuhtoutumiskerros 10 cm.
Kuoppien funktio on epäselvä.

Mattila 2 (1000025312) (Maarakenteet)
Etelä-pohjoissuuntaisen laajan harjujakson pohjoispää, kuivaa mäntykangasta, varttunutta kasvatusmetsää, osittain aukeaa.
Kohde sijaitsee harjun kapeassa pohjoispäässä metsätien itäpuolella kohteesta Mattila (1) 200 m pohjoiseen. Noin 1,5 ha:n alueella on kolme kuoppaa epäsäännöllisenä ryhmänä:
kuoppa 1: halkaisija 2,5 m, syvyys 0,5 m; huuhtoutumiskerros 10 cm, sen alla 5-10 cm nokimaata
kuoppa 2: halkaisija 2,5 m, syvyys 0,4 m, huuhtoutumiskerros 7 cm
kuoppa 3: halkaisija 3 m, syvyys 0,5 m, huuhtoutumiskerros 9 cm, sen alla ohut nokimaakerros.
Kuoppien funktio on epäselvä, mutta huuhtoutumiskerroksen paksuuden perusteella ne lienevät esihistoriallisia.

Hautasuo (1000025314) (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä korkea kangas, nuorta kasvatusmetsää.
Hauta sijaitsee kankaan pohjoisrinteellä, läpimitta valli mukaan lukien n. 20 m, kuopan läpimitta n. 12 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus n. 6 m. Kaukokartoituskohde. Ei tarkastettu maastossa.

Korkiakangas (1000025315) (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä hiekkainen kangas, mäntyvaltainen havumetsä, osittain aukea.
Hauta sijaitse kankaan alarinteellä etelälaidalla; sen läpimitta valli mukaan lukien on 16 m, kuopan läpimitta 10 m ja syvyys 1,4 m. Halssi suuntautuu etelään, pituus 4 m ja syvyys 2,2 m. Haudan päällä kasvaa nuoria kuusia ja koivuja.

Palokangas 1 (1000025316) (Työ- ja valmistuspaikat)
Etelä-pohjoissuuntaisen laajan harjujakson pohjoispää, kuivaa mäntykangasta, varttunutta kasvatusmetsää, osittain aukeaa.
Kohde sijaitsee harjun notkelman kohdalla. Haudan läpimitta valli mukaan lukien on 12 m, vallin korkeus 1,2 m; kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 1,4 m; halssi suuntautuu länteen, pituus 5 m ja syvyys 2,1 m. Haudan päällä kasvaa nuoria koivuja ja kuusi, ympäristö on avohakattu.

Palokangas 2 (1000025317) (Työ- ja valmistuspaikat)
Hauta sijaitsee harjun länsilaidalla loivalla länsirinteellä, läpimitta valli mukaan lukien on 11 m, kuopan läpimitta 6 m ja syvyys 1,5 m; halssi suuntautuu länteen, pituus 3,5 m ja syvyys 2,2 m. Puusto on poistettu haudan päältä, ympäristö on avohakattu. Haudan ympärille on jätetty n. 1 m korkeita kantoja.

Ruunakangas (1000025318) (Työ- ja valmistuspaikat)
Leveän harjujakson koillispää, kuiva mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsää, alarinteellä kasvaa myös kuusia ja koivuja.
Kohde sijaitsee tasanteella harjun itälaidalla. Paikalla on kaksoistervahauta ja rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Kiuasaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Kaakko-luodesuuntainen korkea soraharjanne, rehevähkö kangas, paikoitellen lehtomainen kangas.
Kohde sijaitsee tasanteella harjanteen luoteispäässä, tuplahauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 18 m, sisempi valli mukaan lukien 13 m, kuopan halkaisija 9 m ja syvyys 1,5 m. Halssi suuntautuu luoteeseen, pituus 6 m ja syvyys 1,9 m. Haudan päällä kasvaa isoja koivuja ja haapoja.

Joutensalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä matala kangas, rehevähkö sekametsä. Uudistuskypsä metsikkö.
Kohde sijaitsee kankaan laella. Paikalla on suuri tervahauta ja rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Pahalamminharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Kaakko-luodesuuntainen korkea soraharjanne, rehevähkö kangas, paikoitellen lehtomainen kangas; kaakkoisosassa on lampi ja yksittäisiä kalliopaljastumia.
Hauta sijaitsee harjanteen kaakkoispäässä notkelman itäpuolella, läpimitta valli mukaan lukien 21 m, kuopan läpimitta 13 m ja syvyys 1,4 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 4 m ja syvyys 2,2 m. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä ja nuoria lehtipuita.
Haudan länsipuolella on 10 m pitkä, 2 m leveä ja 0,9 m syvä kaivanto, jonka ympärillä on matala valli. Rakenteen tarkoitus on epäselvä.

Piiparinmäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä matala kangas korkean soraharjanteen länsipuolella, rehevähkö havumetsä, osittain aukea.
Hauta sijaitsee tasanteella kankaan länsiosassa, ympäristö on avohakattu ja muokattu ja puut haudan päältä poistettu. Läpimitta valli mukaan lukien 12 m, kuopan läpimitta 6 m ja syvyys 1,3 m, halssi suuntautuu etelään, pituus 5 m ja syvyys 2,4 m.

Honkamäki (1000025323) (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimän kankaan loiva pohjoisrinne, tuore sekametsä, nuorta kasvatusmetsikköä.
Hauta sijaitsee kankaalta pohjoiseen suuntautuvalla harjanteella, läpimitta valli mukaan lukien n. 18 m, kuopan läpimitta n. 10 m, halssi suuntautuu koilliseen, pituus n. 8 m. Kaukokartoituskohde. Ei tarkastettu maastossa.

Kolkanjärvi etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä kivinen kangas, tuoreehko havumetsä, nuorta kasvatusmetsikköä, osittain aukeaa.
Hauta sijaitsee kankaan etelärinteellä lähellä suota. Läpimitta valli mukaan lukien n. 15 m, kuopan läpimitta n. 10 m; halssi suuntautuu kaakkoon, pituus on epäselvä. Kaukokartoituskohde. Ei tarkastettu maastossa.

Asikaisenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta laajan kankaan eteläisenllä haaralla, kahden suon välisellä tasanteella. Haudan läpimitta valli mukaan lukien on noin 15 m ja kuopan läpimitta noin 9 m. Tuoreehko sekametsä, taimikkoa.
Alun perin ollut vuoden 2012 KMO-kulttuuriperintöinventoinnin kaukokartoituskohde, jolloin paikkaa ei tarkastettu., eikä juoksutusrännin koko ja laskusuunta ovat jääneet epäselviksi.
Tervahauta tarkastettiin 2018 Pyhännän-Piiparn välisen 110 kV voimalinjainventoinnin yhteydessä. Halssin suunta on etelään.

Rattineva (Työ- ja valmistuspaikat)
Kallioisen kankaan länsirinne laajan suon itäpuolella; kuivahko havumetsä, varttunutta kasvatusmetsikköä.
Hauta sijaitsee loivalla länsirinteellä kalliopaljastuman alapuolella; läpimitta valli mukaan lukien 14 m, kuopan läpimitta 8 m ja syvyys 1,1m, vallin korkeus 1,8 m. Halssi suuntautuu länteen, pituus n. 3 m; halssi on suurimmaksi osaksi sortunut. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä ja kuusia.

Mottisenhauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä matala kallioinen kangas, maaperä paikoitellen hiekkaa, kuivaa mäntykangasta, varttunutta kasvatusmetsikköä.
Hauta sijaitsee kankaan kaakkoisosassa loivan törmän yläpuolella; kaksoishauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 22 m, vallin korkeus 1,5 m, kuopan halkaisija 12 m ja syvyys 1,9 m. Halssi suuntautuu etelään, pituus 6 m ja syvyys 2,2 m. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä lehti- ja havupuita.

Kapustakuru (Maarakenteet)
Rämealueen keskellä oleva pienehkö hiekkadyynialue, jossa on useita 300 - 400 m pitkiä lounais-koillis-suuntaisia harjanteita. Kuivaa mäntykangasta, aluskasvillisuus pääosin jäkälää, kanervaa ja sammalta.
Luoteisella harjanteella on n. 100 m:n matkalla kolme kuoppaa:
kuoppa 1: mitat 2 x 1,8 m, syvyys 0,5 m
kuoppa 2: halkaisija 1,8 m, syvyys 0,3 m, vieressä pieni kuopanne.
kuoppa 3: halkaisija 1,6 m, syvyys o,4 m.
Kaikissa kuopissa on 5-7 cm huuhtoutumiskerros.
Kuoppien funktio on epäselvä.

Koppelokangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Mosaiikkimaisema, jossa runsaasti pieniä kuivahkoja - tuoreita kankaita ja pieniä soita.
Paikalla on suuri tervahauta ja rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.
Kohteen paikkatietoja korjattu 21.6.2022 lidarin perusteella. Tervahaudan kohdepiste siirretty noin 35 metriä lounaaseen. Tervapirtin kohdepistettä ei siirretty. Tervapirtin tarkka sijainti epävarma.

Kolmisoppi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Mosaiikkimaisema, jossa runsaasti pieniä kuivahkoja - tuoreita kankaita ja pieniä soita.
Hauta sijaitsee pienen suoalueen keskellä olevan saarekkeen lounaislaidalla; läpimitta valli mukaan lukien 20 m, kuopan läpimitta 15 m ja syvyys 0,9 m. Vallin päällä kasvaa isoja lehti- ja havupuita, lisäksi on yksi kelottunut mänty.

Paskolampi (1000025337) (Työ- ja valmistuspaikat)
Etelä-pohjoissuuntainen kapea soraharjanne Maansydänjärven eteläpuolella ja Isokankaan harjujakson länsipuolella, kuivahko sekametsä.
Hauta sijaitsee harjanteen laella pienessä notkelmassa; kaksoishauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 19 m, sisempi valli mukaan lukien 15 m, kuopan halkaisija 12 m ja syvyys 1,5 m. Halssi suuntautuu länteen, pituus 6 m ja syvyys 2,3 m. Haudan päällä kasvaa isoja kuusia, koivuja ja mäntyjä.

Maansydämenjärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä kivinen kangas Maansydämenjärven kaakkoispuolella, kuivahko havumetsä, osittain aukea.
Hauta sijaitsee kankaan kaakkoisrinteellä, läpimitta valli mukaan lukien 12 m, kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu etelään, pituus 2 m ja syvyys 1,5 m. Haudan päällä kasvaa nuoria mäntyjä ja koivuja sekä katajaa.
Kohteen sijaintia siirretty kartalla (14.6.2023) noin 9 metriä vanhasta pisteestä luoteeseen. Vanhat koordinaatit: P:7083253, I: 371951.

Lananjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Korkea kangas Lananjärven luoteispuolella, tuore kangas, taimikkoa.
Tervahauta sijaitsee kankaan lounaisrinteellä, läpimitta valli mukaan lukien 10 m, kuopan halkaisija 6 m ja syvyys 1,4 m; halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 3,5 m ja syvyys 1,7 m. Hauta on nuoren puuston peittämä.

Hävitönlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Mosaiikkimaisema, jossa runsaasti pieniä kuivahkoja - tuoreita kankaita ja pieniä soita.
Hauta sijaitsee kivikkoisen kankaan laella, läpimitta valli mukaan lukien 12 m, kuopan läpimitta 8 m ja syvyys 1,1 m. Halssi suuntautuu itään, pituus 2 m ja syvyys 1,8 m. Lähiympäristö on aukeaa, puut on poistettu haudan päältä. Kantojen ikä on yli 100 vuotta.

Korkiamaa (1000025341) (Työ- ja valmistuspaikat)
Mosaiikkimaisema, jossa runsaasti pieniä kuivahkoja - tuoreita kankaita ja pieniä soita. Kivikkoinen korkea kangas, pääosin taimikkoa.
Tervahauta sijaitsee kankaan laen eteläosassa, sen läpimitta valli mukaan lukien on 14 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu itään, pituus 2,5 m ja syvyys 1,5 m. Haudan päällä kasvaa nuoria koivuja, haapoja ja kuusia, aluskasvillisuus heinää.
Inventointi 2023: Kohde tarkastettiin maastossa ja se on todettu olevan muinaisjäännösrekisterin kuvauksen mukaisessa kunnossa. Kohteen paikkatietoa tarkannettiin sekä kohteelle laadittiin aluerajaus. Tervahauta on merkitty peruskartalle.

Lietejärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Laaja tasainen eteläkaakko-pohjoisluodesuuntainen harjujakso, kuivaa mäntykangasta, aluskasvillisuus jäkälää, sammalta ja puolukkaa, itälaidalla rehevähkö sekametsä ja aluskasvillisuus.
Kohde sijaitsee harjun itälaidalla Maansydänjärvestä 1,6 km koilliseen; kaksoishauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 20 m, sisempi valli mukaan lukien 16 m, kuopan halkaisija 10 m ja syvyys 1,2 m. Halssi suuntautuu eteläkaakkoon, pituus 5,5 m ja syvyys 1,9 m, se on osittain sortunut. Haudan päällä kasvaa isoja kuusia ja koivuja.

Loukkunen 3 (Kivirakenteet)
Mosaiikkimaisema, jossa runsaasti pieniä kuivahkoja - tuoreita kankaita ja pieniä soita. Matala paikoitellen soistunut tuore-lehtomainen kangas.
Kohde sijaitsee kohteesta Loukkunen rakennusjäännös 70 m länteen ja niiden välissä on soistunut alue, sen takia kohteet on käsitelty erillisinä. Metsätien pohjoispuolella ja tiemutkan itäpuolella on noin 40 x 25 kokoinen raivattu peltoalue, jonka etelä- ja länsilaidalla on kiviaita, raivatulla alueella on kaksi lyhyttä aitaa ja kaksi röykkiötä. Tiemutkan länsipuolella on itä-länsisuuntainen 15 m pitkä kiviaita.

Tuulenkaatokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä laaja kivinen kangas, rehevähkö sekametsä, osittain aukea.
Hauta sijaitsee kankaan pohjoisosassa, läpimitta valli mukaan lukien 17 m, kuopan läpimitta 11 m ja syvyys 1,2 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 4 m ja syvyys 1,8 m. Ympäristö on avohakattu ja muokattu, puut haudan päältä poistettu.

Mustikanhaudankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Mosaiikkimaisema, jossa runsaasti pieniä kuivahkoja - tuoreita kankaita ja pieniä soita. Matala paikoitellen soistunut tuore-lehtomainen kangas.
Paikalla on tervahauta ja rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Pirttivedenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Mosaiikkimaisema, jossa runsaasti pieniä kuivahkoja - tuoreita kankaita ja pieniä soita, matala kivinen kangas, rehevähköä sekametsää, osittain aukeaa.
Hauta sijaitsee kankaan koillislaidalla, läpimitta valli mukaan lukien 14 m, kuopan halkaisija 8 m ja syvyys 1,4 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus 4m , halssi on hakkuujätteen peittämä. Ympäristö on avohakattu, taimikkoa, haudan päällä kasvaa nuoria puita.

Paloaukio 1 (Asuinpaikat)
Mosaiikkimaisema, jossa runsaasti pieniä kuivahkoja - tuoreita kankaita ja pieniä soita, korkea kivinen kangas, jonka eteläisellä alarinteellä on jyrkkä törmä, pohjoisrinteellä rakkakivikkoa; kuusivaltainen rehevähköä sekametsä.
Kankaan laella on rakennuksen pohja, etelärinteellä raivattu pelto, peltoaitoja ja kiviröykkiöitä.
Rakennuksen pohjassa on hieman korotettu maalattia, itä-länsisuuntainen, mitat 7 x 4,5 m, reunoissa on mahdollisesti heikohko valli. Itäosassa on uunin jäänteet, mitat 2,3 x 2,2 m, korkeus 0,6 m; humuksen alla on palaneita isoja kiviä, hiekkaa ja hiiltä. Länsiosassa on kuoppa, mitat 2,5 x 2 m ja syvyys 1,3 m. Rakenteet ovat sammalen ja saniaisten peittämiä.
Rakennuksen eteläpuolella on pelloksi raivattu alue, mitat noin 70 x 50 m, alue levenee alarinteen suuntaan. Länsireunalla on 25 m pitkä, 2-3 m leveä ja 0,5-0,8 m korkea kiviaita, itäreunalla 7 m pitkä 4 m leveä ja 0,8 m korkea kivivalli. Pohjoisreunalla rakennuksen luoteispuolella on lyhyempi kiviaita. Alueella on myös kaksi kiviröykkiötä.
Pellosta n. 30 m etelään, törmän yläpuolella, on viisi kiviröykkiötä, halkaisija 1,5 - 3 m ja korkeus 0,5 - 0, 7 m. Alue ei vaikutta raivatulta, kyseessä saattaa olla kaskiröykkiöt.

Konunlehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Mosaiikkimaisema, jossa runsaasti pieniä kuivahkoja - tuoreita kankaita ja pieniä soita, matala kangas, rehevää sekametsää.
Hauta sijaitsee notkelmassa kankaan itälaidalla, läpimitta valli mukaan lukien 13 m, kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 1,4 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus 5 m ja syvyys 2,1 m. Haudan länsireuna on vaurioitunut ojaa kaivatessa; valli ja kuoppa ovat tiheän heinikon peitossa.

Tervalampi (1000025351) (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä kangas Tervalammen itäpuolella; rehevähkö kuusivaltainen sekametsä.
Kohde sijaitsee kankaan koillisrinteellä. Paikalla on tervahauta ja rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Paloaukio 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Mosaiikkimaisema, jossa runsaasti pieniä kuivahkoja - tuoreita kankaita ja pieniä soita, korkea kivinen kangas, jonka pohjoisrinteellä on rakkakivikkoa; rehevähkö havumetsä.
Hauta sijaitsee kankaan pohjoisella ylärinteellä kohteesta Paloaukio Rakennus jäännös n. 50 m pohjoiseen; läpimitta valli mukaan lukien 18 m, kuopan läpimitta 11 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen.

Heinineva (1000025354) (Työ- ja valmistuspaikat)
Mosaiikkimaisema, jossa runsaasti pieniä kuivahkoja - tuoreita kankaita ja pieniä soita, matala kangas, rehevää sekametsää.
Tervahauta sijaitsee kankaan loivalla itärinteellä, läpimitta valli mukaan lukien 20 m, kuopan läpimitta 14 m ja syvyys 1,4 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus 5 m ja syvyys 1,8 m. Vallin päällä kasvaa nuoria lehtipuita.
2023: Laserkeilausaineiston perusteella vierekkäin sijaitsee kaksi tervahautaa.

Koppineva (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä matala kangas, rehevähkö sekametsä, osittain aukea.
Kohde sijaitsee tasaisella alueella hakkuuaukion reunalla, läpimitta valli mukaan lukien 17 m, kuopan läpimitta 15 m ja syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu itään, pituus 7 m ja syvyys 1,8 m. Haudan päällä kasvaa isoja kuusia, joista osa on kaatunut.

Jylhy (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä korkea kivinen kangas, kuivahko havumetsä.
Kohde sijaitsee kankaan länsirinteellä. Paikalla on kuoppamiilu, läpimitta valli mukaan lukien 7 m, vallin korkeus 0,6 m ja leveys 1,5 m; kuopan syvyys 2,1. Kuopassa on humuksen alla paksu nokikerros, ei huuhtoutumiskerrosta. Ympäristö on avohakattu (korjuu käynnissä 2012 inventoinnin aikana), miilun ympärille on jätetty n. 1 m pitkiä kantoja.
Kuoppamiilu, kantojen vuosirenkaiden perusteella ikä yli 100 vuotta.

Suksikangas (1000025357) (Kivirakenteet)
Tasainen hiekka-/sorakangas, kuivahko havumetsä, paikoitellen nuoria koivuja; varttunutta kasvatusmetsää.
Kohde sijaitsee metsätien risteyksestä 50 m luoteeseen. Paikalla on tervahauta ja rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Tervaneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Matala kangas suoalueen keskellä, tuoreehko sekametsä; osa avohakattu ja muokattu, osa varttunutta kasvatusmetsää.
Miilu sijaitsee metsätieltä 25 m länteen avohakatun kuvion reunalla, läpimitta valli mukaan lukien 8 m, kuopan halkaisija 5 m ja syvyys 1,3 m. Vallin korkeus 0,7 m; se on maanmuokkauksessa osittain vahingoittunut. Äestysjäljissä on runsaasti hiiltä.

Lehtosaari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Saareke suoalueen keskellä, tuore kangas, nuorta kasvatusmetsää.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien n. 13 m, kuopan läpimitta n. 7 m, halssi suuntautuu pohjoiseen, pituus n. 6 m. Hauta on puuston peittämä. Kaukokartoituskohde. Ei tarkastettu maastossa.

Isokangas 4 (1000025360) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; 2012: Eteläkaakko-pohjoisluodesuuntainen leveä tasainen harjujakso, kuivaa mäntykangasta; aluskasvillisuus sammalta, jäkälää, kanervaa ja puolukkaa; nuorta kasvatusmetsää.
Kohde sijaitsee harjun itälaidalla kohteen Isokangas 1 pohjoispuolella. Jyrkän muinaisen rantatörmän yläpuolelta löytyi koneen ajourasta n. 15 x 5 m alueelta kvartsikaavin ja 10 kvartsi-iskosta. Lisäksi havaittiin joitakin palaneita kiviä ja läikkiä likamaata/palanutta maata.
2021: yleisöilmoituksen mukaan alueen pohjoisreunasta noin 110 metriä pohjoiseen on pieneltä alalta löydetty useita kvartsi-iskoksia (alakohde)

Ritomäki 3 (Asuinpaikat)
Korkea osittain jyrkkärinteinen mäki, laella huuhtoutunutta kivikkoa, rinteillä soraa, alempana hiekkaa, kuivaa mäntykangasta; aluskasvillisuus sammalta, jäkälää ja puolukkaa.
Kohde sijaitsee mäen loivalla etelärinteellä, tervahaudasta Ritomäki 2 50 m länsilounaaseen. Äestysurassa havaittiin puolen neliömetrin alalta keskittymä palaneita kiviä ja punertavaa palanutta maata. Uran ulkopuolella kivet olivat huuhtoutumiskerroksen alaosassa ja sen alla. Muita asuinpaikkaan viittaavia merkkejä ei havaittu.

Röhmönsaari 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Maasto on itäkaakko-länsiluodesuuntainen soraharjanne, lakialueella huuhtoutunutta kivikkoa, joka on enimmäkseen kasvillisuuden peitossa, muinainen rakka-alue. Lounaisrinteellä on LiDAR- vinovalovarjosteessa useita rantatörmiä havaittavissa. Rehevähkö mäntykangas. Kehäröykkiön läpimitta on 3,5 m, kuopan läpimitta 1,8 m ja syvyys 0,3 m. Rakenne on kokonaan aluskasvillisuuden peitossa. Kohteet Röhmönsaari 2 ja 3 (Reiska 146269 ja 146272) sijaitsevat 230 m ja 330 m länsiluoteeseen.

Pikku-Pöljä (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä kangas, jonka lakialueella on kalliopaljastumia ja rinteillä hienoa hiekkaa. Kuivahkoa mäntykangasta, alarinteillä rehevähköä sekametsää.
Kohde sijaitsee kankaan lounaisrinteellä; paikalla on kaksoistervahauta ja rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Ylimmäinen Tervakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Rämeen ympäröimä pieni kohouma lammen rannalla, rehevähkö sekametsä.
Hauta sijaitsee aivan lammen rannassa, läpimitta valli mukaan lukien 19 m, vallin korkeus 1,8 m; kuopan läpimitta 11 m ja syvyys 1,8 m. Halssi suuntautuu luoteeseen, lammen suuntaan, pituus 4 m ja syvyys 2 m. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä lehtipuita. Majava on tehnyt kolon haudan alle halssin kautta, rannalla oli tuoreita jälkiä; lammen puronniskassa on hajotettu majavanpato.

Kaakko-luodesuuntainen leveä tasainen harjujakso, kuivaa mäntykangasta, paikoitellen pieniä soistuneita alueita; aluskasvillisuus sammalta, jäkälää ja puolukkaa.
Kohde sijaitsee harjun lounaisosassa, haudan läpimitta valli mukaan lukien 17 m, kuopan läpimitta 10 m ja syvyys 1,8 m. Halssi suuntautuu etelään, pituus 7 m ja syvyys 2,2 m. Haudan päällä kasvaa keskikokoisia mäntyjä.

Kaakko-luodesuuntainen leveä tasainen harjujakso, kuivaa mäntykangasta, paikoitellen pieniä soistuneita alueita; aluskasvillisuus sammalta, jäkälää ja puolukkaa.
Paikalla on suuri tervahauta ja kaksi hiilimiilua. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Kaakko-luodesuuntainen leveä tasainen harjujakso, kuivaa mäntykangasta, paikoitellen pieniä soistuneita alueita; aluskasvillisuus sammalta, jäkälää ja puolukkaa.
Kohde sijaitsee harjun luoteisosassa, haudan läpimitta valli mukaan lukien 15 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 0,9 m, vallin korkeus 1,2 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 4 m, syvyys on sortumisen takia epäselvä. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Leppikorvenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Itä-länsisuuntainen hiekkaharjanne, kuivaa mäntykangasta, paikoitellen pieniä soistuneita alueita; aluskasvillisuus sammalta, jäkälää ja puolukkaa.
Kohde sijaitsee harjanteen etelälaidalla. Paikalla on kaksoishauta ja rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Ritomäki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Korkea osittain jyrkkärinteinen mäki, laella huuhtoutunutta kivikkoa, rinteillä soraa, alempana hiekkaa, kuivaa mäntykangasta; aluskasvillisuus sammalta, jäkälää ja puolukkaa.
Hauta sijaitsee mäen loivalla etelärinteellä, läpimitta valli mukaan lukien 10 m, kuopan läpimitta 5,5 m ja syvyys 1,4 m. Halssi suuntautuu etelään, pituus 4 m ja syvyys 1,9 m. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Ritomäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Korkea osittain jyrkkärinteinen mäki, laella huuhtoutunutta kivikkoa, rinteillä soraa, alempana hiekkaa, kuivaa mäntykangasta; aluskasvillisuus sammalta, jäkälää ja puolukkaa.
Kohde sijaitsee mäen loivalla etelärinteellä, tervahaudasta Ritomäki 1 90 m kaakkoon. Haudan läpimitta valli mukaan lukien 20 m, kuopan läpimitta 11 m ja syvyys 1,9 m, vallin korkeus 0,6 - 2,2 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 7 m ja syvyys 2,4 m. Ympäristö on avohakattu ja muokattu, puut haudan päältä poistettu. Haudan yli on ajettu koneella, vain pienet vahingot; kuopassa on hakkuujätteet.

Pellikaisenkangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Matala kangas suoalueen keskellä, kuivahko mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsää.
Hauta sijaitsee kankaan laella, läpimitta valli mukaan lukien 11 m, kuopan halkaisija 7 m ja syvyys 1,1 m, halssi suuntautuu pohjoiseen, pituus 4 m ja syvyys 1,7 m. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä.
2020: Sijaitsee vanhan sorakuopan reunalla, haudan halkaisija on 11 metriä ja kuopan syvyys 0,9 metriä. Halssi suuntautuu pohjoiseen, ja se on sortunut.

Pellikaisenkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kallioinen mäki suoalueen keskellä, rinteillä soraa ja hiekkaa, kuivahko mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsää.
Kohde sijaitsee mäen länsilaidalla, kaksoishauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 12 m, sisempi valli mukaan lukien 7 m, kuopan halkaisija 3,5 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu luoteeseen, pituus 4 m ja syvyys 1,9 m. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä. Metsätie leikkaa ulomman vallin lounaisreunalla.

Pellikaisenkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kallioinen mäki suoalueen keskellä, rinteillä soraa ja hiekkaa, kuivahko mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsä.
Kohde sijaitsee mäen pohjoislaidalla. Pyöreä kumpumainen miilu, läpimitta 8 m ja korkeus 0,9 m. Miilun ympärillä on pieni oja. Kairauksessa havaittiin humuksen alta yli 20 cm paksu hiilikerros. Rakenne on aluskasvillisuuden peitossa.

Soiden ympäröimä matala kangas harjun koillispuolella, varttunut kasvatusmetsä.
Hauta sijaitsee eteläisellä ylärinteellä, läpimitta valli mukaan lukien n. 18 m, kuopan läpimitta n. 11 m, halssi suuntautuu kaakkoon, pituus n. 3 m. Kaukokartoituskohde. Ei tarkastettu maastossa.

Laajan harjujakson itälaita, kuiva mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsää.
Hauta sijaitsee notkelmassa harjun ja pienen hiekkaisen nyppylän välissä, läpimitta valli mukaan lukien n. 20 m, kuopan läpimitta n. 11 m, halssi suuntautuu etelään, pituus n. 7 m. Kaukokartoituskohde. Ei tarkastettu maastossa.

Kirjavaneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Matalan kankaan pohjoislaita, varttunut kasvatusmetsä.
Hauta sijaitsee loivalla koillisrinteellä lähellä suota, läpimitta valli mukaan lukien n. 16 m, kuopan läpimitta n. 9 m, halssi suuntautuu luoteeseen. Kaukokartoituskohde. Ei tarkastettu maastossa.

Eteläkaakko-pohjoisluodesuuntainen leveä tasainen harjujakso, kuivaa mäntykangasta; aluskasvillisuus sammalta, jäkälää, kanervaa ja puolukkaa; nuorta kasvatusmetsää.
Kohde sijaitsee harjun itäosassa kohteesta Isokangas 1 n. 250 m lounaaseen. Paikalla on maakuoppa, läpimitta 2,5 m ja syvyys 0,5 m, pohja on melko tasainen. Kairauksessa havaittiin heikko huuhtoutumiskerros, paksuus 0,5 cm. Kuopan tarkoitus ja ajoitus on epäselvä.

Keltamaanneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maasto on matala kangas suoalueen keskellä, paikoitellen kalliopalastumia, kuivahko kangas, nuorta kasvatusmetsää.
Vuoden 2012 KMO-inventoinnissa peruskartalle merkitty tervahauta määriteltiin miiluksi. Sijaitsee metsätien eteläpuolella, läpimitta valli mukaan lukien on 10 m ja vallin korkeus 0,7 m. Pohjoisessa on 1,5 m leveä aukko, jossa valli kaartaa n. 2 m ulospäin. Tasainen pohja, humuksen alla yli 15 cm hiili-/nokimaakerros. Miilun päällä kasvaa tiheästi katajaa.
Vuoden 2015 Hirvinevan tuulivoimapuiston inventoinnin yhteydessä peruskartalle merkitty kohde tarkastettiin uudelleen, jollloin se arvioitiin tervahaudaksi. Sen halkaisijaksi saatiin 12 m. kuopan halkaisijaksi 7 m ja syvyydeksi 0,8 m. Halssi suuntautuu länteen ja on pituudeltaan noiin 3 m ja sortunut. Haudan kuoppa on heinän ja katajikon peitossa ja vallin päällä on muutamia mäntyjä, joten havaintomahdollisuudet eivät olleet parhaat mahdolliset.
Kohde on ennallaan. Kohde sijaitsee peitteissä maastossa. Haudan kuoppa on edelleen katajikon sekä heinän peitossa ja sen päällä kasvaa mäntyjä sekä kuusia.

Rakolanhauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Matala kangas suoalueen keskellä, paikoitellen kalliopaljastumia, kuivahko kangas, nuorta kasvatusmetsää.
Hauta sijaitsee kankaan laella kallioalueen itäpuolella: kaksoishauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 18 m, kuopan läpimitta 11 m ja syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu etelään, pituus 6 m ja syvyys 1,3 m (osittain sortunut). Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä.
Inventointi 2022: Kohde on ennallaan. Tervahauta on merkitty peruskarttaan. Halssi suuntautuu enemmän lounaaseen kuin etelään.

Röhmönsaari 2 (Kivirakenteet)
Itäkaakko-länsiluodesuuntainen soraharjanne, lakialueella huuhtoutunutta kivikkoa, joka on enimmäkseen kasvillisuuden peitossa, muinainen rakka-alue. Lounaisrinteellä on LiDAR- vinovalovarjosteessa useita rantatörmiä havaittavissa. Rehevähkö mäntykangas.
Paikalla on kolme kehäröykkiötä ja kaksi kuoppaa säännöllisenä ryhmänä harjanteen kivikkoisella laella. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.
Kohteet Röhmönsaari 1 ja 3 (Reiska 146267 ja 146272) sijaitsevat 230 m itäkaakkoon ja 100 m länsiluoteeseen.

Röhmönsaari 3 (Kivirakenteet)
Itäkaakko-länsiluodesuuntainen soraharjanne, lakialueella huuhtoutunutta kivikkoa, joka on enimmäkseen kasvillisuuden peitossa, muinainen rakka-alue. Lounaisrinteellä on LiDAR- vinovalovarjosteessa useita rantatörmiä havaittavissa. Rehevähkö mäntykangas.
Kehäröykkiön mitat ovat 3 x 2,8 m, kuopan läpimitta 1,1 m ja syvyys 0,5 m. Rakenne on kokonaan aluskasvillisuuden peitossa. Kairauksessa on havaittu lähiympäristössä tummanpunaista maata (palanut ?).
Kohteet Röhmönsaari 1 ja 2 sijaitsevat 330 m ja 100 m itäkaakkoon.

Ilvesmaa 3 (Maarakenteet)
Kivinen kangassaareke suoalueen keskellä, mäntyvaltainen tuoreehko havumetsä, uudistuskypsä metsikkö. Suurin osa kohteesta sijaitsee yksityisellä luonnonsuojelualueella.
Kankaan laen kivikossa on kolme kuoppaa, alun perin ilmeisesti tehty rakkakivikkoon, joka on nyt aluskasvillisuuden peitossa. Suurin kuoppa on mitaltaan 2,5 m ja 0,6 m syvä, sen läheisyydessä on useita pieniä, hieman epäselviä kuoppia. (läpimitta 1 - 2 m).

Illinsaari 3 (Pirttitörmä) (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Ns. Illinsaari 3, myös Pirttitörmän -nimellä tiedossa oleva asuinpaikka sijaitsee Illinsaaren itäosassa, noin 150 metriä Iijoen pohjoisen uoman rannasta olevalla vanhalla rantatörmällä, jokisuun kuivuneen muinaisuoman etelärannalla.
Heinäkuun alussa vuonna 2013 metallinilmaisimella talteen otetut löydöt ovat mm. hevosriipus ja hevosenkenkäsolki. Esineet löytyivät noin 10-15 cm syvyydestä, humuksen ja hiekan rajapinnasta. Löytöjen yhteydessä havaittiin hiiltä, nokea ja pronssipellin kappaleita. Hevosenkenkäsoljen löytöpaikalta havaittiin myös luun kappaleita. Alueelta havaittiin myös mahdollisia painaumia, jotka olivat noin 20-30 cm syviä.
Oulun yliopisto toteutti alueella koekaivauksen kesäkuussa 2014, jolloin alueella tutkittiin yhteensä 12 m2 kahdella erillisellä kaivausalueella. Rakenteina todettiin mm. liuskekivistä kootun mahdollisesti nelikulmaisen tulisijan jäännökset sekä siihen liittyneen maahan tuetun kehyksen jäännöksiä. Alueella oli palanutta maata sekä asuinpaikkalöytöjä, kuten luuta, kupari-, pronssi- ja rautaesineiden kappaleita, keramiikkaa ja piitä. Löytynyt heikkokuntoinen hopearaha lienee Maunu Eerikinpojan aikaen ja ilmeisesti ajalta 1340 - 1354. Oulun yliopiston vuoden 2015 kaivauksissa alueelta paikannettiin ja tutkitiin kookas tulisija joka tulkitiin myöhäisrautakautisen/ varhaiskeskiaikaisen rakennuksen kiukaaksi.
Toinen kaivausalue kattoi osan maanpinnalle erottuvaa kuopparakennetta. Mahdollisesti kyse on keitto- tai varastokuopasta, joka tutkittiin osittain. Vuoden 2015 tutkimuksessa kuopparakenne osoittautui monimutkaisemmaksi rakennekokonaisuudeksi jonka tutkimista on tarkoitus jatkaa.
Todennäköisesti alueella on sijainnut rautakauden lopun ja keskiajan alkupuolen pitempiaikainen asuinpaikka, jossa on ollut useampia rakennuksia
Löytöpaikasta noin 700 ja 800 metriä länteen sijaitsee Illinsaari ja Illinsaari 2 (1000019724 ja 1000019094). Vuonna 2013 kohteessa Illinsaari 2 toteutettiin arkeologinen kaivaus. Tutkimusten perusteella alueella on ollut esihistoriallisen ja historiallisen ajan taitteen vaiheille ajoittuva ruumiskalmisto. Myös mahdolliseen polttokenttäkalmistoon viittaavia merkkejä on havaittu.

Ii Illinsaari Suutarinniemi (Hautapaikat)
Keskiaikainen; Vuonna 2011 syyskussa löydetyn soikean kupurasoljen (eläinsoljen ?) löytöpaikka Illinsaaren länsiosassa, noin 150 m hiihtomajan länsipuolella, korkean sortuneen Iijoen suun rantatörmän yläosassa, tasaisen hiekkakankaan reunassa.
Löytöpaikka on autiotilan rannan kohdalla, aiemman viljelysalueen vaiheilla, jossa lienee ollut runsaasti eriaikaista historiallisen ajan toimintaa. Jokitörmästä löytyi myöhemmin syksyllä 2011 vielä pronssinen ketjunjakaja.
Vuosina 2013-2014 paikalla toteutettiin arkeologiset kaivaukset, joissa alueella voitiin todeta olevan esihistoriallisen ja historiallisen ajan taitteen vaiheille ajoittuva ruumiskalmisto. Myös mahdollisesti polttokalmistoon viittaavia merkkejä havaittiin tutkimuksessa. Kalmiston todellista laajuutta ei ole selvitetty, koko niemeä on syytä pitää varoalueena. Maatutkauksessa havaitun anomalian kaivauksissa todettiin kesällä 2014 kevytrakenteisen rakennuksen jäännös, joka ajoitettiin stratigrafisin perustein 1100-1300 luvuille jkr.
Löydön ja Illinsaaren merkitystä korostaa aiemmin samana vuonna kuparasoljen löytöpaikasta noin 350 m kaakkoon löytynyt myöhäisrautakautinen pronssinen kampariipus ja pronssipellin kappale (KM 38830:1-2).

Pihlajalamminkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka (Yli-Iin) Halajärven eteläpuoleisen Pihlajalamminkankaan keskivaiheilla, etelään viettävällä loivalla rinteellä, kosteikon pohjoisreunalla. Asuinpaikan merkkinä paikalla on hiekkaisessa maaperässä todettu kvartsilöytöjä alueelle pohjoisen suunnasta johtavan metsätien kääntöpaikalla sekä tästä runsaat 30 m länteen sijaitseva todennäköinen asumuspainanne. Se on soikeahko, pituudeltaan noin 10 m. Alueelle keväällä 2015 tehdyssä tarkastuksessa alueelle ei tehty koekuoppia. On mahdollista, että asuinpaikka-alue jatkuu lännemmäs kosteikon reunassa.
Kääntöpaikan aluetta todettiin viime aikoina kaivellun, mutta metsäalue siitä länteen oli luonnontilaista. Sen sijaan kohteen itäpuolella (itäosassa?) on ilmeisesti 2010-luvun taimettunutta äestysaluetta.
2020: tarkastuksessa tarkastettiin silmämääräisesti aiemmin havaittu asumuspainanne ja sen todettiin olevan ennallaan. Painanteen syvyys on noin 60 cm ja sitä kiertää selvästi erottuva valli. Tämän koillispuolelta, miltei heti sen vieressä, on toinen mahdollinen asumuspainanne. Se on suunnaltaan itä-länsisuuntainen, kooltaan 12 x 8 metriä ja syvyy snoin 40 cm, mutta vallia painanteen ympärillä ei juurikaan ole. Painanteiden keskikohtien etäisyys toisistään on noin 15 metriä.

Sonnisaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Halajärven eteläpuolella runsaan 1,4 km etäisyydelle sijaitsevan Sonnisaaren mäennyppylän lakialueella sijaitsee Lidar-laserkeilausaineiston perusteella länsi-itä -suuntaisessa jonossa useampia mahdollisia asumuspainanetta sekä muita rakenteita.
Kohteen tarkastuksessa keväällä 2015 rakenteiden luonne asumuspainanteina ei selvinnyt yksiselitteisesti, mutta ainakin kolme mahdollista asumuspainannetta sekä pienempiä kuoppia todettiin noin 70 m matkalla. Painanteiden koko on noin 8 x 5-6 m sekä halkaisijaltaan noin 5-m metrinen, pyöreähkö painanne. Muutaman pienen koepiston löytöinä saatiin läntisimmästä painanteesta selkeä kvartsi-iskos.

Saukkolamminkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Halajärven lounaispuolella noin 2 km sijaitsevan Saukkolamminkankaan laella sijaitsee laserkeilausaineistossa erottuvia painanteisiin viittavia anomalioita. Tarkastuksessa keväällä 2015 havaittiin kivisen kankaan pohjoisreunalla kolme 5-6 m laajuista kivistä raivattua alaa, osin ehkä luontaista muodostumaa. Parissa niihin tehdyssä koekuopassa ei todettu muinaisjäännökseen viittaavaa. Ne sijoittuvat noin 35 m matkalle. Niiden lounaispuolella on noin 80 m etäisyydellä annetuista kohdekoordinaateista tervahauta (ks. alakohde) vain hyvin loivasti etelään viettävässä nuoressa, kosteahkossa lehtipuumetsässä. Se on halkaisijaltaan noin 15 m ja haudan juoksutuskanava on etelässä.

Hoikka (1000025895) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hoikan kallioalueen itäpuolella hiekkaisella tasanteella törmän yläpuolella. Maasto on tuoreehkoa kuusivaltaista kangasta, varttunutta kasvatusmetsää. Alueella on kaksi tervahautaa, jotka sijaitsevat 45 m etäisyydellä toisistaan, sekä tervapirtin kiuas (ks. alakohteet).

Pirttisaari (1000025899) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee matalalla kangassaarekkeella suon keskellä. Alueella kasvaa n. 10-15 vuotta vanhaa mäntytaimikkoa, maaperä on hakkuun jälkeen äestetty. Tervahaudan läpimitta on valli mukaan lukien 15 m, kuopan läpimitta 10 m ja syvyys 1,3 m. Halssi suuntautuu etelään, pituus 4 m ja syvyys 2,1 m, se on sortunut. Haudan päällä kasvaa iso koivu ja muutama lehtikuusi, kuoppa on heinän peittämä.

Lökölänkangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee loivalla lounaisrinteellä Ruunalankallion laajan kallioalueen eteläpuolella ja Lökölänsuon koillispuolella; maaperä on soraa. Kuivahkoa kangasta, kuusivaltaista varttunutta metsää. Kohteessa on tervapirtin pohja (2 kiuasrakennetta 27 metrin etäisyydellä toisistaan) ja tervahauta, toisistaan 40 m etäisyydellä.
2021: Kohde on ennallaan.

Ruunala 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Valkeuslammesta 900 m kaakkoon loivasti etelään ja itään viettävällä kankaalla. Maasto on moreenia. Alueella kasvaa kuusimetsää. Paikalla on ainakin 21 pelto/viljelysröykkiötä, kehävälli t. "vallimainen" röykkiö sekä n. 35 m pitkä kiviaita. Alueella saattaa olla useampiakin röykkiöitä. Noin 150 m kohteesta etelään sijaitsee 1900-luvun puolelta peräisin olevia peltoröykkiöitä ja matalia pelto-ojia.

Ruunala 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee laajan kivisen mäen itäpuolella olevalla matalalla tuoreehkolla kankaalla nuoressa sekametsässä, joka on vastikään harvennettu. Haudan läpimitta on valli mukaan lukien 14 m, kuopan läpimitta on 8 m ja syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 5 m ja syvyys 2,1 m. Haudan päällä kasvaa isoja koivuja ja kuusia.

Ruunala 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee laajan kivisen mäen itäpuolella olevalla matalalla, tuoreehkolla kankaalla. Maaperä on hienoa soraa, metsä vanhaa kuusikkoa, aluskasvillisuus on pääosin sammalta. Noin 0,8 hehtaarin alueella on 14 kiviröykkiötä ja alueen koillisreunalla on 23 m pitkä kivivalli. Kyseessä on jo 1800-luvulla raivattu peltoalue, joka on edelleen samanmuotoinen kuin 1840-luvun pitäjänkartassa. Alue on kuulunut todennäköisesti lähellä olevaan Ruunalan taloon.

Saarasenahde (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2014: Kohde sijaitsee Vittoudenojan eteläpuolella tasaisella metsittyneellä pakettipellolla nuoressa kasvatusmetsikössä. Haudat sijaitsevat 30 m:n etäisyydellä toisistaan n. 3 m korkean purotörmän yläpuolella. Niiden läpimitta on valli mukaan lukien 9-10 m, kuopan läpimitta 5-6 m ja syvyys 0,6 m. Molemmissa halssit suuntautuvat purolle päin, pituus 2,5-3 m ja syvyys n. 1,5 m. Läntinen hauta on aurauksessa vaurioitunut. Hautojen päällä kasvaa nuorta puustoa.
2022: Molemmat tervahaudat erottuvat hyvin huonosti maastosta. Varsinkin läntinen tervahauta erottuu huonosti vaurioitumisen takia. Tervahaudat on merkattu nykyiseen peruskarttaan.

Talkkuna (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Paikalla suosta/soisesta metsästä kohoava harjanne eli kaara, jonka pohjois-osasta, metsänhoitolaikusta löytyi inventoiniissa 2014 pari selvää kvartis-iskosta.Laikuissa ei havaittu muuta. Paikkaa ei koekuopitettu. Kysessä lienee suppea-alainen leiri- tai asuinpaikka joka rajautuu selkeäti topografian perusteella arvioituna.

Metelinkirkko, Huhinmaa (Kivirakenteet)
Kivikautinen; Iijoen Kälkäjänsuvannosta noin 2,3 km pohjoiseen, läntisen Kälkäjänojan ja itäisen Kullassuon välisellä moreeniharjanteella. Kohde sijaitsee harjanteen pohjoisrinteen
reunalla heti harjanteen korkeimman kohdan itäpuolella. Vuoden 1998 Yli-iin perusinventoinnin mukaan palsta on hakattu 1980-luvun alussa ja kasvoi tuolloin tiheää nuorta mäntyä. länsipuoleinen palsta vankkaa tiheää kuusikkoa. Paikalle johtaa metsätie kaakosta Kaarron talon luota.
Paikalla on jokseenkin luode-kaakko -suuntainen kaksinkertaisen vallin muodostama likimain suorakaiteen muotoinen jätinkirkko, jonka pituus on noin 38 x 29 metriä, joka levenee hieman kaakkoa kohti. Ns. porttiaukkoja on rakenteen nurkissa. Jätinkirkon vallit ovat vaurioituneet mainitun hakkuun jälkeen tehdyn äestyksen yhteydessä. Kun vielä tiheä männikkö peitti osan rakenteesta, sen hahmottaminen oli hankalaa. Jätinkirkon rinteenpuoleisen vallin päällä sijaitsi 1990-luvun lopulla hirvitorni.
Julius Ailio teki Sakari Pälsin kanssa tarkastuksen paikalle 1920 ja myös geologina piti Metelinkirkkoa luontaisena rantavallimuodostumana, jota ihminen on hieman muokannut. 2010-luvun laserkeilausaineistojen perusteella kohde ei edes perusmuodoltaan mitenkään voi olla luontainen, vaan melkein suorakaiteisena täysin eroaa luonnon rantavoimien aikaansaamista maastonmuodoista.
Paikan varhempia tutkimuksia ovat myös J.W. Calamnius, "Muinais- tiedustuksia
Pohjanperiltä", Suomi II:7, 1868, s . 215-220 ja A.H. Snellman, SMYA 1887, s. 70 - 76 ja myös Hj. Appelgren kuvaa jätinkirkkoa väitöskirjassaan (ss. 213-218).
Edelleen jätinkirkosta eteläkaakkoon noin 100-130 m on lakialueen eteläosassa 2-3 mahdollista asumuspainanetta (ks. alakohde) ja kauempana Huhinmaan kaakkoispäässä muita mahdollisia asumuspainanteita (kohde Huhinmaa kaakko).

Tuoremaa NE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoesta noin 1,4 km pohjoiseen, Pohjukkaojan länsipuolisen kankaan itäosassa, sen pohjoisrinteen partaalla, Keskikylän koulusta vajaat 3,5 km koilliseen, Männikön talosta noin 1,2 km pohjoiseen. Kyseessä on noin kilometrin pituinen kapeahko itä-länsi - suuntainen moreenikangas, jonka itäisin palsta kasvaa kuusta ja mäntyä. Tämän länsipuolinen palsta on vastikään hakattu ja äestetty. Hakatun ja hakkaamattoman
palstan rajalla, hieman rajan korkeimman kohdan pohjoispuolella, pohjoiseen viettävän rinteen yläosassa tavattiin asumuspainanne a). Tästä 50 metriä itäkaakkoon on toinen asumuspainanne b).
a) Rinteensuuntaisen painanteen ala on noin 6-7 x 17-18 metriä. Alarinteen puolella ja ilmeisesti myös painanteen länsipäässä on maapalttoa. Tämä mukaan lukien rakenteen ala on noin 11-12 x 20 metriä. Pohjoissivun maavalli on leveimmillään noin 4 metriä. Ylärinteessä ei vallia ole, vaan painauma on rinteeseen kaivettu. Painauman syvyys on noin 60 - 70 cm. Koekuopasta tavattiin likamaata, palanutta kiveä ja kvartsi-iskos, joka jätettiin paikoilleen. Äestys on hieman vaurioittanut rakenteen länsipäätä. Maaperä soraa.
b) Pienellä avoimella paikalla jokseenkin tasaisella, hiekkaisella kankaanosalla olevan NW-SE suuntaisen painauman ala on noin 4 x 8 metriä ja syvyys noin 40 cm. Etenkin vallin koillissivulla on havaittavissa noin 2 metriä leveä 20 cm korkea heikko maavalli. Myös
molemmissa päissä on vallin tapaista. Koko ala siis noin 10-11 x 6-7 metriä. Koekuopassa todettiin palanutta kiveä, likamaata ja paikalleen jätetty kvartsi-iskos. Painauman kaakkoispään pohjoispuolella on halkaisijaltaan noin 2 metrinen kuoppa, jolla on syvyyttä puolisen metriä.
Inventoinnin aikana 1998 ohut lumikerros hankaloitti havainnointia, eikä esim. äestetyllä
alueella havaittu löytöjä. Painanteen a) länsi-/luoteispuolella on hieman ylempänä kivikko, josta otettu kiviä/ soraa.

Harjumaa etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iijoen luoteispuolella runsaat 2,7 km on Huhinmaan Metelinkirkon sekä Harjumaan kivikautisen asuinpaikan välisen nyppylän laella, alueelle johtavan tien lounaispuolella kaksi lidar-aineistossa selkeästi erottuvaa painannetta. Todennäköisesti on kyse asumuspainanteista eikä soranottokuopista. Lounaisempi näistä on erityisen selkeä ja suuri, noin 20x10 m. Koillisempi on kapeampi ja pienempi suunnassa lounais-koillinen. Lännen suunnalla lakialueella voi olla pienempiä kuopanteita.
Kohteen tarkempi arviointi edellyttää arkeologista tarkastusta.

Huhinmaa kaakko (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Iijoen pohjoispuolella noin 1,7 sijaitsevan Huhunmaan mäkialueen kaakkoispäässä on etelään laskevassa rinteessä kaksi tai kolme peräkkäistä painanetta noin kaakko-luode -suunnassa likimain 45-50 m pituudella. Lidar-aineistossa erottuvat painanteet ovat todennäköisiä asumuspainanteita. Niistä noin 80 m pohjoisluoteeseen on kankaan laella, tien länsipuolella, epävarmempi painanne, joka voi myös olla myöhäinen, tienteossa syntynyt rakenne.
Kohteen arviointi edellyttää arkeologista tarkastusta.

Leveäkangas kaakko (Kivirakenteet)
Historiallinen; Muojärven ja Iso-Kopatin välissä olevan Leveäkankaan länsiosassa, noin 100 m Muojärven rannasta länteen, sijaitsee hakatulla alueella moreeniharjanteen päällä miehennostannaisista kivistä kasattu pyöreähkö kiviröykkiö. Sen halkaisija on noin 2 m ja korkeus noin 60 cm. Röykkiön kivistä suurin osa on halkaisijaltaan noin 20 cm – 30 cm, mutta joukossa on kookkaampiakin kiviä. Röykkiön muutamat ylimmät kivet vaikuttavat olevan paikoillaan epävakaasti, ja röykkiön kasaamisen jälkeen joitakin niistä on jossain myöhemmässä vaiheessa liikuteltu. Reuna-osiltaan röykkiö on vahvasti sammaloitunut. Röykkiön luota avautuu lähempänä rantaa kasvavan männikön lävitse näkymiä Muojärvelle. Ennen Muojärven vedenkorkeuden laskua 1800-luvun lopulla on järven ranta sijainnut aivan röykkiön paikalta kohti länttä laskevan rinteen juurella, jolloin näkymät ovat olleet nykyistäkin avarampia.

Palolamminneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimä korkea kivinen kangas. Hauta sijaitsee kankaan lounaisella alarinteellä, läpimitta valli mukaan lukien 16 m, kuopan läpimitta 12 m ja syvyys (ylärinteeltä mitattuna) 1,9 m Halssi suuntautuu etelään, pituus 4 m ja syvyys 2,2 m, sortunut. Vallin päällä kasvaa isoja kuusia.

Nevakaarto 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Muinainen kapea hiekkadyynimuodostelma suoalueen keskellä, noin kilometri Pirnesjärvestä länteen. Kuiva mäntykangas, aukea, avohakattu ja muokattu.
Dyynimuodostelmasta etelälounaaseen lähtevältä kapealta harjanteelta löytyi 3 kuoppa rivissä 20 m metrin väliin. Heikohkot vallit ja yli 5 cm huuhtoutumiskerros viittaa esihistoriallisiin pyyntikuoppiin.
Kuoppa 1 mitat 1,5 x 1,2 m, syvyys 0,6 m
Kuoppa 2 mitat 3 x 2,9 m, syvyys 0,5 m
Kuoppa 3 mitat 2 x 1,8 m, syvyys 0,5 m.
Kuoppien reunat ovat muokkauksessa hieman vaurioituneet.

Nevakaarto 3 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Muinainen kapea hiekkadyynimuodostelma suoalueen keskellä, noin kilometri Pirnesjärvestä länteen. Kuiva mäntykangas, aukea, avohakattu ja muokattu. Dyynimuodostelmasta etelälounaaseen lähtevältä kapealta harjanteelta pyyntikuoppajonon (Reiska no. 158756) luoteispuolella havaittiin harjanteen rinteeltä noin 10 m2 alalta palaneita luunsiruja ja palanut kivi. Löydöt tulivat mätästyskuopista huuhtoutumiskerroksen alapuolelta.
Luulajianalyysi Kristiina Mannermaa KM 39954 Indet (tunnistamattomat)

Kopisto 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Matala kangassaareke suoalueen keskellä, tuoreehko kangas. Alue on osittain aluskasvillisuuden peittämä, osittain vanhaa puustoa. Rajamerkki, vuoden 1913 metsätalouskartan mukaan Haapaveden ja Kärsämäen kuntaraja kulki tässä kohdassa ja kivi sijaitsee entisen kunnanrajan taitekohdassa. Nykyään Haapaveden puolella valtionmaan ja yksityisen maa rajalla sijaitsevat pystykivi, mitat maanpinnan yläpuolella 65 x 40 x 30 cm. Koillispuolella on hakattu pyöristyneen kolmion muotoinen kuvio, korkeus 16 cm sekä mahdollisesti nro 9. Lounaispuolella on hakattu epäselvä merkki (L jossa on poikittaisviiva ?) ja numerot 95, alapuolella kirjaimet TT. Kivi on harmaitten jäkälien peittämä.

Pykälämaankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Soiden ympäröimä etelä - pohjois-suuntainen hiekkadyynimuodostelma. Kuiva hiekkakangas, aluskasvillisuus pääosin jäkälää, sammalta ja puolukkaa. Varttunutta kasvatusmetsikköä.
Hiekkadyynin keskiosassa on 110 m:n matkalla 4 pyyntikuoppa:
1: mitat 2,1 x 1,6 m, syvyys 0,4 m
2: mitat 2,1 x 1,8 m, syvyys 0,6 m, heikko valli
3: halkaisija 1,8 m, syvyys 0,3 m
4: mitat 2 x 1,9 m, syvyys 0,4 m, heikko valli.
Kuopalla 2 ja 4 tarkastettiin kairaamalla huuhtoutumiskerroksen, sen paksuus on 8 - 11 cm.

Kokkopuro 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Soiden ympäröimä kaakko - luode-suuntainen hiekkadyynimuodostelma Kokkopurosta n. 400 m itään. Kumpuileva pinta. Kuiva hiekkakangas, aluskasvillisuus pääosin jäkälää, sammalta ja puolukkaa. Varttunutta kasvatusmetsikköä.
Hiekkadyynin keskiosassa on 350 m:n matkalla 5 pyyntikuoppa:
1: halkaisija 2,5 m, syvyys 0,4 m
2: halkaisija 2,6 m, syvyys 0,4 m, heikko valli
3: halkaisija 2,1 m, syvyys 0,5 m
4: halkaisija 3,5 m, syvyys 0,4 m, valli.
5: Halkaisija 2,8 m, syvyys 0,4 m, heikko valli
Kuopalla 1 ja 4 tarkastettiin kairaamalla huuhtoutumiskerroksen, sen paksuus on 7 - 10 cm.
Kohteesta n. 200 m kaakkoon dyynialueen kaakkoispäässä sijaitsee tunnettu muinaisjäännös Kokkopuro itä (Mj-rek 1000000214), pyyntikuoppa-alue, josta on dokumentoitu 5 kuoppaa, yksi näistä sijaitsee lähellä valtionmaan rajaa, muut ovat tiheässä jonossa edellisestä n. 200 m eteläkaakkoon.

Karsikkamäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tuplahauta, jonka läpimitta ulompi valli ml. 16 metriä, kuopanhalkaisia 10 metriä ja syvyys 0,9 metriä. Halssi suuntautuu itään, pituus 4 metriä ja syvyys 1,7 metriä, sortunut.
Kohde sijaitsee laajan sorakankaan länsilaidalla laajan turvetuotantoalueen itäpuolella metsätien eteläpuolella. Tuoretta kangasta, maaperä hienoa soraa, paikoin hiekkaa. Ympärillä kasvaa nuorta kasvatusmetsää, haudassa eri-ikäisiä havu- ja lehtipuita.

Tuulenpesä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty Alavieskan kunnantalolla sijaisevaan karttaan. Sitä ei ole tarkastettu maastossa.
Vuoden 2014 inventointi: Tervahauta sijaitsee kapealla soraharjanteella (drumliini?) laajan kallioalueen eteläpuolella, ympäristö on ramettä tai soistunutta kangasta. Ympäristössä kasvaa varttunutta kasvatusmetsää, haudan päällä eri-ikäisiä mäntyjä ja kuusia.
Kyseessä on tuplahauta, jonka halkaisija ulompi valli mukaan lukien 18 metriä. Kuopan halkaisija on 10 metriä ja syvyys 1,1 metriä. Sortunut halssi suuntautuu etelälounaaseen ja sen pituus on 3 metriä ja syvyys 1,9 metriä.

Lankkukangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee rämeiden ympäröimän matalan saarekkeen keskellä. Maaperä on hiekkaa, ympäristö tuoretta kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää. haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä havu- ja lehtipuita.
Kyseessä on tuplahauta, jonka halkaisija ulompi valli mukaanlukien on 18 metriä, kuopan halkaisija 10 metriäja syvyys 1,1 metriä. Sortunut halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 6 metriä ja syvyys 1,6 metriä.
Kohde on merkitty peruskartalle.

Pitkäkangas 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kaakko-luode-suuntainen pitkä ja korkea harjujakso, joka ulottuu Pyhäjärven länsipuolelta Haapajärvelle Kumiseva kylään asti. Harjun laki on kivinen, rinteellä on hiekkaa, kuivaa mäntykangasta. Alue on avohakattu ja muokattu.
Asuinpaikka sijaitsee harjun lounaislaidalla loivalla lounaisrinteellä n. 3 m korkean muinaisen rantatörmän yläpuolella, sen pinta-ala on 1600 m2. Mätästyskuopista löytyi 90 m x 20 m kokoiselta alueelta kolme keskittymää palaneita kiviä, yksittäisiä palaneita kiviä ja yli 50 kpl palanutta luuta. Kvartsia tai kiviesineitä ei havaittu. Paikoitellen havaittiin palanutta hiekkaa. Korjuujätteen ja aluskasvillisuuden takia havinaintomahdollisuudet olivat paikoitellen heikot.
Luulajianalyysi Kristiina Mannermaa KM 39995 Mammalia (nisäkkäät), Esox lucius (hauki), Teleostei (kalat), Indet (tunnistamattomat).

Karjokangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Soiden ympäröimä lounais-koillissuuntainen hiekkaharjanne, kuiva mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsikköä.
Harjanteen korkeimmassa paikassa sen kaakkoislaidalla on kaksi pyyntikuoppaa (etäisyys 45 m), joiden halkaisija on 3,1 - 3,2 m ja syvyys 0,7 m. Molemmilla on heikohko valli, eteläisellä kuopalla on havaittu yhdessä kairauksessa kaksoismaannos. Huuhtoutumiskerroksen paksuus on 9-13 cm.

Vesikkopuro 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kaakko-luode-suuntainen pitkä harjujakso (Salmiharju), kuiva mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsikköä. Puronlaakso, jossa on jyrkät yli 5 m korkeat törmät, puron varrella rehevää rantakasvillisuutta.
Harjun koillisesta menevän sivuhaaran pohjoispäässä, lähellä törmän yläreunaa on kaksi kuoppa 10 m etäisyydellä:
1: halkaisija 2,2 m, syvyys 0,7 m, huuhtoutumiskerros pohjassa ja reunalla 7 - 10 cm.
2: mitat 4 x 3,5 m, syvyys 0,7 m, huuhtoutumiskerros 5-10 cm, pohja on hieman sekoittunut ja aluskasvillisuus tuhoutunut, paikalla olleen metsurin mukaan kuoppa on toiminut myös hirven kiimakuoppana.

Vesikkopuro 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kaakko-luode-suuntainen pitkä harjujakso (Salmiharju), kuiva mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsikköä. Puronlaakso, jossa on jyrkät yli 5 m korkeat törmät, puron varrella rehevää rantakasvillisuutta.
Harjun koillisesta menevän sivuhaaran pohjoispäässä, lähellä läntisen törmän yläreunaa on pyyntikuoppa jono, yht. löytyi 7 kuoppaa 140 metrin matkalla.
1: halkaisija 2,8 m ja syvyys 0,6 m, huuhtoutumiskerros yli 6 cm
2: halkaisija 3 m ja syvyys 0,5 m, huuhtoutumiskerros 7-10 cm
3: halkaisija 2,5 m ja syvyys 0,6 m, huuhtoutumiskerros 6 cm
4: soikea, mitat 3,1 x 2,8 m, ei kairattu
5: halkaisija 2,5 m ja syvyys 0,6 m, ei kairattu
6: halkaisija 4 m ja syvyys 0,6 m, huuhtoutumiskerros 10 cm
7: halkaisija 3,8 m, syvyys 0,7 m, ei kairattu.
Kohde sijaitsee pyyntikuopasta Vesikkopuro 1 150 m etelään.

Malkakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaistee laajalla kivisellä kuivahkolla kankaalla joka on paikoin soistunutta. Hiostoriallisten karttojen perusteella seutu on ollut asuttamatonta metsämaata.
Kohde sijaitsee loivalla metsärinteellä noin25 metriä metsäautotiestä pohjoiseen. Kyseessä on tervahauta, joka on toiminut myöhemmin hiilimiiluna tai raudanpelkistyskuoppana.
Tervahaudan halkaisija on ulompi valli mukaanluettuna 17 metriä, halssi suuntautuu etelään (pituus noin 3 metriä). Tervhaudan sissään on tehty toinen rakenne, halkaisija valli mukaanlukien 12 metriä ja kuopabn syvyys 2 metriä. Halssin kohdalla oleva aukko on suljettu kylmämuurauksella. Vallin päällä ja ympäristössä on paljon rautakuonaa, kairauksessa havaittiin pohjalla hiiltä ja rautakuonanpaloja.

Pitkäkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde merkitty peruskartalle ja tarkastettu Metsähallituksen KMO-inventoinnissa 2013. Tervahauta sijaitsee kaakko-luode-suuntaisen soraharjun lounaisreunalla. Maasto on kuivaa mäntykangasta, harjun laki on kivinen ja reunat hiekkamaata. Hauta sijaitsee törmän yläpuolella.
Haudan läpimitta on valli mukaanlukien 8 metriä, kuopan halkaisija 5 metriä ja syvyys 1,1, metriä. Halssi suuntautuu etelään, pituus 2 meträ ja syvyys 1,5 metriä. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyä, kuopassa nuoria lehtipuita ja katajaa.

Pitkäkangas 2 (1000026419) (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Tervahauta sijaitsee kaakko-luodesuuntaisen pitkän ja korkean harjun lounaisrinteella törmän yläpuolella kuivalla mäntykankaalla. Maaperä on hiekkaa.
Tervahaudan läpimitta on valli mukaanlukien on 10 metriä, kuopan läpimitta 8 metriä ja syvyys 1,2 metriä. Halssi suuntautuu etelään, sen pituus on 3 metriä ja syvyys 1,8 metriä. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä havupuita.
MH-tunnus 158802

Kokkokangas SE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiimingin kirkosta n. 7 km eteläkaakkoon Kiiminkijoen länsipuolella Syvälamminkankaan ja Kokkokankaan välisellä pienellä kankaalla Haisunjärvenojasta noin 800 metriä itään Kokkokankaalle johtavan metsäautotien varrella. Alue on matalaa kivikkoista moreenikangasta. Kokkokankaan kaakkoisessa kainalossa tavattiin pienellä kumpareella sijainnut äestetty hakkuuaukea, jonka läpi metsätie kulki.
Kankaan läpi kulkevalta tieltä tavattiin yksi kvartsi-iskos. Puolenkymmentä iskosta havaittiin aivan vierekkäin tieuran pohjoispuolella, vajaat 10 metriä tiestä. Löytöpaikka oli ympäröivää aluetta hiekkaisempi ja vähemmän kivinen kohta muuten kivikkoisella kankaalla. Paikalla oli myös hieman palanutta kiveä. Vaikka koko pieni äestetty aukea tarkastettiin, ei alueelta tavattu mitään muuta asuinpaikkaan viittaavaa. Kyseessä on vähälöytöinen kohde, samantapainen lyhytaikainen leiripaikka tms., jollaisia inventoinnin aikana tavattiin muitakin (vrt. kohteet Kiiminki 43, 44, 49, 51). Kvartsit jätettiin paikalleen.

Haapavuori (1000026501) (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Tervahauta sijaistee Uljuan tekojärven lounaispuolella Haapavuoren ympäristössä kulkevan luontopolun varrella kallioiden välisessä notkelmassa, Haapavuoren laesta noin 450 metriä lounaaseen.
Hauta on halkaisijaltaan noin 10 metriä ja sen 6 metriä pitkä halssi/ränni suuntautuu lounaaseen. haudan ympärillä kasvaa nuorta männikköä.

Joki-Laukka 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Tervahauta sijaitsee Pulkkilassa Viitastentien länsipuolella omakotitalon tontiulla, talosta noin 40 metriä itään.
Paikalla on noin10 metriä halkaisijaltaan oleva ehjä tervahauta, jonka halssi /ränni suuntautuu koilliseen. Kohteen eteläpuolella on peltoa, muualla kohdetta ympäröi metsä.

Kivikangas 2 (1000026503) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pulkkilan Haapavedentien ja lamujoen välisellä alueella joen eteläpuolella Koskenrannassa noin 100 metriä rannasta kohoavalla matalalla hiekkaisella mäellä joenrantapeltojen eteläpuolella. Mäen reunoilla ja laella maasto on kivikkoisempaa, pohjoisosassa on hiekkakuoppa paikalle johtavan metsätien länsipuolella.
Vuoden 1769-1774 isojakokartassa paikalle on merkitty sotilastorppa. Mäen pohjoisosassa on kumparemainen, noin 6-metrinen, kulmikas rakenne joka on kasvillisuuden peittämä. Keskellä on pieni kuoppa, koilliskulmauksessa pieni kumpu jonka itäpuolella pieni kuoppa. Rakenteen luonne tai jaoitus ei selvinnyt inventoinnissa. 1800-luvun pitäjänkartan perusteella paikalla on sijainnut sotilastorppa joka näkyy vielä 1953 peruskartassa. Rakennuksia ei enää tuolloin ollut.

Lautaoja 2 (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Vuoden 1774 isojakokartassa paikalle on merkitty talo, todennäköisesti autio torppa. Paikka ei ole myöhemmin asuttuna joten siellä voi olla säilyneitä jäänteitä asutuksesta.
Kohdetta ei tarkastettu maastosa 2013 inventoinnissa.

Lentekangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaistee Pulkkilan Lentekankaan teollisuusalueen eteläpuolella Viitaojasta noin 300 metriä pohjoiseen Lentekenkaan eteläreunalla.
Hiekkamoreenikankaalla sijaitseva tervahauta on halkaisijaltaan noin 10 metriä ja sen halssi/ränni suuntautuu etelään. Haudasta noin 200 metriä pohjoiseen on kolme noin 4-5 metriä halkasijoiltaan olevaa kellarikuoppaa tasaisella hiekkakankaalla. Kellarit liittynevät paikalla aiemmin olleisiin viljelyksiin.

Mutkala 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Tervahauta sijaitsee Pulkkilan Lamujoen itärannalla Kolanojasta noin 100 metriä pohjoiseen jokitörmän reunalla.
Tervahaudan halkaisija on noin 10 metriä ja sen halssi/ränni suuntautuu länteen jokea kohden. Reunoilla on näkyvissä ilma-aukkoja. Vuoden 1957 peruskartassa jokirannassa on sijainnut peltoja.

Mäntylä (1000026507) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pulkkilassa noin 20 metriä Piippolaan johtavan tien nro 88 itäpuolella, noin 230 metriä Pulkkilan uudesta hautausmaasta koilliseen. Ympäristö nuorta männikköä, kohteen itäpuolella maasto rämettyy.
Tervahaudan halkaisija on noin 10 metriä ja sen halssi/ränni suuntautuu etelään.

Visuri (1000026508) (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Pulkkilan Visurin ja Hekkalan tilojen välillä lamujoen ylittävästä sillasta noin 170 metriä pohjoisluoteeseen joen itärannalla, suhteellisen korkean jokitörmän päällä.
Tervahaudan halkaisija on 7 metriä ja halssi/ränni suuntautuu lounaaseen. Päällä ja ympäristössä kasvaa nuorta tiheää puustoa.

Volmuri (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Pulkkilan Ojasentakasentien ja valtaie 4 risteyksestä noin 150 metriä länsiluoteeseen mänty- ja kuusimetsässä. Kohteen länsipuolella on hakkuuaukea.
Tervahaudan halkaisija on noin 10 metriä. Kohteen ympäristössä näkyy paljon maanmuokkauksen jälkiä, ja tervahauta on merkitty maastossa kulttuurikannoilla ja lippunauhalla. Tervahaudan itä- ja länsipuolella näkyy metsäkoneen kulkujälki. Tervahaudan syvyydeksi mitattiin 1,7 metriä ja vallin paksuudeksi 2–3 metriä. Halssikaivanto paikannettiin tervahaudan luoteisosaan.

Myllykangas (564010026) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kalimenojan länsipuolella olevan Myllykoskenkankaan koillisosassa moreenikankaan pohjoislaen kaakkoispuolella, loivasti koilliseen viettävällä rinteellä. Alueella on kaikkiaan seitsemän röykkiötä, joista neljä röykkiötä (3-6) on tiiviissä jonomaisessa ryhmässä, yksi röykkiö on näistä 150 m koilliseen (1), yksi­ 70 m pohjoiseen (7) ja yksi noin 30 m etelään (2). Keittokuopista kaksi sijaitsee röykkiöiden 2 - 3-6 välissä tien vierellä ja yksi röykkiöistä 3-6 noin 15 metriä koilliseen.
Paikalta 1950-luvulla löytynyt röykkiö (1) on osin sammalen peitossa. Se on halkaisijaltaan n. 6,5 m ja korkeudeltaan n. 70 cm. Röykkiön keskustassa on painauma. Röykkiö on osittain tutkittu, mutta löytöjä ei ole saatu. Kohteen eteläisin röykkiö on tutkittu kaivauksin 2004. Löytöjä ei tehty.
Kesällä 2012kohteessa olleen tiedotustaulun mukaan kohde on entisöity ja kunnostettu kaivausten jälkeen. Alueen äestäminen on vaikuttaa tapahtuneen tämän jälkeen, mihin myös alueen kasvusta viittaa. Äestysurat olivat kasvaneet umpeen, joten mahdollinen asuinpaikka jäi löytymättä.

Savikorpi N (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Paikalla on pienehkö metsäinen moreenikumpare, jonka itäreunaa kulkee polkutie. Kankaan korkeimman kohdan eteläosassa on ainakin kaksi keittokuoppaa, joista itäisempi vain noin 17–18 metriä polkutiestä länteen. Paikalla olevat kuopat todettiin keittokuopiksi pohjalla tuntuneiden kivien perusteella. Kummankin kuopan halkaisija on noin 3-3,5 metriä ja syvyys noin 60 cm. Kuoppien keskinäinen etäisyys on noin 7-8 metriä. Läntisessä kuopassa on vanha sammaleinen kanto. Itäisemmän kuopan eteläreunalla on maakivi. Itäisemmästä kuopasta noin 6 metriä itäkaakkoon on mahdollinen kolmas kuoppa. Sen halkaisija on noin 1,5 – 2 metriä ja syvyys 30–40 cm.

Heinimäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Mäen korkeimman kohdan kaakkoispuolella koordinaattien osoittamalla paikalla on kiviseen mastoon/kivikkoon kaivettu kellarimainen kuoppa tai purnu, jota ympäröi matala valli. Kuopan ala on 1,5 x 2metriä ja koko rakenteen noin 2,5 x 3 metriä. Syvyyttä kuopalla on 50–60 cm. Sammaleiset seinämät on ladottu, länsisivulla on mahdollinen aukko. Kyseessä ei ole varsinainen rakkakuoppa tai purnu, vaan silmämääräisen tarkastelun perusteella rakenne on tulkittavissa lähinnä pieneksi kellariksi. Kohteen ajoitus on avoin.
Mäenlaen alapuoleinen rinne koillisen suunnalla muodostuu isommista pyöristyneistä kivistä, jossa on havaittu ainakin yksi kohta, jossa kiviä on tulkittu nostetun reunoille, jolloin olisi muodostunut kuoppamainen rakenne. Tätä koko rinnettä on kuitenkin pidettävä pelkästään luontaisena muinaisena rantakivikkona.

Palojärvenkangas (1000026810) (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Kivikautinen asuinpaikka nykyisen Oulun alueella, entisen Yli-Iin länsirajan läheisyydessä Ison Palojärven itäpuoleisen Palojärvenkankaan lounaisreunassa. Alueella on hiekanottopaikkoja sekä metsätielinjoja, mutta asuinpaikka-alue lienee suurimmaksi osaksi säilynyt. Noin 550 m matkalla on kolmessa-neljässä ryhmässä ainakin 14 asumuspainaneetta sekä löytökohtia muutamissa mahdollisissa havaintokohdissa, kuten kaakon ojaleikkauksissa, jossa maaperä oli rikkoutunut alueen tarkastuksessa keväällä 2015.

Välikangas 2 (länsi) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Iin kunnan itäosassa, Oulun ent. Yli-Iin rajan läheisyydessä, Palojärvien välisellä Välikankaalla, Palolammen suuntaan viettävällä kankaalla. Tällä alueella on todettu ainakin 16 asumuspainannetta ja pienepää painannetta, joista jokin yksittäinen lounaassa saattaa olla vain luontainen. Painanteet sijoittuva noin 150 m matkalle.
2023: 5p lidarissa havaittiin kohteen kaakkoisosassa kolme ennestään tuntematonta painannetta rivissä. Aluerajausta laajennettiin kaakkoon kattamaan kyseiset kolme painannetta.
Välikankaalla on useampia asuinpaikka-alueita, joista laajin tästä kohteesta runsaat 120 m kaakkoon.

Välikangas 3 (lounainen) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laaja asuinpaikka-alue, jossa mahdollisesti noin 40 asumuspainannetta, osin mahdollisesti myös luontaisia painanteita, noin 350 m matkalla luoteesta kaakkoon ja kaakkoisosassa myös noin 120 m lounaasta koilliseen. Ympäristössä on muita tästä erillisiä kivikautisia asuinpaikka-alueita ja asumuspainannekohteita. Löytöjä todettiin myös kankaan halki kulkevan metsätien koillisessa leikkauksessa (Kvartseja, palanutta luuta). Tie on leikannut painanteita ja asuinpaikkaa.

Korkeaniemi, Yli-Kitka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde, röykkiö/raunio, maakuoppa siajitsee Kuusamon kirkolta n. 29 km luoteeseen, Yli-Kitkan Tolvanselän itärannan Holtinniemen Autiolammen pohjoispuolella. Korkeaniemen länsipään etelärinteen puolimaissa on sammalen peittämä kiukaanraunio. Alkuaan neliömäisen kiukaan ala on n. 2 x 2 m ja korkeus n. 50 cm. Kiukaasta länteen n. 40 - 50 m on mahdollinen pelto.
Vuoden 2010 inventoinnissa todettiin, että Yli-Kitkan Korkeaniemen kiukaan raunio lähiympäristöineen on pääosin tuhoutunut Sarkkisen suorittaman inventoinnin jälkeen. Korkeaniemen etelärinteen männikkö on kaadettu ja rinne kauttaaltaan äestetty noin kuusi vuotta sitten. Raunio paikallistettiin Sarkkisen kuvausta vastaavasta paikasta, rinteen puolivälin terassimaiselta tasanteelta, parikymmentä metriä ilmoitetusta koordinaattipisteestä itään. Raunion läpi kulkee äestysura, ja kiuas on äestyksessä pahoin vaurioitunut. Myös alue, jossa Sarkkinen oli maininnut havainneensa mahdollisen pellon, on äestetty. Palaneita kiviä tavattiin äestysurasta kiukaan raunion kohdalta runsaasti, mutta rautakuonaa, jota A. H. Snellman mainitsi paikalta tavatuksi, ei havaittu. Myöskään muita löytöjä ei äestysurista kiukaan raunion kohdalta tai sen lähiympäristöstä tavattu, mutta kiukaan rauniosta noin viisi metriä etelään todettiin äestysurassa toinen keskittymä palaneita kiviä muutaman metrin matkalla.

Uunikangas etelä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nuoressa mäntymetsässä vahvan varpukasvuston alla on tervahaudaksi tulkittu matalavallinen rakenne, jonka halkaisija on n. 12 m. Rakenteessa ei ole halssia. Kyse voi olla myös hiilimiilun pohjasta. Tästä noin 80 metriä pohjoiseen on yksittäinen tuhoutunut tervahauta (Uunikangas etelä 2, ei suojelukohde).

Uunikangas etelä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kyseessä on pienehkö, matalien vallien ympäröimä tervahauta, jonka halkaisija on n. 8 m. Tervahauta on vaikea erottaa ympäröivästä maastosta kokonsa vuoksi.

Uunikangas etelä 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Pienen kumpareen luoteeseen laskevassa rinteessä oleva, halkaisijaltaan noin kuusimetrinen, terva- tai hiilihauta. Reunavalli on selvä vain luoteispuolelta, ylärin-teessä reunavalli katoaa maaston muotoihin ja pintaturpeeseen

Huitunen (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Mattilanperäntieltä Pikku Jakenaroon johtavan ajouran lounaispuolella aivan ajouran vieressä on kokonaan sammalen peittämä kiviröykkiö, jonka halkaisija on noin 5 metriä ja korkeus noin 50-60 cm. Maastollisesti kohde sijaitsee korkeahkon mäen niemekemäisesti kaakkoon pistävän ja loivasti laskevan harjanteen kärkiselänteellä. Kyseessä on alueelle tyypillinen esihistoriallinen röykkiö. Kohteen läheisyydessä tien lounaispuolella on modernia kaivelua.
Alakohteena on röykkiöstä noin 100 m pohjoiseen sijaitseva historiallisen ajan kiuas, jonka ala on noin 2-2,5 x 2-2,5 metriä ja korkeus 70-80 cm (alakohde). Kiukaan ympäristö on niittymäinen, ehkä paikalla on ollut vanhaa viljelystä. Lähin kohde on Mattilantien varrella ajouran kohdalla oleva kivikautinen asumuspainanneasuinpaikka Huitunen SE

Maukarinkangas 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on kaksi kiuasta. ne sijaitsevat metsäteiden risteyksen eteläpuolella äestetyllä hiekkakankaalla. Pohjoisemman kiukaan halkaisija on noin 1,5 metriä. Eteläisemmästä kiukaasta erottuu selvästi noin 2 metriä laajalla alueella olevia kiviä. Kiukaat ovat äestyksen vaurioittamia. Kyseessä lienevät tervapirtin kiukaat.

Maukarinkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on osin tuhoutuneen tervahaudan jäännökset. Kohde sijaitsee metsäteiden risteyksen luoteispuolella aivn tien vierellä. Haudan halkaisija on noin 12-15 metriä.

Maukarinkangas 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla oleva maakuoppa sijaitsee noin 5 metriä metsätien itäpuolella kapean hiekkadyynin laella. Soikean kuopan ala on noin 2,5 x 4 metriä ja syvyys 60 cm, paikoitellen kuopan reunalla on havaittavissa matala valli. Pohjalla on huuhtoutumiskerros, jonka alla on ohut hiilikerros.

Moskuankalliot 2 (Hautapaikat)
Tuntematon ajoitus; Kaksi röykkiötä, jotka sijaistevat Moskuankallioilla kaakkois-luodesuuntaisella avokalliolla, kallioalueen pohjoiskärjessä. Ympärivät alueet on muutama vuosi tarkastushetkeä aiemmin (2014) avohakattu ja metsäuarattu. Kallioiden eteläpuolella kasvaa taimikkoa.
Röykkiöt sijaitsevat kapean avokallion ja avohakatun ja metsäauratun alueen välissä, hieman suojaisemmassa notkelmassa avokallioiden etelälaidalla. Auraus on ulottunut kallioiden reunaan asti. Paikassa on kaksi röykkiötä, joista toinen on hieman vaurioitunut metsänaurauksessa. Lisäksi auratula lueella on havaittavissa merkkejä mahdollisesti tuhoutuneista röykkiöistä, joiden lukumäärää ei pystytty varmuudella tunnistamaan aurauksen ja hyvin kivikkoisen maaperän vuoksi.
Röykkiö 1 on muodoltaan pyöreä, 4,5 x 3.5 metrin kokoinen, korkeus 60 cm. Rakenne vaihtelevan suuruisista kivistä, päällä laattamaisia kiviä. Röykkiö 2 on muodoltaan soikeahko, halkaisijaltaan 3,5 metriä ja noin 60 cm korkea ja sen etelä-lounaisreuna on vaurioitunut aurauksessa.

Toolinpelto (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee avorakassa ja sen reunoilla kivikkoisella pienellä kohoumalla välittömästi valtatie 8 itäpuolella. Rakka on jäänyt osittain VT 8 alle. Kohteen pohjoispuolella kulkee ajotie itäpuolisille pelloille. Ympäristö on sekametsää.
Kohteeseen kuuluu kuusi kuoppaa, joista kuoppa 1 sijaistee avorakassa, muut avorakan reunoilla, missä pintakasvillisuutta on enemmän ja puustoa jonkin verran. Lisäksi paikalla on pieni röykkiö ja kivilatomus, jotka ovat syntyneet lähihistoriassa. Röykkiön vieressä olev akuoppa (3) on syntynyt röykkön rakentamisesta. Kuoppaa 1 voi rakenteensa perusteeella pitää esihistoriallisena ja myös osaa muista kuopista. Paikalla on voinut olla rautakaudella kalastajien tai hyljestäjien pyyntitukikohta vaiheessa, jolloin alue on ollut pieni kari.
Kuoppa 1: P7117058 I:339647, kooltaan noin 2,5 x 2 metriä, syvyys 50-60 cm. Reunoilla erottuu ladottua vallia. Mahdollinen tilapäissuoja.
Kuoppa 4 on osittain tuhoutunut kiven ja maanotossa. Alunperin ollut halkaisijaltaan 4,5 - 5 metriä, nykyinen sysvyys 1,6 metriä. Vallia säilynyt osittain, sen mitat ovat leveys 2 metriä ja korkeus 50 cm. Muistuttaa myös historiallisen ajan kellarin sijaa.
Kuoppa 6 on useita metriä pitkä, epämääräinen ja voinut syntyä kivienotossa.
Kuopat 2 ja 5 ovat pieniä ja pyöreitä, halkaisjoiltaan 1 - 1,3 metriä ja syvyydeltään 50 cm. Röykkiö P7117054, I339643 on kasattu maakiven päälle ja on muodoltaa keko/kartiomainen. Korkeus on noin 1,3 m ja halkaisija 2 metriä. Sen pohjoispuolella oleva röykkiö 3 on syntynyt röykkiön rakentamisesta. Jyrkkäseinäisen kuopan halkaisija on 2,5 metriä ja syvyys 1 m. Kuoppien 1 ja 6 välillä sijaitsee myös pieni, todennäköisesti kivenotossa syntynyt resentti kivilatomus.

Sääskenkangas (1000026968) (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Kivikkoisen kankaan länsilaidalla, tiheässä kuusivaltaisessa nuoressa (2014) metsässä sijaistee tervahauta, jonka halkaisija on 7 metriä. Haudan lyhyt ja kapea halssi suuntautuu luoteeseen. kohde erottuu maastossa huonosti tiheän puuston takia. Lähistöllä havaittiin liikuteltuja kiviä ja muita merkkejä ihmistoiminnasta, jotka liittynevät tervahaudan rakentamiseen tai muulla tavoin paikan tervantuotantoon. Tervapirttiä ei lähistöltä löytynyt.

Niittyharjut 1-2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Entisen Yli-iin kunnan länsiosassa sijaitsevan Halajärven itäpuolella sijaitsevan Niittyharjujen länsi-itä -suuntaisella harjulla sijaitsee ainakin kaksi kuoppajäännöstä, todennäköistä pyyntikuoppaa. Näistä itäisempi on harjujakson itäpäässä, kapeahkon kohdan pohjoisreunassa. Se on halkaisijaltaan noin 2,5 m. Siitä 220 m länsiluoteeseen on kaakko-luode -suuntaisella harjanteella toinen kuoppa, halkaisijaltaan noin 3 m. Tämän lounaispuolella oli vuoden 2015 tarkastuksen aikaan tiheää nuorta lehtimetsää, jonka maapohja oli muokattua.
Lidar -aineiston perusteella on mahdollista, että erilaisia kuoppia tai painanteita voi olla harjanteilla enemmänkin

Mäntyselkä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Iin itäosassa, Mäntyselän laen itäreunassa. Hauta on halkaisijaltaan noin 19 m ja se on hyvin säilynyt. Haudan syvyys on noin 0,7 m. Halssi on itäisen alarinteen suuntaan ja s eon sortunut. Lähiseudulla on useampia tervahautoja.

Kirkasvetisenlampi lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Iin kunnan itäosassa, noin 100 m kaakkoon johtavan metsätien koillispuolella on hiekkaharjanteella myös peruskartalle merkitty tervahauta. Hyvin säilynyt hauta on kooltaan noin 8,5 m. Juoksutuskanava on länteen. Lähialueella on ilmeisen luontaisia painanteita hiekkaharjanteilla.

Sahaoja 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sahaojaan laskevan korkean ja jyrkän hiekkatörmän reunalla on matala nelisivuinen painanne, jonka ala on n. 8 x 5 m. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Kyseessä on kivikautinen asumuspainanne. Asuinpaikan rajaus on arvio pohjoisen-luoteen suuntaan, muualle koekuoppiin ja topografiaan ja maaperään perustuva tarkempi arvio.

Sahaoja 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sahaojaan laskevan törmän reunalla on ehjä tervahauta, jonka halkaisija on. 13 m.

Sahaoja 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on hiekkamaaperäinen kangasmetsä ja muinainen länteen pistävä niemeke. Lännessä "niemen nokkassa" maaperä vaihettuu hiekasta hienoaineksiseksi ja kauempana moreeniksi. Niemekkeessä oli runsaasti avointa maata metsäkoneuralla ja siellä ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä. Ei myöskään koekuopissa tasanteen loivasti laskevassa rinteessä. Sen sijaan tasanteen päälle tehdystä koekuopasta ja metsätieuran pinnasta, kauempaa tasanteen reunasta ja sen loivasta törmästä, löytyi kvartsi-iskoksia. Paikalle tehtiin useita koekuoppia mutta enempiä löytöhavaintoja ei saatu. Paikalla on kuitenkin saatujen havaintojen perusteella kivikautinen asuinpaikka joka oletettavasti rajautuu pohjoisessa kallioiseen pieneen mäenkumpareeseen, muualla tasanteen reunoille. Kaakon suunnan rajaus on arvio - siihen suuntaan tehtiin koe-kuoppia mutta havaintoja tämän paikan ja kaakossa sijaitsevan Sahaoja 2 asuin-paikan väliltä ei saatu. Koekuopista kvartsi-iskoksia: N 7162232 E 396592 ja N 7162246 E 396599

Sahaoja 5 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on hiekkamaaperäinen kangasmetsä. Löytökohdan etelä-lounaispuolella on kallioinen mäenkumpare ja kaakossa metsätien tasalta nouseva mäki. Näiden mäkien välissä on loivasti luoteeseen laskevaa tasannetta. Em. pienen mäenkumpareen koillispuolelta löytyi parista koekuopasta kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä. Koillisessa olevan tien ojissa ja leikkauksissa ei havaittu mitään esihistoriaan viittaavaa, ei myöskään tien lounaispuolelle tehdyissä koekuopissa. Paikalla on kivikautinen asuinpaikka jonka rajaus koilliseen ja itään on arvio. Löytökuopat: N 7162308 E 396627 ja N 7162307 E 396635.

Sahaoja 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kangasmetsässä matalalla harjanteella on ehjä tervahauta, jonka halkaisija on n. 7 m

Kivikautinen; Muinaisen pari metriä korkean rantatörmän päällä kulkevan vanhan metsätieuran pinnasta löytyi kvartsi-iskos ja löytöpaikan viereen, tien eteläreunalle tehdystä koekuopasta toinen iskos sekä palanutta Kiveä. Tien reunamille, lähialueelle tehdyistä muista koekuopista ei saatu havaintoja. Tien pohjoispuolella oli tiheä vesakko jonne tehtiin vain pari kuoppaa. Vaikka havainnot ovat vähäisiä, ne ovat kuitenkin kohdalla, jossa topografian puolesta voisi sijaita kivikautinen asuinpaikka. On mahdollista, että löytöjä voisi olla enemmän tien pohjoispuolella. Maaperä paikalla on hiekkainen moreeni, vähäkivinen. Paikan rajaus on arvio.

Kivikautinen; Korkeahkon mäenharjanteen eteläpuolella on matala ja laakea, hyvin loivarinteinen ja pienipiirteinen kumpare, jonka pohjoisrinteellä metsänlaikutusvaossa oli runsaasti palanutta luuta. Viereisissä laikuissa myös palanutta kiveä. Muualla alueella ei laikuissa havaittu selviä merkkejä esihistoriasta. Maaperä paikalla on soransekainen hiekka, vähäkivinen. Löytöpaikan itäpuolella maasta laskee ja on kosteaa, joten sinne raja on selvä. Paikalla on kivikautinen asuinpaikka, jonka rajaus on pienipiirteisen topografian perustuva arvio.

Kivikautinen; laajahko kivikautinen asuinpaikka Sahaojan uoman länsikupeessa ja siitä pohjoiseen aukeavan muinaisen lahdekkeen länsirannalla. Muinaisen nie-mekkeen eteläkärjessä, aivan nykyisen Sahaojan länsirannalla ja siitä pohjoiseen leviävän suon itärannalla on matala hiekkainen harjanne, jossa metsänhoito-laikuissa on runsaasti kvartsi-iskoksia. Niemekkeen kärjestä ja metsäkoneuran risteyksestä koilliseen on pohjoisesta Sahaojan kupeeseen ulottuva kapea harjanne jonka päässä, sahaojan uoman törmän reunalla on asumuspainanne, kooltaan n. 4 x 5 m. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia. Painanteen poikki kulkee metsäkoneen ura. Em. niemekkeestä suon laitaa 60 m pohjoiseen on suohon laskevan törmän reunamilla, metsäkoneuran itäreunamilla soikea - hieman nelisivuinen - painanne, kooltaan 3 x 4 m. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskos. Painanteiden ja kvartsikeskittymän väliseltä alueelta ei saatu löytöhavaintoja. Painanteiden eli pohjois- ja koillispuolelle tehtiin koekuoppia ja tarkasteltiin (koillisessa) metsänhoitolaikkuja ja tieuran pintaa, mutta havaintoja esihistoriasta ei saatu. Asuinpaikan rajaus on topografian sekä löytö- ja rakennehavaintojen perusteella tehty arvio.

Sahaoja 15 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahaudan pohja, halkaisijaltaan n. 10 m. Tervahaudasta 25 m lounaaseen on kiukaan raunio, halkaisijaltaan n. 3 m ja 0,6 m korkea - kyseessä lienee tervapirtin kiuas. Tervahaudan koillispuolella on modernilta vaikuttanut kaivanto, joka on noin 10 m pitkä, noin 3 m leveä ja 1 m syvä.

Ajoittamaton; Harjanteen laella on pyöreä ja laakea kuoppa, halkaisija n. 3, 5 m. Kuopassa on podsol. Kyseessä mahdollisesti pyyntikuoppa

Ajoittamaton; Harjanteen laella on pyöreä ja laakea kuoppa, halkaisija n. 3, 5 m ja ympärillä ma-tala reunavalli. Kuopassa podsol. Kyseessä mahdollisesti pyyntikuoppa

Ajoittamaton; Laakean ja kärkeen kapenevan harjanteen länsikärjen laella on laakea kuoppa, halkaisija n. 3 m. Kuopassa paksu podsol. Kyseessä mahdollisesti pyyntikuoppa

Historiallinen; Sahaojan uoman etelätörmän reunalla on tervahaudan pohja. Sen halkaisija on n. 7 m. Siitä 30 m kaakkoon, samaisen törmän reunalla, on nelisivuiselta vaikuttava kuoppa, jonka halkaisija on n. 4 m. Kuopasta on aukko ja ura ojan suuntaan. Kuopassa ei ole hiiltä eikä nokea.

Sahaoja 8-10 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on eteläisimpänä ehjä tervahaudan pohja, jonka halkaisija on n. 17 m (alakohde 1).
Alueen pohjoisosassa on historiallisen ajan multapenkkirakennuksen pohja tien itäpuolella (alakohde 2) ja tästä n. 20 metriä luoteeseen on kuoppajäänne (alakohde 3). Näiden rakenteiden välistä, tien itäpuolella olevien pienten hiekkakuoppien reunoilta, on jälkiä kivikautisesta asuinpaikasta, löytöinä palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Tervahauta lienee tehty asuinpaikan päälle. Alueen rajaus sisältää sekä kivikautisen asuinpaikan etttä historialliset rakenteet. Maaperä alueella on hiekka ja kasvillisuus ehjää mäntymetsää.

Ajoittamaton; Kapean hiekkaharjanteen laella on pyöreä kuoppa, halkaisija n. 3 m. Kuopassa podsol. Kyseessä lienee pyyntikuoppa. Kuopasta 15-20 m etelään, jokiuoman töyräällä olevassa nimekkeessä on runsaasti palanutta kiveä mm. koekuopassa n. 30 cm syvyydellä. Mitään ajoittavaa ei löytynyt. Kyseessä lienee asuin- tai leiripaikka.

Ajoittamaton; Jokiuoman laakson törmän reunalla havaittiin n. 2 x 3 m alalla palaneita kiviä. Maaperä on hiekkaa ja muutoin lähes kivetön. Koekuopista ei saatu esiin mitään ajoittavaa. Paikalla on kuitenkin ilmeisesti suppea-alainen, mahdollisesti pyyntiin liittyvä asuin- tai leiripaikka.

Valkeisneva 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Valkeisnevan luoteispuolella, suon laidalla harjanteen laella on tervahaudan pohja, halkaisijaltaan n. 9 m.

Valkeisneva 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Valkeisnevan lounaispuolella, suon reunan harjanteen kaakkoispäässä on hiili-haudan pohja, pyöreä kuoppa jossa valli ja hiiltä pohjalla, halkaisija n. 2 m.

Valkeisneva 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Harjanteen laella on ehjä tervahaudan pohja, halkaisija 16 m.

Valkeisneva 4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Suon laidassa olevalla kapealla hiekkaharjanteella on kiukaan jäänne, halk. n. 1,5 m korkeus n. 30 cm. Kiuas liittynee siitä n- 100 m länteen olevaan tervahautaan ja lienee tervapirtin kiuas.

Veitsimaankangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsätien itäpuolella, suohon laskevan rinteen reunalla on tervahaudan pohja, halk n. 13 m. Tervahaudasta 26 m etelään on metsätien varressa, sen itäpuolella kiukaan jäänne.

Veitsimaankangas 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Metsätien länsipuolella on rinteen juurella kiukaan jäänne, kooltaan 200 x 150 m. Kiukaaseen mahdollisesti liittyvä tervahautaa ei lähialueella havaittu. Kiukaan pohjoispuolella on vanha hiekkakuoppa.

Hautakangas (1000027052) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahaudan pohja, jonka halkaisija on n. 9 m.

Kursun Hautakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mäen harjanteen kaakkoislaella on tervahaudan pohja, jonka halkaisija on n. 12m

Pesäneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaistee Välikankaan itäosassa matalalla hiekkaharjanteella Pesäneva-nimisen suon eteläpuolella, harjnateen kaakkoisosassa. Haudan halkaisija valleineen on noin 10 metriä ja se on erinomaisesti säilynyt mäntykangasmaastossa. Halssin suuntautuu kaakkoon missä maasto laskee ojiteulle suolle. Tervahauta erottuu ilmalaserkeilausaineistossa pienenä pisteenä.

Välikangas 1 (1000027059) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Välikankaan harjanteella, sen ojitetulla eteläreunalla Pesänevan länsipuolella. Hauta on suuri, halkaisijaltaan noin 20 metriä ja se erottuu selvästi laserkeilauskuvissa. Haudan halssi on kaivettu lounaaseen, loivaan alarinteeseen ja haudan ympäri on kaivettu ojat. Tervahaudan reunoilla kasvaa isoja kuusia ja ympärillä sekametsää.
Tervahaudasta noin 20 metriä itään ojan takana on sammaloitunut kiviröykkiö, jonka halkaisija on noin 2 metriä. Kyseessä on mahdollisesti tervapirtin kiuas.
Tervahaudan koordinaatit: N7072886, E431900
Röykkiön koordinaatit: N7072889, E431922

Historiallinen; Kooltaan suuri tervahauta sijaistee Välikankaan harjanteella, sen ojitetulla eteläreunalla, Pesänevan länsipuolella sekämetsäisellä kankaalla. Välikangas 1 tervahauta on 145 metrin päässä lännessä. Peruskartalle on merkitty tervahauta näisen kohteiden väliin, mutta maastossa sellaista ei ole havaittavissa.
Tervahauta on samanlainen kuin Välikangas 1, halkaisijaltaan noin 20 metriä ja sen halssi on lounaassa, loivassa alarinteessä. Tervahaudan sisälle on kertynyt vettä.

Historiallinen; Tervahauta sijaistee Välikankaan harjanteella, Pesänevan länsipuolella. Täällä harjanne nousee hieman korkeammalle ympäröivästä soistuneesta alueesta ja maasto on kuivempaa.
Harjanteen reunalla oleva tervahauta on halkaijaltaan noin 10 metriä ja sen halssi on itään alarinteeseen. varsinhyväkuntoinen hauta näkyy laserkeilausaineistossa.
Tervahaudan reunalla olevassa männyssä on Metsähallituksen nauhaa, joten on mahdollista että kohde on tiedossa Metsähallituksen tietokannoissa.
Tervahaudasta noin 350 metriä lounaaseen on kankaalla ilmalaserkartoilla näkyvä kuoppa, joka on kooltaan 3 x 1 metriä ja syvyys vajaan metrin, jota kiertää valli.

Matopää (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suuri tervahauta sijaitsee Välikankaan eteläpuolella, liunaaseen loivasti laskevalla Matopään metsäalueella, tiheässä koivumetsässä. Hauta on halkaisjaltaan 20 metriä ja sen halssi on kaakkoon hyvin loivaan alarinteeseen. Kohde näkyy selvästi ilmalaserkeilauskertalla.

Pöntönpesä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Välikankaan lounaispuolella, Matinmäen kaakkoispuolella olevan pienen kesäasunnon kaakkoispuolella. Asunnon nimi on ”Pöntönpesä”. Tervahauta on merkitty peruskarttaan ja se erottuu selvästi myös ilmalaserkeilausaineistossa. Tervahaudalle johtaa metsätie. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 20 metriä ja sen halssi on alarinteeseen, lounaan suuntaan. Tervahaudan reunalla ei kasva kovin isoja puita, mikä viittaa ehkä sen nuoreen ikään. Reunoilta on hiljan raivattu pieniä puita ja ilmeisesti hautaa halutaan pitää kunnossa ja näkyvillä

Vasikkahauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Iso tervahauta sijaitsee Latvunnevan soistuneen metsäalueen lounaispuolella, aivan metsäautotien varressa, sen lounaispuolella. Tervahauta on myöskin ilmeisen vanhan polkureitin varrella, joka kulkee kuivaa kangasta pitkin Vasikkahaudan alueella.
Haudan halkaisija on noin 20 metriä ja sen halssi johtaa polulle, lounaaseen. Paikalla kasvaa harvakseltaan mäntymetsää. Tervahauta on merkitty peruskarttaan ja se erottuu hyvin myös ilmalaserkeilausaineistossa.
2024: Laserkeilausaineiston perusteella kohde on vahingoittunut tien parannuksen yhteydessä.

Latvunneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Latvunnevan soistuneen metsäalueen pohjoisosassa, aivan lounaaseen laskevan Ahmaojan latvalla. Paikalle johtaa koillisesta hyväkuntoinen metsäpolku ja harjanteen reunaa on käytetty hiekanottoon. Tervahautakin on aivan hiekkakuopan reunalla, sen länsipuolella.
Paikalla on keskikokoinen tervahauta, halkaisijaltaan noin 12 metriä. Sen reunalla kasvaa suhteellisen isoja kuusia ja mäntyjä. Halssin suunta on länteen, alarinteeseen. Tervahauta on merkitty myös peruskarttaan.

Hauskankorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Ristiniityn hankealueella, Miilukankaan pohjoispuolella olevalla Hauskankorvella, Ahmaojan laakson ja Kurkisuon välisellä matalalla harjanteella. Tervahauta on suhteellisen matala ja halssi on puhkaistu vallin läpi. Haudan läpimitta on noin 16-18 metriä ja halssin suunta on etelään. Tervahaudan pohjoispuolella on aukio, mutta siellä ei ollut näkyvissä tervapirtistä mahdollisesti kertovaa kiukaanpaikkaa. Paikalle johtaa idästä päin metsäpolku. GPS-mittauspiste on noin 10 metriä etelään ilmalaserkeilauskuvassa näkyvästä tervahaudan keskuksesta.
2024: kohteen sijaintia on siirretty noin 10 metriä kohti pohjoista vinovalovarjosteen perusteella.

Latvu (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta ja sen lähellä oleva kiviröykkiö sijaitsevat Latvunnevan itäpuolella olevalla Latvun ja Säynäjäkaarron kangasalueella, hieman kosteassa maastossa. Tervahauta on hyväkuntoinen, halkaisijaltaan 20 metriä oleva rakennelma, jonka halssi suuntaa lounaaseen loivan rinteen viettosuuntaan. Tervahaudan reunalla ei kasva kovin vanhoja puita, joten se ei ole välttämättä kovinkaan vanha.
Tervahaudasta 30 metriä luoteeseen on noin 2 x 2 metrin kokoinen ja korkeudeltaan noin 50 cm oleva kiviröykkiö metsäpolun varressa. Tämä saattaa hyvin olla tilapäisasunnon eli tervapirtin kiuasröykkiö.

Pikku Kalliolampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahaudaksi tulkittu maarakenne, jonka ala on noin 2,5 x 4 metriä ja syvyys noin 100 cm. Vallin leveys noin noin metri ja korkeus 30 cm.

Putaanoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on n. 10 m halkaisijaltaan oleva hiilimiilun pohja, valli n. 1,5 m leveä ja 0,5 m korkea. Kairauksessa todettiin pohjassa paksu hiilikerros. Päällä kasvaa kuusia ja mäntyjä. Ilmeisesti kysymyksessä on ollut pystymiilu.

Mieskangas etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka kokonaishalkaisija on noin 15-16 metriä, kuoppaosan halkaisija on noin 10 metriä ja syvyys noin 80 cm. Halssi on kohti etelää, noin 5-6 metriä pitkä. Sijaitsee loivasti laskevassa rinteessä ajouran pohjoispuolella, vallit leveät ja loivat. Maannoksessa ei huuhtoumaa

Syvälamminkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka kokonaishalkaisija on noin 16-18 metriä, kuoppaosan halkaisija on noin 7 metriä ja syvyys noin 100 cm. Halssi on kohti länttä, pituus noin 7-8 metriä, jatkuu ojamaisena pitkälle, reunoilla vallia noin kahden metrin matkalla halssin tyvessä. Leveät matalat vallit, maannoksessa ei huuhtoumaa

Jäkälämaa länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka kokonaishalkaisija on noin 10-11 metriä, kuoppaosan halkaisija on 7-8 metriä ja syvyys noin 80 cm. Pieni halssikolo on kohti koillista

Vesa-Aho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka kokonaishalkaisija on noin 12-13 metriä, Halssi on kohti etelää. Pituudeltaan noin 7 metriä olevan halssikaivannon päästä noin 15 metriä etelään on maakuoppa, jonka halkaisija on noin 2-2,5 metriä ja syvyys 40-50 cm

Pikku Pahkamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; aikalla on tervahauta, jonka kokonaishalkaisija on noin 9-10 metriä, kuoppaosan halkaisija on noin 7 metriä ja syvyys noin 50-60 cm. Halssi on kohti lounasta, pituus noin 7 metriä, kaivannon tyvessä vallia noin parin metrin matkalla. Rakenteessa on käytetty hyväksi luontaista rinnettä.

Kotikangas (1000027116) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka kokonaishalkaisija on noin 16 metriä, kuoppaosan halkaisija on noin 10 metriä ja syvyys noin 100-120 cm. Halssi on kohti kaakkoa. Maannoksessa ei huuhtoumaa.
2023: Lidarin perusteella tervahaudasta noin 10 metriä pohjoiseen sijaitsee mahdollinen tervapirtin pohja (7216650/446909). Tervapirtin pohjaa ei ole tarkastettu maastossa.

Töyrä Vähämäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on yksittäinen tervahauta

Korkiakangas 3 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Oulu - Raahe maantien (mt. 8) kaakkoispuolella kaakko - luode -suuntaisella kapealla mäntyä kasvavalla soiden ympäröimällä hiekkakankaalla Limingan rajasta n. 700 m luoteeseen ja Ruukin rajasta n. 400 m koilliseen. Paikalla erottuu ainakin 3 asuinpainannetta. Painanteen 1 ala on noin 9 x 7 metriä, syvyys noin 40 cm. Tämän itäpuolella noin 5 metrin päässä olevan kuopan (3) halkaisija on noin 4 metriä ja syvyys 30–40 cm. Polkutien lounaispuolella oleva painanne (2) on alaltaan 7 x 5 m ja syvyydeltään 30 - 40 cm. Painanteesta 1 noin 35-40 metriä koilliseen olevan painanteen (6) ala on noin 8 x 6 metriä ja syvyys 40–50 cm, koepistossa kvartsi. Tämän yläpuolella n. 10 metrin päässä lounaaseen muodoltaan epämääräinen mahdollinen painanne. Painanteesta 1 pohjoisluoteeseen polun itäpuolella on kuoppa (4), jonka halkaisija noin 2,5 metriä, syvyys 50 cm. Lisäksi painanteesta 1 satakunta metriä itäkaakkoon on kaksi vierekkäin olevaa kuoppaa (5). Numerointi noudattaa tarkastuksessa 1999 käytettyä.

Korkiakangas 4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Oulu - Raahe tien vt. 8) kaakkoispuolella kapealla mäntyjä kasvavalla soiden ympäröimällä kankaalla, Limingan rajasta n. 1200 m luoteeseen ja Ruukin rajasta n. 300 m koilliseen. Paikalla on kivistä kasattu sammaloitunut röykkiö, kooltaan n. 3-4 x 4-5 m ja korkeudeltaan 40 cm. Kyseessä on kiuakaan jäännös historialliselta ajalta. Se siajitsee noin 4-5 metriä etelää itäkaakko-länsiluodesuuntaisesta rajasta. Kohteen sijaintia tarkistettiin 2015. Aiempi paikannus osoitti noin 90 metriä liikaa itään. Lähellä kiukaan aiemmin ilmoitettua sijaintia on tervahauta kohdassa p = 7184085, i = 3412109 (YKJ). Tervahaudan kokonaishalkaisija on noin 12 metriä, keskuskuopan noin 5 metriä ja syvyys noin 80 cm.

Niilonräme 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on kaksiosainen kuoppa, jonka syvyys ympäröivästä metsästä on noin 30 cm. Läntisempi kuoppa on kooltaan 5 m x 5 m ja itäisempi noin 5 m x 6 m, etelä-pohjoinen suunnan ollessa hieman suurempi. Koko rakenteen kaakko-luode suunteinen pituus on noin 16 m ja leveys 8 m. Kuoppia reunustaa matala valli ja näyttäisi siltä, että rakenteen kaak-koisseinällä olisi mahdollinen oviaukon paikka. Rakenteesta noin 7 m itään on muodoltaan pyöreä kuoppa, jonka halkaisija on noin 5 m ja syvyys noin 0,5 m.
Valliin kaivettiin koekuoppa, jonka perusteella vallissa on ns. kaksoismaannos.
Asuinpainanteelta on matkaa metsäautotielle noin 240 m (luoteeseen), Niilonkan-kaan asuinpaikalle 850 m (kaakkoon) ja noin 880 m voimalinjalle (kaakkoon).
Vuonna 2017 tarkastuksessa kohteella havaittiin useampia painanteita, em. paritalon lisäksi kolme erillistä asumuspainannetta sekä nelihuoneinen rivitalopainanne.

Niilonräme 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Matalan moreeniharjanteen korkeimmalle kohdalla mäntymetsässä sijaitsee pyö-reä tervahauta. Rakenteen halkaisija on noin 6 metriä ja se on sammalen peitossa. Tervahaudan halssi suuntautuu kohti pohjoista.

Korkiakangas 1-2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Neljästä kuuteen asumuspainannetta kaakko-luode -suuntaisella kapealla Korkiakankaan mäntyharjanteella, Mustosennevan lounaispuolella, noin 1,4 km kaakkoon valtatie 8:lta. Ne ovat kooltaan 22x10x0,4 m, 19x10x0,6, 10,5x5-7x0,6-0,7 m ja 10-15x6-8x0,4 m, 12x7x0,6 ja vallillisia. Ainakin yhden painanteen länsipäädyssä on selkeä kulkuaukon paikka. Myös suurimman painanteen länsipäädyssä lienee ollut sen sisäänkäynti. Lisäksi alueella on muutamia pienehköjä kuoppajäänteitä.

Kemilä, Kärenojan suu (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Oulujokeen idästä laskevan Kärenojan suupuolessa on kaikkiaan viisi tervahautaa, jotka kaikki maantien ja joen välissä. Yhtä hautaa (5) lukuunottamatta kaikki ovat ojan pohjoisrannalla. Näistä jokseenkin keskimmäisenä on hauta 1, jonka kokonaishalkaisija on noin 15-16 metriä, loivan keskuskuopan halkaisija on noin 8 metriä. Halssi on kohti etelää. Muiden hautojen halkaisija on noin 16-18 metriä.

Nyrylä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Loivapiirteinen tervahauta, jonka halkaisija noin 14-16 metriä, keskuskuopan halkaisija noin 9-10 metriä ja syvyys 1 metri. Halssi luoteeseen.

Patoniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Loivapiirteinen tervahauta, jonka halkaisija noin 18-19 metriä, keskuskuopan halkaisija noin 10-11 metriä, syvyys 1-1,2 metriä. Halssi luoteeseen. Haudan ympäsitllä joitakin kuoppia. Haudasta noin 125 metriä etelälounaaseen on laseraineistossa hautamainen ilmiö, joka kuitenkin luontainen.

Puhakka SE (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla olevan tervahaudan halkaisija on noin 15 metriä ja keskuskuskuopan halkaisija noin 8 metriä ja syvyys 1 m, Halssi kaakkoon. Tiheän vaarainkasvuston peittämä.

Tolola N (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tilustien ja jyrkän törmän välissä on säilynyt tervahauta, jonka halkaisija on noin 12-13 metriä, keskuskuopan halkaisija on noin 7-8 metriä ja syvyys noin 1-1,2 metriä.

Kurikkaoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alueella on 5 - 6 tervahautaa, joista itäisin on kookkain. Tämän tervahaudan 1 kokonaishalkaisija on noin 18 metriä, keskusosan halkaisija noin 11-12 metriä ja syvyys 1,6 m. Halssi etelään kohti ojaa. Muut ovat halkaisijaltaan selvästi pienempiä vaihdellen halkaisijaltaan 4-5 metristä noin 8-10 metriin.

Isomaa 1 (Ylioja) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Soikeahko kuoppa, mahdollinen pyyntikuoppa, ympäröivistä tasaisista soistuma-alueista kohoavan Isomaa-nimisen mäkialueen länsipään nyppylän itäkaakkoon viettävässä rinteessä. Paikka on Mankilanjärveen laskevasta Yliojasta (Rosinojasta, yläjuoksulla Kärsämänjoki) vajaa 500 m itään, entisen Rantsilan kunnan pohjoisosassa. Limingan rajasta on 650 m lounaaseen. Kuoppa on kooltaan noin 3,5 x 2,5 m. Koepistossa vallilla todettiin melko ohut huuhtoutumiskerros. Kuopasta noin 250 m itään laajemman ja matalamman nyppylän loivassa pohjoisrinteessä tervahauta

Isomaa 2 (1000027245) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Yksittäinen tervahauta tasaisilta kosteilta ja ojitetuilta alueilta muutaman metrin kohoavan Isomaa-nimisen mäkialueen keskiosan pohjoiseen loivasti viettävällä rinteellä. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 11 m ja nykyisin tiheähkön sekametsän ympäröimä. Paikka entisen Rantsilan kunnan pohjoisosassa, Mankilanjärveen laskevasta Yliojasta (Rosinojasta, yläjuoksulla Kärsämänjoki) runsaat 700 m itään ja Limingan rajasta runsaat 400 m lounaaseen.

Pöytäkangas (1000027246) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta pienen mäennyppylän koillisreunassa Pöytäkankaalla, entisen Rantsilan kunnan pohjoisosassa, 300 m Ylioja (Rosinojan t. Kärsänjoen) pohjoispuolella, Nakkulanperän ja valtatie 4:n suunnalta johtavan metsätien pohjoispuolella. Haudan halkaisija on noin 10 m. Mäennyppylän laella on useampia pieniä maakuoppia, jotka liittynevät tervahaudan käyttöön.

Kotti (1000027230) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on aivan vierekkäin kaksi tervahautaa, joiden halkaisija on noin 17 metriä, keskuskuopan halkaisija 8 metriä ja syvyys 100-140 cm. Halssit itäkoilliseen. Kummankin haudan vierellä on kuoppia kehässä hautojen ympärillä.

Annalankangas SW (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kuopat sijaitsevat Annalankankaan kaava-alueella, joka tarkastettiin Pohjois-Pohjanmaan museon toimesta elokuussa 2014. Paikalla todettiin olevankahdeksan kuoppaa noin 60 metrin matkalla. Kuoppien käyttötarkoitusta ei varmuudella voitu määrittää. Kyseessä lienevät pyyntikuopat, jotka ajoittuvat aikaisintaan rautakauden keskivaiheilta historialliseen aikaan. Kuoppien halkaisija vaihtelee 1,5 – 3 metrin välillä ja syvyys 30-60 cm välillä.

Kellonkangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Haukiputaan keskustaajaman lounaispuolisella hiekanoton rikkomalla mäntykangasalueella Annalankankaantiestä kolmisensataa metriä etelään kahden hiekkakuopan välissä. Alueella on ainakin 12 maakuoppaa lähes 150 metrin matkalla. Kyseessä lienevät pyyntikuopat, jotka ajoittuvat aikaisintaan rautakauden keskivaiheilta historialliseen aikaan. Kuoppien halkaisija vaihtelee 1,5 – 2,5 metrin välillä ja syvyys 30–60 cm välillä.

Annalankangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Alueella on lähes 50 kuoppaa, joiden halkaisija vaihtelee 1-3,5 metrin välillä ja syvyys noin 20-50 cm välillä. Yksittäisten kuoppien perusteella hahmottuu kaksi aluetta, jotka sijaitsevat matalilla hiekkaharjanteilla. Alueiden välistä on kaivettu vesijohtokaivanto. Osa kuopista on hieman alempana harjanteiden laidoilla. Lisäksi idässä on säilynyt yksi kuoppa teiden ja muun maankäytön muokkaaman maaston säilyneellä osalla. Kuoppien sijainti ja ryhmittyminen viittaavat siihen, että kyseessä olisivat pyyntikuopat. Varmuudella tätä ei voitu todeta. Keittokuopista ei ole kyse, sillä muutamia kuoppia kenttälapiolla tunnusteltaessa ei kuoppien pohjalla vaikuttanut olevan kiviä. Muutamaan kuoppaan tehtiin koepisto, jossa vallissa erottui heikko huuhtoutumiskerros. Huuhtoutumiskerros ei yleensäkään ollut kuivalla hakatulla kankaalla erityisen paksu.

Marjokangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ainakin 26 asumuspainannetta sekä lisäksi 3 pienempää kuoppaa yhdellä Rantsilan kirkonkylän kaakkoispuolella olevan Marjokankaan mäistä. Kohde on tasalakinen, hieman kivikkoinen kumpare, mäntykangasta. Asuinpaikan etelärinteellä on metsästysmaja. Painanteet ovat erittäin selviä ja ne on havaittu alun perin ilmalaserkeilausaineistosta. Osa GPS-pisteistä osuu selvästi ilmalaserkeilauskartassa näkyvään painanteeseen, osa ei. On mahdollista että alueella on enemmänkin asumuspainanteita kuin tarkastuksessa on havaittu. Alueen pohjoisosa on äestysaluetta, jossa on 5-10 -vuotias mäntytaimikko ja maastonmuotoja on hankalampi erottaa. Täällä mitattiin kuitenkin yksi ilmalaserkuvassa näkyvä painanne (asumuspainanne 26). Kuvassa näkyy kuitenkin myös yksi todennäköinen painanne edellä mainitusta 60 m lounaaseen, joka on sisällytetty aluerajaukseen.
2021: Alueella havaittiin 27 painannetta, mutta kuoppaa 1 ei havaittu. Sille annettujen koordinaattipisteiden välittömässä läheisyydessä sijaitsi kuitenkin asumuspainanne 27. Havaintomahdollisuudet olivat melko huonot, sillä alueella on tapahtunut rajut myrskytuhot. Muinaisjäännösalueen eteläosassa suuri osa puista on kaatunut, mutta kankaan päältä puita oli kaatunut sieltä täältä.

Marjokangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rantsilan kirkonkylästä kaakkoon, Siikajoen itäpuolella olevalla Marjokankaalla yhdellä sen kukkuloista aivan Mäntykankaan tilan pihapiirin eteläpuolella. Alue on metsä-äestetty, suhteellisen kivikkoinen mäki, jossa kasvaa noin 5-vuotiasta mäntytaimikkoa. Taimikko ja äestys vaikeuttavat painanteiden havainnoimista ja vertailtaessa ilmalaserkeilauskuvaa GPS-mittauksiin, näyttää siltä että osa painanteista jäi tarkastuksessa havaitsematta ja toisaalta osa mittauksista (erityisesti pohjoisimmat) ovat jopa 15 metriä liian pohjoisessa. Alueella havaittiin 11 asumuspainannetta, mutta todennäköisesti lukumäärä on tästä hieman suurempi.

Lampinkangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen länsipuolella ja Rantsilan kirkonkylän koillispuolella olevan laajan Lampinkankaan pohjoisosassa. Alue on suhteellisen kivikkoista mäntykangasta. Osa alueesta on ehjää metsää, osa äskettäin laikutettua kangasta ja osassa kasvaa jo taimikkoa mikä tekee painanteiden havaitsemisen vaikeaksi. Ilmalaserkeilauskartalla näkyykin sellaisia todennäköisiä asumuspainanteita, joita ei tarkastuksessa havaittu. Yhteensä alueella havaittiin 25 asumuspainannetta sekä asuintasaneeksi tulkittava kohta. Äestysalueella havaittiin jonkin verran kvartsia ja palanutta luuta. Yhdestä kohdasta löytöjä otettiin näytteeksi myös talteen.

Lampinkangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siikajoen itäpuolella ja Rantsilan kirkonkylän itäpuolella olevalla Lampinkankaalla, välittömästi Kärsämänkyläntien pohjoispuolella olevalla pienellä mäenkumpareella, joka lienee kivikaudella ollut saari. Tällä mäellä on tehty juuri puunkaatoa, mutta maaperä on vielä käsittelemättä. Mäellä on jonkin verran kivikkoa, mutta maapohja on hiekkaa. Alueella havaittiin kolme asumuspainannetta, jotka ovat kaikki matalahkoja. Ne eivät juuri erotu ilmalaserkeilausaineistossa.

Lampinkangas 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantsilan kirkonkylästä itään olevalla Lampinkankaalla, Kärsämänkyläntiestä noin 100 metriä etelään. Paikalla on kolmen asumuspainanteen muodostama rivistö suojaisassa rinteessä törmän alapuolella. Alue on ehjää mäntykangasta, hieman kivikkoista kuten alueella yleensäkin. Asumuspainanteet 1-2 muodostavat ehkä paritalon, kolmas on näistä hieman erillisempi.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen itäpuolella, Rantsilan kirkonkylästä itään olevalla Lampinkankaalla, Kärsämänkyläntiestä noin 200 metriä etelään, kankaan länsilaidalla. Asuinpaikka on etelään ja lounaaseen suuntautuvan niemen alueella ja sen pohjoispuolella on asuinpaikka Lampinkangas 4. Näiden välillä on jyrkempi ja kivikkoisempi mäen rinne. Asuinpaikka on ehjää mäntykangasta, jossa on hieman ajeltu metsäkoneilla. Alue on kivikkoista hiekkamaata. Asuinpaikalla on havaittu seitsemän asumuspainannetta, jotka erottuvat myös ilmalaserkeilauskartoilla.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen itäpuolella, Rantsilan kirkonkylästä itään olevan Lampinkankaan länsireunalla, lounaaseen suuntautuvalla niemekkeellä, Kärsämänkyläntiestä noin 400 metriä etelään. Alue on hieman kivikkoista mäntykangasta ja siellä on todettu kahdeksan asumuspainannetta, jotka erottuvat hyvin myös ilmalaserkeilausaineistossa. Alueella on jonkin verran tuulenkaatoja myrskyjen seurauksena, ja kolmessa tällaisessa todettiin kvartsi-iskoksia jotka jätettiin paikalleen.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen itäpuolella, Rantsilan kirkonkylästä itään olevalla Lampinkankaalla, Kärsämäkyläntiestä 300 m kaakkoon. Paikalta löytyi metsäkoneen jäljistä kaksi selvää kvartsi-iskosta, jotka jätettiin paikalleen. Todennäköisesti asuinpaikka on laajempi ja rajaus on tehty topografian perusteella arvioiden. Ilmalaserkeilausaineistossa juuri tällä kohdalla ei näy asumuspainanteita, mutta lähellä hieman alemmalla korkeudella ovat asuinpaikat Lampinkangas 4-6.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen itäpuolella, Rantsilan kirkonkylästä itään olevan Lampinkankaan länsireunalla, Kärsämänkyläntiestä noin 550 metriä kaakkoon. Asuinpaikalla on kuusi asumuspainannetta, jotka erottuvat selvästi myös ilmalaserkeilauskartoilla. Lisäksi asuinpaikalla on pienempi kuoppa/painanne. Alue on ehjää mäntykangasta. Osa asumuspainanteista on kivisempien alueiden välisessä notkelmassa (painanteet 1-4), osa taas niemimäisen mäenharjanteen länsireunalla (painanteet 5-6 ja kuoppa).

Kärähtämänoja 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen itäpuolella, Rantsilan kirkonkylän pohjoispuolella ja Ouluntien länsipuolella, Sysitien varrella. Asuinpaikka on pienehköllä, osittain rakennetulla tasalakisella mäellä, jota Sysitie halkoo. Mäen eteläpuolen laaksossa virtaa Siikajokeen laskeva Kärähtämänoja. Luonnonvarainen osa Sysitien itäpuolella olevaa mäkeä on jäkälikköistä mäntykangasta, jolla kasvaa kohtalaisen nuorta puuta. Sysitien länsipuolella on osin taimikkoa, mutta eteläosassa ehjää mäntykangasta. Asuinpaikalla on 11 asumuspainannetta, joista muutama on osin vaurioitunut pientalojen ja teiden rakennustöissä. Oletettavasti alueella on ollut enemmänkin painanteita, mutta niitä lienee tuhoutunut rakennustöissä.

Kärähtämänoja 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen itäpuolella, Rantsilan kirkonkylästä pohjoiseen olevassa Alipäässä, osittain ojitetun Siikajokeen laskevan Kärähtämänojan pohjoispuolella, peltoalueen pohjoispuolella olevassa muinaisessa pienessä saaressa. Saarella kasvaa mäntyä ja kuusta. Selvästi maastossa erottuva halkaisijaltaan noin 10 metriä oleva asumuspainanne erottuu selvästi myös ilmalaserkeilauskartalla. Painanne on saaren länsireunan tuntumassa, törmän päällä.

Kärähtämänoja 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen itäpuolella, Rantsilan kirkonkylästä pohjoiseen olevalla Alipään alueella, pienellä muinaisella saarella, joka on osittain ojitetun ja Siikajokeen laskevan Kärähtämänojan pohjoisrannalla, peltoalueen pohjoislaidalla. Alue on ehjää mäntykangasta, mutta suon puolella (pohjoispuolella) on vanha metsänuudistusalue. Paikalla on kaksi varsin selvää asumuspainannetta, jotka erottuvat hyvin myös ilmalaserkeilausaineistossa saaren itäosassa. Asumuspainanteen 1 koillispuolella ilmalaserkeilauskartalla näkyvä painauma sen sijaan on hiekkakuoppa. On mahdollista, että asuinpaikka on laajempi kuin pelkkien asumuspainanteiden alue.

Tuohimaa 1 (1000027358) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen itäpuolella, Rantsilan kirkonkylästä pohjoiseen olevalla Tuohimaan metsäalueella. Asuinpaikan itäosa on ehjää mäntykangasta, keskellä on tiheää taimikkoa ja itäisin osa on hiljakkoin äestettyä aluetta. Asuinpaikalla on havaittu yhdeksän asumuspainannetta, joista osa erottuu hyvin ilmalaserkeilauskartoilla. Asuinpaikalla on dokumentoitu yhdeksän asumuspainannetta, mutta niitä saattaa olla useampiakin taimikossa, jossa havaintojen teko oli vaikeaa. Länsiosan äestysalueella oli näkyvillä jonkin verran löytöjä, joista muutama liuskekappale otettiin talteen.

Tuohimaa 2 (1000027359) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen itäpuolella, Rantsilan kirkonkylästä pohjoiseen olevalla Tuohimaan metsäalueella. Alue on ehjää mäntykangasta. Asumuspainanne 1 näkyy selvästi myös ilmalaserkeilauskartalla, mutta painanteet 2-3 eivät siinä loivamuotoisina erotu. Paikalla on kolme asumuspainannetta, ja asuinpaikasta vajaa 200 m luoteeseen on asuinpaikka Tuohimaa 1. Saattaa olla että kohteiden välilläkin olisi asuinpaikkalöytöjä, mutta tarkastusajankohtana se oli hankalasti tarkastettavaa taimikkoa.
2021: Kankaalla on tehty avohakkuu ja metsäauraus n. 3-4 vuotta sitten. Painanteen nro 2 päältä on mahdollisesti ajettu metsäkoneella, sillä painanteen kohdalla
on epämääräinen kuoppa ja maanpinta epätasaista, eikä kohdasta voi varmuudella erottaa asumuspainannetta. Itäisemmän painanteesta eli painanteesta nro 3 noin 50 m pohjoiseen ja 100 m itä-koilliseen havaittiin kolmesta kohdasta luontaisia kvartsikappaleita. Lisäksi kankaalta havaittiin monin paikoin hiiltä metsäpalon jäljiltä. Painanteen nro 1 aluetta ei tarkastettu. Noin 200 m koilliseen Tuohimaan korkeimmalla kohdalla on rakkaa, jossa ei kuitenkaan havaittu rakkakuoppia. Alueella kasvaa nuorta mäntytaimikkoa.

Kiljonkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen itäpuolella, Rantsilan kirkonkylästä luoteeseen sijaitsevan Kiljonkankaan pohjoisreunalla, Kiljon talon pihapiiristä noin 150 m koilliseen. Alue on ehjää, sammaleista kuusimetsää, loivasti koilliseen viettävää rinnettä. Alueella on kuusi asumuspainannetta, joista osa erottuu selvästi ilmalaserkeilauskartoilla, loivemmat painanteet eivät.

Hätälänkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen länsipuolella, Rantsilan kirkonkylästä n. 6,5 km luoteeseen, Siikajokeen laskevan Pasonjärven ja Pasonojan länsipuolella olevalla Hätälänkankaalla, lähinnä sen keski- ja eteläosissa. Asuinpaikan pohjoisosassa on hieman epävarmoja pitkänomaisia painanteita, joista toista ei maastossa huomattu tarkastaa, mutta se näkyy ilmalaserkeilausaineistossa. Selvemmät painanteet ovat kankaan eteläosan kumpareen tuntumassa, josta on myös kvartsihavaintoja hiekkatien pinnasta ja tuulenkaadosta. Asuinpaikalla on havaittu kuusi asumuspainannetta ja yksi pienempi kuoppa. Alue on jokseenkin ehjää mäntykangasta. Kohde on tarkastettu uudestaan vuonna 2016, jolloin dokumentoitiin vielä viisi asumuspainannetta. Paikalla on siten havaittu yhteensä 11 asumuspainanteeksi tulkittua painannetta. Lisäksi alueen itäpäässä on mahdollinen pari-/rivitalopainanne aukkohakatulla alueella.

Kamusenkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen länsipuolella, Siikajokeen laskevan Savalojan itärannalla olevalla Kamusenkankaalla, Rantsilan kirkonkylästä pohjoiseen. Asuinpaikka on Kamusenkankaan laen eteläreunalla ja etelärinteellä. Kohde on ehjää mäntykangasta, mutta mäen laella on tehty kivisessä maastossa äestystä, ja muodostunut valleja joiden seassa painanteita on vaikea hahmottaa. Asuinpaikka on havaittu kuitenkin kuusi asumuspainannetta, joista kaksi muodostaa selvän paritalon (asumuspainanteet 2-3).

Pekansaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Siikajoen länsipuolella, Rantsilan kirkonkylästä pohjoiseen olevalla peltoalueella, peltojen keskellä olevalla pienellä Pekansaarella, joka on ehjä metsäinen saareke. Lidar-havaintojen vuoksi alueella suoritettiin syksyllä 2015 tarkastus, jossa lakialueen lounaisemmat kuopat kuopat määriteltiin kivikautisen "nelihuoneisen rivitalon" sijoiksi ja topografian perusteella koko saareke kivikautiseksi asuinpaikaksi. Saarekkeen lounaiskärjessä havaittiin lisäksi kaksi erillistä asumuspainannetta. Lisäksi todettiin, että lounaiseen painanteeseen oli todennäköisesti myöhään historiallisella ajalla tehty hiilimiilu ja myös muualla oli viitteitä mahdollista miilusta (ks. alakohteet).
Muinaisjäännöksen aluerajauksen luoteisosan leikkaavan yksityistien rakennussuunnitelmien vuoksi Museoviraston koekaivausryhmä suoritti kesällä 2016 alueella yhden päivän ajan tutkimuksia. Linjaukselta ei todettu merkkejä muinaisjäännöksestä. Lounaiseen painanteeseen tehdyssä kuopassa oli runsaasti hiiltä sekä kuonamaisia kappaleita. Mäen lakialueelle tehdyissä kolmessa koekuopassa löytöjä ei tavattu, mutta kaksi vierekkäistä painannetta (ilmeisesti vuoden 2015 asumuspainanteet 1 ja 2) tulkittiin tervahaudan pohjiksi. Merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta ei todettu.
On kuitenkin todennäköistä, että alueella on kivikautinen asuinpaikka siihen kuuluvine asumuspainanteineen sekä miiluja sekä muuta myöhemmän historiallisen ajan elinkeinotoimintaan liittyviä rakenteita. Kohteen luonne edellyttää enempiä selvityksiä.

Kolosaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen länsipuolella, Rantsilan kirkonkylästä pohjoiseen olevan peltoalueen keskellä olevalla Kolosaarella, sen lakialueella. Saaren maaperä on kivikkoista hiekkaa, ja koko saari on äestetty ja taimitettu noin 5-10 vuotta sitten. Havainnoiminen on taimikon ja äestyksen vuoksi alueella hankalaa. Alueella on havaittu neljä asumuspainannetta, joista painanteet 1 ja 4 muodostanevat paritalon. Painanteet 1-4 ovat rivissä keskusharjanteen eteläpuolella ja sen pohjoispuolella on ainakin kolmen huoneen rivitalo. Koko rakennelma on ikään kuin tuplarivitalo.

Jussinsaaret 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen länsipuolella, Rantsilan kirkonkylästä luoteeseen pelto- ja suoalueiden keskellä olevalla pienellä saarella, Tuoreenmaantien pohjoispuolella. Saarella kasvaa noin 10-vuotiasta mäntytaimikkoa. Paikalla on kaksi selkää asumuspainannetta.

Jussinsaaret 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen länsipuolella, Rantsilan kirkonkylästä pohjoiseen olevalla suoalueella, jossa on pieniä metsäkumpareita saarina suon keskellä Tuoreenmaantien varrella. Jussinsaaret 2 on Palokankaan itäreunalla oleva pieni kumpare, joka tarkastusajankohtana oli noin 6-7 vuotta sitten tehtyä metsänäestysaluetta kivikkoisella mäntykankaalla. Asuinpaikalla on havaittu kaksi asumuspainannetta. Läheisillä kumpareilla on useampiakin asuinpaikkoja, mm. Jussinsaaret 3-4.

Jussinsaaret 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen länsipuolella, Rantsilan kirkonkylästä pohjoiseen olevalla suoalueella, jossa on suon keskellä pieniä metsäkumpareita. Asuinpaikka on yhdellä tällaisella kumpareella kuivatusojien ympäröimänä kolmelta sivultaan. Lähellä ovat Jussinsaarten muut kohteet, mm. Jussinsaaret 2-3. Asuinpaikka on Tuoreenmaantien eteläpuolella. Paikalla on havaittu yksi asumuspainanne tuoreella metsänäestysalueella ja tämän ympärillä kvartsi-iskoksia äestysvaoissa.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen länsipuolella, Rantsilan kirkonkylästä pohjoiseen, Tuoreenmaantien pohjoispuolella olevalla soiden ympäröimällä metsäkumpareella. Asuinpaikka on jokseenkin ehjällä, hieman kivikkoisella mäntykankaalla. Asuinpaikalla on havaittu kaksi asumuspainannetta n. 70 m etäisyydellä toisistaan.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen länsipuolella, Rantsilan kirkonkylästä pohjoiseen olevalla suoalueella, Tuoreenmaantien pohjoispuolella olevalla metsäkumpareella, entisellä saarella. Saari on täysin ehjää mäntymetsää ja saaren laella on 24 x 8 m kokoinen pari-/tai rivitalo sekä sen läheisyydessä erillinen asumuspainanne. Kohde on poikkeuksellisen selvä, hyvin säilynyt ja vaikuttava. Paritalon toisessa päässä oli Metsäkeskuksen punaista nauhaa, joten kohdetta lienee seurattava aktiivisesti ettei metsänkäsittely tule vahingoittamaan sitä.

Haukkanevan Palokangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen länsipuolella, Rantsilan kirkonkylästä pohjoiseen olevan suoalueen keskellä olevalla Palokankaalla, jonka Tuoreenmaantie halkaisee. Asuinpaikka sijaitsee tien pohjoispuolella kivisellä, ehjällä mäntykankaalla. Paikalla on havaittu yhteensä 11 asumuspainannetta, jotka ovat pääsääntöisesti erittäin selviä ja erottuvat mainiosti myös ilmalaserkeilausaineistossa.

Haukkanevan Palokangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen länsipuolella, Rantsilan kirkonkylästä pohjoiseen olevan suoalueen keskellä olevalla metsäalueella, Palokankaalla, Tuoreenmaantien eteläpuolella. Alue on noin viisivuotiasta mäntytaimikkoa, mikä tekee havainnoinin työlääksi alueella. Paikalla on havaittu kolme asumuspainannetta, mutta niitä saattaa olla enemmänkin eli asuinpaikka voi olla laajempi.

Teerisalo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen länsipuolella aivan Siikalatvan ja Siikajoen kuntien rajalla , suon keskellä olevalla Teerisalon kankaalla. Teerisalo on kaakko-luode -suuntainen harjanne osittain pelloksi raivatun Siltanevan etelälaidalla. Alue on täysin ehjää mäntykangasta, Teerisalo on aika loivapiirteinen hiekkasärkkä. Alueella on havaittu 20 asumuspainannetta, joista valtaosa näkyy myös ilmalaserkeilausaineistossa. Painanteita saattaa olla maastossa havaittua enemmänkin ja muutenkin asuinpaikka saattaa hyvin kattaa koko Teerisalon. Kaksi painanteista on kaksoispainanteita/paritaloja.

Reissulansuo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen ja Siikalatvan kuntien rajalla, Heinosenperän alueella, joka on pääasiassa suota ja soiden keskellä kohoavia mäenkumpareita. Asuinpaikka on Reissulansuon itälaidalla. Asuinpaikka-aluetta on kahdella kumpareella metsäautotien kääntöpaikan itäpuolella osin voimalinjan alla. Läntisempi kumpare on ehjää mäntykangasta, itäisempi kumpare on pääosin hakattu aukoksi voimalinjan alla. Alueella on todettu 25 asumuspainannetta ja yksi pienempi kuoppa.

Kopperosaari 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen ja Siikalatvan kuntien rajalla, suoalueella olevan Kopperosaaren pohjoisella mäellä. Kopperosaari on pääosin metsänuudistuksen jäljiltä, mäen lakiosan ollessa tiheää taimikkoa ja länsireunan puolestaan vasta äestettyä aukkoa. Ehjiä metsäkaistaleitakin saarella vielä on. Paikka on tarkastettu ilmalaserkeilausaineiston perusteella, jossa näkyvät painanteet on saatu ainakin pääosin tarkastettua. Tosin taimikossa voi olla vielä havaitsemattomiakin painanteita, kaikki painanteet (loivimmat ja pienet) eivät edes erotu ilmalaserkeilauskartoilla. Asuinpaikalla on mitattu 24 asumuspainannetta ja lisäksi länsireunan äestysalueelta on mitattu jonkin verran kvartsilöytöpaikkoja. Löytöjä ei ole otettu talteen, eikä kaikkia havaintoja ole mitattu.

Kopperosaari 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen ja Siikalatvan kuntien rajalla, suoalueella, voimajohtolinja itäpuolella olevalla mäenkumpareella, joka on välittömästi Kopperosaaren eteläpuolella Ollinmaan luoteispäässä. Alue on täällä pääosin ehjää mäntykangasta, joskin tuulenkaatoja on jonkin viimeaikaisen myrskyn seurauksena alueella paljon. Alueella havaittiin viisi asumuspainannetta, joista osa näkyy myös ilmalaserkeilausaineistossa.

Puronkangas 2 (1000027378) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen ja Siikalatvan kuntien rajaseudulla, soiden keskellä olevan Puronkankaan lounaispäässä. Alue on äestettyä mäntykangasta, maaperä kivikkoista hiekkaa. Alueella on mitattu 13 asumuspainannetta, mutta ilmalaserkeilauskartan perusteella niitä on alueella useampiakin ja rajaus on tehty näiden mukaisesti. Lisäksi äestysalueella havaittiin kvartsia ja liusketta, josta osa kerättiin talteen.

Lakarahonkangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen ja Siikalatvan kuntien rajan läheisyydessä Jurpanperän suoalueella, jossa asuinpaikkoja on suon keskellä olevilla mäenkumpareilla. Lakarahonkangas on "kaksihaarainen" lounas-koillinen -suuntainen mäki, jonka itäisessä haarassa on Lakarahonkangas 1 -asuinpaikka ja läntisessä puolestaan Lakarahonkangas 2. Lakarahonkangas 1 -asuinpaikka on osittain hakattua aukeaa voimajohtolinjan alapuolella, mutta itäiseltä reunaltaan ehjää mäntymetsää. Asuinpaikalla on mitattu kuusi asumuspainannetta.

Lakarahonkangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen ja Siikalatvan kuntien rajan läheisyydessä Jurpanperän suoalueella, jossa asuinpaikkoja on suon keskellä olevilla mäenkumpareilla. Lakarahonkangas on "kaksihaarainen" lounas-koillinen -suuntainen mäki, jonka itäisessä haarassa on Lakarahonkangas 1 -asuinpaikka ja läntisessä puolestaan Lakarahonkangas 2. Läntisellä harjanteella on havaittu 11 asumuspainannetta ehjässä mäntykangasmaastossa muutamassa ryhmässä. Lisäksi harjun pohjoispäässä on tervahauta.

Reissulansuo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen ja Siikalatvan kuntien rajan tuntumassa, suoalueella, Reissulansuon pohjoisreunalla olevalla pienellä saarella, jonka metsäautotie halkaisee. Tien eteläpuolella ilmalaserkeilausaineistossa näkyvät painanteet (5 kpl) on käyty tarkastamassa maastossa, mutta pohjoisosassa näkyvät kolme painannetta on huomattu vasta myöhemmin kartoilla. Nämäkin on sisällytetty asuinpaikan rajaukseen. Tarkastettu saaren eteläosa on osin ehjää sekametsää, mutta tien varressa vanhaa taimikkoa ja äestysaluetta.

Viitalankankaansaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee lähellä Siikalatvan ja Siikajoen kuntien rajaa, suo- ja peltoalueella Viitalanperällä. Asuinpaikka on pienellä entisellä saarella Viitalankankaan koillispuolella. Saarella on pieni metsästysmaja tms. Alue on muuten ehjää mäntykangasta siellä risteileviä ajouria lukuun ottamatta. Ilmalaserkeilausaineistossa näkyy selvä asumuspainanteiden ketju, joka maastossa varmistui rivitaloksi, jonka mitat ovat noin 40 x 8 metriä. Tämän lisäksi alueella on yksi kaksoispainanne (paritalo) ja yksittäisiä asumuspainanteita. Rivitalon GPS-mittaukset poikkeavat jostain syystä noin 10 metriä ilmalaserkeilauskartan kuvasta.

Viitalankangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen ja Siikalatvan kuntien rajaseudulla olevalla Jurpanperän alueella, suo- ja peltoalueella. Asuinpaikka on Viitalankankaan itäreunalla ja paikalla on käyty tarkastamassa ilmalaserkeilausaineistossa erottunut asumuspainanne. Painanne on varsin suuri, 17 x 11 m ja erittäin hyvin säilynyt ehjällä mäntykankaalla. Tarkastetusta kohteesta etelään näkyy vielä kaksi selvähköä myöhemmin ilmalaserkeilausaineistossa havaittua painannetta, jotka on sisällytetty muinaisjäännösrajaukseen.

Viitalankangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Viitalankankaalla lähellä Siikalatvan rajaa, Nikkarinsaarentien eteläpuolella, Viitalankankaan kaakkoisen niemekkeen länsirannalla pienen suolahdekkeen rannalla. Alue on ehjää mäntykangasta, joitakin traktoriuria lukuun ottamatta. Tällaisesta traktoriurasta löytyi kvartsi-iskos. Asuinpaikalla on kaksi asumuspainannetta, joista eteläisempi erottuu selvästi myös ilmalaserkeilauskartoilla.

Viitalankangas 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Viitalanperällä, suo- ja peltoalueen äärellä olevalla Viitalankankaalla, sen pohjoisreunalla ja keskellä Nikkarinsaarentien pohjoispuolella. Asuinpaikka-alue on osittain ehjää mäntykangasmetsää, osalla aluetta on tehty hiljakkoin metsänäestys ja osalla aluetta on jo vanhempaa taimikkoa. Kohteella on dokumentoitu 31 asumuspainannetta ja kaksi pienempää kuoppaa. Lisäksi äestysvaoissa on havaittu kvartsia ja kivilaji-/pii-iskos (otettu talteen). Ainakin alueen eteläosassa on vielä muutama ilmalaserkeilausaineistossa näkyvä asumuspainanne, jota ei ole huomattu maastotarkastuksessa. Viitalankankaan itäosan korkeimmalla kohdalla on luultavasti kivilouhoksiksi tulkittavia kaivantoja.

Navettakumpu 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Viitalanperällä, lähellä Siikalatvan ja Siikajoen kuntien rajaa. Navettakumpu on suoalueen keskeltä nouseva kumpare, jonka itäpuolella on Kipsuanräme. Asuinpaikka Navettakumpu 1 on pienemmällä mäellä varsinaisen Navettakummun eteläpuolella, sen ja Viitalankankaan välissä. Mäki on osittain tuoreeltaan äestetty, osiltaan noin 10-20 vanhaa taimikkoa. Paikalla on havaittu kaksi asumuspainannetta, jotka näkyvät selvästi myös ilmalaserkeilauskartoilla. Lisäksi tuoreissa äestysvaoissa havaittiin kvartsia.

Navettakumpu 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Viitalanperällä, lähellä Siikajoen ja Siikalatvan kuntien rajaa. Navettakumpu on mäki suoalueella, sen itäpuolella on Kipsuanräme. Navettakumpu on Viitalankankaan pohjoispuolella. Mäki on osin taimikkoa ja osin vastahakattua aukiota. Mäellä erottuu ilmalaserkeilausaineistossa useita selviä painanteita, joista mitattiin seitsemän asumuspainanteen sijainti. Lisäksi mäen laella erottuu vielä kaksi tarkastamatonta painannetta, jotka on sisällytetty muinaisjäännöksen rajaukseen.

Navettakumpu 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Viitalanperällä, lähellä Siikajoen ja Siikalatvan kuntien rajaa suoalueella Viitalankankaan pohjoispuolella Navettakummun ja Pesämaan välissä olevalla pienellä mäenkumpareella. Alue on nuorta männikköä. Ilmalaserkeilausaineistossa erottuu yksi selvä asumuspainanne mäen laen eteläosassa ja tämä käytiin tarkastamassa. Painanne on varsin selvä ja mitoiltaan noin 10 x 8 m.

Pehkosenkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Viitalanperällä, lähellä Siikajoen ja Siikalatvan kuntien rajaa. Pehkosenkangas on Kopperosaarelle johtavan tien länsipuolella oleva mäki ja asuinpaikka sijaitsee tämän mäkialueen itä-/koillislaidassa metsäautotien länsipuolella. Alue on osittain noin 10-vuotiasta mäntytaimikkoa, osittain tuoretta hakkuuaukkoa, jossa maapohjaa ei vielä ole käsitelty. Paikalla on todettu kuusi asumuspainannetta, mutta ilmalaserkeilausaineistossa näkyy vielä ainakin yksi painanne lisää mäen lounaisreunalla.

Haapamaankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Viitalanperällä, lähellä Siikalatvan ja Siikajoen kuntien rajaa, Viitalanperäntien pohjoispuolella olevalla Haapamaankankaalla, sen länsikärjessä. Ilmalaserkeilausaineistossa paikalla erottuu painaumia, jotka maastossa todettiin asumuspainanteiksi. Niitä havaittiin paikalla kaikkiaan viisi kappaletta pääosin taimikossa. Osa alueesta on ehjää, kivikkoista mäntykangasta. Luultavasti ainakin yksi painanne kohteen pohjoisosassa jäi tarkastamatta, mutta se on sisällytetty muinaisjäännöksen rajaukseen.

Pieniaho (1000027393) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Viitalanperällä, lähellä Siikajoen ja Siikalatvan kuntien rajaa. Pieniaho on vanha tila Viitalanperäntien pohjoispuolella. Asuinpaikka on tilan länsipuolella kankaalla, osin taimikossa, osin voimajohtolinjan hakkuuaukean alla. Paikalla on dokumentoitu seitsemän asumuspainannetta ja yksi pienempi kuoppa. Taimikossa havaintojen teko oli hankalaa ja asuinpaikka saattaa olla nyt havaittua laajempikin.

Myllykangas (1000027394) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Viitalanperällä, lähellä Siikajoen ja Siikalatvan kuntien rajaa, Viitalanperäntien eteläpuolella olevalla Myllykankaalla, talon piha-alueen luoteispuolella. Alue on siistiä, ehjää mäntykangasta. Asuinpaikalla on havaittu kolme asumuspainannetta.

Riitasuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Luohuan Ylipäässä, Isomaantien varressa sen molemmin puolin olevalla Riitakankaalla, Riitasuon eteläpuolella. Pääosa asuinpaikasta sijaitsee ehjällä mäntykankaalla, mutta Isomaantien länsipuolella on pieni, vanha äestysalue. Asuinpaikalla on peräti 33 asumuspainannetta. Iso hiekkakuoppa alueen keskivaiheilla on saattanut tuhota pienen osan asuinpaikkaa. Ilmalaserkeilauskartalla alueen keskivaiheilla, tien länsipuolella, nykyisessä taimikossa näkyy useita asumuspainanteita lisää joita ei havaittu maastotarkastuksessa. Alue on sisällytetty muinaisjäännösrajaukseen.

Kivimaankangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Luohuan Ylipäällä, Isomaantien länsipuolella olevalla Kivimaankankaalla, sen itäreunalla olevalla mäennyppylällä. Alue on ehjää, kivikkoista mäntykangasta. Ilmalaserkeilausaineistossa mäellä näkyy n. 45 x 45 metrin laajuinen painanteiden muodostama neliön muotoinen kehä. Maastotarkastuksessa kehän todettiin muodostuvan asumuspainanteista, joista osa on luokiteltavissa rivitaloiksi ja osa paritaloiksi. Osa painanteista on erillisiä. Keskellä aluetta on mahdollisesti nähtävissä kivistä vapaaksi raivattu tasanne, halkaisijaltaan noin kuusi metriä. Konstruktio on erikoinen ja ilmeisesti vastaava on kapean suon toisella puolella Turusensaaressa.

Turusensaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Luohuan Ylipäässä, Isomaantien länsipuolella olevan Kivimaankankaan itäpuolella olevan Turusensaaren länsipäässä. Ilmalaserkeilausaineistossa saaren kärjessä on näkyvissä 45 x 35 m kokoinen painanteista muodostuva kehä muistuttaen kapean suoalueen länsipuolella Kivimaankankaalla olevaa kehämuodostelmaa. Kohde on ehditty tarkastaa vain kursorisesti, mutta todennäköisesti kyseessä on ihmisen rakentama asumuspainanteiden muodostama kehäkylä. Vain osa kohteen painanteista on mitattu GPS-paikantimella.

Kivimaankangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Luohuan Ylipäässä, Isomaantien länsipuolella olevan Kivimaankankaan pohjoisella niemekkeellä, Teivanevan eteläreunalla. Paikka on ehjää mäntykangasta ja asuinpaikalla on havaittu kahdeksan asumuspainannetta, joista suurin osa erottuu hyvin myös ilmalaserkeilausaineistoissa. Lisäksi alueella on pienempiä kuoppia/painanteita. GPS-mittaukset ja ilmalaserkeilauskartassa näkyvien painanteiden sijainti eivät tällä alueella täysin vastaa toisiaan. Lidar-aineistossa on havaittavissa myös kahdeksas asumuspainanne hieman erillään muista alueen eteläosassa.

Hevosmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Luohuan Ylipäällä, Hautakankaantien ja Vihannintien välisellä alueella olevalla Hevosmaalla, joka on ympäröivästä pellosta ja suoalueesta nouseva mäki Rukkisenojan pohjoispuolella. Asuinpaikka on ehjää mäntykangasta ja mäen laki on aika tasainen.Asumuspainanteet erottuvat hyvin ilmalaserkeilausaineistoissa, mutta GPS-mittaukset ja kartta eivät täysin vastaa toisiaan. Muinaisjäännösrajaus onkin ulotettu riittävän laajalle kattamaan molemmat havainnot. Paikalla on todettu seitsemän asumuspainannetta ja yksi pienempi kuoppa.

Näätämaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Luohuan Ylipäällä, Hautakankaantien varressa olevan Näätämaan itäisellä reunalla. Alue on ehjää mäntykangasta ja siellä on havaittu 11 asumuspainannetta, jotka erottuvat myös ilmalaserkeilausaineistossa. Tuulenkaadossa on havaittu myös kvartsi-iskos.

Pesuanlehto (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Ilmalaserkeilausaineistossa erottuva maastokuvio sijaitsee Paavolan kirkonkylästä itään, Siikajoen eteläpuolella, turvetuotantoalueen lähellä olevalla Pesuanlehto -nimisellä mäellä. Keilauskartalla erottuu n, 115 x 55 metrin kokoinen soikea kaivannon muodostama kehä, jonka sisällä on vielä suorakulmakuvio kooltaan n. 45 x 35 m ja tämän sisällä vielä kolmas U-mainen kehä, pituudeltaan noin 45 metriä. Maastossa kaivannot erottuvat noin 1,5 metriä leveinä, matalina (n. 50 cm) ja koverina ojina jotka eivät ainakaan näytä koneellisesti kaivetulta. Maasto on alueella hyvin kivistä. Kaivannoille ei tunnu löytyvän mitään järjellistä selitystä ellei sitten ole kyseessä jonkinlainen kaskiviljelys. Koska kohde on myös kivikautisella rannalla, on olemassa mahdollisuus että rakenne olisi myös esihistoriallinen.

Vanhakorsu 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen ja Raahen rajan lähellä, Tuomiojantien ja Kallionevantien risteyksen kaakkoispuolella olevalla kankaalla, Vanhakorsu -nimisen peltoalueen pohjoispuolella. Kallionevantien pohjoispuolella on ennestään tunnettu kivikautinen asuinpaikka Siikajoki Mäntylä W. Asuinpaikalla on rykelmä asumuspainanteita lähellä Kallionevantietä sekä yksi erillinen painanne näistä lounaaseen. Yhteensä asuinpaikalla on todettu kahdeksan asumuspainannetta. Maasto on luontaisesti kumpuilevaa, joten osa painanteista on hieman epävarmoja ja toisaalta maastossa on muitakin loivia painanteita, jotka saattavat olla asumuspainanteita.

Vanhakorsu 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen ja Raahen rajan tuntumassa, Tuomiojan tien eteläpuolella, Vanhakorsu -nimisen peltoalueen luoteispuolella olevalla hiekkakankaalla, yhdellä särkkämäisellä hiekkakaaralla. Paikalla on todettu kuusi ilmalaserkeilausaineistossakin selvästi erottuvaa asumuspainannetta, joista kolme saattaa muodostaa rivitalomaisen asumuksen. Asuinpaikka on täysin ehjällä mäntykankaalla.

Emäkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee aivan Raahen ja Siikajoen rajan kupeessa, Relletinmäestä luoteeseen ja Emäkankaasta itään olevalla pienellä kumpareella suoalueen keskellä. Alue on aukkohakattua, mäki on ylempänä kivinen mutta alempana enemmän hiekkainen. Maaperä on vielä käsittelemättä. Asuinpaikalla havaittiin kaksi erillistä asumuspainannetta sekä yksi kolmihuoneinen rivitalopainanne.

Seljänmäki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Raahen ja Siikajoen rajan lähellä, Tuomiojantien eteläpuolella olevalla Seljänmäen kankaalla. Suurin osa alueesta on äestettyä ja 10-20 -vuotiasta taimikkoa, jossa on paikoin vaikea tehdä havaintoja. Kankaan läntisin reuna on hiljakkoin äestetty. Asumuspainanteita erottuu ilmalaserkeilausaineistoissa ja niistä saatiin alueella tarkastettua kolme erillistä sekä yksi kolmihuoneinen rivitalopainanne. Äestysalueella havaittiin palaneita kiviä ja kvartsia.

Seljänmäki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee lähellä Raahen ja Siikajoen rajaa, Tuomiojantien eteläpuolella olevan Seljänmäen kankaan eteläisessä osassa. Seljänmäen halki on kaivettu kuivatusoja, jonka eteläpuolella kohde on. Paikalla on ilmalaserkeilauskartoilla hyvin näkyvä painanne, joka maastotarkastuksen perusteella on selvä halkaisijaltaan 10 m oleva asumuspainanne. Asuinpaikka on ehjällä mäntykankaalla. Tästä kaakkoon näyttäisi ilmalaserkeilauskartoilla näkyvän ainakin yksi asumuspainanne, joka on sisällytetty muinaisjäännösrajaukseen.

Pitkäsaari (1000027414) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla on kaksi maakuoppaa. Näistä läntisempi, jokseenkin pohjois-eteläsuuntainen kuoppa 1 on alaltaan noin 2 x 1 metriä ja syvyydeltään noin 50 cm. Muutama metri tämän itäpuolella olevan kuopan 2 ala on noin 1,5 x 3 metriä ja syvyys 50 cm. Kuopan ympärillä on heikkoa vallia, jonka leveys on metrin luokkaa. Kuopan pohjalla oli noin 20 cm paksu turve, vallin päältä tavattiin turpeen alta selvä huuhtoutumiskerros.
Muodoltaan ja sijainniltaan samanlaisia kuoppia tunnetaan useista kohteista. Näistä muutamiin liittyy tarinoita lappalaisten asumisesta paikalla, joskaan ei nyt kyseessä olevaan.

Ruumissaari (1000027415) (Hautapaikat)
Historiallinen; Ennen vuosina 1840–42 ja 1866–1872 tehtyjä järvenlaskuja saarena olleen nykyisen niemen korkein alue on maastoltaan hyvin kuoppainen ja paksun aluskasvillisuuden peittämä. Aluetta käytiin läpi, mutta minkäänlaisia väliaikaisiksi hautakuopiksi tulkittavia kuoppia ei paikalta tuntunut löytyvän. Saaren laki on lähinnä itä-länsisuuntainen kapeahko harjanne, mikä karttakuvaa paremmin vastaa maastohavaintoja. Tämän harjanteen länsipäästä tavattiin yksittäinen itä-länsisuuntainen maakuoppa, jonka pituus oli noin 2 metriä ja leveys 70–80 cm. Syvyyttä jyrkkäreunaisella kuopalla oli noin 70–80 cm. Niemeen johtaa uusi tie, jolta erkanee pisto/ajoura suoraan länteen. Kuoppa sijaitsee pistotien länsipään pohjois-/luoteispuolella aivan harjanteen päässä. Vielä on mainittava kuvatusta kuopasta noin 5 metriä koilliseen oleva toinen hyvin epämääräinen kuopanne maakiven vierellä. Keskustelussa paikallisten asukkaiden kanssa kävi ilmi, että saarella olisi ollut useampia kuoppia saaren keskellä olevan teiden risteyksen luona ja että nuo kuopat olisivat suurimmaksi osaksi tuhoutuneet. Alueelta ei löydetty väliaikaishautoina pidettäviä kuoppia.

Ulkusaari (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla on kolme maakuoppaa. Luoteisin (kuoppa 1) on alaltaan noin 2 x 3,5 metriä ja syvyydeltään noin 60 cm. Jokseenkin pohjois-eteläsuuntaisen kuopan ympärillä erottui noin metrin levyinen heikko valli. Tästä noin 15 metriä kaakkoon, hieman alempana ja lähempänä rinteen reunaa olevan kuopan (kuoppa 2) ala on noin 3,5–4 x 2,5 metriä ja syvyys noin 60–70 cm. Jokseenkin itä-länsisuuntaisen kuopan reunoilla oli havaittavissa 1–1,5 metriä leveä valli, joka oli selvimmillään alarinteen puolella. Puolenkymmentä metriä kuopasta 2 pohjoiseen oli havaittavissa painanne, joka tulkittiin luontaiseksi. Kuoppa 3 sijaitsee noin 8 metriä etelälounaaseen kuopasta 2. Se on aivan varhaisempaa järvenlaskua edeltäneellä rannalla selvästi kuoppia 1 ja 2 alempana. Kuopan 3 halkaisija on noin 1-1,5 metriä ja syvyys noin 50 cm. Kyseessä lienee pieni varastokuoppa.
Kuoppiin 1 ja 2 tehtiin koepistoja maannoksen toteamiseksi. Kummassakin oli havaittavissa selvä huuhtoutumiskerros, mikä viittaa siihen, että ne ovat huomattavasti tehtyjä järvenlaskuja vanhempia. Kohteen luonnetta ei pystytä tarkemmin määrittelemään, mutta mainittakoon, että muodoltaan ja sijainniltaan samanlaisia kuoppia tunnetaan useista kohteista. Näistä muutamiin liittyy tarinoita lappalaisten asumisesta paikalla, ei kuitenkaan tähän.

Haavisto (1000027417) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on Kitkan vuosina 1840–42 ja 1866–1872 tehtyjä järvenlaskuja edeltäneen rannan yläpuolella, noin 2,5-3 metriä nykyisestä järvenpinnasta. Haaviston talosta Ulkuniemeen johtavan polkutien, pellon ja vanhan rantatörmän puristuksessa heti tien koillispuolella on yksittäinen tervahauta, jonka halkaisija on noin 6-7 metriä ja laskuränni kaakkoon kohti rantaa.

Honganmaja Haarainlampi (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Pöytäkivi sijaitsee Piehinginjoen ja Poikajoen välisellä kankaalla Honganmajasta 200 m länteen. Paikalla on pienten kivien varaan asetettu laakakivi, joka on hieman irrallaan maanpinnasta. Vuoden 2015 inventoinnissa kiveä on päädytty pitämään mahdollisena luonnonmuodostumana.

Haarainlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Piehinginjoen Haarainlammen pohjoispuolella noin 20-50 metriä joen leventymästä pohjoiseen vanhan metsätein varrella on kuusi hiilimiilua. Miilunpohjien halkaisija on noin 10 metriä ja korkeus n. 80-120 cm. Kumpuja kiertää ojamainen kaivanto. Miilut sijaitsevat noin 50 x 20 metriä olevalla itä-länsisuuntaisella alalla. Miilujen päällä ja vierellä kasvaa kuusia, joiden halkaisija on noin 50 cm. Pohjois- ja länsipuolella on vanhat pellot.

Hietaniemi (305010156) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Suininki-järven eteläosassa Hietalahden eteläpuolisen Hietaniemen pohjoisrannalla, Ylä-Suiningin kouluista noin 0,8 km koilliseen, lähellä Suininkijoen suuta. Hietalahden ja Hietasuon välisen kannaksen lounaispäässä on ainakin viisi maakuoppaa. Kolme kuopista (1-3) sijaitsee rannan taitteessa olevasta vanhasta mökistä kaakkoon. Kordinaattien osoittama kuoppa 1 sijaitsee mökistä noin 7 m SSE. Mökistä länsilounaaseen on yksi (tai kaksi) kuoppaa (4) ja yksi pohjoiseen (5). Kuoppien halkaisija on noin 1,5-2,5 m ja syvyys 0,3-0,5 m, kookkain kuoppa (4) on soikea ja alaltaan noin 2 x 4 metriä. (Ks. alakohteet, kuoppien numerointi vuoden 2006 mukainen). Kuoppien läheisyydestä ei ole asuinpaikkaan viittaavia havaintoja.

Pitkäkaarta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Iso tervahauta hiekkadyynin korkeimmalla kohdalla kuivalla kankaalla, ympäristö varttunutta mäntymetsää. Tuplahauta, jonka halkaisija ulompi valli mukaan lukien 17 metriä, kuopan läpimitta 9 metriä ja syvyys 1,1, metriä. Sortunut halssi suuntautuu pohjoiseen, pituus 5 metriä ja syvyys 2,1 metriä. Vallin päällä kasvaa muutama iso mänty ja eteläpuolella kulkee moottorikelkkaura.

Pitkäkaarta 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Neliömäinen, heikosti havaittava kooltaan 4 metriä x 3,5 metriä oleva tervapirtin jäännös, joka sijaitsee hiekkadyynin pohjoislaidalla pienen törmän yläpuolella noin 22 metriä itäkoilliseen Pitkäkaarta - nimisestä tervahaudasta. Kiukaan jäänteet ovat 2,2 m x 1,9,m x 0,4 metriä ja ne sijaitsevat rakenteen luoteiskulmassa. Humuksen alla on 5-15 cm kokoisia palaneita kiviä ja nokimaata. Kairauksissa havaitiiin maavallin alta alkiperäinen huuhtoutumiskerros. Rakenteet ovat kokonaan aluskasvillisuuden peittämiä.

Tervahaudankangas (1000027432) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, joka sijaistee Siikajärventie-metsäautotien eteläpuolella loivalla etelärinteellä. Tuplahauta, jonka halkaisija ulompi valli mukaan lukien on 16 metri, kuopan läpimitta 10 metriä ja syvyys 0,9 metriä. Sortunut halssi suuntautuu etelään, pituus 2,5 metriä ja syvyys 1,9 metriä. Vallin päällä kasvaa isoja kuusia ja mäntyjä. Vallin itäosa on vaurioitunut ajouran vuoksi.

Linnamaa 27:39 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Röykkiö sijaitsee Linnamaan jätinkirkosta n. 1,3 km länsiluoteeseen ja Limingan rajasta n. 200 m luoteeseen, Linnamaan länsipään korkeimmalla kohdalla olevan kivikon luoteisreunalla. Paikalla on halkaisijaltaan n. 6 - 7 m oleva kehämäinen röykkiö, jonka keskellä on laaja kuoppa. Lotimonsalmen asuinpaikka ja Lotimonsalmi S:n röykkiö sekä kuopanteet ovat röykkiöstä noin 300-450 m koilliseen.

Haarakangas (1000027557) (Taide)
Tuntematon ajoitus; Kohde löydetty Metsähallituksen Paahde-LIFE inventoinnin yhteydessä 10.8.2015. Itään päin olevassa pystysuorassa jyrkässä kallioseinämässä, noin 3 metriä suon yläpuolella kallion pinnassa esiintyy noin 35 cm x 40 cm laajuinen alue, jossa on punaista väriä. Selvää kuviota ei erotu. Sijaitsee samassa joenuomassa kuin Julma-ölkyn kalliomaalaukset, noin 2,8 km pohjoisemmassa.
Kohde rinnastuu mm. Padasjoen Haukkakallion epävarmaan kalliomaalaukseen, joka löydettiin Päijänteen kansallispuistosta 2009. Inventoijan mukaan havainto vaatii vielä varmistusta.

Hautapirtti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Miilu sijaitsee tasaisella soistuneella kankaalla metsäautotiestä 20 m itään avohakatulla ja muokatulla metsämaalla. Rakenteen halkaisija 16 m, kehämäisen vallin leveys n. 1,5 m ja
korkeus 0,6 m, miilun ympärillä on pitkulaisia kuoppia. Miilun päällä kasvaa isoja kuusia, pienempi puusto on raivattu.

Puukkokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee matalan kivisen kankaan loivalla koillisrinteellä. Kangas on melko soistunutta, alueella on metsä avohakattu ja ympäristö muokattu.
Kyseessä on tuplahauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 16 m, kuopan halkaisija 8 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus 3,5 m ja syvyys 1,7 m. Haudan päällä kasvaa kuusentaimia.

Anttilanmäki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee talon pohjoispuolella. Tervahaudan halkaisija on noin 15 m, vallit noin 1 m korkeat ja sisäsyvyys noin 1 metri. Kaksimetrinen halssiaukko on kohti länttä. Paikallisen kertoman mukaan tervahauta ”puhdistettiin” joskus noin 40 vuotta sitten.

Anttilanmäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan mitat:halakaisija noin 10 m , vallit noin 0,5 m korkeat ja sisältä noin 1,5 m syvä, 1,5 m halssiaukko johtaa ojan kautta kuoppaan haudan itäpuolella

Anttilanmäki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan mitat: halkaisija noin 10 m , vallit noin 0,5 m korkeat ja sisältä noin 1 m syvä. Halssi kohti länttä. Tervahauta sijaitsee harvassa kuusikossa.

Koski 2 (1000027567) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta lähellä asuinrakennusta, täytetty oksilla, Tervahaudan halkaisija noin 10 metriä, syvyys noin 1 metri syvä ja vallit noin 70 cm korkeat. Halssiaukko länteen. Tervahauta on lähellä asuinrakennusta ja täytetty oksilla.

Ahonen (1000027568) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee lähellä joenrantaa. Se on noin 15 m halkaisijaltaan, 2 m syvä ja sen aukko on joenpuolella (etelä). Valli ei näy sillä epätasainen maasto on käytetty hyödyksi. Tervahaudan ympäristössä on myös muita kuoppia, jotka kasvillisuuden perusteella näyttävät olevan sen kanssa samalta ajalta.
Samasta joen mutkasta, tervahaudasta noin 80 metriä itään, on pieni vähän epämääräinen tervahauta, joka on kaivettu jokitörmään. Se on noin 5 m halkaisijaltaan ja noin 0,5 m syvä. Tervahautojen välisellä alueella on myös muita kuoppia ja niittyä.

Peltoketo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pieni tervahauta, halkaisija noin 5 metriä, syvyys noin 1 metri, halssiaukko joenpuolella (etelä).

Someronkangas (582010018) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Tuohinnonperältä noin 2 km luoteeseen. Someronkankaan pohjoisosassa on kolme keskuskuopallista röykkiötä, joiden halkaisija on noin 5 m ja korkeus 0,5 m. Näistä vajaat 150 m lounaaseen olevassa kivikossa on kaksi rakkakuoppaa. Lisäksi röykkiöistä noin 100 m luoteeseen on ainakin yksi rantavalliin tehty pieni röykkiö.
Vuoden 2011 tuulipuistoinventoinnissa ei uusia muinaisjäännöksiä todettu lähialueen kairauksessa pääosin hyvin kivisellä kankaalla. Röykkiöiden ja noin 200 m eteläkaakkossa olevan olevan kohteen Someronkangas SE väliä tarkastettiin ilman havaintoja muinaisjäännöksistä.

Hevosvaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; "Tuplahauta", läpimitta ulompi valli mukaan lukien 17 m, kuopan halkaisija 9 m ja syvyys 1,8 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 8 m ja syvyys 2,5 m. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä havu- ja lehtipuita. Tervahaudasta 25 m lounaaseen on kiuas, jonka mitat ala 2,2 x 1,9 m ja korkeus 0,6 m. Rakenne on melkein kokonaan aluskasvillisuuden peitossa. Humuksen alla on 5 – 20 cm:n kokoisia palaneita kiviä, joiden välissä nokimaata ja hiiltä. Sijainnin perusteella kyseessä on tervahaudan tervapirtin kiuas (alakohde).

Lehtokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiekkaharjanteella oleva tervahauta, jonka halkaisija valli mukaan lukien 14 m, kuopan halkaisija 9 m ja syvyys 0,8 m. Halssi suuntautuu etelään, pituus n. 3 m, se on sortunut. Tervahaudan vallin päällä kasvaa useita mäntyjä.

Korkiasaari (1000027613) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on miilun pohja, jonka halkaisija on 12 m, korkeus 0,5 m, keskellä loivareunainen matala kuoppa. Miilun ympärillä on tasaisin välein n. 1,5 x 1 metrin kokoisia, n. 0,5-0,7 m syviä kuoppia. Miilun pohjassa on humuksen alla paksu nokikerros. Päällä kasvaa useita mäntyjä, joiden rungon halkaisija on yli 50 cm.

Paavolankangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätien risteyksestä 10 m pohjoiseen on suorakulmainen maakuoppa, mitat 4 x 3,5 m. Kuoppaan johtaa lännestä 4 m pitkä ja noin 1,5 m leveä ramppi. Kuoppa ja ramppi ovat osittain sortuneet. Kuopan pohjalla on runsaasti lahonneiden puiden osia, niiden alla on yli 15 cm vahva humuskerros. Seinämistä havaittiin lahonneita puita, mutta ei selvinnyt, onko kyse lauta- vai hirsikehikosta. Maakellareissa ei yleensä ole vastaavanlaisia pitkiä ja leveitä ramppeja. Aiemmissa inventoinneissa on löydetty
saman tyyppisiä rakenteita, ja yhdessä tapauksessa tarkkojen perimätietojen mukaan kysymys oli piilopirtistä (Kalajoki Siiponjoen inventointi H.-P. Schulz ja T. Rostedt/ Mikroliitti Oy 2007). Koska tässä tapauksessa ei saatu perimä- tai historiallista tietoa, jäi kohteen tulkinta avoimeksi.

Maaselkä (1000027622) (Maarakenteet)
Historiallinen; Paikalla on ainakin viisi miilua sekä kuoppa, jonka funktio on epäselvä. Kaikki rakenteet ovat saman tilan länsinurkassa metsätien itäpuolella. Peruskartalla paikalle on merkitty 3 tervahautaa. Miilut ovat erirakenteisia ja todennäköisesti eri-ikäisiä.
1. Kuoppamiilu, halkaisija 4 m ja syvyys 0,6 m, matala valli. Kuopan pohjassa on yli 20 cm paksu kovettunut nokinen maakerros.
2. Maakuoppa, halkaisija 3 m ja syvyys 0,6 m, pohjassa on yli 10 paksu hiili- / nokikerros, paikoitellen kuitenkin puhdas maa; rakenteen funktio on epäselvä.
3. Pystymiilu, halkaisija 11 m, vallin leveys noin metri ja korkeus 0,3 - 0,5 m. Pohjassa on yli 20 cm vahva nokimaakerros.
4. Pystymiilu, halkaisija 13 m, vallin leveys noin metri ja korkeus 0,3 - 0,6 m. Pohjassa on yli 15 cm vahva nokimaakerros.
5. Pystymiilu, halkaisija 9 m, vallin leveys noin 0,8 m ja korkeus 0,2 - 0,4 m. Pohjassa on yli 15 cm vahva nokimaa- / hiilikerros.
6. Pystymiilu, halkaisija 7 m, vallin leveys noin 0,7 m ja korkeus 0,3 - 0,4 m. Pohjassa on yli 15 cm vahva nokimaakerros.

Nykyrin hautamaa (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tuplahauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 14 m, kuopan halkaisija 7 m ja syvyys 1,8 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen Korpisenojalle päin, pituus 8 m, se on sortunut. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä. Tervahaudasta 30 m luoteeseen on kiukaan jäänteet, mitat 1,9 x 1,8 m, korkeus 0,6 m (ks. alakohde). Koepistossa havaittiin humuksen alta 5 – 20 cm kokoisia palaneita kiviä, hiiltä ja nokimaata. Kiukaan kaakkoispuolella
on pieni kaivanto, jonka pohjasta löytyi kairauksessa myös nokimaata. Rakenne on tiheän aluskasvillisuuden peittämä. Sijainnin perusteella lähellä tervahautaa kohde on tulkittu tervapirtin jäännökseksi.

Iso Katajasuo (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohteessa on kaksi röykkiötä, jotka sijaitsevat alavassa maastonkohdassa, mahdollisesti eteläpuolella on ollut pieni lampi. Maaperä röykkiöiden ympäristössä on kivikkoista. Röykkiö 1: Mitat n. 4 x 2,5 m, muodoltaan soikeahko, koottu särmikkäistä keski -
määrin 10-40 cm halkaisijoiltaan olevista kivistä, mutta myös tätä suurempia kiviä on käytetty, korkeus n. 0,5 m. Melkein pohjois-eteläsuuntainen. Röykkiö 2 (alakohde) on muutaman metrin etäisyydellä edellisen eteläpuolella oleva pienempi pyöreähkö matala röykkiö on n. 1,3 m halkaisijaltaan ja koostuu n. 10-30 cm halkaisijoiltaan olevista kivistä.
Röykkiöiden kivien pintaa peittää eri jäkälälajit ja sammal. Jäkäläkasvustojen perusteella röykkiöt on voitu tehdä useita satoja vuosia sitten.
Noin 80 m lounaaseen on vanha nuotionpohja. Lähistöllä on muutamilla paikoilla nosteltu pieniä kiviä isompien kivien päälle.

Kalliomaa, Ala-Vuotto (Raaka-aineen hankintapaikat)
Esihistoriallinen; Matalalla n. 10 m leveällä pohjois-eteläsuuntaisella kalliokohoumalla havaittiin vuonna 2015 noin 15 metrin matkalla kvartsipalasia kallion pinnalla ja pintakasvillisuuden alla. Kvartsin laatu on melko hyvä, osa on aivan kirkasta. Iskoksia tai esineitä ei havaittu. Inventoijien tulkinnan mukaan kyse ei ole luonnollisesta rapautumista, koska runsaat irtokvartsit keskittyivät pienelle alalle. Pientä painaumaa lukuun ottamatta syvempiä mahdollisia louhintakohtia kalliossa ei havaittu.

Maitolampinkangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Maitolammin eteläpuolella maitolamminkankaan länsikulmalla on lähekkäin kolme tervahautaa:
Hauta 1: sijaitsee noin 3 m korkean dyynin laella, halkaisija 6 m, kuopan halkaisija 3,5 m ja syvyys 1,2 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus n. 3 m, se on sortunut
Hauta 2 (alakohde): Läpimitta valli mukaan lukien 13 m, kuopan halkaisija 8 m ja syvyys 1,3 m, halssi koilliseen, pituus 4 m ja syvyys 1,1 m, se on sortunut.
Hauta 3 (alakohde): Läpimitta 17 m valli mukaan lukien, kuopan halkaisija 11 m ja syvyys 1,6 m, halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 4 m ja syvyys 2,1 m; sortunut.
Hautojen koillispuolella on aluskasvillisuuden peittämä ilmeinen tervapirtin kiuas (alakohde). Sen mitat ovat n. 2,2 x 1,8 m, korkeus n. 0,5 m. Kiuas on vaurioitunut jonkun verran maanmuokkauksen yhteydessä.

Rahkolampi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Hiekkaharjanteen päällä noin 10 metriä metsätien itäpuolella on itä-länsisuuntainen kuoppa, jonka ala valleineen on noin 4 x 7 metriä ja syvyys 1m. Kaivannon pohjalla on suhteellisen tasainen noin 1 x 3 m laajuinen alue. Kaivantoa ympäröivät vallit, joissa todettiin lapionpistolla kaksoismaannos. Itäpuoleisen vallin kaksoismaannoksen alempi huuhtoumiskerros oli noin 20 cm syvällä ja noensekainen. Kaivannon pohjalla todettiin paksu huuhtoutumiskerros. Maannoshavaintojen vastaisesti kaivannon yleisolemus vaikutti nuoremmalta. Kaivannon paikalta on esteetön näkymä kohti itää Piiksiselän suunnalle, mikä antaa aiheen olettaa kaivannon liittyvä sodanaikaiseen toimintaan. Käyttötarkoituksen varmentaminen edellyttäisi tarkempia tutkimuksia.
Edellisestä runsaat 10 metriä koilliseen on halkaisijaltaan noin 3 metrinen kuoppa (kuoppa c).
Kookkaasta kuopasta noin 160 metriä länteen on kuoppa b, jonka halkaisija on noin 2,5 metriä ja syvyys 80 cm. Sijaintinsa perusteella kyseessä on todennäköisimmin pyyntikuoppa.

Rajasaari (1000027661) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Muojärven rajasaaren länsipäässä, saaren rannasta noin 10 metrin etäisyydellä, on miehennostannaisista kivistä ladottu nelikulmainen rajamerkki. Sen koko on noin 1,2 x 1,2 metriä ja korkeus noin 30 cn. Rajamerkin keskellä on lappeelleen kaatunut viisarikivi, johon on hakattu numero 30. Latomusta on ilmeisesti korjailtu varsin väjhän aikaa sitten, mitäosoittaa joiden kivien jäkälättömyys. Todennäköisimmin kyseessä on vanha kylien välinen rajamerkki.

Tervalampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Tervalammen luoteispuolisen hiekkaharjanteen lakiosan kaakkoispästä noin 50 metriä luoteeseen on maakuoppa, jonka ala on noin 2 x 4 metriä ja syvyys noin 40 - 50 cm. Kuoppaa kiertää loivapiirteinen valli. Kuopan pohjalla todettiin paksu huuhtoutumiskerros. Todennäköisesti kyseessä on pyyntikuoppa.

Tervalampi 3 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Tervalammen lounaispuolisella havumetsää kasvavalla harjanteella sijaitsevan maakuopan ala on noin 3 x 4 metriä ja syvyys noin 70 cm. Harjanne rajoittuu tervalampeen ja suohon, kuoppa sijaitsee harjanteen lammen puoleisella reunalla, noin 15 metriä lammen rannasta. Kuoppaa kiertää matala valli ja kuopan pohjalla on todettu paksu huuhtoutumiskerros. Kuopan käyttötarkoitus on epäselvä.

Tärkkämöjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Jokiuomassa ja uoman partaalla myllyn paikalla on ilmeisesti myllyn rakenteisiin liittyneitä hirsiä jokseenkin joen vuolaimmalla kohdalla, ja tästä alavirtaan noin 5 - 10 metrin päässä lojuu vedessä 3 - 4 rikkoutunutta myllynkiveä. Noin 50 metrin säteellä myllystä, eteläpuolella on rehevässä jokilaakson laajentumassa ilmeisesti myllyyn liittyneiden rakennusten perustuksia. Paikalla ollut mylly on palanut 1970-luvun tienoilla. Myllen paikka on tätä huomattavasti vanhempi.

Isokankaan nokka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on pienehkö matala metsäinen loivapiirteinen mäntyä kasvava moreenikumpare. Koordinaattien osoittamassa kohdassa on tulkinnasta riippuen 3 – 4 asumuspainannetta, jotka muodostavat pohjois-eteläsuuntaisen rivin, jolla on pituutta noin 35 metriä. Etäisyyttä painanteilla on keskenään vain 2 – 3 metriä. Painanteiden muodostama rivi ei ole aivan suora, vaan pohjoisin painanne 1 on hieman vinossa muiden jokseenkin suoraan keskilinjaan nähden niin, että painannerivin pohjoispää taittuu koilliseen.
Pohjoisimman painanteen 1 ala on noin 5 x 6-7 metriä. Sen ympärillä oleva valli on hieman epämääräinen. Pari metriä siitä etelään oleva painanne 2 on kooltaan noin 5 x 6 metriä. Sen ympärillä on valli, jolla on leveyttä kolmisen metriä. Tämän eteläpuolella ovat painanteet 3 ja 4, joiden kummankin ala on noin 6-7 x 7 metriä. Painanteen ovat niin peräkkäin ja niiden välinen valli epämääräinen, että ne voivat muodostaa yhtenäisen painanteen, jonka pituus olisi noin 14 metriä. Muutoin näiden ympärillä on selvästi havaittavissa matala valli. Syvyyttä painanteilla on noin 50 – 60 cm. Yhden painanteen keskelle tehtiin koekuoppa. jossa todettiin likamaata, palanutta kiveä ja kvartsi-iskos, joka jätettiin paikalleen. Painanteiden itäpuolella, jokseenkin niiden keskiosan kohdalla, on noin 7 metrin päässä maakuoppa, jonka halkaisija on 3 – 4 metriä ja syvyys noin 50 cm. Kauempana idässä olevan tilanrajan tuntumassa naapurin puolella on nuoria, miltei moderneja kaivantoja.
2024: Edellä kuvattu 4 painanteen rivistö on ennallaan. Painannerivistön pohjoispäästä vain 7 m koilliseen on laaja lähde. Painannerivistöstä 20–30 m luoteeseen on useita kuoppajäännöksiä (Kuoppajäännös 1-3). Nämä sijaitsevat länteen aukeavan muinaisrantatörmän päällä. Oletettavasti paikka on rantasidonnainen.
Paikalla on kaksi pientä kuoppajäännöstä (Kuoppajäännös 1 ja 2) ja yksi laakeampi painanne (Kuoppajäännös 3). Suurimman pohjalta oli 2014 tutkimuksissa havaittu huuhtoutumiskerros. Painannerivin eteläpäästä 25 m länteen havaittiin yksi uusi kuoppakohde (Kuoppajäännös 4). Itäisimmästä painanteesta 30 m itään on niin ikään kuoppajäännös (Kuoppajäännös 5).
Kuoppa voi kuitenkin olla muita myöhäisempi. Sarkkinen on 2014 huomioinut lähialueella olevan moderneja kaivantoja. Kohteen paikkatietoja on täsmennetty. Kohdepiste on sijoitettu painannerivistön pohjoisimpaan painanteeseen. Havaintojen koordinaatit on tarkistettu laserkeilausaineistosta. Kohteen rajausta on laajennettu uudet havainnot huomioiden.

Isokankaan laki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Isokankaan korkeimman kohdan kaakkoislaidalla metsätien luona on kaksi asumuspainannetta harvassa mäntymetsässä. Etäisyyttä painanteilla on keskenään noin 30 metriä. Painanteista noin 190 metriä kaakkoon tavattiin yksittäinen kvartsi ja pari palanutta kiveä äestetyltä hakkuuaukiolta tien eteläpuolelta.
Luoteisemman painanteen 1 ala on noin 5 x 10 metriä ja syvyys noin 40 cm. Jokseenkin itä-länsisuuntaiseen painanteeseen tehdyissä kahdessa koepistossa tavattiin palanutta kiveä ja yksi paikalleen jätetty kvartsi-iskos. Painanteen ympärillä ei hahmottunut selvää vallia. Painanteen itäpäässä /itäpuolella oli pieni kuoppa. Tästä noin 30 metriä kaakkoon olevan painanteen ala on noin 5 x 8-9 metriä ja syvyys 30-40 cm. Painanteen eteläreunaa sivuaa kankaan halki kulkeva ajoura. Pohjoinen valli erottuu hyvin.
2023: Luoteenpuoleinen painanne on mitoiltaan noin 8 x 4 m ja luode-kaakkosuuntainen. Kaakkoispuolella on pieni kuoppa. Kaakonpuoleinen painanne on mitoiltaan noin 9 x 5 m ja itä-länsisuuntainen. Sen syvyys on noin 40 cm. Ympärillä on valli. Painanteen länsipuolelta havaittiin 2023 inventoinnissa ajouralta yksi kvartsi-iskos, joka jätettiin paikalleen. Luoteisemman painanteen kohdalta havaittiin myös pari palaa lohjennutta kvartsia ajouralta.
Painanteiden sijainteja ja aluerajausta on hieman tarkennettu laserkeilausaineiston perusteella. Alakohteena olevan kvartsilöytöpaikan tarkemmat tiedot on lisätty alakohteisiin.

Orastinvaara (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Orastinvaaran pohjoispuolella, Iso Orastinjärven ja Hetesuon länsipuolella, Orastinvaaran ja Peltomaan välisellä alanteella.
Metallinilmaisimella on 19.7.2013 löydetty mm. veitsi ja tulusrauta (KM 39904: 1-3), 21.7.2014 kaksi veitsen terää, metallirengas ja raudanpaloja (KM 40292:1-5) sekä myöhemmin useita rautaveitsiä (KM 41046; KM 41047). Useita löytökohtia, joilla on välimatkaa noin 300 metriä. Löytökohtien koordinaatit ovat löytäjän karttaan merkitsemiä kohtia. Kohteita ei ole mitattu maastossa.
Kohteen tarkastuksessa ei löytöjen alueella havaittu mitään sellaista rakennetta, joka olisi liitettävissä löytöihin. 2014 tarkastuksessa todettiin alanteen itäreunalla metsäautotien ja Hetesuon välisellä äestetyllä alueella useita palaneiden kivieen keskittymiä, joissa myös kuumuuden värjäämää hiekkaa. Liesien yhteydestä tai niiden välialueilta ei kuitenkaan tavattu mitään löytöjä. Löytöjen puuttumisen perusteella kyse ei ole kivikautisesta asuinpaikasta. On hyvin todennäköistä, että liedet liittyvät lähesiin äestemättömältä alueelta löydettyihin rautakauden tai varhaisen historiallisen ajan löytöihin. Maannoksen perusteella liesillä on ikää vähintäänkin useampia satoja vuosia.

Nauruanoja (1000027676) (Maarakenteet)
Historiallinen; Nauruanojan itäpuolella, tuoreehkolla hiekkaisella kangastasanteella olevan tervahaudan läpimitta valli mukaan lukien on 15 m, kuopan halkaisija 10 m ja syvyys 0,6 m. Halssi suuntautuu lounaaseen ojalle päin, pituus 4,5 m ja syvyys 1,3 m, se on sortunut. Vallin päällä kasvaa nuoria kuusia. Tervahaudasta 35 m länsiluoteeseen on puron törmän reunalla kaksi suorakulmaista maakuoppaa, jotka sijaitsevat aivan vierekkäin (alakohde). Kuoppien muoto viittaa siihen, että kyseessä ovat kellarin pohjat. Ei havaittu merkkejä, että paikalla olisi ollut rakennus.

Sammakkosuo länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Sammakkosuon länsipuolella itään viettävässä kangasmaastossa etelälounas-pohjoiskoillinen -suuntaisen voimalinjan itäpuolella, voimalinjan ja metsäautotien välissä on ainakin 12 maakuoppaa noin 200 metrin matkalla pohjois-eteläsuuntaisessa jonossa. Kuoppien koko ja muoto vaihtelevat jonkin verran. Osa kuopista on pyöreitä ja halkaisijaltaan noin 2,5 - 3 metriä syydeltään noin 30-50 cm. Osa on pitkänomaisia , alaltaan noin 1,5-3 x 2-4 metiä ja syydeltään noin 30 -70 cm. Pääosin kuopat ovat maastossa erottuvalla kapealla harjanteella.

Kusiaro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee metsätien eteläpuolella, halkaisija valli mukaan lukien on 10 m, kuopan halkaisija 7 m ja syvyys 0,8 m. Halssi suuntautuu luoteeseen, pituus 3 m, se on sortunut. Haudan päällä kasva nuoria mäntyjä. Peruskartalle on merkitty tervahauta kohteesta 120 m pohjoiseen, paikalta ei kuitenkaan löytynyt
tervahautaa.

Pirttikangas (84010015) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde, röykkiöt ja rakkakuopat, sijaitsee Kiimingistä Yli-Iihin johtavan tien itäpuolella, Kiviojan itärannalla olevan Pirttikankaan laella. Länsiosassa on viisi rakkakuoppaa kahdessa ryhmässä. Kuopparyhmät sijaitsevat noin 90 metrin päässä toisistaan. Alueella on todettu kaksi röykkiömäistä kivikehää noin 150 metrin päässä toisistaan. Röykkiöiden halkaisija on runsaat 4 metriä. 2015 inventoinnissa nämä itäiset rakenteet katsottu luontaisiksi. Läntisen alueen kivikkokuopat vastaavat osin aiempia havaintoja.

Navettakangas (1000027710) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta, jonka halkaisija n. 12 m.

Mesilänkangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Soiden ympäröimän matalan kankaan pohjoislaidan harjanteella on sammaleen peittämä kiukaan jäänne - tervapirtin kiuas. Tämän itäpuolella on kaksi tervahautaa, näistä itäsempi kiukaasta noin 90-100 metrin päässä. Läntisempi tervahauta on jokseenkin näiden puolivälissä.

Latvaneva N (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilimiilun pohja, pyöreä matala ja tasalakinen kasa jota kiertää kuopat. Halkaisija 16 m.

Karhukangas NW (Kivirakenteet)
Historiallinen; Laakean ja matalan hiekkakankaan itäreunamilla on suon laidalla sammaleen peittämän kiukaan jäänne - tervapirtti. Kiuas on noin 2 metriä halkaisjaltaan oleva matala kivikasa. Siinä on näkyvissä tiilenpala. Kiukaan kaakkoispuolella on kuoppa jonka halkaisija n. 1,5 m. Liukaasta noin 18 metriä länteen on tervahauta, jonka halkaisija on noin 16 m.

Soukatsuot N (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Matalalla, soiden ympäröimällä hiekkaharjanteella eli kaaralla on kaksi hiilimiilun pohjaa. Miilut ovat pyöreitä, halkaisija n. 14 m. Niitä kiertää katkonainen oja, mistä maata nostettu miilun peitteeksi. Miilujen itäpuolella, itäisemmästä miilusta kuutisen metriä, on noin metrin syvyinen nelisivuinen kuoppa, kooltaan 4 x 3,5 m. Eteläi-simmässä nurkassa on sammalpeitteen alla luonnonkivistä ladotun uunin jäänteet ja "hormikuoppa" nurkan ulkopuolella kuopan kupeessa.

Soukatsuot S (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on avaamattoman (pilalle palaneen) hiilimiilun tai tervahaudan jäännös. Kohde sijaitsee matalalla, vain hieman suosta kohoavalla hiekkaharjanteella eli kaaralla. Kohde on korkea, sen vallin korkeus viereisestä maantasosta on liki 2 metriä. Rakenteessa ei ole keskisyvennystä. Kohteen halkaisija on 16 m ja siinä on useita ketun tai mäyrän pesiä, jotka sitä ovat murentaneet.

Tihistenkangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Harjanteella metsätien koillispuolella on kankaalla kaksi maakuoppaa. Pohjoisemman halkaisija on 2,4 m ja syvyys n. 60 cm ja sen eteläpuolella 17 m päässä olevan kuopan halkaisija on 3,2 m ja syvyys 70 cm. Kummassakin kuopassa on n. 5-7 cm paksu podsolmaannos, joten kuopat ovat vanhoja; mahdollisesti pyyntikuoppia. Kuopista noin 90 metriä luoteeseen on ehjä tervahauta, jonka halkaisija n. 15 m. Tästä noin 30 metriä länteen on harjanteen laen koillisreunalla tervapirtin jäännös, jossa on näkyvissä matala multapenkki kooltaan 3 x 3 m ja sen koilliskulmassa kiukaanjäännös. Eteläisempi kuoppa, tervahauta ja tervapirtti alakohteina. (Tervapirtti peruskartalla 244412).

Illinsaari 7 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Iin nykyisestä kirkosta noin 1,73 km itään, Illinsaaren Kiviharjun länsipuolella, Pääskynkujan itäpäässä olevasta mutkasta 70-75 metriä pohjoiseen. Alue on länteen loivasti laskevaa mäntyvaltaista hiekkakangasta. Löytöalueen eteläpuoli on omakotialuetta.
Paikalta on löytynyt 13.9.2015 metallinilmaisinlöytönä hevosenkenkäsolki, pronssihela, pronssi-/kuparipellin(?) kappaleita, rautaveitsi ja rautapaloja (KM 40717:1-10) kolmesta aivan vierekkäin olevasta kohdasta. Kohteen tarkastuksessa ei ole todettu mitään sellaista pintatarkastelussa erottuvaa rakennetta, joka viittaisi kiinteään muinaisjäännökseen.
Vuoden 2016 kaivauksissa todettiin alueelta verrattain tarkkarajainen ja kohtuullisen pieni kiinteä muinaisjäännös, joka muodostui palaneen hiekan alueesta ja josta tehtiin joitakin ihmisen toiminnasta kertovia löytöjä (palanutta luuta, palanuta piitä sekä joistakin pienistä esineistä ja niiden fragmenteista). Havaintojen perusteella paikka voidaan tulkita kremaatiopaikaksi.

Varvaskurunkalliot 2 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Tyhgästä Taluskylään johtavasta Kytöläntiestä etelään, Varvaskurunkalliot kiertävän metsätien eteläpuolella noin 300 metriä pitkän avokallioalueen korkeimmalla kohdalla. Kohteen itäpuolella on Haapasuo, jonka alueella sijaistee laskettu Vetenjärvi (merkitty 1800-luvun pitäjänkartalle).
Selvästi maisemassa erottuva kivilatomus sijaitsee avokallion korkeimmalla kohdalla, ympäristö on luonnonkaunista mäntymetsää. Pyöristyneen suorakaiteen muotoinen latomus on kooltaan n. 7 x 4 metriä ja sen keskusta on kivetön. Rakenteen kaakkoisreunaan liittyy noin 2 m halkaijaltaan oleva röykkiökiveys, joka koostuu 1-2(3) kivikerrasta. Kivien koot vaihtelevat 30 cm - 50 cm.
Rannansiirtymiskronologian perusteella latomus voodaan ajoittaa myöhäiskivikautiseksi, jolloin kohteen itäpuolelle muodostui järvi. Noin 60 metriä etelään rakenteesta kallionreunalla on kivikko, jossa voi havaita ihmisen liikuttelemia kiviä mutta ei selviä rakenteita.
Ympäristössä kallioilla on useita eri tavoin koottuja rajakiviä, jotka sijaistevat melkein kaikki nykyisillä rajalinjoilla.

Kärsänkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Yli-Käännän laajasta peltoalueesta lounaaseen, soistuneen rämeen keskellä olevalla matalalla kivisellä kankaalla, jossa kasvaa nuorta-varttunutta kasvatusmetsää.
Tervahauta sijaitsee kankaan kaakkoispäässä hieman korkeammalla kohdalla. Hauta on pääosin kivistä tehty ja kuoppa vuorattu savella/hiesulla. Rakenteeltaan se on tuplahauta jonka läpimitta on 18 metriä, kuopan halkaisija 8 metriä ja syvyys 1,1, metriä. Pohjoiseen suuntautuvan halssin pituus on 5 metriä ja syvyys 1,7 metriä. Haudan päällä kasvaa isoja kuusia ja mäntyjä.

Lapinpäänkalliot 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Loivasti pohjoiseen vietävällä hiekkatasanteella kahden kallioalueen välissä on tervahauta ("tuplahauta"), jonka halkaisija ulompi valli mukaan lukien on 19 m, kuopan halkaisija 8 m ja syvyys 1,1 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen, pituus n. 5 m, se on sortunut. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä lehtipuita ja kuusia. Ympäristö on muokattu, taimikkoa

Lahdennevanketo (Maarakenteet)
Historiallinen; Yppärinnevan ja Lahdennevankedon välissä matalan kankaan länsireunalla on 3 tervahautaa ja vuoden 2015 inventoinnissa tallin perustukseksi tulkittu rakennuksen pohja. Peruskartelle merkityn tervahaudan Läpimitta valli mukaan lukien n. 15 m, halssi suuntautuu ensin etelään ja kääntyy sitten lounaaseen, se on yli 10 m pitkä. Pohjaa kiertää ilma-aukot. Päällä kasvaa kuusia, joista suurimmat ovat rungon läpimitaltaan yli 50 cm. Muut rakenteet merkitty alakohteina.

Perämaanpirtti (Maarakenteet)
Historiallinen; Perämaanpirtin kallioiden välissä kulkevan metsätien varrella on 2 tervahautaa ja rakennuksen perustus. Tervahauta 1 sijaitsee välittömästi metsätien reunalla. Sen läpimitta on n. 15 m vallin reunoista mitattuna, syvyys n. 1,5 m, vallin leveys 3-5 m ja korkeus enimmillään n. 1,5 m maanpinnasta, halssi kaakkoon, pituus n. 6 m. Muut rakenteet merkitty alakohteina.

Kiukaanneva (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Tähjänjoen länsipuolella, Merijärven ja Pyhäjoen rajalla olevasta Majavajärvestä noin 1 km pohjoiseen. Paikalla on kaksi suohon laskevan kallion laella olevaa röykkiötä. Pyöreän röykkiön halkaisija on noin 5 m ja neliömäisen läpimitta on 5–6 m. Molempien korkeus on 50 cm. Toisen päällä on pystykivi.

Lapinpäänkalliot 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Loivasti pohjoiseen vietävässä syvänteessä kallioiden välissä on kolme hieman kaarevaa eteläpohjoissuuntaisia kivivallia, joiden pituus on 20 m – 25 m. Länsipuolinen valli on hieman alempana. Vallien leveys on 2 – 2,5 m ja korkeus 0,5 – 0,8 m. Rakenteet ovat sammalen ja jäkälän peitossa. Maaperä on kivinen, paikoitellen kallio on heti humuksen alla. Kivivallien funktio on epäselvä, ympäristöä ei ole raivattu, siellä on runsaasti isoja kiviä. Vallien välissä ei ole ympäröivää maanpintaa syvempiä uria, paikoitellen on kalliota, joten kyse ei ole esim. laikutuksesta tai aurauksesta. Havaintojen perusteella kivivallit on käsiin ladottu.

Kotiniemi (1000027813) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivarijärven etelärannan Kotiniemellä järveen laskevan jyrkähkön rinteen yläosassa on kookas, halkaisijaltaan noin 22-24 metriä oleva tervahauta, jonka halssi on kohti pohjoisluodetta. Syvyyttä keskuspainanteella on noin 1,5 metriä, mikä on lähellä vallien korkeutta. Vallien leveys on kuutisen metriä. Aivan tervahaudan vierellä on muutami kuoppia, kuten tapana on.

Kotiniemi lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivarijäeven etelärannan Kotiviemestä lounaaseen, järveen laskevan syvän purouoman länsisrannalla on viereisen pihapiirin kaakkoispuolella halkaisijaltaan noin 15 metriä oleva tervahauta.

Pylväs (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pylväsperän kylän Konttukosken (ei karttanimi)varrella ja osittain veden alla olevan myllyn perustukset, kaivettu kanava ja mahdollisesti muita myllytoimintaan liittyviä merkkejä. Toimintaan liittyen joen uomaa on muokattu, merkkejä siitä voi havaita joessa ja rannoilla. Myllyn paikka erottuu hyvin ohikulkevalle Lentokentäntielle, tarkempi kartoitus tekemättä koska kohde osittain piha-alueella.

Hupisaaret (Kulkuväylät)
Historiallinen; Tervaveneiden vetotie eli möljä sijaitsee Hupisaarten länsiosassa Oulujoen suistosaaressa Ainolan puiston luoteisosassa.
Möljä on vanhojen karttojen perusteella ollut alkuaan 300-400 metriä pitkä, mutta on itäosiltaan tuhoutunut. Parhaiten säilynyt noin 130 metrin osuus on möljän länsiosassa. Kyseessä on leveimmillään noin 6-7 metriä leveä lohkokivistä kylmämuurattu osin tasapintainen kivimuuri. Möljän pintakivet on kiinnitetty toisiinsa rautatangoilla.
Kartta-aineiston perusteella möljä on ollut olemassa viimeistään vuonna 1831. Siiitä on myös aikalaispiirros Z. Topeliuksen teoksessa "Finlandsframstäldt i teckningar (Helsingfors 1845).

Hartikankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiekkamaaperäisellä tasaisella kankaalla on hiilihaudan jäänne, pyöreä suppilomainen
kuoppa, halkaisija 2,5 m. Pohjalla hiiltä ja nokea.

Montanniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mäen itärinteellä, jyrkemmän törmän äärellä on tervahaudan pohja, halkaisija 22
m, kaksoisvallit.

Kirkkosaari (1000027897) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Saaren itälaidalla todettiin vuoden 2014 inventoinnissa kaksi lähekkäin sijaitsevaa hiilikuoppaa. Syksyn 2015 tarkastuksessa havaittiin kuusi ajoittamatonta maakuoppaa. Vuoden 2022 tarkkuusinventoinnissa havaittiin kaikkiaan 18 kuoppaa, joista osa on hiilimiilujen jäännöksiä ja osa tarkemmin määrittelemättömiä kuopparakenteita. Kuoppien koko vaihtelee 1,5-4,5 metrin ja välillä, syvyys puolen metrin molemmin puolin. Kuoppien koko vaihtelee epämääräisen muotoisista suorakulmaisiin ja pyöreisiin (ks. alakohteet).

Henttula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tonttimaa on ollut syvän ja jyrkkärinteisen raviinin länsireunalla. Kynnöksellä olleessa pellossa oli vanhan tonttimaan alueella mustaa maata ja palaneita kiviä ja palanutta savea, käsikairauksen perusteella ulottuen kyntökerroksen alapuolelle. Tontti on hylätty ennen nykyaikaa ja raivattu pelloksi, siten se ei ole aivan nykyaikaisen asuttamisen sekoittama. Muokkauskerroksen alla saattaa tontin alueella olla jotain arkeologisesti tutkimisen arvoista jäljellä. Tontin itä-koillispuolelle on raviinissa olevaan purouomaan merkitty v. 1768 kartalla
mylly. Siitä ei inventoinnissa 2014 havaittu mitään jälkiä. On mahdollista että mahdolliset myllyn jäänteet ovat jääneet radan alle.
Henttulan tila mainitaan kirjallisissa lähteissä vuonna 1654 (Vahtola, Oulujokilaakson historia, s.195).

Kivilampi länsi (1000027900) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivilammen länsipuolisen matalan kankaan laella on vallikehä eli jätinkirkko, jonka sisäala on noin 20 x 25 metriä. Kangas on varsin kivikkoinen, mutta sammalen ja puuston peittämä valli erottuu pääosin suhteellisen selvästi, länsipää heikommin. Vallin sisälle tehdystä koekuopasta tavattiin palanutta kiveä, likamaata ja paikoilleen jätetty kvartsi-iskos.
Kohde tarkastettiin lidar-aineistoon perustuneen ilmoituksen vuoksi.

Lodvonen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inventointi 2014: Maaperä paikalla on hiekkainen hiesu. Tontin paikkaa ei voitu kunnolla maastossa havainnoida, koska pelolle oli hiljattain levitetty sontaa (tai lietelantaa). Tontin iästä ei ole tietoa. Periaatteessa se voi olla asuttuna keskiajalta lähtien. Tontti on hylätty ennen nykyaikaa ja raivattu pelloksi, siten se ei ole aivan nykyaikaisen asuttamisen sekoittama. Muokkauskerroksen alla saattaa tontin alueella olla jotain arkeologisesti tutkimisen arvoista jäljellä.
Lotvosen talo mainitaan jo 1654 jaetuksi kahteen osaan. Sukunimi esiintyy Muhoksella jo 1546 (Vahtola, Oulujokilaakson historia 1991, s. 103, 118, 195)

Liewonen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inventointi 2014: Maaperä paikalla on hiekka tai hiesu, tonttimaa on raviinin jyrkän törmän luoteisreunalla. Sängellä olleessa pellossa oli vanhan tonttimaan alueella mustaa maata ja palaneita kiviä. Tontin iästä ei ole tietoa. Periaatteessa se voi olla asuttuna keskiajalta lähtien. Tontti on hylätty ennen nykyaikaa ja raivattu pelloksi, siten se ei ole aivan nykyaikaisen asuttamisen sekoittama. Muokkauskerroksen alla saattaa tontin alueella olla jotain arkeologisesti tutkimisen arvoista jäljellä.
Lievosen talo mainitaan ensimmäisen kerran 1654. Tuolloin ilmeisesti aiemmasta toisesta Lotvolasta on tullut Lievonen (ks. Vahtola 1991, Oulujokilaakson historia, s. 195.

Hepokaara (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Oulu – Raahe maantien ja Siikajoen ja Raahen (ent. Pattijoki) kunnanrajan risteämiskohdasta 2,7 km itäkaakkoon. Hepokaara on itäosaltaan pelloksi raivattujen soiden keskellä oleva jokseenkin itä-länsisuuntainen hiekkakaarto. Kaarron itä- ja länsipäät on hakattu ja äestetty.
Alueen itäpäässä metsätien pohjoispuolella on yksittäinen maakuoppa (alakohde 17) loivasti pohjoiseen laskevassa maastonkohdassa pienen hakkaamattoman metsikön länsirajalla. Kuopan ala on noin 3 x 4 metriä ja syvyys 50–70 cm. Suppilomaisen kuopan ympärillä olleeseen heikkoon valliin tehty koepisto paljasti selvän huuhtoutumiskerroksen. Kuopassa ei tuntunut olevan kiviä, joten kyseessä on ilmeisesti pyyntikuoppa, mihin myös sen maastollinen sijainti viittaa.
Laaja vuonna 2013 todettu asumuspainannealue alkaa kuopasta runsaan 100 metrin päästä länteen, alueella on havaittu muutama kvartsi ja palanutta kiveä. Muinaiset dyyni- ja rantavallit ovat täynnä erikokoisia ja muotoisia (pyöreitä - pitkulaisia) painanteita, jotka ovat yleisiä ja tyypillisiä tämänkaltaisille muinaisille kuten myös nykyisille rantamuodostumille. Ihmistekoiset painanteet erottuvat alueella selkeästi luontaisista. Ne ovat nelisivuisia ja useissa niistä on matalat vallit ympärillä. Ainoastaan selkeästi nelisivuiset painenteet josta vielä tuli esiin joko löytöjä tai palaneita kiviä, laskettiin ihmistekoisiksi, kivikautisiksi asumuspainanteiksi. Sellaisia alueella havaittiin 16 kpl.(alakohteet 1-16) Jotkut luontaisiksi tulkitut painanteet saattavat silti olla ihmistekoisia tai ehkä niihin joihinkin on voitu sijoittaa "kevyempi" asumus. Lisäksi hakkaamattomalta keskialueelta tuli sinne tehdyistä koekuopista esiin kvartsi-iskoksia. Laikutetulla länsipuoleisella alueella havaittiin lukuisia erilaajuisia kvartsikeskittymiä sekä palaneen kiven alueita. Itäosassa sen sijaan ei havaittu löytöjä muualla kuin siellä olevien painanteiden kohdilla.
Koko Hepokaara on yhtenäistä muinaisjäännösaluetta. Painanteet ja löydöt muodostavat keskittymiä, joiden välillä on vain suhteellisen kapeita löydöttömiä vyöhykkeitä. On todennäköistä, että hakkaamattomalla keskialueella löytöjen levintä on samankaltainen kuin länsiosassa.
2023: Muinaisjäännösalueen itäosaa tutkittiin tarkkuusinventoimalla tuulivoimalalle NV38 suunniteltua tielinjaa. Alueelta ei löydetty arkeologisia kulttuurikerroksia tai rakenteita. Tarkkuusinventoinnin aikana tarkennettiin pyyntikuopan 17 sijaintia. Tutkimusten tulosten perusteella kohteen muinaisjäännösalueen itäosan rajausta pienennettiin siirtämällä aluerajaa kohti länttä koekaivetun alueen länsireunalle.

Kotasaari 2 (1000027909) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Inv. 2013: Seljänmäen kohdalta n. 700 m pohjoiseen suon ympäröimän harjanteen eteläosan länsirinteessä on noin 180 x 60 m laajuisen kumpareen eteläosan loivalla rinteellä olevalla tasanteella on pyöreä, suppilomainen maakuoppa, halkaisijaltaan n. 2 m ja syvyys n. 60 cm. Kuoppaan tehdyssä koekuopassa havaittiin normaali podsolmaannos. Kuopassa ei ollut hiiltä tai nokea. Maannoksen perusteella kuoppa on vanha. Se voisi olla pyyntikuoppa. Maaperä alueella on hiekka ja hieman etäämpänä hiekkainen moreeni. Lähistölle tehdyissä koekuopissa ei havaittu mitään ihmistoimintaan viittaavaa - paikka olisi kyllä topografisesti sopiva kivikautiselle asuinpaikalle mutta mitään merkkejä siitä ei havaittu.

Otavankangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on matala ja laakea, itä-länsi suuntainen hiekka harjanne joka hieman kohoaa asuinpaikan kohdalla. Kyseessä on muinainen hiekkasärkkä, ns. "kaara". Harjanteen keskellä on traktorilla puskettu pieni maakasa johon kasaantunut pintamaata n. 2 m pitkästä rikotusta maakaistasta. Kasassa havaittiin rykelmä palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia sekä kasassa että rikotussa maanpinnassa. Kyseessä on lieden jäännös (N 7172102 E 395314). Liedestä 20 m itään havaittiin koekuopassa kvartsi-iskoksia (N 7172103 E 395334). Idempänä harjanne hivenen laskee ja maasto soisempaa. Asuinpaikan rajaus perustuu topografian pohjalta tehtyyn arvioon ja on tarkka ainakin pohjois-eteläsuunnassa. Kohteesta noin 70 m länteen on tavattu yksittäinen kvartsiydin, joka voi olla oire asuinpaikan jatkumisesta kauemmas tähän suuntaan (alakohde 1)

Otavankangas 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on pohjois-eteläsuuntainen matala harjanne. Maaperä alueella on lajittunut hiekka. Harjanteen eteläreunalla on asumuspainanne Painanne1), halkaisija n. 7 m. Painanteeseen tehdyssä koekuopassa havaittiin palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia. Tämän pohjoispuolella n. 25 m on toinen soikea asumuspainanne (painanne 2), jonka suurin halkaisija on 8 m. Painanteessa on matalat vallit. Siihen tehdyssä koekuopassa havaittiin palaneita kiviä.

Jokelankangas 1 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Harjun eteläpään laen itäpuolella on alempi tasanne jossa on maakuoppa, suppilomainen ja pyöreä, halkaisijaltaan n. 3 m ja syvyys n. 0,7 m. Kuoppaan tehdyssä koekuopassa havaittiin podsolimaannos. Kuoppa on siten vanha. Se voisi olla pyyntikuoppa. Lähistölle tehdyissä koekuopissa ei havaittu ihmistoiminnan merkkejä. Maaperä alueella on hiekka.
2022: Kohde oli ennallaan.

Jokelankangas 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Harjun laella on kiukaan jäännös. Kyseessä on sammalpeitteinen kivikasa, n. 60 cm korkea, halkaisijaltaan n. 1,5 m. Se koostuu palaneista kivistä. Kyseessä on tervapirtin kiukaan jäännös ja se liittyy n. 30 m sen pohjoispuolella olevaan tervahautaan (alakohde).
2022: Kohde oli ennallaan. Alueella kasvaa harvaa varttunutta mäntymetsää.

Jokelankangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on laakean harjanteen laella oleva tervahauta heti tieuran koillispuolella.
2022: Kohde oli ennallaan. Tervahaudassa on kivetty halssi. Alue kasvaa hakkuiden jälkeen mäntytaimikkoa.

Jokelankangas 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Harjun laakeassa pohjoispäässä havaittiin metsänlaikutus vaoissa kvartsi-iskoksia keskittymänä n. 40 x 30 m alalla. Maaperä paikalla on sorainen hiekka - paikoin mukulikkoinen. Asuinpaikan rajaus perustuu löytöhavaintoihin ja topografiaan

Järvikangas (1000027916) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kankaan rinteen pohjoisosan koilliseen loivasti laskevassa rinteessä on kaksi tervahautaa. Ylemmällä tasolla oleva tervahauta on halkaisijaltaan n. 10 m ja ehjä. Tästä 70 m koilliseen (N 7175814 E 398074) on rinteen alaosassa toinen tervahauta - tai tervahaudan jäännös. Hautaan on sen keskelle kaivettu maakämppä. Haudan keskelle on kaivettu nelisivuinen ja suoraseinäinen kuoppa, n. 2 x 2,5 m. Lahonnutta riu’uista tehtyä katto- ja seinärakennetta on vielä erotettavissa. Pohjalla on ruosteisen kaminan jäänne - osa kaminan torvea. Jälkimmäistä kohdetta ei katsota kiinteäksi muinaisjäännökseksi.

Navettaneva länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laakean hiekkaharjanteen luoteispään eteläreunamilla on ehjä hiilihaudan jäänne. Soikea kaivanto jossa runsaasti hiiltä ja nokea, koko 2 x 2,5 m.

Kuljunkorpi NW (Maarakenteet)
Historiallinen; Harjanteen koillisreunamilla, metsätieuran koillisreunalla on tervahauta, halkaisijaltaan 10 m. Tervahaudan länsipuolella, kivettömällä tasanteella, tieuran luoteispuolella on kaksi pyöreää ja loivaseinäistä kuoppaa, Toinen on halkaisijaltaan 3 m. Kuopassa podsol ja vierestä koekuopasta palaneita kiviä (kuoppa 2). Toinen on tästä n. 15 m länteen ja halkaisijaltaan 2,5 m (kuoppa 1), pohjalla podsol ja myös sen vierestä palaneita kiviä koekuopista. Kuopat voivat liittyä tervahautaan tai ne voivat olla myös esihistoriallisia ja pyyntiin liittyviä elleivät keittokuoppia. Alueelle tehtiin useita koekuoppia mutta muita ihmistoiminnan jälkiä ei havaittu.

Moisasenhauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta, jonka halkaisija on 18 m. Haudassa on kaksoisvalli eli sitä on käytetty kahteen kertaan. Halssi ojanpuolella luoteeseen.

Nimetönkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kankaan pohjoispäässä, koillisrinteessä, metsätien lounaispuolella on kaksi tervahautaa. Kaakkoisemman (hauta 1) halkaisija on noin 14 metriä ja luoteisemman (hauta 2, alakohde) noin 10 metriä. Tien varrella on moderneja kaivantoja.

Niskakangas (1000027922) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Niskakankaan pohjoisopään koillisreunalla on tervahaudan jäänne, jonka halkaisi-ja on n. 12 m. Hauta on matala ja ilmeisesti metsätöissä runneltu.

Niskakangas SE (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Puron eteläpuolella on matala ja kapea harjanne. Harjanteen laella havaittiin palanutta luuta. Muita havaintoja ei saatu. Paikalla on ilmeisesti suppea alainen asuinpaikka. Sen rajaus on täysin arvio itä-länsi suunnassa, muutoin topografia rajaa paikan hyvin. Maannopusun perusteella kyseessä on kivikautinen asuinpaikka, mutta kyseessä voi olla nuorempikin kohde.

Räpänneva W (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Suohon laskevan harjanteen pohjoisreunalla on suppilomainen kuoppa, jonka halkaisija on n. 1,5 m. Kuopan pohjalla on kaksoispodsol - kuoppa on siis varsin vanha. Kyseessä voisi olla keittokuoppa. Lähistöllä ei havaittu muita ihmistoiminnan merkkejä.

Majavaoja (Kivirakenteet)
Historiallinen; Puron eteläpuolella on kumpareella tervahauta, halkaisija 16 m. Tervahaudasta 20 m kaakkoon, puron töyräällä on tervapirtin kiukaan jäännös, joka erottuu sammaleen peittämänä kasana palaneita kiviä. Kasan halkaisija on n. 1,5 m ja korkeus 30 cm .

Hummastinvaara NE (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta jonka halkaisija on n. 15 m.

Tukala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halkaisija n. 16 m, halssi luoteeseen.

Saunakaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Matala ja kapea muinainen hiekkasärkkä tai dyyni eli kaarto levenee ja kohoaa hieman paikalla ja kaartuu idän suunnasta lounaaseen. Särkän laella on pyöreä painanne, halkaisijaltaan n. 5 m. Kyseessä voi olla dyyneille tyypillinen tuulipurto tai virtauksen aiheuttama painanne, mutta asumuspainanne vaihtoehtoa ei voi sulkea pois, sillä painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi yksi kvartsi-iskos. Harjanteen laella kulkevalla tieuralla ei pinnassa havaittu kvartseja. Mahdollisen asuinpaikan rajaus on topografiaan perustuva arvio. Yksittäinen kvartsikaavin tavattiin kohteesta noin 150 metriä itään ja muutamia kvartsi-iskoksia havaittiin myös kohteesta noin 80 metriä lounaaseen (ks. alakohteet). Alueen havainnot viittaavat siihen, että paikalla voi olla laajakin, tosin pesäkkeellinen asuin-/leiripaikka.

Ispinäoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on kaksiosainen muodoltaan lievästi kulmikas painanne, jonka on reunoilla valli ja jonka keskellä erottuu kaksi erillisiksi tulkittavaa kuoppaa/painannetta. Muodostelman koko on vallin ulkoreunoista mitattuna n. 15 x 8 m. Reunavalli on n. 1,5-2 m leveä ja n. 30-40 cm korkea. Päällä kasvaa nuoria mäntyjä, pinnalla lähinnä variksenmarjaa, puolukkaa ja jäkälää. Kairauksessa todettiin n. 15 cm vahva huuhtoutumiskerros painanteen keskellä ja vallissa, rikastumiskerroksessa todettiin muutamassa kairauksessa tummanruskeaa maata, jota ei kuitenkaan voinut tulkita kulttuurimaaksi. Viereisen metsätien pinnasta ei tunnistettu esihistoriallista materiaalia. Hiekkadyyneissä esiintyy luontaisia painaumia, jotka voivat muistuttaa esihistoriallisia asumuspainanteita. Tässä arvioitiin myös mahdollisuutta, että kyseessä olisi luontainen ilmiö. Muodostelman piirteet viittaavat kuitenkin siihen, että siinä olevat kaksi kuoppaa ovat ihmisen kaivamia ja huuhtoutumiskerroksen perusteella tästä olisi kulunut jo runsaasti aikaa. Rakenteen ja rannansiirtymiskronologian perusteella kysymyksessä olisi kivikautinen kohde. Sijaintikorkeuden perusteella alue sijaitsi merenrannassa n. 5500 vuotta sitten.

Ispinänkankaat (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ispinäojan ja metsätien välissä on kaikkiaan viisi rakennetta, joista yksi sijaitsee tien pohjoispuolella. Paikalla on kaksi tervahautaa, pitkä hiilimiilun pohjaksi tulkittu painanne sekä kaksi kumparetta, joissa todettiin hiiltä (ks alakohteet) Alue on loivasti etelään joelle viettävää moreenikangasta, lähempänä jokea maaperä muuttuu hiekaksi. Puusto on harvaa mäntykasvatusmetsikköä.
Pohjoisempi peruskartalle merkitty tervahauta 1 sijaitsee heti metsätien eteläpuolella avohakkuun alueen reunalla: läpimitta on n. 15 m, halssi etelään. Päällä kasvaa joitakin nuoria puita.

Paratiisi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteessa on kaksi rajakiveä ja niihin liittyvä linjakiveys. Rajakivet sijaitsevat entisen Vihannin kunnan ja Raahen Saloisten rajalla ja nykyisellä tilarajalla. Rajakivissä olevat kruunuhakkaukset ovat tyypiltään Ruotsin vallan aikaisia ja ajoitettavissa 1700-luvulle.
Rajakivi 1: noin 70 cm korkea ja 50 cm leveä graniittilohkare, tasalakinen. Kiveä on tuettu pienemmillä kivillä. Yläosassa n. 7 x 10 cm:n kokoinen selvästi erottuva kruunuhakkaus ja numero 15. Pinnassa kasvaa eri jäkälälajeja. Jäkälää poistettiin tarkastuksen yhteydessä. Rajakivi 2 (alakohde) n. 15 m rajakivi no. 1:stä luoteeseen. Mitoiltaan jotakuinkin sama kuin rajakivi 1, yläosassa kruunuhakkaus. Kiveä on tuettu pienemmillä kivillä, mutta se on kuitenkin kallistunut. rajakiven 1 länsipuolella kumollaan oleva n. puolimetrien kivi, joka on n. vajaa 1,5 m halkaisijaltaan olevan kiveyksen päällä. Inventoinnissa löytyi n. 1200 ja 1400 m luoteeseen rajakivet, joissa on samantyyppiset kruunuhakkaukset. Rajakivi 1 merkitty vuoden 1953 peruskartalle huomattavana rajapyykkinä.

Piehinki Ispinänojan kivi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Lukkaroistenperältä Piehingin Ylipäähän johtavan metsätien varrella, n. 40 m metsätiestä pohjoiseen on rajakivi, johon on hakattu kruunun kuvio ja sen yläpuolelle numero 8. Kivi sijaitsee nykyisellä rajalinjalla. Kruunuhakkaus on tyypiltään Ruotsin vallan aikainen ja ajoitettavissa 1700-luvulle. Kivi on n. 1 metrin korkuinen ja enimmillään n. 30 cm leveä. Sen pinnassa kasvaa eri jäkälälajeja. Hakkausten kohdalta poistettiin jäkälää tarkastuksen yhteydessä. Ympärillä on pintakasvillisuuden peittämiä tukikiviä, joista suurin ei ole alkuperäisellä kohdalla. Noin 200 m luoteeseen sijaitsee samantyyppinen rajakivi samalla rajalinjalla.

Piehinki Ispinäojankivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Piehinginjoesta haarautuvan Ispinäojan mutkan kaakkoispuolella on metrin korkea, pienemmillä kivillä pystyyn tuettu, kapea kivi, jossa on epäselviä hakkauksia. Merkit ovat mahdollisesti Ruotsin kruunusymboli, Venäjän risti ja numero 5. Tästä kohteesta n. 4 km luoteeseen on toinen kivi (Piehinki Ylipäänkivi), jossa on samat hakkaukset.
2014:Rajakivi, johon on hakattu kruunun kuvio. Hakkaus on tyypiltään Ruotsin vallan aikainen ja ajoitettavissa 1700-luvulle. Rajakivi on suorakaiteen muotoinen, n. 1 metrin korkuinen ja n. 30 cm leveä. Kallistuneen kiven pinnassa kasvaa eri jäkälälajeja. Ympärillä on tukikiviä, joista ainakaan suurin ei enää ole alkuperäisellä paikallaan. Hakkaus on läpimitaltaan vajaa 10 cm. Sen kohdalta poistettiin jäkälää tarkastuksen yhteydessä. Kivi sijaitsee nykyisellä rajalinjalla. Noin 200 m kaakkoon sijaitsee samantyyppinen rajakivi samalla rajalinjalla.

Kuusisaari (1000028111) (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Oulujoen suistossa olevalla Kuusisaarella. Saaren länsipää pohjoisrannalla on historiallisen ajan (1778) pikipolttimo. Paikalla on todettu kaksi säilynyttä pikipannun pohjaa, yksi kuoppa ja mahdollisia rakennuksen perustuksia. Varsinainen pikipolttimo sijaitsee saaren pohjoisrannan ja rannan suuntaa noudattelevan tien välissä saaren kärjessä olevasta pienestä mökistä/vajasta noin 35 metriä kaakkoon. Paikalla on kaksi vierekkäistä kuoppaa noin 10 metrin päässä toisistaan. Kyseessä ovat matalan vallin ympäröimät kuopat, joiden halkaisija on 4-5 metriä. Ilmeisesti näihin liittyvä kiveys/kivijalka/kivijalan osa (1) erottuu kuoppakaksikon luoteispuolella. Lisäksi alueella on kellarimainen kuoppa sekä epämääräisiä mahdollisia rakennuksen pohjia. Osa alueen rakenteista on joko tuhoutunut tai peitetty täytemaalla.

Heiniojankangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Viinamäeltä Saarisuolle johtavan metsäautotien pohjoispuolella oleva Heiniojankangas on pienehkö kangas, jonka lounaisosa on hyvin kivikkoinen. Hyvinkin kookkaiden kivien ja kalliopaljastumien lomassa oli paikoin pienehköistä kivistä koostuvaa kivirakkaa. Kolmesta pienestä rakkakivikosta tavattiin yhteensä kymmenkunta rakkakuoppaa. Pohjoisimmalla alueella on 3–4 kuoppaa noin 10 x 15 metrin alalla. Tästä vajaat 30 metriä lounaaseen hieman alempana kankaan reunalla oli 4 – 5 kuoppaa ja tästä noin 30 metriä länteen 3 kuoppaa pohjois-eteläsuuntaisessa jonossa. Kuoppien ala on noin 1,5 – 2,5 metriä ja syvyys 30–40 cm. Kyseessä on esihistoriallinen kivikkokuoppakohde. Asuinpaikkajälkiä ei alueelta onnistuttu löytämään.

Heinisuonkankaat (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Korkeimman kohdan pohjoisreunalla on kiviröykkiö kohdassa N 7281697 E420611 (YKJ P7284744, I 3420752). Kehämäisen röykkiön halkaisija on noin 4- 4,5 metriä ja korkeus noin 40 cm. Vallien leveys on noin 1,5 metriä ja keskuskuopan halkaisija noin 1-1,2 metriä. Röykkiön luoteisreunalla on pienen kiveyksen tukema pystykivi, joka on ollut kaatuneena, mutta jonka ilmoittaja on veivannut pystyyn. Pystykiven korkeus on 1-1,2 metriä ja sen juurella olevan tukikiveyksen halkaisija noin 1,2 metriä. Kivi ei sijaitse nykyisellä rajalinjalla. Pystykiven länsipuolella on laakakivi. Kehäröykkiöstä kaakkoon muutaman metrin päässä rinteen partaalla on pieni latomusmainen kiveys. Tämän etelä-/lounaispuolella on kaksi selvästi erottuvaa rakkakuoppaa, joiden halkaisija on 2–3 metriä ja syvyys 20–40 cm. Näiden länsipuolella röykkiöstä lounaaseen on hyvin epämääräistä vallimaista kiveystä, joka ilmeisesti on luontaista. Kyseessä on esihistoriallinen useammanlaisista kivirakenteista koostuva kohde. Asuinpaikkajälkiä ei alueelta onnistuttu löytämään.
Mainittujen kivirakenteiden lisäksi kohteesta satakunta metriä lounaaseen olevan pöytämäisen kiven. Kyseessä on maakivien päällä irti maasta oleva kivi, jonka koko on noin 200 x 80 x 30–40 cm. Alue on kivikkoista ja allekirjoittaneen käsityksen mukaan kyseessä on luontainen asetelma, joka kuitenkin kiinnittää helposti huomiota. Kivi oli kohdassa N 7281650 E420543.

Iso Heinisuo NE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuivaniemen kirkosta noin 9,9 km koilliseen ja Viinamäestä noin 3 km itäkoilliseen. Ison ja Pienen Heinisuon välisen kankaan korkeimmalla kohdalla erottuu maastossa pohjois-eteläsuuntainen kapea harjanne. Alue on kuivaa harvennushakattua mäntyä kasvavaa moreenikangasta. Alue on osin kivikkoista, maaperä on karkeaa hiekkaa/soraa.
Harjanteen päällä on ainakin kaksi matalana painanteena erottuvaa kivikautista asumuspainannetta. Pohjoisemman painanteen ala on noin 3 x 8 metsiä ja eteläisemmän noin 14 x 4 metriä. Painanteiden välinen etäisyys on kolmisen metriä. Eteläisempään painanteeseen tehdystä koekuopasta tavattiin yksittäinen kvartsi-iskos, joka jätettiin paikalleen. Eteläisemmän painanteen yli on ajettu metsäkoneella, mutta maanpinta ei ole rikkoontunut. Painanteen koilliskulmalla on kookas maakivi.
Painanteiden pohjois- ja eteläpuolella harjanne muuttuu kivikkoisemmaksi, samoin länsipuolella, missä maasto jatkuu tasaisempana. Itäpuolella maasto laskee jyrkemmin.

Tihiänahonkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mäntykangasmaalla, pienen vetisen suon reunalla oleva suuri hyväkuntoinen tervahauta, jonka kokonaishalkaisija on noin 16 metriä. Vallien sisään jäävän kuopan hankaisija noin 10 metriä ja kuopan syvyys n. 1 metri. Halssi laskee pohjoiseen mäen reunaan suon suuntaan.
Tervahaudan läpi länsireunasta kulkee tilusraja ja lähes kaikki sen päällä kasvavat puut on hakattu kesän 2016 hakkuissa.

Ritamaa S 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ylimmäisestä Pihlajajärvestä noin 300 metriä pohjoisluoteeseen ja metsätien nykyisestä päästä noin 200 metriä etelään on aivan suon reunassa yksittäinen kiviröykkiö. olevan röykkiön kuvaukset eroavat hieman toisistaan. Röykkiön alaksi on 2015 ilmoitettu noin 2 x 1,5 metriä ja 1994 sekä 1998 noin 4 x 8 metriä. Korkeutta röykkiöllä on 30-50 cm. Kohde on ennen vuotta 2016 ollut pohjoisessa lähimmillään noin 300 metrin päässä olevan asumuspainanne- ja röykkiökohteen Ritamaa S1 alakohde.

Ylimmäinen Pihlajajärvi N (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ylimmäisestä Pihlajajärvestä noin 50m pohjoiseen soiden ympäröimällä kalliokankaalla. Paikalla on kivistä koottu röykkiö, jonka läpimitta on noin 5 - 6 m ja korkeus suurimmillaan noin 0,5 m. Kiveyksen keskellä on kalliopintaan ulottuva kuoppa, jonka halkaisija on noin 1,5 m. Kallion koilliskulmalla on latomusmainen kiveys. Kohteen vuonna 1998 tehty virheellinen paikannus on korjattu 2015 inventoinnissa.

Parviaisenkangas W (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Olhavanjoen suusta noin 3 km pohjoiseen, Sulajärvien pohjoispuolisen Parviaisenkankaan länsipuolella, rautatiestä noin 650 m koilliseen. Kyseessä on kallioinen moreenikangas, jonka koillisreunalla, lakikivikossa on kaksi rakkakuoppaa. Kuopan 1 halkaisija on noin 2 metriä ja syvyys noin 50 cm. Kuopan 2 halkaisija on noin 1,5 metriä ja syvyys noin 40 cm.

Majavaoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Majavaojan eteläpuolella ja metsätien itäpuolelella on tervahauta, jonka halkaisija on 11 metriä, keskuskuopan halkaisija on 7 metriä ja syvyys 80 cm. Halssi on länteen kohti tietä, tie leikkaa halssia.

Soidinkankaan laki (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Soidinkankaan korkeimmalla kohdalla on laajahko luonnonkivikko, jossa on ainakin 5 halkaisijaltaan vähintään metrin olevaa kivikkokuoppaa sekä kymmenkunta pienempää. Kookkaimman kuopan (13) ala on noin 2,5 x 3 metriä ja syvyys noin 60 cm. Pääosa kuopista on laajassa avoimessa kivikossa. Alemmassa rinteessä kivikon itäpuolella muinaisessa rantavallissa on ainakin kaksi kuoppaa (11-12) ja etelämpänä latomusmainen kiveys. Korkeimman kohdan pohjoislaidalla avorakan reunalla on muusta kiviaineksesta poikkeava valkoinen kvartsikivi. Kuoppien lisäksi alueella on niin kutsuttua muokattua rakkaa.

Taivalkoskenkangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Oulun tuomiokirkosta noin 10 km itäkaakkoon ja Sanginjoesta noin 700 metriä länteen olevan kankaan länsiosassa on kivikon pohjoislaidalla yksittäinen keskuskuopallinen kehäröykkiö, joka sijaitsee noin 10 metriä itään ampumarataa ympäröivän verkkoaidan nurkkauksesta. Röykkiön halkaisija on noin 4-5 metriä ja korkeus vain 20–30 senttimetriä. Kivikkoa on muokattu myös muualta, mutta muut kaivelut vaikuttivat nuorilta.

Marjaniemi (1000028443) (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Alueella on useita kiviraunioita, kaski-/viljelysraunioita,sekä mahdollisia kiuasraunioita. Alueella on jälkiä vanhoista ojista ja peltoalueista, sekä mahdollinen kaivo. Rakenteita on noin 60 x 170 m alueella. Marjaniemessä kerrotaan ollee Hailuodon vanhinta asutusta, mutta vuoden 2016 inventoinnissa kivirakenteet tulkittiin jonkin kirkonkylän talon viljelyksiksi.
Kohteen luoteispään tasalla Sunikarin tien toisella puolella on oja, joka ontulkittu kohdetta nuoremmaksi(keskikohta noin 7214874 / 386070 ETRS).

Kurkiniemensaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee pienellä korkealla mäellä Rantsilan kirkonkylän kaakkoispuolella olevalla suoalueella Kurkiniemen länsipuolella. Kohde on havaittu alun perin vinovalovarjostekuvasta. Mäki on erittäin kivinen, sillä on suuria siirtolohkareita ja etenkin mäen länsiosassa pirunpeltoa. Maaperä on kuitenkin hiekkaa. Mäellä kasvaa mäntyä. Vinovalovarjostekuvassa mäellä erottuu painanteiden muodostama kehä, mitoiltaan noin 40 x 30 metriä. Maastossa kehää on vaikea hahmottaa, mutta kivikkoon raivattuja asumuspainanteita on kuitenkin kehämäisesti mäen laen ympärillä. Lisäksi mäen itärinteellä on erillinen neljän painanteen rivi. Yhteensä asumuspainanteita on mäellä erotettavissa 14 kpl. Osa painanteista muodostaa rivi- ja paritaloja. Kolmeen painanteeseen tehdystä koekuopasta tuli löytöjä: kvartsia ja palanutta luuta.
2021: Yksi painanne (alakohde 15) sijaitsee kehän ja neljän painanteen rivin välissä. Myrskytuhoja etenkin mäen alarinteillä, mutta puita on kaatunut juurineen myös mäen päältä.

Soldan - Viinikka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Liminganjoen itärannan peltoalueella on historiallisen ajan talotontti. Paikalle on merkitty talo vuoden 1707 maakirjakartalle (f18_4_1). Kyseessä on Soldanin kruunutila, jota tuolloin hallinnoi Limingan kirkkoherra gustav Lithovius. Tila mainitaan 1654, se on ollut 1700-luvulla yhdessä Puodinmäen kanssa. Isonjaon yhteydessä se sai nimen Viinikka (Oulujokilaakson historia (1991) s. 183, 314, 316). Kohteen tarkastuksessa peltokerroksessa todettiin tiiltä, ohutta tasolasia ja aterialuuta, joiden levintä yhdessä kartta-asemoinnin kanssa osoittaa talotontin sijaintia. Tarkastuksessa voitiin määritellä talotontin keskeisimmän alueen sijainti. On mahdollista, että tällä alueella peltokerroksen alla on säilynyt rakenteita. Pinnassa olleet perustusten kivet on raivattu pellon reunaan ojan varteen, joten maan pinnalla sijainneet rakenteet ovat tuhoutuneet. Pellon ja joen välissä jokirannassa kulkevat joensuuntaiset olemassa olevat vesi-ja viemärilinjat.
2022: Paikalle on rakennettu uusi asuinalue vuoden 2017 jälkeen. Kohde on mahdollisesti
osittain tuhoutunut. Kartta-asemoinnin perusteella se sijoittuu kuitenkin pääosin edelleen rakentamattomalle tontille uudisrakennusten välissä. Rajaus perustuu vuoden 1707 kartan asemointiin.

Korkeakangas (678010012) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Koskenkorvanperältä Mestauskallioon johtavan tien itäpuolella olevan Kiilunkankaan korkeimmalla kohdalla, sorakuopan koillispuolella.
Lakialueen keskellä on observatorio sekä sen piha/huoltorakennus. Noin 20 metriä
observatoriosta luoteeseen on noin 3,5 x 4 m kokoinen kivikkoon tehty kuoppa.
muutama metri observatorion länsikulman vieressä sijaitsee matala kiviröykkiö.
Myös observatorion kaakkoispuolella on mahdollisia kivilatomuksia. Korkeakankaan muinaisjäännös näyttää rajoittuvan Kiilunmäen korkeimmalle harjanteelle.
Paikalla sijaitsevan tähtitornin rakentaminen, samoin kuin mäen etelä-
osassa tapahtunut maanotto on tuhonnut osan muinaisjäännöksestä.
Paikalla sijaitsevan kiinteän muinaisjäännöksen tarkempi määrittäminen ja rajaaminen
vaatisivat kaivaustutkimuksia.

Porokahojensuo S (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Olhavanjoen suusta noin 7 km koilliseen, Ylimmäisen Pihlajajärven eteläpäästä noin 500 m länteen. Loivasti länteen viettävällä kalliolla, noin 50 m suon reunasta, on pitkänomainen kiviröykkiö, kooltaan 2 x 5 - 5,5 m ja korkeudeltaan 0,3 - 0,6 m. Kaakko-luode -suuntainen röykkiö on koottu kallioporrasta ja mahdollista maakiveä hyväksi käyttäen.

Palolampi luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iin kunnan itäosassa, pienen Palolammen ja sen pohjoispuolitse vievän metsätien pohjois- luoteispuolella sijaitseva kivikautinen asuinpaikka pienehköllä, pari metriä ympäristöstään kohoavalla metsäsaarekkeella. Asuinpaikka on lammen vesirajasta vajaa 500 m luoteeseen ja metsätieltä 40-80 m pohjoiseen. Alueella on 9 varmaa tai todennäköistä asumuspainannetta noin 120 m pituudella lounaasta koilliseen. Pääosa alueesta maan etelä ja kaakkoisosassa oli tarkastettaessa vuonna 2016 melko hiljattain äestetty. Äestyksen aiheuttamat vauriot olivat kuitenkin suhteellisen vähäiset ulottuen huuhtoutumiskerrokseen.
Painanteista koillisin on alempana erillään äestämättömällä alueella mäenharjanteen koillisreunassa. Sen vierellä on myös kaksi pienempää kuopannetta, halkaisijaltaan noin 3 m. Myös toinen asumuspainanne on mäen äestämättömän alueen puolella. Muut painanteet sekä ainakin yksi pienempi kuopparakenne sijoittuvat äestysalueelle.
Asumuspainanteiden koko vallien päältä mitattuna vaihtelee noin 6-10 x 4-5,5 välillä. ne ovat pääasiassa melko matalia. Painanteista suurimpia (noin 8/10x5 m) on lounaisin, joka sijoittuu hieman muita alemmas ja on muista, lähinnä harjanteen pituussuuntaisista (lounais-koillis -suuntaisista) poiketen itä-länsi -suuntainen.
Äestyskohdissa oli paikoin kvartsi-iskoksia ja -esineitä, hiotun liuske-esineen katkelma sekä palaneita kiviä. Osassa painanteita ei äestyslöytöjä havaittu, mutta muokkausalueen koillisimmassa painanteessa löytöjä oli varsin runsaasti. Ainakin lounaan suunnalla löytöalue ulottui painanteita kauemmas lounaaseen.

Palolampi länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iin kunnan itäosassa, pienen Palolammen länsipuolella, Rahkasuon itäpuolella on useampia mahdollisia asumuspainanteita, joihin Lidar-aineiston anomaliat ovat viitanneet. Paikka on lammen länsirannasta noin 650-870 m länteen, pohjoisessa kulkevan metsätien mutkasta runsaat 400 m etelään.
Paikkaa tarkastettaessa alue oli melkein kokonaan muokkaamatonta metsämaata, kuivahkoa tai tuoretta kangasta. Alueella todettiin ainakin 13 asumuspainannetta sekä pienempi, 3-metrinen pyöreähkö painanne. Viimeksi mainittu sekä kaksi asumuspainanetta ovat muista noin 100 m koilliseen. Myös kaakossa ja etelässä painanteet ovat seitsemän painanteen pääjoukosta noin 50-80 m etäisyydellä hajallaan. mutta välialueella on Lidarin perusteella paine tai useampia painanteita. Toinen kaakkoisista painanteista on tieuran vierellä, noin 4-metrinen ja pyöreähkö. Eteläiset kaksi painannetta avohakkuualueen reunassa hieman epävarmoja.
Isompien soikeahkojen painanteiden pituus vaihtelee muutoin noin 6-8 m ja leveys 4-5 metrin välillä. Pääjoukon läntisin painanne on myös pienehkö, 3-4 m laajuinen.
Laserkeilausaineiston perusteella on ilmeistä, että painanteita on useampiakin.
Pienempiä painanteita ja mahdollisia asumuspainanteita on myös runsaat 300 m pohjoiseen-pohjoisluoteeseen (Rahkasuo koillinen).

Rahkasuo koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iin kunnan itäosassa, 900-1000 m Palolammin länsirannasta länteen sijaitseva muutamien painanteiden ja asumuspainanteiden muodostama alue Rahkasuon koillispuolella, länttä kohti pistävällä niemimäisellä alueella, pohjoiseen loivasti viettävällä matalalla harjanteella. Tarkastuksessa keväällä 2016 paikannettiin pääosin äestetyllä alueella kuusi painanetta noin 90 m matkalla idästä länteen, korkeuskäyrien suunnassa. Kolme pyöreähköä painanetta on kooltaan noin 3,5 - 4 m. Kolme isompaa on mahdollisia asumuspainanteita. Viimeksi mainittujen koko vaihtelee noin 5x3,5 m ja 9x5 m välillä. Maaperä on karkeaa hiekkaa, jossa ei havaittu löytöjä siellä täällä paljastuneissa kivennäismaan kohdissa. Koekuoppia ei tehty.
Osa kohteen pohjoispuoleista aluetta on tiheää lehtipuutaimikkoa, jossa voi sijaita muinaisjäännösrakenteita.

Isokallio (1000028572) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Isokallio sijaitsee Kannuksen keskustasta noin 7 km pohjoiseen Väli-Kannuksen ja Märsylän kylien välissä. Kyseessä on noin luode-kaakko –suuntainen 800 m pitkä ja kapea kivikkoinen harjanne. Harjanteella kasvaa tiheää kuusivaltaista metsää ja harjanteen luoteisosa on kalliota. Harjanteella on neljä rannankorkeutensa perusteella neoliittiselle kivikaudelle ajoittuvaa röykkiötä, Isokallio 1-4. Röykkiöt ovat kaikki hyvin saman tyyppisiä ja sijoittuvat harjanteen reunoille.
Isokalliolta noin 400m länteen metsäkankaalla on suhteellisen hyvin säilynyt tervahauta metsäautotien päästä Isokalliolle vievän polun varressa (Tervaskangas 1000047355).

Kinarehenkangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kinarehenkangas sijaitsee noin kahdeksan kilometriä Kannuksen keskustasta pohjoiseen Kalajoen puolella. Röykkiöt sijaitsevat kivikkoisella etupäässä tiheää kuusimetsää kasvavalla kankaalla Väli-Kannuksesta lähtevän metsäautotien luoteispuolella.
Ensimmäinen röykkiö on lähes lounais-koillissuuntainen ja sammaloitunut. Röykkiön mitat ovat 14x3m ja se on muodoltaan vallimainen. Varsinkin koillispäästään se erottuu hyvin ympäristöstään. Röykkiön lounaispäädyssä on maakivi ja vierestä kulkee oja. Kyseessä on ns. pitkäröykkiö, jollaisia tunnetaan Kokkola-Kruunupyy-Kannus alueelta nimenomaan noin 40-45 metrin korkeuksilta (esim. Kannus, Navettapellonkangas).
Röykkiön koillispäässä on toinenkin noin 10x2,5 metrin läpimittainen röykkiö, joka on voimakkaasti sammaloitunut. Se on lähes itä-länsisuuntainen ja epäselvempi kuin edellinen. Länsipäässä metsäkone on ajanut röykkiön yli.
Näistä röykkiöistä noin 50 metriä lounaaseen (alakohde) sijaitsee kolmas mahdollinen pitkäröykkiö. Se on noin 14x3 metriä läpimitaltaan, matala ja voimakkaasti sammaloitunut. Röykkiö on luode–kaakko-suuntainen. Luoteispäässä on maakivi. Röykkiön lounaispuolella on myös kivikasa, joka kuitenkin liittyy ehkä viereiseen polttopuun varastointipaikkaan.
Röykkiöt sijoittuvat maisemallisesti keskeiselle paikalle rinteen ylälaitaan. Niiltä on hyvä näkyvyys pohjoiseen kohti suo ja peltoaluetta. Paikka on hyvin todennäköisetsi ollut rantasidonnainen.

Palolampi pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kahden isomman ja selkeämmin erottuvan läntisemmän sekä suo-ojan erottaman itäisemmän, epävarmemman asumuspainanteen sekä pienemmän painanteen tai kuopanteen muodostama painaneryhmä suon ja soistuneen alueen reunassa, runsas 400 m Palolammen pohjoisrannasta pohjoiseen. Kohteen pistekoordinaatin osoittamaan, lännestä alkaen toiseen painanteeseen tehdyssä koepistossa todettiin selkeä kvartsi-iskos paksun humuskerroksen alla sijaitsevan huuhtoutuneen ja rikastumiskerroksen vaihtumiskohdassa.
Kaksi läntisintä painannetta ovat melko suuria, noin 10 m pituisia ja noin 6-7 m leveitä valleilta mitaten. Mainitussa painanteessa saattaa olla päässä/päissä eteisulokkeet, joiden havaintoa vanhat kannot vaikeuttavat. Mainitut painanteet ovat noin luode-kaakko -suuntaisesti peräkkäin heikosti kohoavalla harjanteella ja myös Lidar-aineistossa erottuvia. Peruskartalle toiseen painanteeseen asti merkitty oja ei ulotu painanteeseen. Näistä 15-30 m itään sijaitsevat mainitut kaksi epämääräisempää painannetta, jotka erottuvat myös heikosti Lidarissa.
2024: Kohteen aluerajausta on laajennettu pohjoiseen 5p laserkeilausaineistossa näkyvän mahdollisen painanteen vuoksi.

Iso Palojärvi luode 1-3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kahden, mahdollisesti kolmen asumuspainanteen sekä kivikautisen löytöpaikan hajanainen kokonaisuus Ison Palojärven luoteispuoleisella matalalla, melko kostealla kankaalla. Rakenteet ja löydöt havaittiin osin Lidar-aineistojen anomalioiden takia tehdyn tarkastuksen yhteydessä vuonna 2016.
Painanteista eteläisin (1) sijaitsee eteläkaakon puoleisesta ojitetusta soistuma-alueesta vain hieman kohoavalla kumpareella. Sen kooksi arvioitiin noin 7 x 5 m ja siinä on paksu turvekerros. Painanne erottuu myös laserkeilauksessa.
Edellistä hieman korkeammalla, matalan kankaan kuivemman keskiosan kumpareella ja noin 90 m pohjoiseen todettiin noin 5 x 6 m laajuinen painanne, todennäköinen yksittäinen asumuspainanne (2). Siihen tehdyssä koepistossa todettiin kvartsi-iskos. Tällä alueella on myös suurempia kiviä. Alueen maapohja lienee äestetty1990-luvulla.
Edelleen saman kankaan varsin kivisen pohjoisosan itäpuolella todettiin vähäkivisemmällä hiekkapohjaisessa alueella edellisiä painanteita epämääräisempi, mutta mahdollinen asumuspainanne, kooltaan noin 5 x 4 m (3). Alueelle ei tehty koepistoja, mutta paljastuneessa hiekassa havaittiin kvartsi-iskos. Tätä aluetta lienee äestetty 1990-luvulla.
Painanteesta vain noin 110 - 160 m länteen sijaitsee kahden selkeän ja kahden pienemmän ja osin epävarman asumuspainanteen kokonaisuus (Palolampi pohjoinen),

Soidinkallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteesta tuli yleisöilmoitus, jonka vuoksi kohde tarkastetiin 22.9.2016. Iso tervahauta joka sijaistee aivan teiden risteyksessä. Tienrakennuksessa on osittain kajottu sen etelä- ja länsivalleihin, tien leikkauksessa näkyy selvästi hiilistä maata. Haudan olkoläpimitta on noin 18 metriä ja sisälle jäävän kuopan halkaisija noin 12 metriä. Kuopan syvyys noin metri. Halssi suuntautuu länteen tienreunaan. Tervahaudan päällä kasvaa isoja kuusia.
Kohteen ympäristöön pohjoispuoliselle Soidinkallion alueelle on suunniteltu kallionlouhinta-aluetta, jonka louheen varastoalutetta on muutettu tervahaudan vuoksi (Tervahauta rajattu hankealueen ulkopuolelle). Tervahauta näkyy myös lidar-aineistossa.

Ylikorpi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on halkaisijaltaan noin 12 metriä ja syvyydeltään noin 2 metriä. Halssi on kohti pohjoisessa olevaa Mustaojaa. Tervahauta on ehjä ja sisällä kasvaa pari mäntyä, reunoilla lähinnä taimikkoa.

Veteläräme (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka löytyi voimajohtolinjauksen inventoinnin yhteydessä vuonna 2016. Asuinpaikka sijaitsee Vetelärämeen reunalla olevan kaara-alueen luoteisreunassa. Paikalta löytyi kaaralla suon reunalla kulkevan metsätien pinnalta kvartsi-iskos, pii-iskos ja palanutta kiveä. Alue on tietä lukuun ottamatta ehjää mäntykangasta. Koekuoppien perusteella maa on varsin kivetöntä hiekkaa. Koekuopissa ei tullut vastaan löytöjä eikä likamaata, mutta kohteen tarkempi laajuus on selvitettävissä vain systemaattisella koekaivauksella. Nyt asuinpaikka on rajattu löytöalueen ympärille topografian perusteella. On mahdollista, että kivikautisia asuinpaikkoja olisi myös idempänä, ylemmillä kaaroilla.
Alueelle tehtiin koekaivaukset v.2016, jonka tuloksena asuinpaikkalöytöjä tehtiin viideltä eri alueelta. Kaikki löytöalueet ovat metsäautotien varrella. Alueelta tavattiin kvartsia, hioinlaaan kappaleita ja palanutta kiveä. Kulttuurikerrosta alueelta ei tavattu.

Mäkelä 2 (926010024) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Peuranevan lounaispuolisella kankaalla kunnanrajan tuntumassa Pyhäjoentien kaakkoispuolella kallioisen mäen kaakkoon laskevalla rinteellä. Paikalta on löydetty kvartsi-iskoksia maantien ja siltä Mäkelään johtavan tien varrella olevien hiekkakuoppien sekä Mäkelän talon eteläpuoliselta pellolta.
Vuoden 2011 tuulipuistoalueen inventoinnissa ei lisähavaintoja kohteesta saatu tuulipuiston hankealueen osalta, mutta peltoja ja 2011 hankealueen ulkopuolelle sijoittuvaa asuinpaikan osaa ei inventoitu.
Kohteen sijaintia korjattu vuoden 2015 tarkastuksen perusteella.

Tervaniemi, Ahola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka ja maakuoppia sijaitsee Taivalkosken kirkolta n. 35 km itään, Ala-Irnin pohjoisrannalla Kaihlasaaresta luoteeseen. Sekä alueen eteläosassa olevalla saarella (B-alue) että siitä n. 250 m luoteeseen korkeammalla rannanosalla (A-alue) on asuinpaikka ja maakuoppia. Asuinpaikan jälkiä on tavattu pitkin niemenä olevan vesijätön rantoja (kvartsihaivainnot alakohteissa kohta 4 ja kohta 5). Kohteesta on ajoitukset sekä kivi- että varhaiselle metallikaudelle. A-alue on tutkittu kaivauksin. Vuoden 2016 inventoinnissa alueelta C todettiin asuinpaikka ja asuinpaikkaan viittavia havaintoja on myös alueelta D.

Tölppäreenhauta NW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Taivalkosken kirkolta n. 35 km itään, Tervaniemestä koilliseen Ala-Irnin pohjoisrannalla olevalla alavalla hiekkarannalla. Koordinaattien rajaamalta alueelta on havaittu pesäkkeellisesti erilaisia kivikautisten asuinpaikkojen jälkiä viidestä kohdasta (alakohdat A-E). Löytöinä alueilta on kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä palanutta luuta.
Tark. 1993 J. Saukkonen, T. Salminen ja T. Pärssinen

Tölppäreenniemi N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Taivalkosken kirkolta n. 36 km itään Tervaniemestä koilliseen, Ala-Irnin pohjoisrannalla. Tölppäreenniemestä pohjoisluoteeseen olevan hiekkasaarekkeen kaakkoisrannan noin puolimetrisestä törmästä ja sen yläpuoliselta kankaalta on tavattu asuinpaikan merkkeinä kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä, mm. ainakin yksi selvä liesi.
Tark. 1993 J. Saukkonen ja T. Pärssinen

Tölppäreenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Taivalkosken kirkolta n. 36 km itään, Tervaniemestä koilliseen Ala-Irnin pohjoisrannalla olevan etelään pistävän niemen kärjessä. Käytännössä säännöstelyn tuhoamalla paikalla on tavattu asuinpaikan jäänteinä kvartsia ja palanutta kiveä.

Ojanniemi, Ojala (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Taivalkosken kirkolta n. 37 km itään, Ala-Irnin itärannalla Kaihlasaaresta itään olevalla niemellä, Ala-Irniin laskevan Katosojan suusta n. 300 m pohjoiseen. Talon etelä- ja länsipuolella aivan pihamaan tuntumassa on kaksi pyyntikuoppaa muistuttavaa maakuoppaa noin 40 metrin päässä toisistaan. Asuinpaikasta kertovia löytöjä ei paikalta ole tehty.

Kaihlasaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Taivalkosken kirkolta n. 36 km itään Ala-Irnin Kaihlasaaren länsiosassa. Saaren korkeimman kohdan luoteisrannalta on asuinpaikkaan viittavia havaintoja,mm. palanutta kiveä, kahdesta kohdasta (A ja B). Kankaan pohjoisreunalla on kaksi kuoppaa ja eteläreunalla yhteensä neljä kuoppaa kahdella alueella. Näiden koko on 2 - 3 m ja syvyys 50 - 70 cm. Saaren pohjoiskärjen kumpareella on useita pieniä kuoppia. Saaren rannoilta kerrotaan löydetyn rautakuonaa.

Hiidenlinna 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiidenlinan tervahauta sijaistee Pyhäjoen etelärannalla Pyhänkosken sillalta 700 metriä luoteeseen olevan tasalakisen hiekkakumpareen kaakkoisreunalla. Tervhaudan halkaisija on noin 10 metriä ja sen halssi on länteen, alarinteeseen. Hiidenlinnan kumpare lienee ollut matalista ojista päätellen joskus peltona. Nyt siellä kasvaa taimikkoa ja jo isompaakin puustoa (vuonna 2016).

Hiidenlinna 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hiidenlinna -nimisen tasalakisen hiekkakumpareen kaakkoispuolella Pyhäjoen etelärannalla noin 700 metriä Pyhänkosken sillalta luoteeseen. Kiviröykkiön koko on 2 x 1,5 metriä ja sen korkeus on 60-70 cm. Röykkiö on ladottu isoista kivistä ja se on noin 10 metrin päässä rannasta.

Nevala (1000028665) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nevalan kaksi tervahautaa sijaitsevat Pyhäjokeen laskevan Tähjänjoen pohjoispuolella ja Nevalan soistuneen metsäalueen länsipuolella olevalla pitkänomaisella kivisellä metsäkumpareella, sen keskiosan itäpuolella. Läntisempi tervahauta (kohteen koordinaatit) on vallienkin kanssa vain noin neljä metriä halkaisijaöltaan ja sen syvyys on kaksi metriä. Sen ympärillä on selvät vallit. Toinen samanlainen tervahauta on tästä hieman itään samalla harjanteella polun pohjoispuolella. Tässä tervahaudassa on näkyvissä etelään suuntautuva halssi ja polulla tämän edustalla on hiiltä.

Kohtakangas (483010003) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Tähjänjoen ja Talusojan yhtymäkohdasta n. 1 km etelälounaaseen olevalla pienellä harjanteella heti voimalinjan länsipuolella. Paikalla on kivistä koottu lähes pyöreä röykkiö, jonka halkaisija on noin 6 m ja korkeus 60–80 cm. Röykkiön keskellä on kraaterimainen kuopanne. Röykkiö on hyvin säilynyt lukuunottamatta länsireunalla olevia kaivelun jälkiä.
Vuoden 2016 havainnto: Röykkiö on jokseenkin selvä ja sijaitsee kallionyppylällä. Sen keskellä on kaivelun jäljiltä kraateri jossa kasvaa pari koivua . Ympäristö on matalaa sekametsää. Lähiympäristöön tehdyistä lapionpistoista tuli esille tiukkaa kivistä hiekkamaata.

Mikonkankaan laki (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Pilpajärvestä noin 3,6 km itään mikonkankaan pitkäomaisen lakiharjjanteen länsipäässä on halkaisjaltaan noin 5 - 6 metriä oleva röykkiö. Selvärajaisen röykkiön rinteenpuolella kiveyksen korkeus on puolisen metriä ja itäreunalla kiveys on käytännössä maanpinnan tasalla. Alue on avohakattu 2016.

Riitanpalonsaari (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde, halkaisijaltaan n. 5 -metrinen ja korkeudeltaan 0,3 - 0,5 m oleva röykkiö sijaitsee Riitanpalonsaaren korkeimman kohdan itäosassa Oulujoen pohjoispuolella ja Pilpajärvestä 4,2 km itäkoilliseen. Miehonsuon turvetuotantoalue on röykkiöstä n. i km etelään. Alueella kasvaa nuorta männikköä, on kangasmetsää ja maaperä moreenia.
Vuonna 2001 havaittu äestysuran vaikutus ei enää 2016 erottunut vahvan sammalen peittämän röykkiön alta. Kohde harvennushakattu 2016.

Mikonkangas N (567010049) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde, kolmen selvän ja kahden epämääräisemmän kuopan kohde sijaitsee n. 3,8 km Pilpajärvestä itään Miehonsuon turvetuotantoalueen pohjoispuolella Mikonkankaan pohjoisosassa kohoavalla harjanteella. Kuoppien halkaisija on 1,5 - 2 m (ks. alakohteet). Kuopat siajitseva metsätien luoteispuolella. Maasto on kuivahkoa kangasta. Valtapuuna on mänty (hakattu 2016), aluskasvillisuutena ovat puolukka, variksenmarja ja sammaleet. Sijainti korjattu 19.8.2016.

Kurtinhaudan kalasatama (Asuinpaikat)
Historiallinen; Perämeren rannalla, Kurtinhauta-nimisen lahden suun länsipuolella, kalasatamaan etelästä johtavan tien varrella on kolme vallillista kellaria tien itäpuolella sekä rakennuksen pohja tien länsipuolella. Lisäksi kohteeseen kuuluu kellari ja talonpohja, jotka sijaitsevat eteläisimmästä kellarista (Kellari 1) noin 115 metriä itään. Rakenteiden tarkemmat tiedot on esitetty alakohteissa.
Muista erillinen kellarin ja talonpohja on aiemmin tulkittu tervahaudaksi tai kellariksi, mutta vuoden 2022 tarkkuusinventoinnissa kohde määriteltiin kellariksi ja talonpohjaksi.
Kellarit ovat ajoittuvat 1700-luvun toiselle puoliskolle tai sitä nuoremmiksi.

Lantonneva NW (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan 16 metrinen tervahauta, jonka keskuskuopan halkaisija on noin 9 m ja syvyys 1,5 m. Ei halssia. Vallin pintaa on rikottu, useassa kohtaa sammal poistettu ja hiekkaa näkyvissä. Tervahaudan päällä kasvaa koivun-, männyn- ja kuusentaimia ja aluskasvillisuus koostuu sammalesta, puolukasta, variksenmarjasta, kanervasta ja horsmasta.
Tervahaudan vallin vieressä kulkee metsätie.
Hauta on otettu huomioon myönnettäessä lupaa viereiselle maa-aineksen otolle.

Honkikangas (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kiiminkijoen Lengonsaaresta noin 1,2 km etelään ja valtatie 4:stä noin 180 m itään Honkikankaan eteläosan korkeimman kohdan pohjoislaidalla on kivistä koottu keskuskuopallinen röykkiö, jonka ala on noin 4,5 x 4 metriä ja korkeus noin 60 cm. Röykkiön pohjoisrenalla on rakenteessa käytetty hyväksi ainakin kolmea isohkoa maakiveä. Ympäröivä kankaanlaki on varsin kivikkoinen, muita rakenteita ei selvästi erottuvan röykkiön lisäksi havaittu. Kyseessä voi olla hautaröykkiö. Ajoitus korkeuden perusteella.

Honkikangas N (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kiiminkijoen ja sen eteläpuolisen Honkikankaan välisellä pienellä moreenikumpareella. Valtatien 4 uusi linjaus on kohteen länsipuolella. Röykkiö on kooltaan noin 4x5 m ja korkeudeltaan noin 30 cm. Röykkiö on aluskasvillisuuden peitossa.
Vuoden 2005 inventoinnissa röykkiön todettiin olevan ennallaan, mutta vuoden 2011 Jokikylän osayleiskaavan selvityksessä kuvauksen mukaista röykkiötä ei paikannettu alueelta useampien epämääräisten kivikoiden joukossa. Tarkastuksessa 2016 löytyi vuoden 1993 tarkastuksen kuvausta vastaava rakenne kankaan laen kaakkoisosasta. Kyseessä on kokonaan aluskasvillisuuden peittämä kivensekainen(?) kumpare/latomus, jonka kaakkoisosassa on nuori kaivanto. Muualta kivikkoiselta kankaalta ei tavattu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Kaipiojanniitty NW (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Takukankaan leveähdyspaikasta noin 300 m pohjoiseen ja Vt 4 keskeltä noin 100 m itään on tervahauta, jonka halkaisija on noin 14 metriä ja jonka halssi kohti itää.

Joutsenkangas kaakko (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Rautatien itäpuolisella Joutsenkankaalla (Jättiläisenkankaalla), kankaan laen itäosassa on viisi selvää keskuskuopallista kivimuodostelmaa, joista keskimmäinen on eniten röykkiömäinen ja neljä muuta lähinnä röykkiön ja rakkakuopan välimuotoa. Rakenteiden koko vaihtelee 2,5 - 6 m välillä. Lisäksi alueella on useita epämääräisiä kivirakennelmia. Röykkiöstä noin 60 m itään on lisäksi itään laskevassa rinteessä ja 25 m avosuosta havaittu keittokuoppa, jonka halkaisija on noin 2 m ja syvyys 0,3 m (alakohde). Sen pohjaan tehdystä koekuopasta havaittiin palaneita kiviä. Kuoppa on koskematon.
Röykkiöstä noin 160 m kaakkoon matalammalla kankaan laidassa on myöhemmin paikannettu viisi röykkiötä, joista kaksi on metsänkäsittelyssä tuhoutunut (Joutsenkangas kaakko 2).

Joutsenkangas kaakko 2 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Paikalla on todettu viisi röykkiötä, joista kaksi tuhoutunut metsän äestyksessä.
Röykkiö 1 on soikea, kooltaan 5,5 x 3 m ja 0,4 m korkea, melko koskematon.
Röykkiö 2 edellisestä 1 m luoteeseen, pitkänomainen, noin nelikulmainen, kooltaan 6 x 4 m ja 0,3 m korkea. Kärsinyt äestyksessä.
Röykkiö 3 edellisestä 9 m lounaaseen, pyöreähkö, noin 3 m halkaisijaltaan ja 0,4 m korkea. Mahdollisesti metsäkoneen muokkaama.
Tuhottu röykkiö 1 edellisestä 10 m kaakkoon, kooltaan noin 3-metrinen.
Tuhottu röykkiö 2 on röykkiöstä 2 noin 8 m pohjoiskoilliseen, kooltaan kuten röykkiö 3 alun perin

Ahosaari (1000018404) (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkosta noin 19 km itään, Muojärven Ahosaaren eteläosan itäkaakko-länsiluode-suuntaisen harjanteen länsipäässä, saaren korkeimman kohdan läheisyydessä, luonnonsuojelualueella.
Kohde inventoitiin vuonna 2009, jolloin paikallisilta informanteilta saadun tiedon mukaan Ahosaaressa on perimätiedon mukaan lappalaisten hautapaikka saaren korkeimman kohdan tuntumassa saaren länsipäässä.
Inventoinnissa saaren länsipään korkeimman kohdan alueella todettiin lukuisia ihmisen toiminnan seurauksena syntyneitä kuoppia. Ne sijoittuivat harjanteelle molemmin puolin saaren korkeinta kohtaa, noin sadan metrin matkalle. Kuopista osa on pyöreitä, halkaisijaltaan noin 1 m – 1,5 m, osa pitkänomaisia, pituudeltaan noin 1 m – 3 ma ja leveydeltään noin 0,5 m – 1,5 m. Useimmat kuopat ovat noin 0,5 m syvyisiä. Mitään säännönmukaisuutta kuoppien suuntautuneisuudessa ei havaittu. Alueen itäpäässä, saaren korkeimmasta kohdasta noin 80 m itään, on lisäksi muita kuoppia suurempi, loivapiirteisen vallin ympäröimä kuoppa, kooltaan noin 3 m x 4 m ja syvyydeltään noin 80 cm, joka lienee paikallien perimätiedon mukainen ”ruumishuoneen” jäännös. Kuoppiin tehdyissä lapionpistoissa havaittiin selvä huuhtoutumiskerros. Maaperä oli hiekansekaista moreenia. Mitään kuoppien käyttötarkoitusta selvittävää ei lapionpistoista kuitenkaan paljastunut.

Luikonsaari (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Välijärven Luikonsaaressa, nykyisessä niemessä, joka ennen 1800-luvun lopulla tapahtunutta järven vedenpinnan tason laskua on ollut saarena. Hiekkapohjaisella mäntykankaalla Luikonsaaren keskivaiheilla, alle 10 m etäisyydellä kankaalla kulkevasta tiestä pohjoiseen ja noin 60 m tien ja sähkölinjan risteyksestä länteen, on maakuoppa, jota ympäröivät loivapiirteiset noin 2 m levyiset vallit. Kuopan koko vallin päältä mitattuna on noin 4 m x 5 m ja syvyys noin 1 m. Paikalle tehdyissä lapionpistoissa tavattiin selvä huuhtoutumiskerros sekä vallien alueelta että kuopan pohjalta. Mitään kuopan käyttötarkoitusta selvittävää ei lapionpistoissa havaittu.
Maakuopasta 60 m – 70 m länsilounaaseen sijaitsee kaksi kuoppaa noin 6 m etäisyydellä toisistaan, tiestä noin 20 m etelään. Kuopista itäisemmän ja laakeamman halkaisija on noin 4 m ja syvyys noin 30 cm. Läntisemmän kuopan halkaisija on noin 3 m ja syvyys noin 40 cm. Molemmista kuopista tavattiin heti turpeen alta hiilikerros, jonka alla oli huuhtoutumiskerros. Todennäköisimmin kyseessä ovat hiilimiilujen pohjat. Näistä edelleen noin 30 m länteen, Luikonsaaren lounaiskulmalla olevasta mökistä noin 30 m itään, on vielä kolmas vastaavanlainen hiiltä sisältävä kuoppa, jonka halkaisija on noin 2,5 m ja syvyys noin 30 cm.

Pikku Muojärvi itä (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Tärkkämöjoen niskan pohjoispuolella olevasta hirsimökistä noin 10 m itään sijaitsee pyöreä maakuoppa, jonka halkaisija on noin 2 m ja syvyys noin 0,5 m. Kuoppa on varvikkoisella, mäntyjä kasvavalla hiekkaharjanteella, harjanteen Tärkkämöjokeen laskevasta eteläreunasta noin 10 m pohjoiseen. Sijaintinsa perusteella kyseessä on todennäköisimmin pyyntikuoppa. Valleja kuopan ympärillä ei ole ainakaan selvästi havaittavissa. Kuopan pohjalle tehdystä lapionpistosta todettiin pinta-turpeen alla paksu huuhtoutumiskerros.

Rahkonniemi (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 28 km itään, Muojärven Rahkoselän itärannalla. Toinen kuoppa on Rahkoniemen kärjessä olevasta mökistä n. 50 m itään, mökkitien eteläpuolella (a), toinen taas tästä n. 180 m kaakkoon, kylänrajan eteläpuolisen harjanteen päällä, tienmutkan ja sen itäpuolisen suppakuopan reunalla (b). Kuoppien koko on 3 x 3,5 ja 3,5 x 4,5 m, syvyys 70 - 80 cm. Itäisempi kuoppa todettiin risuilla täytetyksi 2009.

Hyytämänniemi (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen suun länsipuolisen Hyytämänniemen länsirannan merenpuoleisilla, länteen viettävillä kallioilla. Alueella on kalliohakkauksia ainakin kolmessa eri kohdassa. Vanhin hakkaus on ilmeisesti vuodelta 1714, mutta enimmät 1800-luvulta.

Kopatinkangas (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde, parisenkymmentä maa-/pyyntikuoppaa, sijaitsee Joukamojärven ja Ison-Kopatin välisellä kannaksella kahdella alueella. Mäkimäisen harjanteen laella ja rinteiden tasanteilla on laajalla alueella vähintään 15 maakuoppaa (a-alue). Näistä länteen olevien pohjois-etelä -suuntaisten kapeiden harjanteiden päällä on lisäksi puolenkymmentä kuoppaa (b-alue, alakohde). Kuoppien halkaisija on 2,5 - 4,5 m ja syvyys 50 - 80 cm.

Leveäkangas NW (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 31 km itään, Pikku-Kopatin ja Muojärven Piiksiselän välisen kannaksen kaakkoispäässä. Kapean harjanteen tasaisella laella, kannakselle johtavan polun koillispuolella on pyöreä suppilomainen kuoppa a, jonka halkaisija on n. 4 - 4,5 m ja syvyys n. 120 cm. Tästä länteen olevat kuopat b ja c ovat yleisilmeeltään kuten kuoppa a. Itäisimmän kuopan d halkaisija on noin 3 metriä ja syvyys 30 cm. Kuopat b-d todettu 2009. Kuoppien keskinäinen etäisyys on noin 120 - 150 metriä

Leveäkangas NW 2 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Pikku-Kopatin ja Muojärven Piiksiselän välisen kannaksen kaakkoispuolella Leveäkankaan luoteisosan pohjoisrannan tuntumassa. Paikalla olevien pienten lampien välisellä kumpareella on kaksi maakuoppaa, mahdollisia pyyntikuoppia. Läntisemmän kuopoan e halkaisija on noin 3 m ja syvyys 40 cm. Itäisemmän tiä-länsisuuntaisen kuopan ala on noin 4 x 5 metriä ja syvyys noin 120 cm. Alunperin kuopat on laskettu kuuluvaksi kohteeseen Leveäkangas NW (305010160), jonka itäisimmästä kuopasta nämä sijaitsevat noin 300 metriä itäkaakkoon.

Juhola (1000028771) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee runsas 1 km etelää Haapajoesta Leinoperän ja Ketunperän puolimaissa näitä yhdistävän Balkintien eteläpuolella olevalla matalalla kumpareella, tiestä noin 150 m kaakkoon. Kivikkoisen kumpareen korkein kohta on sen itäreunalla, missä on jokseenkin pohjois-eteläsuunteinen matala harjanne. Harjanteen korkeimmalla on vierekkäin kaksi ehjää selvästi rajautuvaa keskuskuopatonta kiviröykkiötä. Pohjoisimman röykkiön 1 ala on noin 3-3,5 x 3-3,5 m korkeus noin 60 cm. Se on sammalen peittämä selvästi rajautuva keskuskuopaton röykkiö, osa kivistä näkyvillä. Se kaakkoispuolella olevan röykkiön 2 ala on noin 2,5 x 3 metriä, korkeus noin 50 cm. Heti tämän eteläpuolella on mahdollinen maantasainen latomus. Röykkiöiden itäpuolella alempana kivikkorinteessä on ainakin yksi rakkakuoppa (röykkiöstä 1 noin 10 m koilliseen). Röykkiöistä noin 45 metriä kaakkoon on ainakin yksi rakkakuoppa. Kangas oli kivikkoinen ja sammalen peittämä ja on mahdolista, että kankaan raunalla ei havaittu kaikkia rakenteita, itärinteen kivikossa oli paikoin muokatulta vaikuttavaa rakkaa.
Vuoden 2016 tarkastuksen aikana alue oli hakattu, maaperää ei oltu muokattu ja rakenteet olivat ehjiä.

Tuoremaa länsi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Paikalla on kaksi pyyntikuoppaa. Alue on laakeaa hieman kivikkoista hiekkakangasta. Paikalla kangas hieman kohoaa. Etelään menevän metsätien lounaispuolella on kaksi kuoppaa noin 20 m etäisyydellä toisistaan etelä-pohjoissuunnassa. Kuopat ovat halkaisijaltaan noin 2 metriä ja vajaa 50 cm syviä. Alue oli paikalla käytäessä laikutettu mutta kuopat olivat ehjiä.

Kivirakankangas etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Paikalla on kaksi kuoppaa, halkaisijaltaan n. 2,5 m, syvyys n. 50 cm. Kuopat sijaitsevat metsätien molemmin puolin. Kuoppien ympäristön metsä oli hakattu ja alue laikutettu. Kuopat ovat kuitenkin ehjiä. Kuoppien liepeiden ja lähialueen laikuista ei havaittu palaneita kiviä tai esihistoriaan viittaavia löytäjä. Kuopat lienevät pyyntikuopan jäänteitä.
2022: Havaittiin metsäteiden itäpuolella oleva kuoppa, läntisen kuopan kohdalta ei voitu havaita selvää pyyntikuoppaa, vaan kohdalla sijaitseva kuoppa näyttää nuorelta, siinä on mm. jyrkät seinämät, pinta on kuitenkin kasvillisuuden peitossa. Lähiympäristössä on moderneja maan liikuttelussa syntyneitä kuoppia. Alueella kasvaa tiheää mäntytaimikkoa, näkyvyys oli huono.

Kuuselankangas NW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iijoen ja Pahkalantien pohjoispuolisella matalalla pohjois-eteläsuuntaisella leveähköllä hiekkakaarrolla on ainakin kolme asumuspainannetta. Kaartoa pitkin kulkevan vanhan polkutien länsipuolella olevan painanteen ala on noin 7 x 9 metriä ja syvyys noin 60 cm. Painanteen keskelle tehdyssä koekuopassa oli turvetta noin 25 cm, jonka alla huuhtotuneessa hiekassa oli palanutta kiveä ja kvartsilohelmia. Koekuopan pohjalle tihkui vettä. Muuta kaksi painannetta ovat kaarron itälaidalla (alakohteet). Painanteiden lisäksi alueella oli moderneja maakuoppia, joista osa asuinpaikka-alueen pohjoispuolella aina Kierikkiojalle saakka.

Ketunmaa etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on ehkä kymmenkunta asumuspainannetta noin 100 x 55 m olevalla alueella lähimmillään noin 60 - 70 itää voimalinjan johtoaukeasta. Osa painateista on rivitalomaisia osa yksittäisiä.

Iso Pahkamaa N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alue on mäntyä kasvavaa moreenikangasta, alueella useita kookkaita maakiviä. Iso pahkamaa on kolmen rinnakkaisen SE-NW -suuntaisen harjanteen muodostama ojitettujen soiden ympäröimä kangas. Kankaan itäreunalla oleva palsta on vastikään hakattu ja äestetty Keskeisimmän alueen muodostavat yhteensä seitsemän laajaa (noin 8-10 x 6-8 m, syvyys 60–80 cm) asumuspainannetta, joihin lisäksi liittyy painanteita ympäröivä valli. Painanteista kuusi (alakohteet 1-6) muodostaa noin 38–40 x 22–25 metriä laajan, jokseenkin kaakko-luodesuuntaisen suorakaiteenmuotoisen alueen, jossa on kaksi rinnakkain olevaa kolmen painanteen sarjaa. Painanteiden välissä on parin metrin levyiset vallit. Kuuden painanteen kennomaisen kokonaisuuden pohjoiskulman pohjoispuolella on vielä yksittäinen itä-länsi suuntainen painanne (alakohde 7), jonka länsipuolella on kookas maakivi. Rakenteet olivat niin selvät, että niihin ei tehty koepistoja.
Keskeisimmästä kohteesta noin 70 ja 110 metriä eteläkaakkoon pohjoisimman ja keskimmäisen harjanteen välisessä notkelmassa tavattiin kaksi asumuspainannetta (alakohteet 8 ja 9). Tämän lisäksi keskeisimmästä painanneryppäästä noin 130-200 metriä kaakkoon harjanteiden väliin jäävässä alanteessa kankaan itäreunalla on laikututetulla alueella ainakin viisi asumuspainannetta (alakohteet 10-14). Painanteiden välialueilla rikkoutuneissa maanpinnan kohdissa oli havaittavissa jälkiä asuinpaikkapinnasta.

Paasonsadinmaa SW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiiminkijoen länsipuolella, Oulusta Ylikiimingin kirkolle johtavalta tien ja siltä pohjoiseen, Kiimingin kirkolle erkanevan tien länsipuolella, Lylykkäänjärvestä 2 km luoteeseen sijaitsevan Paasonsadinmaan lounaisreunalla. Alue on kumpuilevaa moreenikangasta, jossa on laajoja hiekkakuoppia. Asuinpaikka on kankaan länsiosassa olevan hiekkakuopan itälaidalla Haisuntien eteläpuolella. Paikalla on kolme asumuspainannetta aivan lähekkäin Painanteet 1-3) Näistä noin 90 metriä kaakkoon loivan notkelman edellisistä erottamalla matalalla harjanteella on edellisiä kookkaampi yksittäinen asumuspainanne (painanne 4).

Paasonsadinmaa NW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiiminkijoen länsipuolella, Oulusta Ylikiimingin kirkolle johtavalta tien ja siltä pohjoiseen, Kiimingin kirkolle erkanevan tien länsipuolella, Lylykkäänjärvestä 2 km luoteeseen sijaitsevan Paasonsadinmaan lounaisreunalla. Alue on kumpuilevaa moreenikangasta, jossa on laajoja hiekkakuoppia. Asuinpaikka on kankaan luoteisosan luoteislaidalla, tasaisen kankaanlaen laidalla, lähellä sen niemekemäistä pohjoiskärkeä. Paikalla on kaksi pienehköä asumuspainannetta. Näistä pohjoisempi on noin 4-5 m halkaisijaltaan ja 0,4 m syvä. Eteläinen painanne on noin 15 m edellisestä ja 6 x 4 metriä alaltaan ja 0,3-0,4 m syvä. Paikalle tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsi-iskoksia sekä likamaata. Itse asuinpaikan laajuus on epäselvä, koska koekuopitusta ei ole tehty.

Antinneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee matalalla soraharjanteella kuivalla kankaalla. Kohdetta ympäröi täysikasvuinen metsä, vieressä päätehakattu ja muokattu taimikko. Tervahaudan halkaisija on 17 metriä, sisäkuopan halkaisija 10 metriä ja syvyys 1,1 metriä. Sortunut halssi suuntautuu itään. Vallin päällä kasvaa isoja puita. Tervahaudasta 5 metriä länteen on kasvillisuuden peittämä iso hiilikasa (mitat 3,5 x 2,5 x 0,6 m). Noin 20 metriä tervahaudasta luoteeseen sijaitsee tervapirtinpohja (ks. alakohde, inventointikertomuksessa Antinneva 2).

Pajuperänkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee tasaisella kivisellä kankaalla varttuneessa kasvatusmetsässä, noin 25 metriä metsätieltä itään. Tervahaudan halkaisija on 13 metriä, sisäkuopan halkaisija 7 metriä ja syvyys 0,7 metriä. Sortunut halssi suuntautuu etelään. Haudan kuopassa kasvaa iso kuusi.

Isomäki (1000028903) (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaistee Marjanevan turvetuotantoalueen pohjoispuolella metsäisellä pienellä jyrkkärinteisellä kalliolla. Ympärillä kasvaa nuorta harva männikköä, kalliota peittävät jäkälät ja sammaleet. Kohde erottuu ympäristöstään jo kaukaa. Muodoltaan soikea röykkiö on kooltaan 3,5 x 2,5 metriä, korkeus 50 cm ja se on koottu 20-50 cm kokoisista kivistä. Keskikohta on melkein kivetön, rakennetta on pengottu joten se ei ole täysin alkuperäinen. Röykkiön pohjoispuolella on pieni kuoppa ja sen pohjoispuolella yli metrin halkaisijaltaan oleva röykkiö, jonka rakenne on hieman epäselvä.
Kysymyksessä on todennäköisesti hautapaikka, johon rakenteiden perusteella olisi tehty vähintäinkaksi hautausta. Rannasiirtymiskronologian mukaan kohde ajoittuu kivikauden lopulle noin 2000 eKr. Kohteen kaakkoispuolen kankaalta etsittiin inventoinissa merkkejä asutuksesta kairauksilla ja lapionpistoilla mutta niitä ei löytynyt.

Marjakangas (1000028904) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaistee Marjanevan turvetuotantoalueen pohjoispuolella kallioisen kankaan korkeimman kohdan itäpuolella. Maaaperä on kivikkoista, kohteen länsipuolinen kangas on nuorta taimikkoa ja itäpuoli nuorta kasvatusmetsää. Tervahaudan halkaisija on 10 metriä ja sen halssi suuntautuu pohjoiseen. Lähistöltä ei löytynyt tervapirtin jäänteitä.

Kallokoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Valkamantien itäpuolella Pienestä Vatjusjärvestä Haapajärveen virtaavan Myllyojan Kallokoskessa on noin 100 metrin matkalla kolme patoa ja kaksi myllyn ränniä. Kaksi eteläisintä patoa on koottu luonnonkivistä, pohjoisin pato on betonia. Joen ympäristö on varttunutta kuusikkoa, pohjoisessa tiheää vesaikkoa. Rakenteiden kohdalla jokiuoma on leveimmillään noin 4 metriä leveä ja vähävetinen, joen pohja kivikkoinen, paikoin hiekkainen. Pohjoisessa jokiuoma ja myllyn rännit ruovikoituvat ja pohja muuttuu upottavaksi liejuksi. Kohteen eteläpään länsipuolella on omakotitalo.
Toiseksi eteläisin pato 1 on noin 1,2 metriä leveä ja korkea, hieman kaarevaan muotoon luonnonkivistä koottu. Kivien halkaisijat ovat 10-30 cm, pinta sammaleen peitossa. Sen kohdalla on lähihistoriassa tehdyn puupadon jäännöksiä ja pohjoispuolella lankuista rakennettu pato.
Pato 2 sijaitsee jokiuoman länsipuolella kaivetun myllyn rännin eteläpäässä. Se on vajaa 1 metriä korkea ja 1,5 metriä leveä. Se on luonnonkivistä tehty, kivien halkaisija on keskimäärin 30 cm. Myllyn/myllyjen paikkoja ei varmuudella tunnistettu. Myllyjen rännit ovat 1 - 1,5 metriä leveitä. Molempien rännien patoaminen voi liittyä tukinuittoon, jota varten Myllyojassa on ollut oma kanava.
Pato 3 on tehty betonista ja siihen liittyy betoninen johdinaita. Pato on 3 metriä leveä ja 1,3 metriä korkea. Betoninen johdinaita on noin 11 metriä pitkä ja 1,3 metriä korkea. Padon kohdalla on myös jäljellä puisia osia. Paikalle on merkitty myllyjä 1800-luvun puolenvälin ja vuoden 1919 pitäjänkartoille. Vuoden 1955 peruskartalla ei ole merkintää myllyistä. Oletettavasti kallokosken myllyt ovat olleet emätalojen myllyjä.

Rapinoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Heti Hietamäen tien länsipuolella Rapinojan tilan kaakkoispuolella varttuneessa metsässä oleva iso, halkaijaltaa 15 metriä oleva tervahauta, jonka halssi on kaakkoon. Rakenteen päällä kasvaa isoja, halkaisjoiltaan yli 50 cm olevia mäntyjä.

Mouruvaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kuusamon kirkosta noin 23,2 km itäkoilliseen Mouruvaaran kivikkoisella laella vanhasta kolmiomittauspisteestä länteen on alaltaan noin 1,8 x 2 metriä oleva noin yhden metrin korkuinen kiveys. Kyseessä lienee vanha rajamerkki, joka ylemmältä osaltaan on uudelleen ladottu. Vierellä maassa on muutamia rakenteeseen kuuluneita kiviä. Kohdassa (YKJ) p 3622344, i 7326799 on korkeuspiste eli kiveen upotettu rautatappi.

Keihäsoja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Keihäsojan etelärannalla kevyen liikenteenväylän vieressa sijaitsee tervahauta, jonka halkaisija on 17 metriä (vallin ulkojuurelta). Halssi on pohjoiseen purolaakson suuntaan.

Keihäsoja 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Keihäsojan eteläpuolella, mutkan itäpuolella hiihtomajasta 280 metriä eteläkaakkoon on ojan töyräällä tervahauta, jonka halkaisija on 19 metriä (vallin ulkojuurelta). Halssi suuntaa länsiluoteeseen, purolaaksoon.
Huom! Inventointiraportissa kohteiden Keihäsoja 2 ja 3 kuvaustekstit ovat menneet keskenään sekaisin.

Keihäsoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Keihäsojan pohjoispuolella - sen mutkan länsipuolella, hiihtomajasta 270 metriä eteläkaakkoon ojan töyräällä on iso tervahauta, jonka halkaisija on 23 metriä (vallin ulkojuurelta).
Huom! Vuoden 2015 raportissa kohteen koordinaatit ilmoitettu väärin, ja kohteiden Keihäsoja 2 ja 3 kuvaustekstit ovat menneet keskenään sekaisin.

Nuankangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan noin 16,5 metriä oleva suppilomainen tervahauta, jonka halssi on kohti kaakkoispuolella olevaa jokea. Alakohteina muinaisjäännösrajauksen ulkopuolella sijaitsevat muut kulttuuriperintökohteet tervahaudasta koilliseen oleva nuori (1950-luku?) metsäkämpän pohja (n. 20 x 7 m), kellareita ja nuorehko saunan(?) sija.

Iso Palovaara 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde tarkastettiin inventoinnissa 8.8.2014 ja se havaittiin ilman ennakkotietoja. Kohde käsittää soikean matalan painanteen hiekkamaassa suon reunalla. Mitoiltaan painanne on noin 5m x 5,5m, syvyydeltään noin 0,5m. Painanne sijaitsee poikittain suon reunaan nähden. Rakenteen pohjaan tehdyssä koepistossa havaittiin paksu ja selkeä huuhtoutumiskerros. Iso Palovaaran etelärinteellä on muitakin kivikautisia kohteita.

Utosjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde löydettiin inventoinnissa 1.7.2014. Kohde sijaitsee hiekkaisen moreenirinteen alaosassa, Utosjoen rantakosteikon törmällä. Rinteen alaosassa, ennen kosteaa maata on selkeä tasainen terassi jonka kohdalta aurausurista kohde havaittiin. Alue on hakattu paljaaksi ja aurattu. Ympäröivä metsä on mäntykangasta. Tasaiselta terassilta löytyy yleisesti kvartsi-iskoksia noin 15m x 5m kokoiselta alueelta. Muutamat kvartseista tunnistettiin kaapimiksi. Alueella ei ole kuoppia, painanteita, röykkiöitä tai muita selkeitä
rakenteita. Alueen maaperässä ei myöskään ole havaittavissa mitään erityistä. Kohde rajautuu noin 25m x 15m kokoiselle tasaiselle terassille rinteen ja kosteikon väliin. Noin 200m luoteeseen sijaitsee Muinaisjäännösrekisterissä oleva tunnistamaton kuoppajäännös Uunivaara kaakko 1000011972.

Koirakangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde tarkastettiin inventoinnissa 12.6.2014 ja se havaittiin laserkeilausaineistosta. Kohde sijaitsee moreenikankaalla. Ympäristö on hakattu aukeaksi. Hiilimiilun halkaisija on noin 16m, rakenteeltaan se on pyöreä kumpu jossa on paksu hiilikerros. Miilun ympärillä on muutamia 1,5m halkaisijaltaan olevia matalia kuoppia. Kyseessä on luultavasti läheiseen Kurimon ruukkiin liittyvä miilu 1800-luvun loppupuoliskolta.

Koirakangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde tarkastettiin inventoinnissa 12.6.2014 ja se havaittiin laserkeilausaineistosta. Kohde sijaitsee moreenikankaalla, kapealla niemellä suon laidassa. Metsä on tiheää noin 15-vuotiasta mäntytaimikkoa. Hiilimiilun halkaisija on noin 16,5m, rakenteeltaan miilu on pyöreä kumpu. Miilun ympärillä on muutamia kuoppia. Kyseessä on luultavasti läheisen Kurimon ruukin toimintaan liittyvä hiilimiilu 1800-luvun toiselta puoliskolta. Vieressä on toinen hiilimiilu ja pirtin jäännös, ks. alakohteet.

Reikäaho 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde tarkastettiin inventoinnissa 12.6.2014 ja se löydettiin Metsähallituksen henkilökunnan haastattelun perusteella. Kohde sijaitsee hakkuuaukean reunassa, moreenikankaalla. Hiilimiilun halkaisija on noin 20m. Rakenteeltaan miilu on pyöreä kumpu. Ympärillä on pieniä kuoppia. Kyseessä on läheiseen Kurimon ruukkiin liittyvä hiilimiilu 1800-luvun toiselta puoliskolta. Vieressä on toinen miilu, ks. alakohde.

Kalliomaa 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde tarkastettiin inventoinnissa 22.5.2014 ja se havaittiin laserkeilausaineistosta. Kohde sijaitsee kalliorinteen alapuolella. Maaperä on moreenia, metsä vanhaa mäntymetsää. Tervahauta on harvinaisen iso, selkeä ja korkea. Halkaisijaltaan hauta on noin 20m. Selkeää halssia ei ole havaittavissa mutta oletettavan halssin paikalla on metsästäjien auki kaivamia ketunpesiä.

Kirveskangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde tarkastettiin inventoinnissa 22.5.2014 ja se havaittiin SutiGIS -tietokannasta. Kohde sijaitsee moreenirinteen keskiosassa. Metsä on noin 50-vuotiasta mäntymetsää. Tervahauta on halkaisijaltaan 18m ja se on iso, näyttävä ja yli 2m syvä. Haudassa on myös iso halssi.

Isokangas 1 (1000029117) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde tarkastettiin inventoinnissa 29.5.2014 ja se havaittiin laserkeilausaineistosta. Kohde sijaitsee moreenikankaan reunalla, tien vieressä. Metsä on noin 70-vuotiasta mäntymetsää. Suuri tervahauta on halkaisijaltaan noin 22m ja siinä on noin 3,5m paksut kaksoisvallit. Hauta on huomattavan syvä. Halssi on kohti itää.

Tammenkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde tarkastettiin inventoinnissa 29.5.2014 ja se havaittiin laserkeilausaineistosta. Kohde sijaitsee moreenikumpareen laidalla. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 18m. Rakenteeltaan hauta on selkeä ja suppilomainen. Halssi on kohti luodetta. Haudan reunasta on otettu maata ilmeisesti tienrakennukseen.

Kivi-Sorsua 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde tarkastettiin inventoinnissa 29.5.2014. Kohde sijaitsee moreenikumpareella. Metsä on noin 50-vuotiasta mäntymetsää. Tervahaudan halkaisija on noin 19m. Haudassa on tasainen pohja ja vallit. Halssi on kohti pohjoista.

Kirvessaari 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde tarkastettiin inventoinnissa 30.5.2014 ja se havaittiin laserkeilausaineistosta. Kohde sijaitsee moreenikankaalla. Metsä on noin 50-vuotiasta mäntymetsää. Tervahaudan halkaisija on noin 20m. Tervahauta on rakenteeltaan iso ja selkeä ja tasaisen suppilomainen. Halssi on kohti koillista.

Siiranselkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde tarkastettiin inventoinnissa 3.6.2014 ja se havaittiin laserkeilausaineistosta. Kohde sijaitsee moreenikankaalla tien varressa. Metsä on noin 50-vuotiasta mäntymetsää. Tervahaudan halkaisija on noin 18,5m. Hauta on ehjä ja laakea ja selkeävallinen. Halssi on kohti koillista. Lähellä on toinen tervahauta, ks. alakohde.

Virtala 1 (1000029131) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde tarkastettiin inventoinnissa 12.6.2014 ja se löydettiin ilman ennakkotietoja. Kohde sijaitsee joen rannassa. Maaperä matalaa kumpuilevaa moreenia. Metsä on lehtipuuvaltaista rantametsää. Tervahaudan halkaisija on noin 14m. Halssi on länsipuolella, kohti jokea. Tervahauta on epäselvän muotoinen ja vaikuttaa sitä että sitä on kaiveltu myöhemmin. Eri puolilla on useampia suurehkoja kaivantoja. Haudan muoto ja paksu hiilikerros on silti havaittavissa. Tervahaudan länsipuolella on asuintilan jäännös 1900-luvulta, Virtala 2 (ei muinaisjäännösrekisterissä, MH-tunnus 172368)

Uunivaara 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta tarkastettiin inventoinnissa 25.6.2014 ja se havaittiin laserkeilausaineistosta. Kohde sijaitsee hiekkaisella moreenirinteellä. Metsä on noin 60-vuotiasta mäntymetsää. Tervahaudan halkaisija on noin 13m. Halssi on kohti lounasta. Hauta on muodoltaan selkeä, syvä ja suppilomainen.

Karhusaari 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde tarkastettiin inventoinnissa 31.7.2014 ja se havaittiin laserkeilausaineistosta. Kohde sijaitsee moreenimäen itäosassa, suokosteikkojen keskellä. Metsä on vanhaa mäntymetsää. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 11,5m. Muodoltaan hauta on selkeä ja ehjä puolipallo. Isohko halssi on rakennettu kohti pohjoista.

Varpukangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde tarkastettiin inventoinnissa 2.9.2014 ja se havaittiin laserkeilausaineistosta. Kohde sijaitsee moreenikankaalla, tien varressa. Metsä on noin 60-vuotiasta mäntymetsää, haudan päällä on lepikko. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 19m. Rakenteeltaan hauta on laakea ja epäselvähkö. Haudassa on mahdollisesti myös tuplavallit. Halssi on kohti etelää.

Hartikanaho (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sarvijärven pohjoisrannalla. Rannalla on kaksi neliön muotoista kivilatomusta, joista toinen on osittain hajoitettu. Latomuksilla on väliä noin 6 metriä. Ehjän laaoista kootun latomuksen sivujen pituus on 1 - 1,2 m ja korkeus n. 30 - 50 cm. Latomusten vieressä on männyn kylkeen veistetty X -kuvio. Näistä 40 m koilliseen on n. 20 cm korkea kiveys, alaltaan 1 - 1,2 x 3 m (alakohde).

Ylilamminkangas länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyynti- ym. maakuoppia (5 kpl) Ylilamminkankaan länsiosan matalalla ja kapealla kannaksella, Utosjoesta 300-400 m pohjoiseen ja Nuanjärvestä 700 m eteläkaakkoon. Alue on hiekkapohjaista matalampaa kangasta, jonka luoteis- ja itäreunalla kuopat sijaitsevat. Ne ovat muutamasta kymmenestä aina noin 100 m päässä toisistaan, kooltaan 2,5 - 4 m ja syvyydeltään 40-60 cm. Kuopat ovat suppilomaisia ja reunavallillisia. On mahdollista, että niitä on alueella enemmänkin, mutta 1980 vaiheilla alue pohjoiseen on äestetty ja sen pinta tuhottu helposti havaitsemattomaksi. Kuopissa tavattiin kaksoismaannos, mutta ylempi ei ollut kovin voimakkaaksi muodostunut. Ikää kuopilla on kuitenkin vähintään satoja vuosia eikä kiveyksiä niissä havaittu. Suunnitellun Ylilammen tulva-altaan vedenkorkeus ei ulotu näin ylös.
Alueella hakkuu talvella 2016-2017. Hakkuun valmistelun aikana Pohjois-Pohjanmaan museoon ilmoitettiin alueella olevan kuoppia ainakin 9 ja että kohde on paikannettu hieman liikaa länteen. Kohteen sijaintia ja rajausta tarkennettu ilmoituksen ja vanhojen tietojen perusteella 21.11.2016.
Inventointi 2023. Inventoinnissa kohteen voitiin todeta säilyneen ennallaan. Muinaisjäännösalueen ulkopuolelta havaittiin sekä kaakkois- että lounaisreunoilta kultakin puolen yksi samanlainen suppilomainen kuoppa. Lisäksi löydettiin noin alueen etelärajan keskeltä metsätien eteläpuolelta voimakkaasti sammaloitunut soikeahko kivirakenne. Mitoiltaan se on 2,5 x 2 x 0,6 m. Kyseessä voisi olla niittysaunan kiuas. On myös mahdollista, että kiuas liittyy alueen kuoppajäännöksiin. Rakenteen vieressä on kaksi resenteiksi tulkittua kuoppaa, jotka liittynevät tien tekoon. Pohjoispuolelta ei saatu uusia havaintoja.

Kirkkoluoto (Kivirakenteet)
Historiallinen; Saloisten kirkosta noin 660 metriä etelään Kirkkoluodon koillisrinteessä valtatien länsipuolella on rinteensuuntaisia kivivalleja, joiden pituus on noin 20 metriä. vallin yläpuolella on kaksi samansuuntaista (luode-kaakko) pengertä, joiden pituus on yli 20 metriä. Laiturimaiset rakenteet ajoittuvat rannankorkeuden perusteella 1300- tai 1400-luvulle. On esitetty ajatus (koekaivaus, Jarva 1988), että kivivalleista noin 80 metriä länteen kankaan laen länsiosassa olisi Saloisten keskiaikaisen kirkon paikka (ks. alakohde, alue 2) ja että rakenteet voisivat liittyä tähän. Koekaivauksissa ei kirkosta kuitenkaan saatu yksiselittäistä todistetta.
2022: Pääkohteessa Kirkkoluodon koillisrinteellä rinteen juurella oleva kivivalli oli tarkastuksessa helposti havaittavissa maastossa. Sen yläpuolella rinteessä havaittiin kapea tasanne, jonka ylä- ja alapuolilla on jyrkemmät kohdat. Hieman ylempänä rinteessä havaittiin toinen kapea tasanne, joka tosin vaikutti ensimmäistä lyhyemmältä toisin kuin Jarvan (1988) tutkimuksen karttaluonnoksessa (Jarvan karttaliite 3). Kovin selviä ja helposti havaittavia nämä terassimaiset rakennelmat eivät paksusammalisessa ja varvikon peittämässä metsämaastossa kuitenkaan ole. Alue on metsämaata, jossa ei näytä tapahtuneen maaperään vaikuttavia muutoksia Jarvan tutkimuksen jälkeen. Paikka on siis aiempien kuvausten mukaisessa kunnossa. Inventointialueella oleva pääkohde on aiemmin rajattu, eikä rajausta tarkastuksen perusteella ole syytä muuttaa. Alakohteena oleva mahdollinen kirkonpaikka on inventointialueen ulkopuolella. Sillä ei ollut rajausta muinaisjäännösrekisterin kartassa maastotöiden aikana, mutta syksyllä 2022 rajaus oli piirretty kartalle. Rajaus ei ulotu inventointialueelle.

Tuuru (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Neljän asumuspainanteen sekä äestetyssä metsäpohjassa havaittujen asuinpaikkalöytöjen muodostama asuinpaikka-alue Muhosjoen kaakkoispuoleisella länsi-itä -suuntaisella hiekkaisella dyyniharjanteella. Asumuspainanteet sijoittuvat kahden tilan alueelle noin 80 m matkalle. Lidar-aineiston perusteella kolme isompaa painannetta ovat peräkkäin tilojen rajalla, neljäs pienempi hieman erillään noin 20 m idempänä. Äestetyllä alueella painanteiden pohjoispuolella on havaittu merkkejä asuinpaikasta toisella harjanteella. Toinen löytöalue on painanteista 100- m lännempänä.

Keikkokangas pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ainakin 5, mahdollisesti enemmänkin asumuspainanteita noin 200 m matkalla Muhosjoen itäpuolella noin länsi-itä -suuntaisella dyynillä, joen itäpuolta kulkevan metsätien ja jokivarren välillä. Heti tien länsipuolella on kaksi peräkkäistä painannetta, muut näistä noin 50-100 m länteen peräkkäin. Muinaisuoman äärellä lienee vielä pari erillistä painanetta. Kohdealue erottuu laserkeilausaineistossa, mutta on tarkastettu myös maastossa.

Pahasuo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka-alue ja asumuspainanteita noin 2 km Muhosjoesta luoteeseen, Pahasuon ja Koivusuon välisellä dyyniharjanteella. Tarkastuksessa on todettu painanteita sekä asuinpaikkaa osoittavia merkkejä. Painanteita erottuu myös laserkeilausaineistossa. Havaintoja on useammalla erillisellä alueella noin 700 m matkalla länsi-itä -suuntaisella harjanteella. Lännempänä ks. myös kohde Koivusuo.

Koivusuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka, jonka pistekoordinaatin kohdassa on tarkastushavaintoja kivikautisesta asuinpaikasta (tarkastuksessa kohde Pahasuo). Se sijoittuu länsi-itä -suuntaiselle dyyniharjanteelle, runsaat 2,9 km Muhosjoen luoteispuolella ja Muhos-Nuutila maantieltä runsaat 1,4 km itään. Laserkeilausaineistossa tämän havaitun kohteen lähiympäristössä (myös etäämmällä), erityisesti sen länsipuolella, on myös useita todennäköisiä tai mahdollisia asumuspainanteita, joita ei ole tarkastettu.
Koivusuon aluetta (länsiosa) tarkastettu keväällä 2017, jolloin alueella todettu asumuspainanteita sekä ilmeisesti luontaisia painanteita. Ainakin 2 painanteessa löytöjä koekuopista (2 k-kuoppaa/painanne, kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta). Mahdollista myös, että luontaisia painanteita käytetty asumiseen.

Lummelampi (1000025243) (Työ- ja valmistuspaikat)
Laaja hiekkadyynialue Muhosjoen pohjoispuolella, kuivaa mäntykangasta, nuorta kasvatusmetsikköä.
Haudan läpimitta n. 16 m, kuopan läpimitta n. 9 m, halssi suuntautuu koilliseen, pituus n. 4 m. Kaukokartoituskohde. Ei tarkastettu maastossa.

Satamosuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pienialainen kivikautinen asuinpaikka entisen Haukiputaan kunnan itäosassa, Satamosuon länsirannalla. Paikka sijaitsee Palokankaan koillisosassa, koilliseen pistävässä niemekkeessä. Asuinpaikkahavaintoja on noin 30 x 40 m alalta. Tarkemmat tiedot kohteesta puuttuvat toistaiseksi.

Kotilansuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tarkastuksessa todettu äestetty yksittäinen asumuspainanne ent. Haukiputaan kunnan itäosassa. Tarkemmat tiedot kohteesta puuttuvat.

Kivilampi etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pienialainen kivikautinen asuinpaikka, asuinpaikkapinta entisen Haukiputaan kunnan alueella, pienen Kivilammen eteläpuoleisen suoalueen reunassa, noin 60 m Yli-Iintieltä Onkamoon länttä kohti johtavan paikallistien pohjoispuolella. Löytöjä lienee noin 30-40 m matkalla suonreunassa, matalan kankaan juurella. Alue on äestetty 2010-luvun alkupuolella. Tarkemmat tiedot puuttuvat toistaiseksi.

Pyhälampi, N -ranta (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde, kolme maakuoppaa sijaitsee Puuttenkylän Pyhälammen pohjoisrannalla, lammen ja lahden välisellä kannakselta 250 - 300 m itään. Palstojen rajalla tiestä noin 30 m etelään on kolme rannansuuntaista kuoppaa, kooltaan 1,5 - 2 x 3,5 - 4 m ja syvyydeltään 50 - 60 cm. Kuoppien etäisyys rantatörmän taitteesta on n. 10 m, ja uloimpien kuoppien välimatka on 30 - 35 m. Kuopista itäisimpään tehtiin vuoden 2006 tutkimuksissa koekuoppa: Kuopan vallista paljastui kaksoismaannosta sekä sen alta hiiltä, jonka ajoitustulos (Hel.1313) oli 3830 +- 45 BP. Kyse lienee pyyntikuopista.

Pyhälampi länsiranta (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Pyhälammen länsirannan ja Pyhälammentien välissä hiekkaisella mäntykankaalla on kuuden maakuopan ryhmä. Luoteisin kuopista on aivan tien vieressä ja laitimmaisten kuoppien etäisyys toisistaan on noin 15 metriä. Kolme suurinta kuoppaa ovat pyöreitä, suppilomaisia, halkaisijaltaan noin 4 m ja syvyydeltään noin metrin (kuopat 1-3). Kaksi kaakkoisinta kuoppaa ovat pitkänomaisia, kooltaan noin 1,5 x 2,5 ja 1 x 2 metriä ja syvyydeltään noin 40 cm. Kuoppien ympärillä on loivapiiretiset vallit. Kookkaimpiin kuoppiin tehdyistä lapionpistoista todettiin kuoppien pohjalla noin 5 cm huuhtoutumiskerros ja sen alla tummaa nokista maata. Kuoppien käyttötarkoitus ei inventoinnin yhteydessä selvinnyt. Kuopat alakohteina: Kuopat a-c voivat olla muita nuorempia.

Tärkkämönkankaat (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde, röykkiö/raunio, rautakirveen löytöpaikka sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 15 km itään, Tärkkämöjoen eteläpuolella n. 900 m joen suusta länteen. Metsätien risteyksestä itäkoilliseen on n. 3,5 x 4 m oleva multapenkka, jonka pohjoiskulmassa n. 60 cm korkea kiuas. Sen koko on n. 2 x 2 m. Rakenteen lähellä on neljä pientä kuoppaa. Lisäksi paikalta on rautakirves.
Tark. 1985 K. Laitinen ja P. Kovalainen
Tark. 1992 M. Torvinen, Inv. 1999 M. Sarkkinen

Kylmäperänlammen harju WSW (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 12 km luoteeseen, Junganjärven eteläpuolella olevien Kylmäperänlammen ja Mutkalammen välisellä korkealla harjanteella. Harjanteen kapeimmalla kohdalla on kaksi maakuoppaa. Läntisemmän tien vieressä olevan kuopan halkaisija on noin 3 metriä ja syvyys 50 cm, kairattaessa todettu noin 5 cm huuhtoutumiskerros. Tästä noin 20 metriä itään on osin tien alle jäänyt kuoppa, näkyvän osan halkaisija noin 1 m ja syvyys noin 20 cm.

Antti-Räisälä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde, joka nimetty varhaisten esineiden löytäjän mukaan Antti-Räisäläksi, sijaitsee Saarisenjärven länsipuolella, Kalajanjoen kaakkoisrannan Räisälänmäellä. Alue on Halmeen talon länsipuolella jokea kohti viettävää viljelysmaata. Paikalta on löydetty useita kiviesineitä (mm. 2 tasatalttaa tasatalttoja, alkeellinen kirves) ja kaksi kourutaltan teelmää. Inventoinnin yhteydessä paikalta löydettiin kvartsi-iskoksia ja -esineitä.
Inventoinnissa tuli esille myös raudanvalmistukseen viittaavaa kuonaa sekä perimätietoa tervanpoltosta, mikä voi viitata myös pellonnimeen "hautapelto", josta löydöt tulivat.

Haukiputaan uusi hautausmaa (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Haukiputaan uuden hautausmaan lounaispuolelta, noin 50 metriä itään Haukiputaan koulun urheilukentältä itään, on löytynyt 23.4.2016 metallinetsinnässä viikinkiaikaisen rasiasoljen eläinkoristeellinen pohjalevy (KM 41102:1). Sen löytösyvyys oli noin 15 cm.
Löytöpaikka on tarkastettu syksyllä 2016. Alueella ei havaittu selviä merkkejä kiinteistä rakenteista, mutta löytökohdan itäpuolella on matalia painanteita lähellä hautausmaan aidan suuntaista kaivantoa. Ne voivat viitata kiinteään muinaisjäännökseen. Kohteen tarkemman luonteen selvittäminen ei ole mahdollista ilman kaivaustutkimusta.

Tervaniemi 2 (1000029448) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, kuopan halkaisija 7 metriä ja syvyys 120 cm. Halssi lounaaseen, sortunut, pituus 7 metriä ja syvyys 180 cm.

Tervaniemi 3 (1000029450) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on 10 metriä, kuopan halkaisija 6 m ja syvyys 110 cm. Halssi kaakkoo, sortunut, pituus noin 3 m.

Tervaniemi 4 (1000029452) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tuplatervahauta, halkaisija 16/11 m, kuopan halkaisija 9 m ja syvyys 100 cm. Halssi etelään, pituus 4 m ja syvyys 190 cm.

Tervaniemi 6 (Taide)
Historiallinen; Noin 30 cm paksuun keloon noin 1,4 metrin korkeudelle tehty pilkka, johon kaiverrettu atraimen muotoinen kuvio, jonka korkeus noin 10 cm.

Lupukangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kiiminkijoen pohjoispuolella Alakylän yläpuolellasijaitsevan Lupukankaan itäreunassa havaittiin inventoinnissa 2005 kaksi pientä maakuoppaa. Ne ovat kooltaan 1,1 x 1,4 ja 3,1x2,7 m ja 40 a 80cm syviä. Kairatessa pienemmässä todettiin huuhtoutumiskerros, mutta isompi osoittautui kivikkokuopaksi.
Vuoden 2015 inventoinnissa aiemmin todettua kookkaampaa kuoppaa ei voitu varmuudella tunnistaa alueella olevista pienistä maanottokuopista. Sen sijaan todettiin keskelle tehdyn koekuopan perusteella muinaisjäännökseksi tulkittu kuoppa, jonka halkaisija on noin 1,5 m ja syvyys 30 cm (alakohde)

Kalliosaari (255010021) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kivilatomus sijaitsee Nurmijärven Kuusisaaresta noin 1,1 km pohjoiseen olevalla kahden kankaan välisellä Kalliosaaren suosaarekkeella. Havumetsää kasvavan kivikkoisen saarekkeen eteläosassa on kookaiden maakivien lomaan koottu tasainen kiveys, kooltaan noin 3 x 1,5 m. Kiveys on koottu miehennostannaisista kivistä ja on sammalen peittämä. Vuoden 2005 inventoinnin mukaan röykkiö tai latomus on kooltgaan 4,5 x 3,7 m ja 0,3 m korkea, nelikulmainen ja koottu kolmen isomman maakiven keskelle. Latomuksesta on otettu parikymmentä kiveä vieressä olevaan nuotionpohjaan. Vuonna 2015 mitoiksi on katsottu noin 2-3 x 2-3 metriä. Erot johtunevat siitä onko maakivet luettu mukaan vai ei. Kohde on merkitty peruuskartalle.

Kiviharju 1 Haipuskylä (Kiiminki) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kaksi kiviröykkiötä Kiiminkijoen pohjoispuolella kohoavan Kiviharjun laen itäpäässä, kahden metsäautotien väliin jäävällä kohoumalla.
Röykkiö 1 on kooltaan 5,5 x 6,5m ja 0,2 m korkea, osin sammalpeitteinen ja koottu pään kokoisista tai suuremmista kivistä. Röykkiössä on kaksi kuoppaa. Sen alkuperäistä muotoa on hieman rikottu.
Röykkiö 2 (alakohde) on 6,2 x 5,8m ja 0,2 m korkea. Sen laitoja on vaikea hahmottaa. Se on koottu pään kokoisista tai suuremmmista kivistä ja reunassa on neliömäinen syvä kuoppa. Metsäkoneella on ajettu röykkiön yli ja sen alkuperäinen muoto on osin rikkoutunut.

Takumaa N (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Nurmijärvestä noin 100 m etelään, kuivalla mäntykankaalla, jonka ranta-alueella on kesämökkejä. Mökeille johtavalta tieuralla on havaittu vuonna 2015 kvartseja asuinpaikan merkkinä. Alueen rajausta on tarkennettu koekuopin. Aiemmin paikalta tunnetut neljä ilmeistä pyyntikuoppaa (alakohteet 1-4) sijaitsevat asuinpaikasta noin 25 m itään. Ne ovat muodoltaan pyöreähköjä, halkaisijaltaan noin 1,5-1,9 m. Kuopat ovat kolme metrin etäisyydellä toisistaan ja ne muodostavat hevosenkengän muotoisen kuvion. Asuinpaikasta noin 70 metriä etelään on havaittu muutama kvartsi-iskos (alakohde).
Vuoden 2015 raportin asuinpaikka 20 Takumaa 3 katsottu samaksi kokonaisuudeksi kuoppakohteen Takumaa N kanssa.

Takumaa S (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Nurmijärvestä noin 0,5 km etelään, kuivahkolla mäntykankaalla, sähkölinjan pohjoispuolella. Paikalla on kolme mahdollista keittokuoppaa, jotka ovat halkaisijaltaan noin 1-2 m ja syvyydeltään 0,2-0,4 m. Kuoppien pohjaan tehdyt kairaukset osoittivat, että kuoppien pohjalla on kiviä. Vuonna 2015 alueella todettiin varmuudella kaksi kuoppaa. Lisäksi tavattiin asuinpaikkalöytöjä kolmella eri kohdalla, on mahdolista, että alueella on laajempi asuinpaikka. Kuopat ja löytökohdat alakohteina.
Vuoden 2015 raportin asuinpaikka 21 Takumaa 4 katsottu samaksi kokonaisuudeksi aiemmin tunnetun kuoppakohteen Takumaa S kanssa.

Luokanmutka 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan jhalkaisija on noin 16 metriä, reunavallien korkeus vaihtelee haudan sijaitessa rinteessä, sisäpuolella vallien korkeus ei ylitä metriä. Halssi tervahaudan lounaislaidassa.

Luokanmutka 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla on pyöreä kuoppa, jonka halkaisija on noin 3 metriä ja syvyys 30 cm. Loivasti kaakkoon laskevassa rinteessä oelvan kuopan kaakkoislaidalla on matala mutta selvä reunavalli. Koekuopassa todettu muutaman senttimetrin paksuinen huhtoutumiskerros mutta kuopan tarkempi ajoitus samoin kuin kuopan käyttötarkoitus ovat avoimia. Kyseessä voi olla keittokuoppa.

Mäntykangas (1000029470) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi uunin jäännöstä noin 10 metrin päässä toisistaan. Läntisempään (uuni 1) liittyy multapenkkaperustus,, jonka ala noin 5,5 x 6,5 m. Itäisemmän uunin (uuni 2) ympärillä on enemmän myöhäisiä häiriöitä. On mahdollista, että uunit ovat kuuluneet samaan rakennukseen. Läntisemmästä rakennuksesta noin 10 m luoteeseen on multa- ja kivipenkkisen, ilmeisesti uunittoman, rakennuksen perustukset (noin 3,5 x 4 m).
Paikalle on merkitty talo vuoden 1780 karttaan. Pitäjänkartalla (1846) taloa ei enää ole.

Taipaleenkylä Taipale (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on noin 15 metriä. Halssi etelään. Kahden tilan rajalla.

Hanhiperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on noin 14 metriä, halssi kohti kollista. Haudan yli kulkee polku.

Kotisuo (1000029474) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on noin 10 metriä, halssi koilliseen. Halssin suulta lähtee hautaa myötäpäivään spiraalimaisesti kiertävä ura/ramppi, joka ilmeisesti tervatynnyreiden vierittämistä varten. Tervahaudan länsipuolella on kaksi hiilikasaa, joista suuremman ala on noin 2 x 4 metriä.
Tervahauta on merkitty maastokartalla liiaksi lounaaseen.

Pitkäselkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on noin 13 metriä. hauta on matala, reunavallin korkeus on selvästi alle metrin. Halssi etelään.

Pitkäselkä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on noin 12 metriä. Halssi loivasti lounaaseen viettävään rinteeseen, missä kapeaa halssiuomaa näkyvillä noin 10 m.

Harjulankangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kivi-/multapenkkaisen rakennuksen pohja, ilmeisesti ei tulisijaa, ala noin 4 x 4. Tästä noin kymmenen metriä pohjoiseen on osin kiviseineisäisen kellarin sija, ala noin 6 x 6, syvyys 1-1,5 m. Rakennuspohjasta noin 20 m luoteesen on kaksi raivauskivikasaa/peltorauniota, joits toinen noin 3 x 10 m ja toisen halkaisija noin 2,5 metriä. korkeutta näillä on vajaa metri.
Paikalla ei ole asutusta 1700-luvun isojakokartoissa, 1840-luvun pitäjänkartassa tai myöhemmissä kartoissa. Ajoitus avoin.

Kiviharju 2 Haipuskylä (Kiiminki) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla on halkaisijaltaan noin 2,5 metriä oleva paksun sammal- ja varpukerroksen peittämä kivikasa, jolla on korkeutta noin 60 cm. Röykkiö muistuttaa tervapirttien kiukaita.

Hautamaa (1000029480) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan noin 16 m oleva tervahauta. halssi kohti pohjoista. Muutaman metrin päässä haudasta luoteeseen on noin 4 x 5 metriä oleva hiilikasa.

Palomäki (1000029481) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kookkaamman tervahaudan halkaisija on noin 20 m, reunavallin korkeus on noin 1,3 metriä. Halssi pohjoiseen. etelälaitaa on tikkonut myöhempi maankäyttö (polku). Tästä noin 16 m etelään on pienempi tervahauta (alakohde). Sen halkaisija on noin 7 m ja vallien korkeus on noin metri. Suuremman haudan itäpuolella on hiilikasa (n. 5 x 5 m). Toinen hiilikasa on (n. 2 x 2 m) on pienemmän haudan itäpuolella.

Rantala (1000029482) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahudan halkaisija on noin 14 m, vallit loivapiirteiset ja alla metrin korkuiset. Halssi haudan pohjoisreunalla. Noin 10 metriä haudasta itään on hiilikasa, jonka halkaisija on noin 1,5 m.

Hirvimaa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hirvimaan Kivikkoisen laakean moreenimäen laen eteläreunalla, loivassa ylärinteessä on rakennuksen kivijalka. Jyhkeä rakenne on kooltaan se on 7 x 5 metriä ja se on koottu isoista kivistä, rakenteen leveys on 0,7 - 1 metriä ja korkeus 0,7-1,2 metriä. Eteläsivulla on aukko.
Rakennuksen sisäpuoli on kaivettu ympäröivää maata syvemmäksi. Rakenteen kivet ovat sammaloituneita. Kiukaan jäännöstä ei sisällä ole. Sammaleiden perusteella rakenne ei ole uusi mutta muutoin ajoitusta ei voi tarkentaa. Rakenteen sisällä kasvaa nuoria kuusia, ympäristön puuusto on uudistettu noin 2005. Lähistöllä ei ole havaittavissa muita vanhemman ihmistoiminnan merkkejä eikä viljelykelpoista maastoa.
Rakennuksen ajoitus ja funktio eivät ole tiedossa.

Hautaräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vääräjoen länsipuolella loivalla sorarinteellä mäntykankaalla oleva pieni tervahauta, halkaisija noin 7 metriä. Halssi suuntautuu itäkaakkoon.Tervahaudan läpi kulkee noin1,5 metriä leveä ajoura jonka vuoksi se on osittain tuhoutunut, samoin halssi on täytetty puilla ja risuilla. Koepistoissa ja kairauksissa havaittiin hiiltä vallin ulkoreunoilta, ympärillä olevissa soramontuissa maaperä oli puhdasta.

Tärkkämöjoki 4 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Tärkkämöjoen eteläpuolella joen varrella, alle 10 metrin päässä jokeen laskevien hiekkakankaiden reunasta, todettiin kolme maakuoppaa noin 300 metrin etäisyydellä toisistaan. Halkaisijaltaan kuopat ovat noin 3 - 4 metriä ja syvyydeltään noin 40 - 60 cm. Kuoppien pohjalla on todettu vahva huuhtoutumiskerros. Kyseessä ilmeisesti ovat pyyntikuopat. Vuoden 2009 inventoinissa kuopat on katsottu yhdeksi kohteeksi, mutta niiden keskinäinen etäisyys on niin suuri, että kyseessä ovat erilliset kohteet (tämä kohde on vuoden 2009 inventoinnissa kohteen 32 Tärkkämöjoki 2 kuoppa C).
Vuonna 2016 paikalla olevan kuopan todettiin olevan ennallaan, sijaintia hieman tarkennettu. Mittauksen tarkkuus voi heittää muutamia metrejä.

Tärkkämöjoki 3 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Tärkkämöjoen eteläpuolella joen varrella, alle 10 metrin päässä jokeen laskevien hiekkakankaiden reunasta, todettiin 2009 kolme maakuoppaa noin 300 metrin etäisyydellä toisistaan. Halkaisijaltaan kuopat ovat noin 3 - 4 metriä ja syvyydeltään noin 40 - 60 cm. Kuoppien pohjalla on todettu vahva huuhtoutumiskerros. Kyseessä ilmeisesti ovat pyyntikuopat. Vuoden 2009 inventoinissa kuopat on katsottu yhdeksi kohteeksi, mutta niiden keskinäinen etäisyys on niin suuri, että kyseessä ovat erilliset kohteet (tämä kohde on vuoden 2009 inventoinnissa kohteen 32 Tärkkämöjoki 2 kuoppa B).
Vuonna 2009 ilmoitetulta paikalta (7317379, 614016) tai sen ympäristöstä ei 2016 löydetty minkäänlaista kuoppaa. Sen sijaan ilmoitetusta kohdasta noin 160 m länsiluoteeseen aivan kankaan reunalta löytyi kuvausta vastaava kuoppa. Kohteen sijainti korjattu 2016 havaintojen mukaiseksi.

Tärkkämöjoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Tärkkämöjoen eteläpuolella joen varrella, alle 10 metrin päässä jokeen laskevien hiekkakankaiden reunasta, todettiin vuonna 2009 kolme maakuoppaa noin 300 metrin etäisyydellä toisistaan. Halkaisijaltaan kuopat ovat noin 3 - 4 metriä ja syvyydeltään noin 40 - 60 cm. Kuoppien pohjalla on todettu vahva huuhtoutumiskerros. Kyseessä ilmeisesti ovat pyyntikuopat. Vuoden 2009 inventoinissa kuopat on katsottu yhdeksi kohteeksi, mutta niiden keskinäinen etäisyys on niin suuri, että kyseessä ovat erilliset kohteet (tämä kohde on 2009 inventoinnissa kohde 32 Tärkkämöjoki 2, kuoppa A).
Vuonna 2016 paikalla olevan kuopan todettiin olevan ennallaan, sijaintia hieman tarkennettu. Mittauksen tarkkuus voi heittää muutamia metrejä.

Särkilampi 1 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kylmäjärven pohjoisrannan ja pienen Särkilammen länsipään välillä on harjumaastossa kaksi maakuoppaa, mahdollista pyyntikuoppaa. Niistä pohjoisempi on suuren supan vierellä olevan tasanteen reunalla hiekkakangasta kulkevan metsätien vierellä. Se on halkaisijaltaan 3 m ja 80 cm syvä. Selvää vallia siinä ei ole. Tästä noin 80 m etelälounaaseen on tasaisella hiekkakankaalla toinen kuoppa Kylmäjärven rannalla sijaitsevasta mökistä noin 30 m pohjoisluoteeseen, mökille vievästä metsätiestä noin 15 m itään. Myös se on noin 3 m halkaisijaltaan ja 60 cm syvä. Maaston perusteella näitä on arvioitu pyyntikuopiksi.

Särkilampi 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Särkilammen kohdalla Kylmäjärven rannasta 80 metrin päässä, rantaan johtavan ajouran pohjoispuolisella kumpareella on maakuoppa, jonka ala on noin 2,5 x 4 m ja syvyys puolisen metriä. Sen ja rannan välissä, noin 20 m päässä rannasta vanhalla rantaterassilla sijaitsee pyöreä maakuoppa. Se on halkaisijaltaan noin 3 m ja sitä ympäröivät noin 2-metriset vallit. Syvyyttä kuopalla on noin 60 cm. Sen pohjalle tehdyssä lapionpistossa oli hiilikerros ja sen alla paksu huuhtoutumiskerros. Kuopan valleissa oli kaksoismaannos. Ilmeisesti kyse on varsin iäkkäästä hiilimiilusta (alakohde).

Pitkälahti pohjoisranta (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kylmäjärven Pitkälahteen laskevan Latukankaan eteläreunalla on notkelmassa neljä maakuoppaa kahtena toisistaan noin 25 m etäisyydellä olevana parina (läntiset kuopat 1-2 ja itäiset 3-4). Molemmissa pareissa kuopat ovat noin 6 m etäisyydellä tosistaan. Pyöreiden kuoppien halkaisija on kolmisen metriä ja syvyys 30-50 cm, kuoppia ympäröi matala valli (leveys noin 1 - 1,5 metriä). Kuoppien pohjalla on koepistoissa todettu vahva huuhtoutumiskerros ja ympäröivissä loivissa valleissa kaksoismaannos mikä osoittaa, että kuopista kaivettua hiekkaa ei ole viety paikalta pois. Näistä ylemmän huuhtoutumiskerros oli varsin heikosti muodostunut, joten kuopat lienevät historialliselta ajalta. Sijaintinsa perusteella kyseessä ovat ilmeisimmin pyyntikuopat.

Muosalmi itä (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 16 km itäkaakkoon. Paikalla on itäisempi Muosalmen pohjoispuolisen kannaksen poikki kulkeva kaivanto. Se on noin 2 m syvä, pohjalla noin metrin ja yläreunassa noin 2 m leveä. Molemmin puolin on selkeä puolimetrinen valli. Selkeää huuhtoutumiskerrosta ei tässä ole tavattu, joten se ei liene ainakaan esihistoriallinen. Venetaipaleeksi kaivanto on tulkittu ahtaaksi ja sijainniltaan kyseenalaiseksi. Jo Karvonen on todennut näihin "Lapin ojiin" liittyvän tiedon ja iän jo niissä kasvaneiden suurten mäntyjen takia ja esittänyt, että ne olisivat puolustusrakenteita. Muistitiedon mukaan kannas on aiemmin sulkenut vesiyhteyden Välijärven ja Kylmäjärven väliltä ennen Honkasalmen yhteyden syntyä, mikä puhuu venetaipaleen puolesta. Niemen länsipäässä sijaitseva Honkasalmi olisi puhjennut pääsiäisyönä 1800-luvun lopulla, kun ensin Muojärven pintaa oli laskettu. Kylmäjärven pinta olisi pudonnut noin 1,8 m. Näin selitys veneenvetokaivannosta olisi uskottava. Läntinen kaivanto on noin 850 m länteen niemen kapeikossa (kohde Muosalmi länsi 305010099), jossa on myös Taivallahden kivikautinen asuinpaikka (kohdetunnus 305010163).
Karvonen mainitsee kertomuksessaan (v. 1900) "porohaudan", joka sijaitsee lähellä kaivantoa. Aivan tien vieressä liki rantaa sähkölinjan itäreunalla vuoden 1999 inventoinnissa todettiin yksi osin tuhoutuneeksi katsottu maakuoppa, jonka halkaisijaksi ilmoitettiin n. 3 m ja syvyydeksi 60 - 80 cm (ETRS-TM35FIN 7312800/615500). Koepistossa sen reunassa oltiin havaitsevinaan huuhtoutumiskerrosta osoittaen sen korkeaa ikää. Vuonna 2016 kuoppa todettiin epämääräiseksi ja aiemmasta käsityksestä poiketen jokseenkin nuoreksi. Pohjoisen puolella niemen juuressa sijaitsevalta Kenttärannan alueelta ei ole paikannettu muinaisjäännöksiä.

Hirsiniemi (1000018407) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Muojärven ja Välijärven välisen niemen etelärannan läheisyydessä sijaitsee kaksi tervahautaa. Tervahaudat ovat ns. keskisammiollista hautatyyppiä ja sijaitsevat tasaisella männikköisellä hiekkakankaalla, Muosalmen rannasta noin 40 m – 50 m etäisyydellä.
Haudoista kookkaampi on läpimitaltaan noin 4,5 m vallien päältä mitattuna, vallien leveys on noin 1,5m. Vallit kohoavat noin 30 cm – 50 cm ympäröivää maastoa korkeammalle, ja haudan syvyys vallin yläreunan tasalta mitattuna on noin 1,4 m. Kyseisestä haudasta noin 5 m pohjoiseen on pienempi, noin 1 m syvyinen, hieman pitkäomainen tervahauta, kooltaan noin 3 m x 4 m. Tätä hautaa ympäröivä valli on matalampi ja kapeampi kuin suuremmassa tervahaudassa.
Tervahaudoista noin 80 m lounaaseen on paikka, josta talvitie on tullut yli Muosalmen. Lähellä Muosalmen rantaa talvitien kohdan läheisyydessä on useita maakuoppia, joiden läpimitta on muutamia metrejä. Paikkakunnalta saadun tiedon mukaan kuopat ovat ns. ”kylvelyhiekkakuoppia”, kuoppia, joista on kevättalvella otettu hiekkaa levitettäväksi pelloille lumen sulamista nopeuttamaan. Kuopat sijaitsevat kohteesta noin 60 m luoteeseen teiden risteyksen luona ja länteen johtavan tien eteläpuolella. Nämä kuopat ovat ainakin pääosin peräisin 1900-luvulta.

Kopatintaival (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde, veneenvetopaikka ja telatie sijaitsee Joukamojärven ja sen pohjoispuolisen Iso-Kopatin välisen kannaksen kapeimmalla kohdalla. Paikalla on halki kannaksen johtava matalana painanteena erottuva polkumainen ura. Leveyttä vetouralla on. n. 2 m. Uran kosteimmissa kohdissa on säilynyt telapuita.

Liekokangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ylipään Tuohinnonperän kaakkoispuolella, Kastellin linnasta 1,1 km koilliseen. Liekokankaan koillisreunalla kankaan korkeimmalla kohdalla on kaksi röykkiötä noin 20 metrin päässä toisistaan. Röykkiöiden halkaisija on noin 7 metriä, pohjoisempi on hieman eteläistä matalampi. Molemmissa on matala keskuskuopanne, eteläisessä on myös myöhempiä kaivelun jälkiä.

Kallioselkä luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka entisen Haukiputaan kunnan itäosassa, Martimojoen koillispuolella. Tarkastuksessa on laajalla alueella todettu asuinpaikkalöytöjä, neljä asumuspainannetta ja kuusi kuoppajäännöstä. Tarkemmat löytötiedot puuttuvat toistaiseksi. Alueen sijoittuu noin 230 x 400 m alueelle Viitajärven suunnasta johtavan metsätien pohjoispuolelle sekä tästä pohjoiseen erkanevan tieuran koillispuolelle saakka. Painanteet ja kuopat lienevät mainitun tieuran pohjoispään koillispuolella.

Varemmankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kannuksen Korvenkylän ja Kalajoen Raution välisen tien eteläpuolella olevan Varemmankankaan pohjoiskärjessä vastapäätä vanhastaan tunnettua Kivimaan asuinpaikkaa joka on tien pohjoispuolella. Paikalla on havaittu yksi todennäköinen asumuspainanne, kiviä hyväksi käyttäen tehty jätinkirkkomainen paritalopainanne sekä kivivallitusta, joka on todennäköisesti vanha peltoalue.

Kiviräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on muinaisen rantatörmän reunalle tehty tervahauta (N 7135857 E 356281). Halkaisija n. 12 m. Ränni törmässä. Tervahaudasta 22 m pohjois-koilliseen on samaisella törmällä n. 3m pitkä ja vajaa 2 m leveä kuoppa josta aukko törmän reunan läpi (N 7135879 E 356290). Kuopassa ohut podsol eikä hiiltä tai nokea. Kuoppa vaikuttaa maahan kaivetulta tervapirtin jäänteeltä - tervanpolton valvojan tilapäisasumus. Maaperä alueella on hiekka. Maaperä muuttuu heti haudan itä- ja koillispuolella moreeniksi.

Kertunkangas (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Palonkylän lounaispuolella sijaitsevan Kertunkankaan itärinteellä on noin 140 metriä pitkä luode-kaakkosuuntainen rakkakivikko. Kivikossa on ainakin kolme keskuskuopallista kehäröykkiötä, yksi röykkiö ja ainakin seitsemän tai kahdeksan kivikkoon kaivettua kuoppaa. Kuopista isojen maakivien vierellä olevat voivat olla avattuja hautoja. Kivikon kaakkoisosassa on vierekkäin kaksi kehäröykkiötä, joiden kaakkoispuolella on yksi kuoppa ja luoteispuolella kaksi kuoppaa. Näistä luoteeseen alueen keskiosassa on kolmen kuopan ryhmä. Alueen luoteispäässä on vierekkäin yksi röykkiö ja yksi kehäröykkiö sekä yksi kuoppa näistä kaakkoon.

Lekkulanmäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pereenmäen korkeimman kohdan tuntumassa pienialaisessa rakassa on kaksi kuoppaa, joista isompi on halkaisijaltaan noin 1,5 metriä. Kuopan reunoilla on vallia. Rakenne ei ole selvä. Tämän itäpuolella oleva kuoppa on epämääräinen.

Aittosaari (1000030150) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Siikajoen länsipuolella olevalla suoalueella, Aittosaari-nimisellä kumpareella, sen kaakkoisella niemellä. Kohde on eri-ikäisten taimikkojen rajalla. Paikalla on noin 8-10 metriä leveä kahden varsinaisen huoneen muodostama paritalo, jossa on kuitenkin luoteispäässä vielä pieni eteispainanne. Kohde on ehjä.

Kaakkurisuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mäen etelälaidalla oleva tervahauta, jonka halkaisija on noin 15 m. Halssi on kohti etelää. Tervahaudan lävitse kulkee polku. Haudan lähellä on kaksi hiilikasaa (alakohteet). Haudasta noin 15 m itään olevan kasan halkaisija on noin 2 x 2 metriä ja haudasta noin 8 metriä koilliseen olevan kasan koko on noin 2 x 4 metriä. Tervahauta on merkitty maastokartalle.

Nurmioja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nurmiojan pohjoisrannalla olevan tervahaudan halkaisija on noin 14 metriä. Halssi on etelään kohti ojaa. Hauta on muhkean varvuston ja taajasti kasvavien nuorten kuusten peittämä.

Hautakangas 1-2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hautakankaan pohjoislaidalta, koilliseen laskevan rinteen tasaisemmalta kohdalta havaittiin useita kvartsi-iskoksia. Maaperä alueella on kivistä moreenia ja pieniltä osin hiekkaa. Hiljattain avohakatun alueen etelälaidassa kulkevan metsäautotien hiekkaiselta kohdalta havaittiin useita kvartsi-iskoksia, samoin tien ulkopuolelta metsänkäsittelyssä paljastuneilta alueilta. Kvartsi-iskokset levittäytyvät kohteella NW – SE suuntaisesti 35 metrin korkeuskäyrää mukaille, suuri osa iskoksista havaittiin korkeuskäyrän yläpuolelta. Kvartsi-iskoksia havaittiin noin 40 x 20 m kokoiselta alueelta. Vain pieni osa kvartsi-iskoksista poimittiin talteen. Rannansiirtymisen perusteella ajoitettu kohde ajoittunee varhaismetallikauteen.
Kvartsi-iskoskeskittymän koillispuolella on tervahauta (alakohde). Se on vahingoittunut metsätöissä, minkä seurauksena asuinpaikka-alueen koillisosassa on levinneenä paljon hiilimurskaa. Molemmat kohteet ovat saman muinaisjäännösrajauksen sisällä.

Hautakangas 3 (1000030232) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan noin 15 metrinen tervahauta, jonka päällä ja ympäristössä kasvaa sakea nuori sekametsä. Haudassa ei havaittu halssiaukkoa.

Hautakangas 4 (1000030235) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on pieni tervahauta, jonka halkaisija on noin 11 metriä ja jonka halssiaukko avautuu lounaaseen. Tervahaudan päällä kasvaa enimmäkseen nuorta lehtipuuta, ympäristö on nuorta havupuuvaltaista sekametsää.

Palo (1000030238) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Palo ja Hautakangas nimisten kangaskohoumien väliseltä lounaaseen avautuvalta kankaalta on löydetty asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia. Ensimmäiset kvartsit havaittiin moreeniin ja humuksen sekaisesta metsäkoneurasta. Suurin osa iskoksista tuli yhdestä koekuopasta (mj-rajauksen keskellä). Alueella havaituista kvartsi-iskoksista talletettiin inventoinnissa 2015 alle kolmannes. Rannansiirtymisen ja löytöjen perusteella varhaismetallikautiseksi ajoitetun asuinpaikan keskeinen löytöalue on kooltaan W – E suuntaisessa noin 40 x 15 m. Suurin osa löydöistä tuli 32,5 metrin korkeuskäyrän yläpuolelta. Maaperä alueella on vähähiekkaista rapautuneen liuskemaisen kiven täyteläistä moreenia.

Mäntylehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsikanankankaan ja Kiiminkijoen välissä maantien lounaispuolella on halkaisijaltaan noin 16 metriä oleva tervahauta. Sakean varpukasvillisuuden peittämän tervahaudan halssiaukko avautuu lounaaseen eli alarinteeseen. Tervahaudan itäpuolella on pohjois-eteläsuuntaisessa jonossa kolme hiilikasaa, joiden koot pohjoisesta lukien ovat: 4 x 3 m, 3 x 3 m, 3 x 4 m.

Hurunmylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Halkaisijaltaan noin 15 metrinen tervahauta sijaitsee mäntyvoittoisessa talousmetsässä, halssi on länteen kohti pientä notkelmaa. Metsää ei ole viime aikoina hakattu. Kankaan reunaa kulkeva polku kiertää haudan eteläpuolitse.

Nurmioja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsikanankankaan ja Myllykankaan välisen pienen kohouman itälaidalla on matala tervahauta, jonka halkaisija on noin 12 metriä ja jonka halssi on kohti idässä olevaa suota.

Hämeenkangas 1 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Hämeenjärven koillispuolella olevan Hämeenkankaan itälaidalla itään aukeavan suolahdelman pohjukassaon havaittu useita kvartsi-iskoksia 100 metrin matkalta pohjois-eteläsuuntaisen polun pinnalta hiekkamaasta. Asuinpaikan arvioitu laajuus perustuu löytöihin sekä alueen topografiaan. Todennäköisesti asuinpaikka on esitettyä laajempi, mutta ilmeisesti pesäkkeinen.

Hämeenkangas 2-3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hämeenkankaan koilliskulmalla, sen ja pohjosipuolisen Myllykankaan yhdistävän kannaksen alueella on metsätieltä ja kankaan reunasta tavattu rikkoutuneista maanpinnan kohdista kvartsi-iskoksia sekä koekuopista iskoksia, kvartsikaavin ja palanutta luuta sekä palaneita kiviä. Asuinpaikka-alue on havaintojen perusteella noin 300 metriä pitkä ja kolmisenkymmentä metriä leveä. Asuinpaikan puolimaissa on historiallisen ajan hiilihauta (Hämeenkangas 3, alakohteena). Asuinpaikasta noin 200 metriä etelään on toinen varhaismetallikautinen asuinpaikka.

Kiiminki Myllykangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kiimingin Myllykankaan itälaidalla on kaksi esihistorialliseksi tulkittavaa keittokuoppaa. Kuopat ovat halkaisijaltaan alle 1,5 m, syvyys noin 0,5 m. Toiseen kuoppaa tehdyssä koekuopassa on havaittu selvä kaksinkertainen podsolimaannos. Myllykangas on kivikkoista mäntykangasta, jolla kasvaa nuorta mäntymetsää. Mäellä on useita alle aarin kokoisia hiekanottokuoppia

Järvelä (1000030248) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nurmijärven pohjoislaidalla, etelään työntyvällä niemellä sijaitsee ja on sijainnut Järvelän talo. Pitäjänkartassa vuodelta 1846 talo on merkattu niemen länsilaitaan, kun nykyisin talo sijaitsee niemen itärannalla. Vanhan kartan mukaiselta paikalta on todettu uunin jäännös. Metsittyneen peltosaarekkaan länsilaidalla on halkaisijaltaan noin 3 metrin kokoinen ja vajaan metrin korkuinen kasvillisuuden peittämä uunin jäännös.
Järvelän talo ilmeisesti mainitaan ensimmäisen kerran 1750-luvulla. On mahdollista, että uunin jäännös liittyy tähän vanhaan 1700-luvun Järvelän talon paikkaan.

Kiiminki Myllykangas 2 (Löytöpaikat)
Varhaismetallikautinen; Myllykankaan laen itäosasta ja siitä itään laskevalta rinteeltä on havaittu kaksi kvartsi-iskosta. Koordinaatit osoittavat läntistä löytökohtaa, toinen löytökohta on tästä noin 25 metriä itään. Paikalle tehdyistä koekuopista ei vuonna 2015 löydetty muita merkkejä esihistoriallisesta asuinpaikasta. Kohdetta on kahden kvartsi-iskoksen perusteella inventoinnissa pidetty irtolöytöpaikkana, mutta samalla todettu iskosten voivan viitata asuinpaikkaa, mikä on syytä ottaa huomioon. Kohteesta lounaaseen on kaksi pyyntikuoppaa (Kiiminki Myllykankangas 1) ja etelään sijaitsee varhaismetallikautinen asuinpaikka (Hämeenkangas 2-3).

Jyljänkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Siikajoesta vajaat 3 km lounaaseen Koivistonnevan länsipuolisella männikköisellä moreenikankaalla. Röykkiöt ovat kankaan korkeimmalla kohdalla molemmin puolin ajouraa. Itäisempi on kooltaan noin 18 x 2 m. Sen koillispäässä on pyöreä röykkiö, halkaisijaltaan noin 4 m. Rakenteen kokonaispituus on noin 25 metriä ja korkeus enimmillään noin 50 cm. Tästä noin 35 m länteen on toinen pitkänomainen röykkiö, jonka päissä on keskiosaa korkeammat röykkiömäiset latomukset. Niistä lounaispäässä oleva on halkaisijaltaan noin 3 m, koillispään röykkiömäinen osa on edellisen kokoinen mutta matalampi. Tämän rakenteen kokonaispituus on noin 20 metriä. Vuonna 2015 inventoinnin mukaan alue on vastikään avohakattu, mutta rakenteet on otettu huomioon ja ne ovat ehjiä.

Jyljänkangas SW (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Siikajoesta runsaat 2,5 km lounaaseen Koivistonnevan lounaisreunassa kivikkoisella moreenikankaalla. Alueella on ainakin viisi vallimaista noin 8 -14 metriä pitkää ja 1,5 - 2 metriä leveää röykkiötä, joiden korkeus on puolisen metriä. Röykkiöissä on useita kuoppia ja latomusmaisia kohtia. Kuten korkeimmalla olevan kivivallin kaakkoispäässä oleva keskuskuopallinen pyöreä kiveys, halkaisija 3–4 m sekä toinen epämääräisempi röykkiö. Näistä itään on kaksi pientä kivikasaa. Valleissa erottuu myös muita kivikasoja tai kuoppia.

Jänespudas/Juusola (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Kuivaniemen kirkosta n. 37 km itäkoilliseen, Särki-järven itäpuolisella Kylmäkankaalla. Länteen laskevan rinteen yläosassa on soikeahko röykkiö (halkaisija n. 10 m, korkeus 80 cm). Sen eteläpuolella kivikossa on mahdollisia latomuksia (a). Tästä n. 200 m koilliseen on pohjoispään lakikivikossa kivikehä/-kuoppa, jonka halkaisija on n. 7 m.
Peruskartalla on kaksi muinaisjäännösmerkkiä, jotka ovat olleet olemassa jo 1980-luvulta alkaneiden tarkastusten aikana. Lidar-aineiston perusteella lounainen röykkiö lienee noin 20 m peruskarttamerkistä koilliseen, koillinen kehäröykkiö/kuoppa noin 25 m lounaaseen peruskartan osoittamasta.
Lidarin perusteella rakka-alueella on luoteen suunnalla muita isompikin rakkakuoppa/ kehäröykkiö (koordinaatit 7289510/449766).
Tarkastus 2022: Jänesputaan ja Juusolan röykkiöt ja rakkakuoppa olivat ennallaan. Lisäksi tarkastuksessa havaittiin kaksi mahdollista, aiemmin dokumentoimatonta röykkiötä peruskartalle merkityn pohjoisemman muinaisjäännösmerkin kohdalta. Mahdolliset röykkiöt dokumentoitiin uusina alakohteina. Lisäksi Lidar-aineistossa erottuvat ilmiöt alueen länsi- ja luoteisosissa tarkastettiin. Kaikki ilmiöt osoittautuivat moderneiksi kuopanteiksi, joista suurin osa lienee syntynyt maanoton seurauksena.

Pyhälahti, NE -ranta (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohteet, kivikautinen asuinpaikka ja maakuoppia, sijaitsevat Pyhälahden koillisrannalla. Paikalla on tavattu 1999 kvartsi-iskoksia (x = 7317 56, y = 4469 64, z = 257,5) ja tulen rapauttamia kiviä n. 50 m:n matkalla ajouralla sekä tästä luoteeseen (x = 7317 73, y = 4469 37, z = 257,5). Kohteen kaakkoispään kohdalla polun eteläpuolella on kaksi maakuoppaa (kuopat 1 -2). Toinen kuopista osoittautui vuonna 2006 keittokuopaksi, jonka hiilinäyte ajoittui 1975 +- 40 BP (Hela-1312). Kuoppien lähialueen koekuopituksessa 2006 löydettiin kvartsi-iskoksia. Kuopista 1-2 noin 30 metriä koilliseen on yksi kuoppa (kuoppa 5) ja noin 100 metriä luoteeseen on tieuran pohjoispuolella yksi kuoppa (3). Kuopan 3 kohdalla polulla ja tästä luoteeseen on asuinpaikkahavaintoja noin 100 metrin matkalta. Vuonna 2009 pienen saaren kohdalta, saaresta pohjoiseen paikannettu kuoppa (Kuoppa 4) sijaitsee runsaat 200 metriä kuopasta 3 luoteeseen. Kuopan 4 kaakkoispuolelta on kvartsihavaintoja (2016) ajouralta. Asuinpaikka jatkunee pesäkkeellisenä tänne saakka. Vuoden 2009 Muojärven inventoinnin havaintojen perusteella muinaisjäännösalue on varsin yhtenäinen.
Kohteen kaakkoisosassa kannaksen pohjoisreuna Pyhälammesta laskevan ojan pohjoispuolella on ollut myöhemmän ajan toiminta-aluetta. Vajaa 100 m itäkoillisen on Pyhälahden (Ristikankaan) raha-aarteen löytöpaikka (mj-rekisterin kohde 305 04 0029).
Kivikautistyyppisen rannassa olevan asuinpaikan yläpuolella mäen päällä on ainakin viisi maakuoppaa joiden yhteydestä on rautakauden lopulle ja/tai keskiaikaan ajoittuvia metallinilmaisinlöytöjä.

Paloniemi (1000030434) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Pyhälahden ja sen pohjoispuolisen Umpilammen välisellä harjanteella on ainakin viisi maakuoppaa, joiden läpimitta vaihtelee 2,5 - 4 metrin välillä, osa kuopista on soikeahkoja, osa pyöreitä. Alueelta on myös rautakauden lopulle tai keskiaikaan ajoittuvia metallinilmaisinlöytöjä syksyltä 2016 (KM 41781). Löytöhin kuuluu putkikirvea ja harppuuna (kohta 1) ja rautakirves (kohta 2). Lisäksi alueelta on kolme veistä, tulusrauta, mahdollinen padan sangan osa ja rautalevyä. Näiden tarkemmat löytöpaikat eivät ole tiedossa. Löydöt viittaavat asuinpaikkaan.
Pyhälahden rannassa on kivikautistyyppinen asuinpaikka, jonka alueella olevista kuopsita yksi on ajoitettu varhaismetallikaudelle (Pyhälahti NE-ranta, 305010096).
Näiden kahden kohteen välissä on vanha niittyalue, jolta on löydetty 1000-luvun lopulle ajoittuva raha-aarre (Pyhälahti Ristikangas 305010029). Niittyaluetta erottaa Paloniemen kohteesta jyrkkä rinne, sen sijaan selvää maastollista eroa lahden rannalla olevaan asuinpaikkaan ei ole.

Hautausmaa (1000030460) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hautausmaan koillisosassa, koillisesta portista hautausmaalle johtavan kävelytien varrella sijaitseva tervahauta on halkaisijaltaan vajaat 10 metriä. Ehjän tervahaudan halssi on koilliseen. Keskellä ja päällä kasvaa joitakin nuoria puita.

Kniivilä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kirkonkylässä sijaitsevan Kniivilän kotiseutumuseon alueella, Luovontien eteläpuolella museorakennusten koillispuolella olevan tervahudan halkaisija on noin 10 m. Tervahaudan halssi on luoteeseen. Päällä kasvaa joitakin varttuneita mäntyjä

Vaski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hailuodon itäosassa Santosessa Luovontien varrella sijaitsevan tervahaudan halkaisija on noin 7 m. Halssi suuntautuu etelään tielle ja se on leikkautunut tienteossa. Tien penkassa on hiilenpalasia tuhoutuneen halssin kohdalla.

Hannuksensuot (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hailuodon länsiosassa Marjaniemen majakasta n. 1,8-1,9 km kaakkoon Marjaniementien eteläpuolella suhteellisen korkeiden hiekkaharjanteiden päällä on neljä pyyntikuoppaa kahdessa ryhmässä. Puusto on mäntymetsää.
Vuonna 2012 paikalla havaittiin kolme pyyntikuoppaa, jotka ovat n. 2-2,5 m halkaisijoiltaan ja n. 0,7 m syviä. Yhtä kuoppaa pidettiin myös mahdollisena kellari- tai varastokuoppa, mutta sijaintinsa takia se arveltiin enemmin pyyntikuopaksi.
Vuoden 2016 inventoinnissa havaittiin yksi kuoppa lisää (pohjoisin kuoppa). Vuoden 2012 raportissa jäännökset on esitetty kahtena kohteena (Hannuksensuot I ja Hannuksensuot II).

Huikku (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Huikun alueelle on merkitty kalastusleiri vuoden 1845 pitäjänkarttaan sekä Kalmbergin karttaan (1856). Maastotarkastuksen yhteydessä Hailuodon ja Santosen itäosassa noin 600 m Luovontiestä pohjoiseen ja noin 400-500 metrin etäisyydellä merestä havaittiin 4 rakennuksen kellarikuopaksi tulkittavaa rakennetta:
1) Pohjois-eteläsuuntainen kuoppa, jonka ala 1,2 x 2 metriä ja syvyys 90 cm. Jyrkkäreunainen kuoppa on tulkittu kellarikuopaksi. Kuopan koillispuolella on pienenmpi kuopanne. Noin 8 metrin päässä koillisesssa on muinaisen rantavallin tai dyynin reuna.
2) Kuoppa, jonka ala noin 1,5 x 2 metriä ja syvyys 90 cm.
3) Rakennuksen pohja(?), jonka keskellä kellarikuopppa. Pohjan ala noin 3 x 4 metriä ja kuopan ala noin 1,5 x 1,5 metriä.
4) kuoppa, jonka ala noin 2 x 1,2 metriä ja syvyys 80 cm.

Hiidenniemi (1000030483) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Alunperin paikalla on ollut vuonna 1859 rakennettu tunnusmajakka eli pooki, joka on paloi 1925 salaman sytyttämänä.
Vuonna 1933 paikalle rakennettu korkea rautainen linjaloisto, joka muodosti parin kohteen 1000030486 kanssa. Loisto on myöhemmin purettu.
Hiidenniemessä rannansuuntaisesti kulkevan tien pohjoispuolella aivan tien reunassa on halkaisijaltaan 20 m kokoinen, 3,5-4 m leveä pyöreä maavalli. Vallin korkeus on koillisosasta 1 m ja muuten 50-70 cm. Vallimateriaali on hiekkaa ja seassa on kiviä. Vallin pohjoisosassa on 2 m leveä aukko, etelässä tienpuolella 3 m leveä ja itäpuolella 1 m leveä. Vallin keskellä on viisi neliönmuotoista betonilaattaa, jotka on asetettu 6 m x 6 m kokoiselle neliönmuotoiselle väli-ilmansuuntien mukaiselle alueelle. Neljä 1 m x 1 m kokoista laattaa on alueen kulmissa ja yksi 1,5 m x 1,5 m kokoinen laatta on neliön lounaissivulla. Laattojen korkeus on tällä hetkellä n. 30 cm maan pinnasta, mutta turvekerros on paksu. Betonilaatat liittyvät vuonna 1933 rakennettuun rautaloistoon: kulmissa olevat neljä betonikuutiota ovat tornin perustus (nurkkakivet), kun taas niiden keskellä oleva betonilaatta on loiston kaasuvarastokojun pohja. Itäpuolella 50 m etäisyydellä on kesämökki. Kasvillisuus on kuivaa mäntykangasta.

Iso-Tolpanjärvi 1-2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Järven koillisrannalla on tervahauta, jossa erotttuu kaksi sisäkkäistä kehää, suuremman halkaisija on noin 22 m ja pienemmän 17 m. Ulomman leveys on 1,5 m ja korkeus 30-60 cm. Sisemmän leveys on 1,5-2,5 m ja korkeus 50-80 cm. Haudan syvyys keskellä on noin 1,1 metriä. Haalssi on länteen kohti järveä. Sen pituus on 7 m, leveys enimmillään 3 m ja syvyys 1,8 m. Haudan vierellä on muutamia maakuoppia. Huuhtoutumiskerrosta ei koepistossa havaittu. Näistä yksi tervahaudasta 4 metriä luoteeseen. Soikeahkon kuopan halkaisija on noin 1,6 m ja syvyys 80 cm (alakohde 2 kuoppa).
Tervahaudasta länteen olevalla niemekkeellä on kivisröykkiö, jonka ala on noin 3,5 x 2,5 metriä ja korkeus 70 cm. (alakohde 3 röykkiö). Kyseessä todennäköisesti on tervapirtin kiuas (alakohde)
Vuoden 2012 inventoinnin kohteet Iso-Tolpanjärvi 1-3 katsottu yhdeksi.

Iso-Tolpanjärvi 4 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Järven rannalla nuoressa mäntymetsässä tasamaalla on pieniä kivikaojoa, joiden tarkempi luonne ei ole selvillä, arveltu jonkinlaisen rakennuspohjaksi

Karkuvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tieuran pohjoispuolella olevan tervahaudan halkaisija on 18 metriä ja syvyys keskellä 1,2 metriä. vallin leveys on 3-4 metriä ja korkeus ulkopuolelta on noin 70 cm. Ulkoreiunaa kiertää noin 60 cm leveä ja 30 cm syvä oja. Halssi on kohti kaakkoa, noin 1,2 m syvänä ja 2,5 m leveänä noin 6 metriä, jonka jälkeen muuttuu ojamaiseksi edelleen jatkuen jonkun metrin.

Värminkoski Lauri (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Liminganjoen pohjoispuolisella peltoaukealla noin 50 metriä joesta on maakivi, jonka päällä suhteellisen tasaisella pinnalla on ainakin kaksi kuppia, joiden halkaisija on 4 ja 5 cm ja syvyys noin 1,5 cm. Kiven mitat ovat 1,8 x 1,6 metriä ja korkeus noin 60 cm. Kupit ovat kiven länsiosassa, molemmissa näkyvät kairaamisjäljet. Sijainti pellolla lähellä vesistöä on yleensä kuppikiville tyypillinen.

Värminkoski a-d (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Liminganjoen pohjoispuolella on maa-ja keittokuoppia neljässä ryhmässä ainakin 22 kpl. Kohteen koordinaatit osoittavat vuoden 2000 inventoinnin aluetta D, jossa on ainakin 6 keittokuoppaa, joiden halkaisija on keskimäärin noin 1,5 metriä ja syyvyys puolisen metriä tai vähemmän. Vuonna 2000 tietojen mukaan kuoppia olisi 8. Alueella A on todettu 6 kuoppaa, joiden halkaisija on noin 4 metriä ja syvyys noin 50 - 100 cm. Kohdassa B on 3 kuoppaa, Halkaisijat 2 - 4 ja syvyys noin 50-70 cm. Alueella C on 2000 todettu 3 keittokuoppaa ja 3 maakuoppaa, joista useimpia ei paikannettu 2017 paikalla tehdyn äestyksen vuoksi. Äestys oli paljastanut asumiseen viittavan palaneiden kivien keskittymän. Vuonna 2017 kuopille on mitattu tarkka sijainti. Ks. alakohteet, joiden numerointi noudattaa 2017 kertomuksessa mainittua.
2023: Kohde sijaitsee mäntyvaltaista metsää kasvavassa kangasmaastossa, joka laskee loivasti koilliseen. Kankaalla on lähinnä korkeuskäyrien suuntaisia matalia hiekkaharjanteita, joiden väleissä on soistuneita painanteita. Maaperä harjanteilla on hiekkaa. Kivien määrä vaihtelee, mutta maaperä on enimmäkseen melko vähäkivistä. Harjanteet ovat ainakin osittain rantamuodostumia, jotka ovat syntyneet paikan ollessa meren rantavyöhykkeessä.
Inventoinnissa tarkastettiin ja paikannettiin nyt kolmen itäisimmän (A, B ja D) ryhmän kuopat. Kaikki vuonna 2017 dokumentoidut kuopat löytyivät ja ne olivat myös hyvin tunnistettavissa raportista. Ryhmässä d havaittiin yksi kuoppa (alakohde D7), jota ei ole mainittu vuoden 2017 raportissa. Se on kuitenkin mitoiltaan ja ulkonäöltään hyvin samanlainen kuin muutaman metrin päässä pohjoisessa olevat kaksi kuoppaa (alakohteet D1 ja D2). Kyseessä on todennäköisesti jo vuonna 2000 havaittu kuoppa, sillä silloin tässä ryhmässä on havaittu 8-9 kuoppaa.
Maasto läntisimmän kuopparyhmän C alueella on hakkuualueen muokkauksen vuoksi epätasaista ja lisäksi alueelle on noussut tiheää taimikkoa. Tätä aluetta ei tutkittu tarkemmin.

Urakkaneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Urakkanevan suoaluetta halkovan metsäautotien varrella, noin 3 km Säilynperän kylästä koilliseen. Matalahko tervahauta näkyy heikohkosti vinovalovarjosteessa, mutta maastossa rakenne on selvä. Tervahaudan halkaisija on noin 18 metriä ja sen ränni on itään. Tervahauta sijaitsee metsäautotien eteläpuolella. Tien pohjoispuolella on pieni niittyalue, joka näkyy myös vanhimmalla peruskartalla vuodelta 1955. On mahdollista, että tervahauta ja niitty liittyvät samaan toimintaan ja jossain alueella on todennäköisesti myös tervapirtin jäännökset.
2020: Pitäjänkartalle tälle alueella on merkitty Aikalan uudisasutus. Aikalan talo mainitaan myös uudistushakemistossa numerolla 27. On todennäköistä, että vanhalla peruskartalla vielä näkynyt niitty liittyi tähän asutukseen, ehkä tervahautakin. Tervahaudan ympärillä oli tehty avohakkuu, tervahauta oli merkitty maastoon näkyvästi.

Aikalanhauta (Kivirakenteet)
Historiallinen; Terva-hauta sijaitsee Urakkanevan suoalueella Säilynperän kylältä 3 km koilliseen, vuonna 2016 hiljan hakatulla metsäaukolla, jonka maanpintaa on myös käsitelty äestämällä. Itse tervahautaa ei ole äestetty. Tervahauta erottuu hyvin sekä vinovalovarjosteessa että maastossa. Haudan keskellä on iso männyn kanto. Puulla on ollut kaadettaessa ikää ainakin 50 vuotta. Tervahaudan ränni on kaakon suuntaan ja itse haudan halkaisija on 18 metriä.
Tervahaudasta 25 metriä luoteeseen on äestysalueella vaurioitunut kivikumpu, jossa on palaneita kiviä. Kummun halkaisija on noin kaksi metriä. Se saattaa hyvin olla tervapirtin kiuas. Maasto on äestysvakojen perusteella muutenkin kivistä, mutta muualla ei näy palaneen näköisiä kiviä. Tervahaudan ympärillä äestetty hiekkamaa on aivan hiilistä.
Tervahaudan koordinaatit: p= 7100298, i= 395376.
Röykkiön koordinaatit: p= 7100311, i= 395355.

Purnulahti 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Noin 15 m rannasta on lounas-koillissuuntainen rakennuksen pohja, josta on säilynyt noin 7, 5 x 5 m oleva maaperustus, osia maalattiasta sekä 2 melko kookasta kiuasta lounas- ja koillisnurkassa. Kiukaiden mitat ovat n. 2 x 2 m ja korkeus 0,5 – 0,6 m. Rakenteet ovat aluskasvillisuuden peittämiä, kiukaiden kohdalla on humuksen alla 5 – 15 cm:n kokoisia palaneita kiviä ja nokimaata. Kaksi tulisijaa viittaa siihen, ettei kyseessä ollut asuinrakennus (savutupa), vaan talvisin käytetty savottakämppä, vastaavia rakennusjäännöksiä on tiedossa, ja ne on ajoitettu lähinnä 1800-luvun puolelle.

Historiallinen; Paikalla on hiilihauta, jonka kuopan halkaisija on noin 2,5 - 3 metriä ja jota ympäröi noin metrin leyvyinen ja 30 cm korkea valli. Kuopan syvyys on puolisen metriä. Koepistossa valliin ja kuopan vierelle todettiin runsaasti hiiltä ja alkava huuhtoutumiskerrros. Kuopan viereltä todettiin sepän takoma naula. Tästä noin 130 metriä länsilounaaseen tavattiin yksittäinen kuonapala (alakohde).
Hiilihaudan sijaintia on siirretty 5 metriä länsiluoteeseen lidar 5p-aineiston perusteella (10.5.2024).

Pitääminmaa (1000030949) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka- ja löytöalue sijaitsee Pudasjärven ja Utajärven rajalla, Iso Olvasjärven pohjoisrannalla. Alueella on myös kivikautisia asumuspainanteita sekä maakuoppia.Metallinilmaisimella alueelta talteen otetut löydöt ovat mm. putkikirves, useita rautaveitsiä sekä yksittäisiä koruesineitä tai niiden katkelmia. Esineiden (KM 39817: 1- 41) löytöyhteydessä havaittiin myös rautakuonaa, palanutta luuta ja kvartsia. Kohteesta on yksi tarkastuskertomus, mutta kohde on rekisterissä jaettu Utajärven osaan (kohdat 1-2 ja 7) ja Pudasjärven osaan (alakohteet 3-6 ja 8), ks. Utajärvi Pitääminmaa 1000023379).
Kohta 1a: kohdassa on rautakuonakeskittymä, Aiemmin paikalta on talletettu kuonan lisäksi kvartsia/kvartsiesineitä ja rautapala/esineen katkelma (KM -:1-4). Kohta 1 b: kuonan löytökohta (-:5) on tiheässä taimikossa.Tämän lähellä noin kohdassa N 7220149 E 500300 (YKJ 7223171 / 3500473) on kuoppa. Siinä on huuhtoutumiskerros, mutta kuoppa voi olla luontainenkin.
Aiempia löytökohtia täydentäviä tarkastushavaintoja ovat kohdan 1a pohjoispuolella rinteen päällä kankaan reunalla olevat rakenteet. Näitä on ainakin kuusi (asumuspainanteita ja kuoppia, ks. alakohteet), lisäksi näistä parisataa metriä on ainakin kolme asumuspainannetta. Kivikautiset asuinpaikkahavainnot ulottuvat niemen kärjestä luoteisen asumuspainanteen luo ja tästä edelleen pohjoiseen aina Pudasjärven rajalle, missä vielä kohdalta 2 on kvartsia. Luoteisen asumuspainanteen ja kohdan 2 välillä äestysurissa oli harvakseltaan muutamia palaneita kiviä ja kvartseja (mm. YKJ 7223340 / 3500511, 7223332 / 3500498 ja7223265 / 3500518). Kokonaisuudessaan alue muodostaa laajan kivikautisen asuinpaikan.
Kohta 2: Tarkennetut koordinaatit ovat N 7220350 E 500322 (YKJ 7223372 / 3500494). Kuntien rajaa kulkevalta polkutieltä on rautanaulojen, -katkelmien ja -palasten lisäksi myös kvartsikaavin (KM-:6-17). Tästä noin 10 m itään on ollut myös kuonaa. Alueella erottuu palaneita kiviä.
Kohta 7: Tarkennettu sijainti on noin N 7220261 E 500246 (YKJ 7223283 / 3500419). Putkikirveen (KM-:43) löytökohta sijaitsee lounaaseen laskevan rinteen alapuolisella tasanteella nuoressa, jo useamman metrin korkuisessa mäntytaimikossa.
Pääosin kivikautisen asuinpaikka-alueen eteläosaan keskittyvä rautakuona, jota tavattiin myös niemekkeen eteläkärjessä olevien kuoppien luota sekä alueen satunnaisesti pohjoisosasta (kohta 2), osoittaa alueella olleen myös myöhempää toimintaa. Periaatteessa varsin varhainenkaan raudanvalmistus ei ole poissuljettua, mihin kohdan 7 putkikirves voisi viitata. Kohdan kvartsikaavin osoittaa asuinpaikan jatkuvan kauas kankaan laelle, joskin keskeisin alue näyttää olevan selvästi etelämpänä rakenteiden luona. Ainakin luoteista painannetta on pidettävä kivikautisena.
Itäisimpien kolmen asumuspainanteen läheisyydestä on yksittäinen liesihavainto 7223297 / 3500783 ja lounaispuolelta alemmalta maastonkohdalta maakuoppa 4.

Emäkangas N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on yksittäinen asumuspainanne, jonka ala on noin 8 x 7-8 metriä ja syvyys puolisen metriä. Koekuopassa palanutta kiveä, ei voimakasta likaantimista, paksu huuhtoutumiskerros. Painanteen läheisyyteen tehdyissä koekuopissa ei todettu asuinpaikkaan viittaavia löytöjä.

Piittakangas SW (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka keskuskuopan halkaisija on noin 6 metriä ja kokonaishalkaisija noin 10-12 m, keskuskuopan syvyys noin 1-1,2 m, halssi alarinteeseen kaakkoon.

Käppäläisenmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vihannin Alpuan Käppäläisenmäellä on ainakin kahdeksan pyyntikuopaksi tulkittavaa maakuoppaa noin 300 metrin matkalla jokseenkin itä-länsisuuntaisessa rivissä. Kuoppien halkaisija on noin 3 - 5 metriä ja syvyys noin 40-60 cm. Lisäksi alueella on yksi kuoppa (alakohde 9), joka ilmeisesti on kuoppamiilun eli hiilihaudan jäännös. Se on merkitty maastokartalle tervahautana.

Alpuankangas (Maarakenteet)
Historiallinen; Vihannin Alpuankankaan itäpäässä, sen eteläreunalla on yksittäinen maakuoppa, jonka halkaisija on noin 2,5 metriä ja syvyys noin 60 cm. kuopan ympärillä on heikko valli. Kyseessä on joko pyyntikuoppa tai hiilihauta. Maannoksen perusteella kuoppa on historialliselta ajalta. Alpuankankaan laella, kankaan itäpäässä kuopan lähialueella on runsaasti myöhäisiä matalia maa-aineksen ottokaivantoja noin 300 metrin matkalla.

Ojantaus (1000031200) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Sorosenjärven länsipuolisen asutus- ja viljelyalueen länsipuolisen kankaan kaakkoon pistävän harjanteen alarinteessä, satakunta metriä Onnelan talosta lounaaseen, olevassa luonnonkivikossa on puolentusinaa kivikkokuoppaa noin 20 metrin matkalla. Kuoppien muoto, ala ja syvyys vaihtelevat jonkin verran. Läpimittaa kuopilla on 1-3 metriä ja syvyyttä puolisen metriä tai hieman enemmän, osa kuopista on soikeahkoja.

Röhölä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Raudaskylän itäosassa, Röhölä -nimisellä, tasaisesta ja soistuneesta, nykyisin ojituksella kuivatusta alueesta kohoavalla pienellä kalliokohoumalla sijaitseva kivilatomus, todennäköinen kiuas. Latomus on halkaisijaltaan noin 3 metriä ja 50-60 cm korkea. Sen päällä kasvaa tukeva mänty, halkaisijaltaan runsaat 30 cm. Kymmenkunta metriä latomuksen luoteispuolella on sammaloitunutta kalliopaljastumaa, joka vielä 1950-luvulla on ollut osin paljaana. Paikalla on aikoinaan havaittu runsaasti kirjoituksia sekä vuosilukuja, ilmeisesti 1800-luvulta. Paikalla ei saadun muistitiedon mukaan ole ollut rakennusta. Kiukaalla voi olla yhteys alueen ympäristössä oleviin tervahautoihin tai muistitietoihin, jolloin karjaa pidettiin etäniityillä. Alue on Urakkanevan alueelle suunnitellun tuulivoimapuiston yhden voimalan lähialueella.
Pitäjänkartalle tälle alueella on merkitty Teiriniemi-niminen talo nro 31. Talo mainitaan myös uudistushakemistossa. Röhölästä tunnettu kiuas ja paikantamattomat kalliohakkaukset liittyvät tähän asutukseen.

Kallio-ojankorpi (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Paikalla on halkaisijaltaan noin 4-4,5 metriä olevat ja 60 cm syvä suppilomainen rakkakuoppa, jonka alarinteen puolella on heikkoa vallia. Tästä noin 15 metriä pohjoiskoilliseen on kaksi epämääräisempää kuoppaa, joiden halkaisija on noin 2 - 2,5 metriä ja syvyys 30-40 cm.
A.H. Snellman mainitsee (SMYA IX, s. 106) Kallio-ojankorvessa olevan kivellä "valvatuita hautoja". Snellmanin kuvaus ei aivan vastaa 2017 tavattuja kuoppia, joten kuoppia voi olla enemmänkin.

Heinijärvenselkä (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Paikalla on halkaisijaltaan noin 3-3,5 metriä olava ja noin 80 cm syvä kivikkokuoppa, alarinteen puolella idässä on hieman vallia. Kuopan keskus on noin 4-5 metriä polusta itää ja kuopassa kasvaa kuusi.
A.H. Snellman mainitsee (SMYA IX, s. 106) Kiimingin Heinijärvenselällä olevan kuopan, joka on syvempi kuin Kallio-ojankorvessa näkemänsä.

Kivimäenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Yksittäinen tervahautarakenne loivasti luoteeseen laskevan hiekkakankaan yläosassa, Ison Lamujärven etelärannasta vajaan 2 km päässä, noin 20 m pohjoiseen johtavan metsätien länsipuolella. Hyvin säilynyt tervahauta on noin 12 m halkaisijaltaan ja sen juoksutuskanava suuntautuu laskevan rinteen suuntaan kohti luodetta. Haudan ympäristö on sen rakentamisen yhteydessä kuopitettu, mutta varsinaisia ulkopuolisia rakenteita ei havaittu tarkastuksessa keväällä 2017.

Peurakaarat V (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Peurakaarat sijaitsee Siikajoen (ent. Paavolan, sittemmin Ruukin) kunnassa, Raaheen johtavan valtatien 8 eteläpuolella. Revonnevan pohjoisreunalla olevilla pitkänomaisilla kapeilla hiekkakaarroilla, joita kapeat suokaistaleet erottavat toisistaan, on useita kivikautisia/esihistoriallisia asuinpaikkoja ja muinaisjäännösrakenteita.
Kohde on ollut ennen vuotta 2017 yhtenä kokonaisuutena (Peurakaarat) muinaisjäännösrekisterissä, mutta on alun perin käsitelty neljänä erillisenä kohteena alueen laajuuden takia.
Vuoden 1999 tarkastuksen pohjalta tehdyn yleiskuvauksen mukaan Lumijoen rajasta noin 1 km lounaaseen olevalla VI Peurakaaralla on 3–4 mahdollista asumuspainannetta ja yksi maakuoppa, Lumijoen rajasta noin 350 m lounaaseen olevalla V Peurakaaralla on 4–5 mahdollista asumuspainannetta ja Lumijoen rajasta noin 400 m lounaaseen olevalla VIII Peurakaaralla on yksi mahdollinen pyöreä asumuspainanne.
Vuoden 1999 havaintojen perusteella V (viidennen) kaaran koillispäästä noin 200m lounaaseen sijaitsee useita hiekkaan kaivettuja esihistoriallisia asumuspainanteita, joiden havaintoja vaikeutti illan hämärtyminen. Jäännösten mitoiksi hyvin alustavan mittauksen perusteella saatiin:
3. halk. n . 5 m +valli 2- 3m 1 0,2- 0,3m; pyöreä
4. 7 x 4 x 0,4 m; allasmainen
5. ?
Jäännösten keskinäisiä etäisyyksiä: 1 -2. 100m, 2-3. 30m, 3-4. 10m
Havainto-olosuhteiden heikkouden vuoksi jäännösten jatkuminen edelleen painanteen n:o 4 lounaispuolella jäi epävarmaksi. Jäännöksen n:o 1 vallista voitiin havaita ainakin päällimmäinen podsoli.
2010-luvun Lidar-aineiston perusteella Peurakaarat V-kohteessa painanteita ym. jäännöksiä voi arvioida olevan noin 250 m matkalla, ja kohteen aluerajaus on muodostettu 2017. Vuoden 1999 tarkastuksen havaintojen sitominen tähän aineistoon ei ole yksiselitteistä ja kohteen tarkastus on tarpeen.

Peurakaarat VIII (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Peurakaarat sijaitsee Siikajoen (ent. Paavolan, sittemmin Ruukin) kunnassa, Raaheen johtavan valtatien 8 eteläpuolella. Revonnevan pohjoisreunalla olevilla pitkänomaisilla kapeilla hiekkakaarroilla, joita kapeat suokaistaleet erottavat toisistaan, on useita kivikautisia/esihistoriallisia asuinpaikkoja ja muinaisjäännösrakenteita.
Kohde on ollut ennen vuotta 2017 yhtenä kokonaisuutena (Peurakaarat) muinaisjäännösrekisterissä, mutta on alun perin käsitelty neljänä erillisenä kohteena alueen laajuuden takia.
Vuoden 1999 tarkastuksen pohjalta tehdyn yleiskuvauksen mukaan Lumijoen rajasta noin 1 km lounaaseen olevalla VI Peurakaaralla on 3–4 mahdollista asumuspainannetta ja yksi maakuoppa, Lumijoen rajasta noin 350 m lounaaseen olevalla V Peurakaaralla on 4–5 mahdollista asumuspainannetta ja Lumijoen rajasta noin 400 m lounaaseen olevalla VIII Peurakaaralla on yksi mahdollinen pyöreä asumuspainanne.
Vuoden 1999 tarkastuksen kuvauksen mukaan kahdeksatta (VIII) kaaraa pitkin kulkevalla polulla, noin 400-500m polun pohjois/koillispäästä on kaunis laakea, valkoisen poronjäkälän peittämä ja vallin ympäröimä pyöreä asumuspainanne. Jäännöksen koko
on 6 x 4,3 x 0,3-0,5 m (syvyys vallin päältä mitattuna) ja vallin leveys 2-3m. Sen itäreunan
vallista voitiin kairata kaksoispodsoli, keskellä jäännettä oli karikkeen alla sekoittunutta /likaista huuhtoutumaa.
Lidar-aineiston perusteella tehdyn arvion perustella asumuspainanteen sijainti poikkeaa tarkastuksen kartalla esitetystä (ennemmin kaara VII). Samalla kaaralla on noin 270- m lounaaseen pari mahdollista painanetta (Lidar-aineisto). Tästä noin 320 m luoteeseen on karalla X (10) Lidar-aienistossa anomalioita, jotka voivat osoittaa asumuspainanteita noin lähes 400 m matkalla tai jotakin myöhempää maankäyttöä (havaintoja myös 1999)
Edellyttää uutta tarkastusta.

Peurakaarat IX (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Peurakaarat sijaitsee Siikajoen (ent. Paavolan, sittemmin Ruukin) kunnassa, Raaheen johtavan valtatien 8 eteläpuolella. Revonnevan pohjoisreunalla olevilla pitkänomaisilla kapeilla hiekkakaarroilla, joita kapeat suokaistaleet erottavat toisistaan, on useita kivikautisia/esihistoriallisia asuinpaikkoja ja muinaisjäännösrakenteita.
Kohde on ollut ennen vuotta 2017 yhtenä kokonaisuutena (Peurakaarat) muinaisjäännösrekisterissä, mutta on alun perin käsitelty neljänä erillisenä kohteena alueen laajuuden takia.
Ajoitukseltaan ja luonteelta epäselvä kohde Peurakaarat IX sijaitsee noin 200 m itäkaakkoon valtatie 8:sta, ja noin 250 m luoteeseen kaaran lounaispäästä. Kaaraa pitkin kulkeva polku sivuaa kaaran "halkaisevaa" kuopannetta n:o 1. Kuopanteen halkaisija on 2-3m, syvyys 1m. Kuoppaa ympäröivät reunat 1 vallit ovat huomattavasti matalammat kaaran reunojen puolella - ehkä eroosion vuoksi. Vallin podsoliprofiili oli epäselvä ja pohjalta maaperänäyte oli sekoittunutta maata. Tämän perusteella kuoppa olisi korkeintaan joitakin vuosisatoja vanha, tai sitten alkuperäistä jäännöstä on kaiveltu 1 eroosion pahoin kuluttama. Kasvillisuus on kuopan alueella heikosti kehittynyttä ja näin maanpintaa heikosti sitovaa.
Kyseisen jäännöksen n:o 1 molemmin puolin; noin parikymmentä metriä sekä länteen (n:o 2) että itään (n:o 3) on kapeat kuopanteet Kyseiset kuopat sijaitsevat kaaran alla suon reunassa.
Kuoppa n:o 3 oli laajuudeltaan noin 2m x 1m, ja sen pohjalla oli noen/hiilensekaista huuhtoutumaa.
Kuopasta n:o 1 noin 50m itään on kuopanne n:o 4, ilmeisen tuore maaperän tarkistuskuopanne ja tästä edelleen n. 50 m kaaraa pitkin itään on kuopanne n:o 5, jonka halkaisija on noin 2m ja syvyys noin 0,4m. Kasvillisuuden ja maatumisasteen perusteella jäänne vaikutti kuoppaa n:o 4 vanhemmalta , vaikka reunasta ei kaksoispodsolia löytynytkään. Näytti kuitenkin siltä, ettei kuopan reunoilla ollut varsinaista vallia. Oliko kuopasta lapioitu maa heitelty kauemmas alas kaaran reunaan?
Edellä mainittujen kuoppien luonne jäi epämääräiseksi. Jäänteet 3 ja 4 eivät sijaintinsa perusteella sovi pyyntikuopaksi. Jos kuoppajäännös 1 on kuoppa-asumuksen pohja, sopisivat
jäännökset 3 ja 4 varastokuopiksi tai ehkä asumuksen rakentamiseen liittyviksi maanottokuopiksi.
Lidar-aineistossa tämä kohde / alue on epäselvä. Edellyttää tarkastusta.

Navettakangas Onkamonoja (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka keskusosan halkaisija on noin 12 metriä. Valleineen haugan läpimitta on lähes 20 metriä. Halssi on kohti kaakkoa. Haudasta noin 20 metriä luoteeseen on tervapirtin kiukaan jäännös. Kivikasan ala on noin 2,5 x 2,5 metriä ja korkeus noin 70-80 cm. Kiukaaseen liittyy hieman epämääräinen multapenkka, jonka perusteella rakennuksen ala olisi noin 4,5-5 x 4,5-5 metriä. Haudasta etelälounaaseen suon reunassa on halkaisijaltaan noin 1,5 metrinen kuoppa, jolla on syvyyttä noin 60-70 cm. Kyseessä voi olla "kaivokuoppa". Lisäksi haudan ympärillä oli useita kooltaan ja muodoltaan vaihtelevia kaivantoja. niistä on ilmeisesti otettu maata hautaa varten, etenkin haudan alarinteen puoleinen valli vaikutti ennemminkin rakennetulta kuin luontaiseen rinteeseen tehdyltä.

Retuperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kestilän keskustasta noin 900 m kaakkoon Siikajoen pohjoisrannalla kulkevan mökkitien varrella rantatörmän päällä. Noin 15 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, jonka halssi suuntautuu joelle. Haudan ympärillä ja päällä kasvaa tiheästi puustoa.

Maksinharju länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kestilän keskustasta luoteeseen, laajan Maksinharjun länsireunalla metsätien varrella. Tervahauta on merkitty peruskartalle. Se sijoittuu Kestilän keskustan osayleiskaavan rajan tuntumaan. Kyseessä on noin halkaisijaltaan 18 metrinen tervahauta, jonka valli on n. 1,5 m korkea. Halssi suuntautuu lounaaseen. Haudan päällä kasvaa nuorta lehtipuustoa

Kukkonen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nykyään Oulunsalon kotiseutumuseona toimivan Kukkosen tilan pihapiirissä on maatunut rakennusraunio, jonka ala on noin 6 x 6 metriä. Raunio vaikuttaa kiukaallisen rakennuksen jäännökseltä. Sen sijoittuminen pihapiirissä viittaa siihen, että kyse on paikalla olevia talon alkuperäisiä rakennuksia vanhemmasta rakennuksesta. Kukkosen tilan historia juontuu viimeistään 1600-luvulle. Nykyiset talon rakennukset ovat 1800-luvulta, päärakennus osin mahdollisesti jo 1800-luvun alusta. Vaikka pihapiiri onkin pitkälti säilynyt samanlaisena kuin talon ollessa asuinkäytössä, on talon alkuperäinen käyttötarkoitus muuttunut. Välittömästi Kukkosen länsipuolella oleva Jääskön (ent. Kanniaisen) talo on edelleen asumiskäytössä. Mainitut tilat on erotettu kantatilasta 1690-luvulla, joten myös Jääskön tilan alue on potentiaalista muinaisjäännöstä.

Ollinkangas (1000031558) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin 3 kilometriä Yli-Iin koillispuolella, Siuruanjoesta noin 800 metriä itään. Tannilantie kulkee kohteen länsipuolella noin 250 metrin päässä. Alue on hiekkamoreenipohjaista kuivahkoa kangasta. Vuonna 2017 inventoitaessa Fingrid Oyj:n suunniteltuja sähköaseman paikkoja Ollilankankaalta löytyi matala, alle puoli metriä syvä, painanne, jonka pituus on noin 7 metriä ja leveys noin 4 metriä. Painannetta ympäröivät 1-2 metriä leveät matalat vallit. Painanteeseen tehdyistä neljästä koepistosta ei tullut löytöjä. Painanteessa on kuitenkin noin 15 cm paksu huuhtoutumiskerros, jonka perusteella sillä on ikää vähintään muutamia satoja vuosia. Painanne sijaitsee myöhäiskivikautisella rannankorkeudella, noin 55 m mpy. Yli-Iin alueelta tunnetaan useita asumuspainannekohteita, jotka sijoittuvat samoille korkeuksille, joten on perusteltua olettaa kyseessä olevan asumuspainanteen. Ikä ja luonne selviävät kuitenkin vain koekaivauksella.

Seluskanoja (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Mäen korkeimmalla kohdalla on kuoppa, jonka ala on noin 2,5 x 4 metriäja syvyys noin 1 metri, ympärillä on vallit. Kohteen tarkempaa luonnetta tai ajoitusta ei tunneta.

Peräkangas (1000031595) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohteeseen kuuluu ainakin viisi asumuspainannetta, jotka ovat noin 60 metrin matkalla, hieman 60 metrin korkeuskäyrän yläpuolella. Kaks painannetta, isompi ja pienempi ovat vierekkäin. Pienemmän painanteen halkaisija on noin 6 metriä ja isomman noin 12, se on muodoltaan hieman soikea. Muut painanteet ovat yksittäin. Painanteiden halkaisija on noin 8-12 metriä, niissä on matalat vallit. Vuoden 2017 inventoinnin raportointivaiheessa havaittiin vielä mahdollisia asumuspainanteita edellä mainittujen länsipuolella. Kyseessä näyttäisi olevan vierekkäiset painanteet kahdessa eri kohdassa. Ne on lisätty alakohteisiin
2022: Kohde merkittiin maastoon hakkuita varten, samassa yhteydessä asumuspainanteiden koot ja sijainnit tarkistettiin ks. alakohteet. Tarkastuksen aikana ei havaittu liradissa erottuvia asumuspainanteita, jotka on merkitty alakohteeksi Mahdollisia asumuspainanteita. Alue on voimakkaasti ojitettu.

Saukkokoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 3 km Yli-Iin kirkosta koilliseen, Siuruanjoen Saukkokosken itärannalla, noin 50 metriä joesta. Mäntykankaalla, jokeen päin viettävässä rinteessä, on pieni tervahauta, halkaisija noin 4 metriä reunavallin päältä, keskellä oleva kuoppa halkaisijaltaan noin 1,5 metriä. Länteen, alarinteeseen, johtaa noin 6 metriä pitkä rännikaivanto.

Polviniitty (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Yli-Iin ja Kiimingin välisen tien länsipuolella, Onkamonselän pohjoispuolella. Paikalla on havaittu kaksi painannetta ja kvartsia kevyesti äestetyllä hiekkakankaalla pienen mäen pohjois- ja koillislaidalla sekä koillisella rinteellä. Maasto on hieman kivikkoista.

Haapaoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Yli-Iin ja Kiimingin välisen tien länsipuolella, Onkamonselän pohjoispuolella ja Haapajärviltä laskevan Haapaojan itäpuolella olevalla pienellä kumpareella. Maasto on ehjää mäntykangasta, ja kumpareen laen reunoilla on vanhaa rantakivikkoa. Paikalla on havaittu iso asumuspainanne, jonka vieressä on kaksi pienempää painannetta. Ison asumuspainanteen länsipäässä on ilmeisesti resentti, pieni kuoppa. Kohde muistuttaa kokonaisuutena jonkin verran pientä jätinkirkkoa.
2024: Kohteen aluerajausta on laajennettu lidar 5p-aineiston perusteella, sillä lidarin perusteella osa rakenteista oli muinaisjäännösalueen ulkopuolella.

Karhuoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Yli-Iin ja Kiimingin välisestä tiestä 5 km itään; Martimojoentien itäpuolella, kumpareen itälaidalla. Asuinpaikan itäpuolella on pieni Karhuoja. Kivikkoisen rinteen alaosassa on hiekkainen terassi, jolla on matalaa myllerrystä, kenties pientä hiekanottoa tms. Näistä kaivannoista löytyi runsaasti keramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta. LiDARissa näkyvät ilmiöt lienevät juuri näitä maaston myllerryksiä. Mahdollisesti paikalla on ollut asumuspainanteita, jotka maaperän äestys on myllertänyt tunnistamattomiksi. Nyt paikalla kasvaa mäntytaimikkoa.

Kallioselkä länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiimingistä 13 km koilliseen, Martimojoen itäpuolella olevan Kallioselän harjanteen länsireunalla, vähän yli 150 m itään joesta. Asumuspainanteet sijaitsevat matalalla hiekkatasangolla, joka on kevyesti äestetty ja kasvaa nyt 3-vuotista männyntainta. Paikalla näkyy kvartseja äestysvaoissa, lähinnä painanteissa. Asuinpaikka on äestyksestä huolimatta todella hyvin säilynyt. Paikalla on havaittu 13 asumuspainannetta ja lisäksi kvartsia hieman ylemmällä tasolla (erilliskohde).

Lautankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koitelinkoskentien varrella, tien itäpuolella Lautankankaalla, pienen Lauttalammen pohjoispuolella. Paikalla on selkeäpiirteinen asumuspainanne aukeassa kangasmetsässä muutama metri Lauttalampeen ja kankaaseen rajautuvan suon yläpuolella. Painanteesta 80 m länsilounaaseen löydettiin kvartsi-iskos traktoriurasta laakson toiselta reunalta.

Kaukaoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee entisen Ylikiimingin alueella, Isokankaan pohjoispuolella, Kaukaojan eteläpuolisen suoalueen reunalla, koilliseen/itään suuntautuvalla kankaan matalalla niemekkeellä. Paikka on ehjää mäntykangasta. Kohteella on havaittu 36 asumuspainannetta ja se on yksi alueen laajimpia asumuspainannekokonaisuuksia.

Kaukaojansärkkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Isokankaan koillissivulla kapealla särkällä, varsinaisen kankaan ja Kaukaojan kivikautisen asumuspainannekohteen välissä. Kaukaoja on pieni oja/joki kohteen koillispuolisella suoalueella. Paikalla on yksi halkaisijaltaan 6 metriä oleva asumuspainanne ehjällä mäntykankaalla.

Huoseusniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Oulujoen eteläisellä törmällä, Pyhäkosken voimalaitoksesta ylös noin 10 km. Paikalla on tuplapainanne lähellä törmän reunaa, pienen ojan länsipuolella. Ojan itäpuolella näkyy LiDARissa jotain anomalioita, mutta niitä ei havaittu maastossa, joka on sillä puolella möykkyistä vatukkoa. Painanteiden koot ovat noin 8 x 6 metriä.

Vasankangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vasankankaan mäellä Pikkaralassa, Oulujoen länsipuolella. Paikalla on ainakin viisi kuoppajäännettä ehjässä kangasmetsässä. Kuopat näyttävät hieman pyyntikuopilta, mutta sijainti ei ole tyypillinen. Ne voisivat myös olla ns. keittokuoppia, jollaisia on tutkittu kaivauksin mm. läheisellä Hangaskankaalla. Kuoppien koko on noin 2-3 metriä.
2024: Kohteen tarkastuksen aikana havaittiin, että kaksi eteläisintä kuoppaa koordinaateissa 72000092/441602 ja 7200124/441601 ovat moderneja. Muinaisjäännökseksi todetut rakenteet sijoittuvat siis kokonaan Vasankankaan korkeimmalle laelle. Alueella on painanteita ja muotoiltua rakkaa. Laella sijaitsee ainakin viisi kuoppaa, joiden ympäristössä on myös nuorempia kaivujälkiä. Kohteen aluerajausta on pienennetty, nyt se kattaa ainoastaan kankaan korkeimman laen.

Myllytie (1000031629) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Tyrnävän Ojanvarresta Kukkolanvaaran kautta kulkevan Myllytien eteläpuolella kankaalla. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 6 metriä, se on syvähkö ja selvä rakenne. Hauta sijaitsee nuoressa männikössä harjanteella. Siihen tehdyssä koepistossa oli runsaasti hiiltä ja sekoittunut maannos.

Vuovakangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ängeslevänjoen itärannalla meanderoivan joen varrella. Paikalla on havaittu kahdella rinnakkaisella itä-länsi-suuntaisella harjanteella asumuspainanteita ja niiden välitse kulkevan metsätien pinnalla kvartsia. Kohde on teitä lukuunottamatta ehjää mäntykangasta. Asumuspainanteita on kohteella ainakin viisi kappaletta.

Vuovakangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Ängesleväjoen itäpuolisella kankaalla, Isolle Sarvikankaalle johtavan metsäautotien pohjoispuolella, harjanteella.

Vuovakangas lounas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ängesleväjoen etelärannan törmällä lähellä Niittykoskea, joka on asuinpaikan edustalla alhaalla rotkossa. Ehjää, hienoa mäntykangasta. Paikalla on kolmihuoneinen rivitalopainanne, joka on yhteispituudeltaan 17 m, tuplapainanne ja yksi erillinen painanne. Kohde on kaikkiaan varsin edustava ja hieno.

Peurapirtinkangas NW 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ängeslevänjoen itäpuolella, Peuranpirtinkankaan länsilaidalla, pienen metsäautotien kohdalla. Asuinpaikka Peurapirtinkangas NW 1 on kohteen pohjoispuolella pari metriä alemmalla korkeustasolla. Paikalla on havaittu yksi asumuspainanne ja lisäksi kvartsia metsätien pinnalla noin 60 metrin matkalla. Painanne on tien länsipuolella.

Härmänhalmemaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ängeslevänjoen itäpuolisella suoalueella, aivan turvetuotantoalueen viereisellä suosta nousevalla mäellä, jonka nimi on Härmänhalmemaa. Paikalla on todettu LiDAR-havaintojen ja maastotarkastuksen perusteella 14 asumuspainannetta hieman kivikkoisella ja ehjällä mäntykankaalla. Osa asumuspainanteista on varsin suuria, halkaisijaltaan jopa 12-metrisiä suurtaloja.

Ritoneva 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Temmesjoen ja Tyrnävänjoen välisellä suoalueella, Ritomaa-nimisellä kankaalla, Ritonevan pohjoislaidalla. Paikalla on havaittu kaksi asumuspainannetta hieman kivikkoisella mäntykankaalla, kukkulan lakialueen reunalla.

Ritoneva 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Temmesjoen ja Tyrnävänjoen välisellä suoalueella, Ritomaa-nimisellä kankaalla Ritonevan pohjoisrannalla. Paikalla on mäntytaimikossa matala mutta selvä asumuspainanne loivalla rinteellä. Painanteen mitat ovat noin 6 x 8 m.

Haarakangas 1 (1000031640) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Temmesjoen ja Tyrnävänjoen välisellä suoalueella, Haarakankaan luoteisreunalla. Alue on laajasti metsä-äestetty, maaperä on hienoa hiekkaa. Äestyksessä on laajalla alueella kvartsi-iskoksia, minkä lisäksi paikalla on havaittu viisi asumuspainannetta.
Vuonna 2020 äestysurasta löytyi rombinmuotoinen nuija tai reikäkivi (alakohteena). Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 16676.

Haarakangas 2 (1000031641) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asunpaikka sijaitsee Temmesjoen ja Tyrnävänjoen välisellä suoalueella, Haarakankaan keskiosissa mäntykankaalla. Paikalla on nuoressa mäntytaimikossa muinaisrantatörmän päällä matalia painanteita, joista kolme on tulkittu mahdolliseksi asumuspainanteeksi.

Niilonräme 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee lähellä Limingan ja Lumijoen rajaa, Hirvinevan alueella. Asuinpaikka on pitkällä kaakko-luode -suuntaisella harjanteella, ehjässä mäntykangasmaastossa. Paikalla on havaittu useita asumuspainanteita, joukossa kolme hyvin pitkää talopainannetta, jotka todennäköisesti ovat useampihuoneisia rivitaloja. Painanteet erottuvat maastossa varsin selkeästi.

Härkinräme (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Härkinrämeen suoalueen lounaisreunalla kivisellä mäellä, jossa kasvaa nuorta mäntytaimikkoa. Vaikuttaa siltä, että kiviä on raivattu asumusten tekoa varten. Paikalla on yksi erillinen ja kaksi rinnakkain olevaa painannetta. Asuinpaikka olisi syytä varmistaa koepistoin, mutta pinnalta katsoen painanteet näyttävät selviltä.
Vuoden 2022 inventoinnissa kohteen todettiin olevan ennallaan. Kunkin painanteen pohjalta otettiin kairalla näyte – alakohteidenteiden 2 ja 3 näytteistä havaittiin selkeää likamaata, mikä vahvistaa tulkintaa asumuspainanteista. Alakohteen 1 näytteen huuhtoutumiskerroksen alainen kerros oli lähempänä tavanomaista podsolimaannoksen rikastumiskerrosta, mutta alakohde on muuten painanteista muodoltaan selkein.

Järvelä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Järvelänjärven länsipuolella heti tien pohjoispuolella, on noin 6,5 halkaisijaltaan oleva tervahauta, ränni pohjoiseen. Haudan päällä kasvaa joitakin vanhoja puita, pintakasvillisuus on rehevää, mm. saniaista. Vieressä on tervahautaan liittyviä kuoppia.

Myllykangas (1000031896) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Raahen Saarelanperällä, Pattijoen uoman länsipuolella, kuusimetsässä sijaitsevan kiviröykkiön koko on noin 2,5 x 1,5 m ja sen korkeus on noin 0,8 m. Osin vahvan sammalkerroksen alla oleva kiviröykkiö on koottu erikokoisista kivistä.
Paikalle ei ole merkattu peltoa vuoden 1844 pitäjänkartalla tai vuoden 1954 peruskartalla.
Ei ole silti täysin poissuljettavaa, että kyseessä olisi peltoröykkiö. Tätä
vastaan puhuu puolestaan se seikka, että röykkiön viereen tehdystä koekuopasta
ei havaittu ns. kyntökerrosta.
Vaikka paikalla sijaitsevan röykkiön ajoitus ja luonne jäävät toistaiseksi selvittä-
mättä on kohdetta pidettävän kiinteänä muinaisjäännöksenä. Kohde sijaitsee noin
45 m olevassa olemasta voimajohtolinjasta etelään.

Kaivosneva (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kastellintien ja junaradan väliin jäävältä soiselta metsäosuudelta löydettiin korkeustasonsa
perusteella varhaismetallikauteen ajoittuva asuinpaikka.
Asuinpaikka sijaitsee pienen kohouman länsipuolella. Alue on laajalti laikutettu/äestetty
metsätöissä ja kaikki havainnot tehtiin laikuista. Asuinpaikan itäpuolella
oleva mäki on hyvin kivinen, samoin asuinpaikkaa ympäröivä maasto. Itse asuinpaikan
alue on hiekkaa. Hiekkamaassa olevista laikuista havaittiin yhteensä 38
kvartsi-iskosta sekä yhdestä kohdasta hiiltä ja nokea – havaintoja palaneista kivistä
ei tehty. Kvartsi-iskoksista otettiin talteen viisi kappaletta, loput jätettiin löytöpaikoilleen.
Löytöjä havaittiin noin 20 metrin alueelta.

Kaivosneva 2 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kastellintien ja junaradan väliin jäävältä soiselta metsäosuudelta löydettiin korkeustasonsa
perusteella varhaismetallikauteen ajoittuvan tulisijan jäännökset.
Aluetta on äestetty/laikutettu voimakkaasti ja havainnot mahdollisesta liedestä
tehtiin laikusta. Paikalla havaittiin reilu kymmenen noin nyrkin kokoista rapautunutta
kiveä sekä hiiltä ja nokea noin neliömetrin alalta. Kivat ovat todennäköisesti rapautuneet
palamisen seurauksena. Maaperä paikalla on hiekka.
Pieneltä alalta tehdystä liesihavainnosta noin 270 metriä länsiluoteeseen sijaitsee
varhaismetallikautinen asuinpaikka Kaivosneva.

Laitasuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tuomiojantien ja junaradan väliseltä voimajohtolinjalta tavattiin (rannansiirtymisen
perusteella) kivikauden lopulle ajoittuva asuinpaikka. Luoteeseen työntyvän niemekkeen
laelta, noin 43 metrin korkeustasolta, löytyi kolme kvartsi-iskosta sekä
pieni pii-iskos – pii-iskos on mahdollinen esineen katkelma. Havainnot tehtiin noin 15 x 20 metrin kokoiselta alalta, paikalta mistä pintamaa oli kuorittu/kuoriutunut pois. Paljaalta hiekalta poimittujen iskosken kohdalle tehtiin
koekuoppa – vaaleassa hiekkamaassa ei havaittu huuhtoumaa tai muutakaan kerroksellisuutta.
On mahdollista, että kyseessä on voimajohtolinjan rakennustöissä tuhoutunut kivikautinen
asuinpaikka. Löytöalueen länsipuoli, länteen laskeva rinne vaikuttaa osin koneella ”möyrityltä”. Laserkeilausaineistosta laaditusta maastomallista löytöalueen ympärillä näkee vallimaisen muodon. Maastossa tätä muotoa ei havaittu.
Useita kymmeniä metrejä löytöalueen pohjois- ja eteläpuolen metsäalueille tehtiin
koekuoppia, joista ei saatu lisähavaintoja kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Kallioneva 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Raahen ja Siikajoen rajan tuntumassa, Raahen puolella sijaitsee noin 35 x 30 metrin
kokoinen pyyntikulttuurin asuinpaikka. Paikalta havaittiin 18 kvartsi-iskosta
metsänistutuslaikuista. Asuinpaikka sijaitsee pienellä ja matalalla pohjoiseen työntyvällä
niemellä 47,5 metrin korkeustasolla. Niemekkeen pohjoispuolelle virtaa Olkijoki.
Asuinpaikan itäpuolella on pohjois-eteläsuuntainen metsäautotie jota on
perustettu metallikuonaa sisältävällä soralla. Muutamia kuonanpaloja havaittiin
myös tien länsipuolen ojasta – ne ovat ilmiselvästi peräisin juuri tienpohjan sorasta.
Korkeustasonsa puolesta paikka ajoittuisi kivikaudelle – karkeasti noin 2600 eKr.
Huomion arvoista on kuitenkin asuinpaikasta noin 90 metriä länsiluoteeseen sijaitseva
irtaimen muinaisesineen löytöpaikka. Paikalta on löydetty vuonna 1948 muinaissuksen
kärki, jonka ajoitukseksi on siitepölyanalyysissa ja radiohiiliajoituksessa
saatu 1600-1900 eKr., eli varhaispronssikausi.

Savela (1000031902) (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Pyhäjoesta n. 200 m itään ja Alasalon saaren pohjoiskärjestä 300 m koilliseen n. 0,5 km pitkän paikoin kivikkoisen kallioalueen pohjoiskärjessä on vierekkäin kaksi n. 3 x 1,5 metrin kokoista ja n. 0,4 m korkeaa röykkiötä. Ne on koottu isojen kivien viereen n. 0,1-0,3 m halkaisijoiltaan olevista kivistä, niissä voi erottaa 2-3 kivikertaa. Läntisemmässä röykkiössä erottuu yhdellä sivulla erillinen pienempi röykkiö. Itäisemmän röykkiön keskustaa on kaiveltu. Rakennelmien pinnalla kasvaa jäkälää ja sammalta.

Savela 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pyhäjoesta n. 220 m ja Alasalon saaresta n. 280 m itään kivikkoisen kallioalueen lounaisreunalla pienen kalliokohoaman päällä on kalliokohoaman päällä n. 1,5 m halkaisijaltaan oleva hieman epämääräisen muotoinen latomus, joka koostuu yhdestä kivikerrasta, kivet ovat n. 20-40 cm halkaisijoiltaan ja ne sijaitsevat osin hajanaisesti. Pinta on jäkälän peitossa.
Latomuksesta noin 100 m koilliseen on n. 1,2 m pitkä suorakaiteen muotoinen latomus, joka sijaitsee vuoden 1954 peruskartalle merkityllä tilarajalla. Kyseessä on todennäköisimmin rajamerkin tukikiveys, josta itse rajakivi on poistettu.

Savela 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pyhäjoesta n. 300 m ja Alasalon saaresta n. 350 m itään kallioalueen eteläosassa on kahden kookkaan maakiven välissä ja edessä n. 2,5 x 1,5 metrin kokoinen ja enimmillään n. 30 cm korkea röykkiö, kivet ovat n. 20-40 cm halkaisijoiltaan. Pinnalla kasvaa jäkälää, sammalta ja puolukan varpuja. Rakenne on epäselvempi verrattuna lähialueilta tunnettuihin muihin röykkiöihin, mutta ei kuitenkaan poikkeuksellinen. Kyseessä voi olla esihistoriallinen hauta.

Hakala (1000031905) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuotinperällä Pyhäjoen etelärannalla Myllysaaren kohdalla viljapellon reunassajoen törmällä on noin 15 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, jonka ränni on tehty joelle päin. Tervahauta on merkitty vuoden 1751 isonjaon kartalle. Tästä noin 80 m länsilounaaseen hakalan talon pihapiirissä on toinen mahdollinen tervahauta (lidar-aineisto, v. 2017 inventoinnissa havaintoa ei varmennettu, koska talonväkeä ei ollut kotona).

Maa-Fantti (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Maafantissa on tiedetään sijainneen ainakin kauppiaiden ranta-aittoja. Maafantin itärannalla on useita rakennusten, ilmeisesti ranta-aittojen perustuksia ja kivijalkoja. Alueella on ollut aittoja viimeistään 1800-luvun puolivälissä.
Kohteen koordinaatit osoittavat alueen halki johtavan polun itäpuolella olevaa rakennuksen perustusta, jonka ala on noin 8 x 8 m. Se erottuu maastossa matalana kivireunaisena kuopanteena. Heti tämän länsipuolella on yksi perustus ja itäpuolella kolmihuoneisen(?) rannansuuntaisen rakennuksn perustus (alakohteet).
Paikalliselta harrastajalta saadun tiedon mukaan Maafantin korkeimmalla kohdalla on enemmänkin rakennusten perustuksia ja kuoppia (mm. koordinaattien ilmoittaman kohda länsipuolella, noin 40-50 m etäisyydellä) sekä penkerreltä ja tieltä vaikuttavia rakenteita. Kaikki keskittyvät nykyisen Maafantin korkeimmalle kohdalle eli saarelle, jonka rajaus käy ilmi myös vuoden 1954 peruskartalta. Tuon jälkeen alkuperäistä saarta ympäröivällä alueella on tehty huomattavia läjityksiä ja täyttöjä. Vuoden 1954 kartalle on merkitty myös koillisrannan keskiosassa sijainnut hyppyrimäki.
Vuonna 2018 tehdyssä inventoinissa havaittiin yli 30 rakennetta, jotka ajoittuvat eri ajoille. Näistä vanhimmat voivat olla jäänteitä saaren korkeammalla kohdalla sijainneesta mahdollisesta kalastajakylästä; paikalla olevat rakennusten pohjat, kellarikuopat ja verkkotelineiden pylväiden kuopat saattavat olla 1800-lukua vanhempia.

Isokangas (1000031960) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Iso-Oulainen järven ja Pyhännänjoen välissä laajalla kankaalla Kestiläntien varrella sijaitseva tervahauta ja tervanpolttoon liittyviä rakenteita. Tervahauta näkyy selvästi tielle. Paikalla on halkaisijaltaan n. 20 m tervahauta. Sen keskuskuoppa on halkaisijaltaan n. 8 m ja syvyydeltään n. 1,6 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen. Noin 35 luoteeseen ja 25 kaakkoon ovat tervapirttien pohjat, joissa molemmissa erottuvat kumpuina uunien jäännökset.
2024: Kohteen aluerajausta on laajennettu noin 5 metriä kaakkoon lidar 5p aineiston perusteella, alueraja kulki aiemmin kaakkoisemman tervapirtin kiukaan kohdalta.

Ketakanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suurikokoinen tervahauta Pyhännänjärven luoteisrannalla, Ouluntien ja järven välisellä hiekkakankaalla. Puusto on harvaa mäntymetsää. Paikalla on tervahauta, halkaisijaltaan n. 20 m. Haudan syvyys on n. 1,5 m ja halssi suuntautuu haudan itäreunasta kohti järveä. Päällä kasvaa nuoria mäntyjä ja joitakin katajia, pinnalla mustikanvarpua.

Männikkö (1000031962) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Pyhännänjärven Ketakanlahdelta n. 600 m luoteeseen ja Ouluntiestä n. 250 m itään. Kaakko - luode - suuntaisen harjujakson tasainen koillislaita, kuiva mäntykangas, Alue on melkein tasaista hiekkakangasta, puusto on harvaa nuorta männikköä.
Hauta sijaitsee tasaisella hiekka-alueella, läpimitta valli mukaan lukien 9 m, kuopan
halkaisija 5 m ja syvyys 1,1 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen, pituus 4 m ja syvyys 1,9 m.
Haudan päällä kasvaa nuoria mäntyjä.

Purola (1000031963) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahautakohde Pyhännänjärvestä noin 1,3 km etelään ja Purolan tilasta n. 300 m itään, välittömästi metsätien lounaispuolella. Paikalla on noin 12 -metrinen tervahauta, jonka halssi on tien suuntaan koilliseen, ja se on leikkautunut tien teossa.
Tervahaudan eteläreunasta noin 17 metriä etelään on noin 3 metriä leveä rakenne, mahdollisesti tervapirtti, joka havaittiin lidar-aineistosta vuonna 2023 metsänkäyttöilmoituksen lausunnan yhteydessä. Rakenteen koordinaatit ovat P: 7106373, I: 467189. Kohde vaatii maastotarkastuksen.

Koivuojanlatvamaa (Maarakenteet)
Historiallinen; Koivuojanlatvasuon turvetuotantoalueen luoteispuolella pohjoisetelä -suuntaisella n. 0,5 km pitkän moreenikankaan hiekkaisella kohdalla on pohjoisetelä -suuntainen loivareunainen kuoppa (painanne), jonka ala on n. 9 x 5 m ja syvyys 70 cm. Sammaleen ja varpukasvillisuuden peittämän kuopan ympärillä ei ole selvää vallia. Reunoilla on muutamia n. 25 cm paksuisia mäntyjä. Pintapuolisesti kuoppa ei vaikuta lähihistoriassa syntyneeltä tai luontaiselta. Keskelle ja reunoille tehdyissä lapion pistoissa esiintyi normaali huuhtoutumiskerros, kuopan keskelle tehdyssä lapionpistossa rikastumiskerros vaikutti jonkin verran sekoittuneelta. Lähiympäristöstä ei muita kuoppia havaittu. Topografian ja maannoksen perusteella kuoppa voi olla ihmisen kaivama ja ikä voi olla satoja vuosia, myös kivikauteen ajoittuminen on mahdollista. Se sopisi lähinnä asuinkuopaksi. Kohde erottuu lidar-pistepilviaineistossa, jossa myös noin 70 metriä sen lounaispuolella on noin 10-metrinen anomalia.

Siliäkangas etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Siliäkankaan eteläpuolella Kapeemansuon ja Viidansuon välisellä matalalla kankaalla on noin 20 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, ns. tuplahauta. Kynä itään.

Honkamaa (1000031983) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ypykkäjärven ja Isojärven välissä matalan mäen eteläreunalla metsäauratulla kankaalla on eri-ikäisen puuston peittämä tervahauta, jonka halkaisija on noin 18 metriä ja jonka halssi on kohti etelää.

Anttilanpudas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Iijoesta länteen erkanevan ja Savisaaren kiertävän Pudaksen pohjoisrannalla entisten peltoalueiden välissä on halkaisijaltaan n. 10 metriä oleva tervahauta, jonka halssi on lounaaseen. Haudan päällä kasvaa tiheässä nuorta puustoa.

Miihkalinvaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on noin 4 x 4 metriä oleva väli-ilmansuuntien mukainen neliömäinen, paksun sammalikon ja katajan peittämä, noin 20–40 cm korkea kohouma, jonka keskellä on pieni kuopanne. Rakenteen reunoilta tavattiin koepistossa liikuteltua hiekkamaata, jonka pinnalla ei ollut huuhtoutumiskerrosta. Rakenne on tulkittavissa multapenkkaisen majan tms. pohjaksi. Yleensä vastaavanlaisten majanpaikkojen tai tupasijojen yhdessä nurkassa on kivistä koostuva kiuasraunio, mutta tämän rakenteen alueelta ei kenttälapion kärjellä tunnustellen tavattu minkäänlaista kiveystä.

Valkiatvedet (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty ja laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Tarkastettu Kalajoen hiekkasärkkien mantereenpuolen osayleiskaavan arkeologisen inventoinnin yhteydessä 2017, jonka kaakkoispuolellenoin 60 m tervahauta sijoittuu. Hauta on noin 100 m Valkiatvedet lammesta luoteeseen sijaitsevan hiekkadyynin päällä ja lammen rantaan laavulle johtavan metsätien vieressä.
Kyseessä on noin 20 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, jonka ränni on lammelle päin. Tervahaudan eteläreunalla kulkee polku, ilmeisesti hautaa on hoidettu ulkoilureittiin liittyen, koska sen päällä ei kasva isompia puita. Noin 30 m koilliseen välittömästi metsätien itäpuolella on n. 4,5 m halkaisijaltaan oleva rakennuksen pohja, jonka reunoilla on vallit. Keskellä kuopassa on tulisijan jäännös, josta kairatessa löytyi hiiltä. Perustuksen länsipuolella metsätien pinnalla on aseteltuja kiviä ilmeisesti liittyen retkeily/liikuntatoimintaan.

Peuraräme 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Leveällä hiekkadyynillä ojan eteläpuolella on suurikokoinen pystymiilu, halkaisija 15 m, vallin korkeus n. 0,8 m ja leveys 1,5 – 2 m. Sisäpuolisen tasanteen halkaisija on noin 11 m. Rakenteen ympärillä on n. 0,6 m leveä ja 0,5 m syvä oja. Kairauksissa havaittiin rakenteen sisäpuolella yli 15 cm paksu nokimaakerros humuksen alla. Ulkopuolella oli koekuopissa paikoittelen hiiltä, muuten hiekka oli puhdas. Vallin päällä ja sisätilassa kasvaa 30-40 cm paksuja mäntyjä.

Peuraräme 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kohteesta Peuraräme 1 (hiilimiilu) n. 30 m pohjoisluoteeseen samalla hiekkadyynillä ojan pohjoispuolella. Tervahaudan halkaisija on valli mukaan lukien 12 m, kuopan halkaisija on 8 m. Halssi suuntautuu etelään ojalle päin, sen pituus on n 3 m. Kuopan pohjassa kasvaa nuorta katajaa, vallin päällä isoja mäntyjä.

Peuraräme 3-4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Voimalinjan alla matalan hiekkadyynin reunassa on tervapirtin pohja; suorakulmainen painanne, mitat 4,5 x 4 m ja syvyys 0,2 -0,3 m. Painanteen pohjoispäässä on kiukaan jäännös, halkaisija 1,5 m ja korkeus 0,6 m. Kairauksessa havaittiin voimakkaasti palaneita kiviä ja nokimaata. Painanteen pohjassa on sekoittunutta maata. Lähiympäristöön on levitetty kiviä. Tästä noin 20 metriä itään on tervahauta, jonka suurin halkaisija on noin 20 m, halssi kaakkoon (alakohde).
2022: Inventoinnin aikana paikka kasvoi tiheää heinää, mikä vaikeutti tervahaudan ja tervapirtin havainnointia. Kohde on ympäröity kepeillä, mikä helpotti sen paikantamista. Poikkeuksena kohteen aiemmista tiedoista tervahaudan halssi paikannettiin haudan koillisreunalle. Tervahaudan päällä ja ympärillä kasvaa eri-ikäistä kuusta ja haapaa, mutta kohde erottuu selkeästi ympäristöstään.

Karahkahauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Puron eteläpuolella on tervahauta, "tuplahauta", jonka halkaisija 18 m, kuopan halkaisija 8 m ja syvyys 1,2 metriä. Kohti luodetta olevan sortunee halssin pituus on noin 3,5 metriä ja syvyys 2,2 m. Tervahaudan päällä kasvaa isoja kuusia ja haapoja.

Meksinkallio (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Meksinkallion korkeimmalla kohdalla jyrkän kalliorinteen länsipuolella ja nykyisestä rannasta 100 itään on neljän kiviröykkiön ryhmä. Länsipuoliset isot röykkiöt ovat melko ehjiä, niistä vain joitakin kiviä on vieritetty/vierinyt rinnettä alas (pitkä röykkiö, mitat 5,5 x 3,5 m, korkeus 0,5 m, pyöreä röykkiö, halkaisija 3, 5 m ja korkeus 0,6 m). Pienemmistä röykkiöstä toinen (halkaisija 2,5 m) on osittain tuhoutunut, ja toinen melkein kokonaan hajotettu.
Röykkiöt ajoittuvat korkeuden perusteella rautakaudelle. Koska Meksinkallion laki on sileä kallio ja röykkiöiden rakentamiseen käytettyjä moreenikiviä löytyy rinteellä vasta 5 m alempaa, voidaan otaksua, että röykkiöt on tehty vasta, kun keskiveden korkeus oli alle 10 m mpy, eli rautakauden loppuvaiheessa. Röykkiöalue on edelleen Pohjanlahden rannan välittömässä läheisyydessä.
Todettakoon, että Meksinkallioiden ja laajan Meksinmetsän itäpuoleiselta viljelysalueelta on 1974 perunannostossa hiekkamaalta löytynyt rautakauden loppupuolen kupurasolki (KM 20203) aiemmin salaojitetusta perunamaasta (löytöpaikka Tilus/Kotipalsta, kohde 1000007345). Alueen tarkastuksessa 1984 ei todettu merkkejä muinaisjäännöksestä, mutta löytöpaikan sijaintikorkeus (n. 5-6 m mpy.) viittaa siihen, ettei siinä voi olla kiinteää muinaisjäännöstä vastaavalta ajalta, rautakauden lopulta, vaan se on tuolloista vedenalaista rantakohtaa. Löytöpaikka on noin 960 m itään Meksinkallion röykkiöistä.

Sautinkari (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Himangan kirkonkylän länsipuolella on Sautinkarin itäosassa korkeamman kohdan itäreunalla itä-länsisuuntaisen rakennuksen kivijalka, jonka pituus on 20 m ja leveys 6 m. Sen sisäpuolella on poikittaiset kiviperustukset. Kohteen sijainti sopii v.1846 kartan päällä piirretyn asemakaavaan (1880-luvulta) merkityn sahalaitoksen rakennukseen. Kohteesta 40 m itäkoilliseen on pystyssä oleva höyrysahan savupiippu.

Panumaojan niska (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Panumanjärvestä pohjoiseen laskevan Panumaojan niskalla noin 1,5 metrin syvyydessä. Ojan poikki on ollut puurakenne, johon käytetty puuaines vaihtelee varsin kookkaista veistetyistä ja muotoilluista hirsimäisistä puista jokseenkin ohuisiin muotoilemattomiin pyöreisiin puihin. Puiden lisäksi kovan pohjamaan päällä mudassa oli kiviä, joita voisi luonnehtia kookkaiksi nostannaisiksi. Kivet eivät muodostaneet yhtenäistä selvää kiveystä. Pato on aikojen saatossa tuhoutunut sekä luontaisesti että patopuita poistettaessa veneilyn helpottamiseksi. Pato on käytännössä tuhoutunut, vain osia siitä on säilynyt aivan ojan pohjalla. Panumajärven kyläyhdistyksen teettämän yhden puun lustoajoituksen mukaan puu kaadettu 1737–1755, puu voi olla uusiokäytetty.

Rypölä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kuusamon Saunajärven Niskalammen pohjoispuolella. Paikalta on löytynyt kesällä 2017 metallinetsinnässä pronssiriipus (alakohde). Sen löytösyvyys oli noin 5 cm. Löytäjän antamien tietojen mukaan riipus löytyi hiekanottopaikan läheltä.
Löytöpaikan tarkastuksessa 2018 riipuksen ilmoitetun löytöpaikan läheisyydessä todettiin kiukaan jäännös, jonka ala on noin 1,5 x 2 metriä ja korkeus noin 60 cm. Kiuasta peittävää sammalta oli kiukaan nurkalla nostettu ja kivikasan laidalla ollut kivi paljastettu. Kiukasta on ilmeisesti ympäröinyt pieni tupa/pirtti, jonka luoteiskulmassa kiuas on ollut. Kiukaasta vajaat 10 metriä pohjoiseen oli kiveystä, joka voi olla toien kiukaan rauennut jäännös. ympärillä hahmottui pieni tupasija ei ole tarkastettu maastossa. Kiukaan itä-/koillispuolella todettiin kaksi pientä maakuoppaa, joilla maannoksen perusteella on kohtuullisesti ikää. Kiuas ja kuopat ovat vanhempia kuin kiukaan lähialueella ja siitä etelään ja lounaaseen olevalla niemellä sijaitsevat II maailmansodan aikaiset saksalaisten jälkeensä jättämät jäännökset, mm. juoksuhaudat ja muut kaivannot.

Karahkan Sydänmaa (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kallioalueen laella on yksi pienehkö kalliolouhos (6-8 m laajuinen), joka on miltei kokonaan veden täyttämä. Toinen mahdollinen louhosalue on edellisestä 15 m etelään. ja kokonaan veden peitossa. Näiden välillä havaittiin 5 säännöllistä graniittipaatta, kooltaan 1,5x0,5x0,45 m. joissa on poranreikiä. Jäkäläkasvuston perusteella louhos lienee 1800-luvulta.

Sydänkorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta metsäteiden risteyksen eteläpuolella hiekkakankaalla. kyse on ns. kaksoishaudasta, jonka läpimitta ulompi valli mukaan lukien on 16 m, kuopan halkaisija on 9 m ja syvyys 0,8 m. halssi on etelässä, pituudeltaan 3 m ja 1,8 m syvä. Eri-ikäsisiä kuusia sekä mäntyjä kasvaa haudan päällä.

Karsikkamäenkangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Haapajärven ja Kärsämäen nykyisellä rajalla on kookas lohkare, jonka kyljessä on kruunuhakkaus ja vuosilukumerkintä 1760. Kyseessä ilmeisesti on vanha Pyhäjoen ja Kalajoen pitäjien välisen rajan merkki.
Kiven korkeus on noin 2 metriä ja sivujen pituudet noin 2 x 3 metriä. Kiven eteläsivulle, tasaiselle hieman alaviistoon olevalle sivulle, on kaiverrettu numerot 1760 ja niiden päälle suuri ruotsinkruunu. Kiven länsisivulle, yläosaan, on kaiverrettu ruotsinkruunu.

Sassinpää Hukanharju (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Sassinlammen ja Yli-Hukkasen välisellä kapealla harjanteella on kaksi maakuoppaa. Eteläisen ala on noin 1-1,5 x 2,5 metriä ja syvyys 60-70 cm. Pohjalla heikko huuhtoutumiskerros. Pohjoisemman kuopan (alakohde) halkaisija on noin 2 - 2,5 metriä ja syvyys 50-60 cm. Kuopassa ei huuhtoumaa, mutta kuopan reunalla arviolta 100-vuotiaan männyn kanto. Mahdollisia pyyntikuoppia.

Värjänranta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Paikalla on sijainnut 1600-luvulla rakennetun vanhan Pohjanmaan rantatien lossin paikka viimeistään 1700-luvun loppupuolella (kartta vuodelata 1784). Rantatien kulusta ei ole karttatietoja ennen tätä. Tie sijaintia tuolla paikalla jo 1600-luvulla ei voida sulkea pois. Lossi toimi aina 1900-luvun alussa rakennetun rautatien valmistumiseen saakka.
Paikalla on kivinen laiturin perusta ja loivasti rantaan laskeutuva tieura.

Uudenhaudankangas itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan kokonaishalkaisija on noin 15 metriä, keskuskuopan halkaisija noin 9 metriä ja syvyys 1-1,2 metriä, halssi eteläkaakkoon. Haudan ympärillä pieniä kaivantoja.

Korvenkangas (1000032763) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alueella on kaksi asumuspainannetta, joista itäisemmän ala on noin 6 x 7 metriä ja syvyys 70 cm. Itä-länsisuuntaisen painanteen päissä on lisäksi mahdolliset eteiset. Läntisemmän painanteen ala on noin 5 x 6 metriä ja syvyys 50-60 cm . Painanteiden ympärillä on selvät vallit. Itäinen painanne on koskematon. Myös hakkuuaukealla, noin 10 vuotta sitten hakattu ja laikutettu) oleva läntinen painanne (alakohde) on hyvin säilynyt. Kymmenkunta metriä läntisen painanteen pohjoispuolella on vielä kolmas painanne, jonka ala noin 4 x 5 m ja syvyys 60 cm.

Kotakangas (1000032821) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kookkaiden maakivien (3 - 4 kpl, läpimitta noin 1,5 - 2 metriä) väliin ladottua kivivallia, keskellä kammiomainen tila, jonka ala noin 2 x 2 metriä ja muoto epämääräinen. Kivivallit ladottu pienehköistä nostannaisista.
Tästä kolmisenkymmentä metriä itään alaltaan noin 3 x 4 metrinen ja 30-40 cm korkea keskuskuopallinen kehäröykkiö/vallikiveys. Keskuskuopan ala noin 1,5 x 2 metriä ja syvyys noin 40 cm (alakohde).

Kalamäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka kokonaishalkaisija on noin 15-16 metriä. Keskuskuopan halkaisija on noin 9 metriä ja syvyys 80-90 cm Halssi on kohti pohjoista. Kyseessä lienee suhteellisen nuori, tuskin 1800-lukua vanhempi tervahauta, sillä koepistossa huuhtoumiskerrosta ei havaittu vallissa eikä haudan pohjalla. Liittyy mahdollisesti läheiseen Kalamäen taloon.

Lehtolampi lounas (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Yleisöilmoituksen mukaan paikalla on metallinilmaisen avulla todettu metalliesineitä sekä palanutta luuta. Kohteen tarkastuksessa 2018 havaittiin pintatarkastelussa löytöpaikan luoteispuolella kangaskumpareen laella yksittäinen pieni kuopanne, jonka halkaisija noin metri ja syvyys parikymmentä cm.

Uikulankangas luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan noin 18 metrinen tervahauta, jonka keskuskuopanteen halkaisija on noin 8 metriä ja syvyys noin 80 cm. Halssi luoteeseen.

Uikulanjärvi länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Loivasti lounaaseen laskevalla kankaalla on halkaisijaltaan noin 3,5 - 4 metriä oleva heikon vallin ympäröimä keittokuoppa, jonka syvyys on noin 60 cm. Kuopan pohjallla todettiin palaneet kivet ja valissa kaksoismaannos. Keskuskuoppa on voimakkaan sammaloitunut ja kasvaa tiheästi pientä kuusta. Kuopan ympäristöön tehtiin koekuoppia, joista ei kiinteään asuinpaikkaan viittaavia havaintoja.

Hevosharju (Asuinpaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta sekä siihen liittyvä tervapirtin paikka. Tervahauta on ns. tuplahauta, jonka läpimitta ulompi valli mukaan luettuna on noin 20 m, kuopan halkaisija 8 m sekä syvyys 1,6 m. Juoksutuskanavan pituus on 5 m ja syvyys 2,1 m ja se suuntautuu lounaaseen. Haudan päällä on eri-ikäisiä lehtipuita.
Tervahaudan ympäristö oli vuonna 2014 avohakattuna ja äestettynä. Tervahaudasta noin 25 m länsilounaaseen havaittiin inventoinnissa äestyksen melko pahoin vaurioittama tervapirtin kiukaan jäännös (ks. alakohde).
Alueen maaperä on hiekkaa ja lähistöllä on myös kaksi hiekanottopaikkaa.
2022: Useita tervahaudan kuopassa kasvaneita puita on kaatunut juurineen. Juurakot vaikeuttavat tervahaudan kuopan hahmottamista. Koko tervahauta on maastossa silmämääräisesti arvioiden niin paljon koholla ympäristöstään, että se on ilmeisesti kaivettu luontaisen kumpareen laelle. Ehjää kumpareen rinnettä näyttää olevan jäljellä tervahaudan pohjois- ja luoteisreunalla, missä maan pinta laskee tervahaudan reunalta loivana rinteenä.
Tervapirtin kiukaan tienoilla, tervahaudasta noin 25 m länsilounaaseen, havaittiin joitakin palaneen näköisiä kiviä, mutta kiukaanjäännöstä ei voitu hahmottaa.
Tervahaudan länsipuolella olevan hiekkakuopan pohjoispuolella havaittiin asuinpaikkaan viittaavia löytöjä (ks. alakohde). Ajouraa ei ole paikalla rakennettu tieksi, mutta on mahdollista, että sen pinnalle on tuotu hiekkaa tai sitä on joutunut paikalle hiekan kaivamisen yhteydessä viereisestä hiekkakuopasta. Löytökohdan eteläpuoleisen hiekkakuopan seinämästä löytyi yksi pala palanutta luuta. Löytökohdan lähelle kaivetuista koekuopista yhdestä löydettiin palanutta luuta niin siirretystä pintamaasta kuin ehjästä vanhasta huuhtoutumiskerroksesta. Myös tervapirtin kiukaassa esiintyy palanutta luuta.
Todennäköisesti paikalla on tervahaudan lisäksi esihistoriallinen asuinpaikka. Maaperältään ja topografialtaan paikka on sellaiseksi sopiva. Palaneen luun löytökohta on lähes tasaisella, hyvin loivasti länteen laskevalla maalla. Lännessä rinne alkaa laskea lounaaseen n. 20 m päässä, hiekkakuopan luoteiskulman kohdalla. Etelässä, hiekkakuopan itäreunalla, lasku etelän suuntaan alkaa 10–15 m päässä. Ranta on voinut olla niillä tienoin, kun paikalla on asuttu. Myös kiukaan ilmoitettu paikka on asuinpaikaksi sopivaa maastoa, tosin hieman alempana kuin luulöytöpaikka. Kiukaaseen viittaavat havainnot eivät ole kovin selviä, ja palaneet kivet ja hiili saattavat olla jäännöksiä esihistorialliseen asutukseen liittyneestä kuoppaliedestä, joka on rikkoutunut äestyksessä.
Asuinpaikaksi sopiva alue luulöytökohdan ympäristössä on pienialainen. Muinaisjäännöksen rajausta on laajennettu hiekkakuopan pohjoispuolelle siten, että se sisältää maaperältään asuinpaikaksi sopivan ehjän alueen hiekkakuopan pohjoisreunan, luoteessa olevan ojan ja koillisessa olevan Hevosharjun metsätien välissä.
Mikäli paikalla on ollut rantasidonnainen asuinpaikka, se ajoittuu mesoliittiselle ajalle.

Hyttikangas (1000032992) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hyttikankaan tervahauta sijaitsee laajan kivisen kankaan lakialueella, tuoreella lehtomaisella kankaalla. Tervahaudan lähellä on moottorikelkkareitti sekä metsästysmaja. Tervahauta on ns. tuplahauta, jonka läpimitta ulompi valli huomioiden on noin 15 m, kuopan läpimitta on 7 m sekä syvyys 0,8 m. Haudan sortunut juoksutuskanava suuntautuu luoteeseen ja sen pituus on 4 m sekä syvyys 1,9 m. Haudan päällä on eri-ikäistä lehtipuustoa.
2022: Kohde tarkastettiin ja sen todettiin olevan edellisen kuvauksen mukaisessa kunnossa.
Peruskartalla oleva tervahautaa tarkoittava karttamerkki on noin 30 m länteen tervahaudasta. Peruskartan karttamerkin kohdalla on rinnevarjosteessa hyvin näkyvä pyöreähkö kuoppa, joka tosiaan muistuttaa tervahautaa. Se on kuitenkin tarkastuksen perusteella länteen nousevan rinteen alaosassa oleva hiekkakuoppa.

Hourunkoski (Taide)
Historiallinen; Hourunkosken pohjoisrannan sileässä rantakalliossa on hakattuna nimikirjoitus: R.Snellman 18 26/8 59. Tekstin korkeus on noin 12 cm ja vaakapituus noin 50 cm

Hourunkoski 2 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Hourunkosken pohjoisrannalla on louhittu kalliota n. 12 metrin matkalla koordinaateista länteen. Kallkion juurella on kuusi ruohon ja sammalen peittämää myllynkiven puolikasta.

Lahnaoja (Hautapaikat)
Historiallinen; Valtatien 8 länsipuolella on tervahauta, jonka keskeele on tehty hiilimiilu. Tervahaudan länsiosa on hiekanotosssa tuhoutunut. Paikalla on noin 15 metriä halkaisijaltaan oleva maavalli, jonka sisäpuoli laskee viistosti tervahautaa muistuttaen. Sisällä ja keskellä on pienempi maavalli, jonka keskellä kuoppa. Tulkittu tervahudaksi, jonka pohjaan tehty hiilihauta.
Vanhan kartta-aineiston perusteella tervahaudan itäpuolella olisi hautausmaa. Paikalla ei kuitenkaan ole löytynyt mitään hautausmaahan viittaavaa. Kyseessä voi olla 1800-luvulla suunnitellun uuden hautausmaan kartalle ehtinyt merkintä, vaikka hausmaa ei tälle paikalle koskaan toteutunut.

Jauholaarinkangas N (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kankaan loivalla pohjoisrinteellä on iso maakuoppa, jonka halkaisija on 5 m ja syvyys 0,6 m. Paikoitellen kuopan reunalla on havaittavissa matala valli. Noin 3-5 cm paksun humuskerroksen alla on ohut huuhtoutumiskerros. Sen alla on jonkun verran sekoittunutta hiekkaa. Ohut huuhtoutumiskerros viittaa historialliseen aikaan, ikä olisi ainakin muutama sata vuotta. Kuopan funktio on epäselvä.

Vanhanmaantienkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kankaan korkeimmalla kohdalla on hieman pitkulainen kuoppa, mitat 3,5 m x 3, syvyys 0,6 m, matala valli ympärillä. Kairauksessa havaittu ohut nokinen huuhtoutumiskerros ja yli 30 cm vahva nokimaakerros. Tulkittu historiallisen ajan hiilimiiluksi.

Virkkulanoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Virkkulan Annalanmäen pohjoispuolella maantieltä n. 20 m etelään on n. 5 m pitkä ja 1,2 m leveä myllyränni, hirsisistä seinämistä näyttää olevan joitakin hirsipätkiä jäljellä. Kaakkoispäässä on muutama pohjapadon kivi säilynyt (aivan valokuvan alareunassa). Mylly on merkitty vuoden 1844 pitäjänkartalle.

Puukkoneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Haapaveden länsiosassa, Puukkonevan pohjoispuoleisella matalalla soraharjanteella, laajojen avohakku- ja muokkausalueiden ympäröimänä (2018). Tervahaudan halkaisija on 13 m ja syvyys noin 0,8 m, Sen halssi suuntautuu lounaaseen ja sen pituus on noin 2 m. Tarkastusaikana haudan vieressä oli tuulenkaato ja myös tervahaudan päälle oli kaatuneena jonkin verran puustoa. Tervahautarakenne erottuu laserkeilausaineistoissa. Myös noin 800 metrin päässä Puukkonevan eteläpuolella on tervahauta (kohde Puukkokangas).
Kohde tarkastettiin Rahkolan tuulivoimapuiston arkeologisessa lisäselvityksessä syksyllä 2018. Noin 100 m tervahaudan lounaispuolelle sijoittuu suunnitelmien mukainen lähin tuulivoimalarakennus.
2021: Ei tarkastettu maastossa inventoinnin 2021 yhteydessä. Aluerajausta on kuitenkin hieman pienennetty alkuperäisestä.

Heinäneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laajan Heinäveden ojitetun rämealueen länsipuolella rämeiden ympäröimän mäen kaakkoisreunalla on tervahauta, jonka halkaisija on n. 20 m. Halssin suunta on koilliseen. Kivikkoisella mäellä kasvaa harvaa mäntymetsää.
Inventointi 2022: Kohde on ennallaan.

Palokangas Perukka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Perukan kyläkeskuksen itäpuolella, Siikajoesta n. 600 itään laajan hiekkaa olevan Palokankaan
eteläosassa, kankaan länsireunalla ja suon reunalla on kaksi tervahautaa 50 metrin etäisyydellä toisistaan. Itäisempi on halkaisijaltaan n. 8 m ja sen halssi on länteen. Läntisempi tervahauta on halkaisijaltaan n. 6 m ja myös sen halssi on kohti ja suolle päin. Alueella kasvaa harvaa mäntymetsää. Tarvahaudosita etelää sijaitsee kivikautinen asuinpaikka ja kuopparakenteita, kohde Perukan kansakoulu NW.

Soitemenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, joka halkaisija on noin 15 m. Sen länsireuna on hieman tienteossa leikkautunut.
Noin 50 m pohjoiseen on n. 3,5 x 1,5 m kokoinen ja n. 1 metrin syvyinen kuoppa, josta maa-aines ja kivet on nostettu sen eteläpuolelle kummuksi, jonka mitat ovat n. 4 x 2,5 m, korkeus on 70 cm, siinä ei vaikuttaisi olevan isompia kiviä. Kuopan ja kummun pintaa peittää kasvillisuus. Muodostelmien fun Kohde sijaitsee Kajaanintieltä pohjoiseen Iso Tervaskankaalle johtavan metsätien varrella, heti tien itäpuolella, laajojen räme- ja suoalueiden ympäröimällä vain hieman ympäristöstään kohoavalla kankaalla. Alueen puusto on nuorta harvaa mäntymetsää

Hiirosenaho kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Paikalla on ainakin 19 keittokuoppaa, joiden halkaisija on noin 1,5 - 3 metriä ja syvyys puolisen metriä tai enemmän. Kohde on ehjä, sen halkaisee perustamaton ajoura/metsätie, jonka pohjoispuolella kuopat ovat yhtä tai kahta lukuunottamatta.

Viitamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on maastokartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva ilmeinen tervahauta. Tästä noin 40 metriä pohjoiseen on toinen mahdollinen tervahauta (alakohde).

Kiurunkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kiurunkangas sijaitsee Sievin kirkonkylän pohjoispuolelle, Vääräjoen uoman eteläpuolelle, entisen kuivatun Evijärven saareen tai etelästä järveen pistäneeseen niemeen. Kankaan koillispään itään pistävässä niemessä on vanha soranottopaikka. Sen pohjoispuoleiselle kivikkoiselle mäntykankaalle sijoittuu asuinpaikka-alue, jolta on Oulun yliopiston kaivaustutkimuksissa vuonna 2019 saatu talteen sekä kivikautisia tai varhaismetallikautisia että myöhäisrautakautisia löytöjä ja rakenteita. Vuoden 2020 kaivauksen löytöaineisto koostuu pääosin kvartsiesineistä ja -iskoksista, palaneista luista ja metalliesineiden fragmenteista, merkittävä lisä edellisvuoden löytöihin ovat esihistoriallisen
keramiikan kappaleet. Tähänastisen tutkimuksen perusteella Kiurunkankaan kohde on
moniperiodinen asuinpaikka. Löytöaineisto viittaa kohteen olleen käytössä niin kivi-,
varhaismetalli- kuin rautakaudella
Kohde tuli tietoon paikallisten metallietsinharrastajien löytämänä vuonna 2018, jolloin myös Oulun yliopiston arkeologit tarkastivat sen. Paikalta oli tuolloin nostettu maasta mm. pronssinen eläiriinriipus, vyön- tai hihnanheloja, pronssineulan katkelma sekä rautaiset veitsen ja silmäkirveen katkelma sekä putkikirves ja rengas (KM 41707: 1 - 9). Lisäksi runsaasti erilaisia pronssi- ja rautaesineen paloja. Esinelöydöt voidaan ajoittaa keskiselle ja myöhemmälle rautakaudelle, lähinnä kansainvaellus-/merovingiajalta ristiretikiajalle.
Parikymmentä metriä muinaisjäännösalueen rajauksen reunasta länteen on mahdollinen kuppikivikohde (ks. alakohde kuppikivi).
Kiurunkankaasta noin 300 m pohjoiseen, Vääräjoen pohjoispuolella sijaitsevassa pienessä Asunsaaressa sijaitsee myös rautakautinen löytöpaikka sekä ilmeisesti 1700-luvulle ajoittuva asuinpaikka, mm. rakennuksen pohja. Lisäksi noin 300 metriä luoteeseen sijaitsee vuonna 2019 löytynyt kivikautinen asumuspainanne (Kiurunkangas N).
Syksyn 2022 kaivaustutkimuksissa saatiin talteen runsas kvartsiaineisto, palanutta luuta sekä keramiikan fragmentteja, samoin metalliesineiden katkelmia. Paikalla havaittiin myös kaksi mahdollista tulisijan jäännöstä.

Asunsaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pieni Asunsaari sijaitsee Sievin kirkonkylän pohjoispuolella, Vääräjoen pohjoispuolelle, ja on entisen kuivatun Evijärven saari. Kohde tuli tietoon paikallisten metallietsinharrastajien löytämänä vuonna 2018. Oulun yliopiston arkeologit tarkastivat ja määrittelivät paikan samana syksynä paikkaa enempää kajoamattomassa tarkastuksessa.
Saaren eteläpäässä on 5x6 metrin laajuinen maaperustainen rakennuksen pohja, vanhoja kaivantoja ja muokattua aluetta sekä esinelöytöjä, jotka pääosin ajoittuvat historialliselle ajalle, ilmeisesti 1700-luvulle. Rautainen putkikirves ja nuolenkärki lienevät jo rautakautisia. Yhtä poikkeusta lukuun ottamatta Asunsaaren löydöt levittäytyvät halkaisijaltaan noin 16 metrin laajuiselle alueelle, josta ne on paikannettu välittömästi sammalen alta. Keskusnupillisen messinkinapin löytöpaikka on erillään, noin 68 metriä koilliseen muista Asunsaaren löytöpaikoista.
Historiallisen ajan asutuksen ohella alueella on ollut myös rautakautista toimintaa, joskin näyttää todennäköiseltä, että alueen myöhäisempi käyttö on suurelta osin hävittänyt merkit esihistoriallisesta käyttövaiheesta. Kohteen kiinnostavuutta lisäävät läheiseltä Kiurunkankaalta tavatut rautakautiseen polttokalmistoon viittaavat löydöt.
2021: Alueen tarkastuksen aikana todettiin rakennuksen pohja sekä yhdeksän vallillista kuoppaa (ks. alakohteet). Rakenteet sijoittuvat yhtä lukuun ottamatta Asunsaaren etelä- ja kaakkoisosaan vanhalle peltoalueelle, joka edelleen erottuu kasvillisuudeltaan muusta Asunsaaresta. Vanha peltoalue kasvaa heinää ja haapaa, eteläosan rakenteiden yhteydessä kasvaa muutama ruusupensas. Alue on vähäkivikkoisempaa kuin muu Asunsaari. Kuoppa 9 on koillisin, ja se sijaitsee metsäisemmällä alueella. Muu Asunsaari on havupuuvaltaista metsikköä, jonka aluskasvillisuus koostuu sammalesta ja varpukasveista. Maasto on erittäin kivikkoista, mutta kivikkoisuus vähenee myös Asunsaaren luoteisosaa kohden. Aluerajausta pienennetty koillisesta, kaakosta, pohjoisesta ja lännestä päin ja Kuoppa 9 on eriytetty omaksi aluerajaukseksi.

Akanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Mustalaismäen - Akanmäen alueen metsänkäyttöilmoituksen takia tehdyssä tarkastuksessa keväällä 2017 havaittu erilliseksi luokiteltu alue Mustalaismäen pyyntikuoppien pohjoispuoleisella Akanmäellä, tilalla 691-402-1-157. Tällä alueella havaittiin kaikkiaan kuusi pyyntikuoppaa, joista neljä Reisjäven - Sievin seututieltä 760 itään johtavan metsätien pohjoispuolelta ja kaksi kuoppa kaakosta, metsätien eteläpuolelta. Kuopat ovat halkaisijaltaan noin 2,5-3,5 m, syvyydeltään 30-40 cm. Kuopista kaksi on heti metsätien pohjoispuolella - reunassa, kaksi tästä noin 16 sekä 36 m pohjoiseen. Kaksi kuoppaa sijoittuu noin 65 - 90 m kohteen peruspisteestä kaakkoon.
Mustalaismäen pyyntikuopat tästä pääosin 300-400 m etelään. Yksi havaittu mahdollinen äestyksessä vaurioitunut pyyntiuoppa sijaitsee Akanmäen ja Mustalaismäen välialueella, äestysalueella, tilalla, jolla Akanmäen kuopat, mutta Mustalaismäen kohdetta lähempänä.

Vanha kirkko (1000034314) (Hautapaikat)
Historiallinen; Kempeleen kirkko valmistui vuonna 1691 ja se on yksi maamme vanhimpia puukirkkoja. Se sijaitsee Kempeleen keskustassa. Kirkon alle on haudattu vainajia kirkon valmistutumisen jälkeen aina 1780-luvulle saakka. Viimeinen hautaus on tehty todennäköisesti vuonna 1781.
Kirkon alla on ainakin kaksi kylmämuurattua kammiota ja kaksi hirsistä tehtyä kammiota. Niiden päällä on lautoja, tuohia tai hiekkaa. Kammioiden lisäksi on multahautoja, joissa vainajaa ei ole haudattu kammioon, vaan kirkon lattian alla olevaan maaperään.
Kirkon lattian alle on kirjallisten lähteiden mukaan haudattu noin 135 vainajaa, mutta luku on todennäköisesti suurempi. Lattian alla on näkyvissä noin 20 vainajaa, kokonaisina arkuissaan tai irtoluina. Haudatut ovat paikallisia varakkaita talonpoikia. Haudoissa on mm. säilynyt tekstiileitä ja vainajien muumioituneita jäännöksiä.

Haukiputaan kirkko (Hautapaikat)
Historiallinen; Haukiputaan kirkko on vihitty käyttöön 1764 ja se sijaitsee Kiiminkijoen varrella Haukiputaan keskustan laidalla. Kirkko on rakennettu aiemman 1630-1640-luvuilla rakennetun kirkon paikalle. joka purettiin vuonna 1762. Vanhin Haukiputaan kirkko on puolestaan keskiajalta ja sijainnut ilmeisesti Kellon kylässä. Sen paikka ei varmuudella tiedetä.
Haukiputaan kirkon lattian alle on haudattu vainajia ainakin 1600-luvulta 1760-luvulle. Hautauksia on tehty ainakin 215 vainajan verran. Vuoden 1996 kartoituksesssa oli näkyvissä vain 18 hautausta, joten suurin osa on kirkon alla maan peitossa. Viimeinen hautaus on ilmeisesti tehty vuonna 1765. Pääosa haudoista on siten tehty ennen nykyisen kirkkorakennuksen käyttöönottoa.
Kirkon lattian alla on hautoja on sekä kammioissa että multahautoina. Kammioita on tehty sekä muuraamalla että hirsistä salvomalla. Osassa arkuista on säilynyt tekstiili- ja muita orgaanisen aineen jäännöksiä vainajien jäännösten lisäksi. Osa vainajista on säilynyt muumioituneena.

Oulun tuomiokirkko (Hautapaikat)
Historiallinen; Nykyisen tuomiokirkon paikalla on 1600-luvun alussa sijainnut kirkko, jolla on puolestaan ollut edeltäjä tai useampia jo 1500-luvun puolella. 1600-luvun kirkko on sijoittunut vain osittain nykyisen tuomiokirkon kanssa samalle kohdalla karttavertailun perusteella. Lisäksi sen suunta on poikennut nykyisen, alunperin 1770-luvulla rakennetun tuomiokirkon suunnasta. Kirjallisten lähteiden perusteella on arvioitu, että Oulussa kirkon lattian alle olisi haudattu yli 2000 henkeä. Luita onkin kirkon lattian alta ilmeisesti poistettu tai hautauksia on tehty tiiviisti päällekkäin.
Suurin osa nykyisen tuomiokirkon alasta on ollut ainakin 1600-luvulta 1770-luvulle saakka kirkkotarhaa eli hautausmaata. Lisäksi tiedetään, että Oulussa vielä 1800-luvun alkupuolella enin osa kaupungin säätyläisistä haudattiin kirkkoon, siis nykyisen tuomikirkon lattain alle.
Tuomiokirkon lattian alla on ollut siten ainakin 1600-1700-luvun hautausmaata ja 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa tehtyjä kirkkohautoja. Kirkkohaudat ovat mahdollisesti sijainneet mm. kuoriosan alla lähellä alttarin aluetta, josta ne on todennäköisesti kaivettu pois jo vuoden 1932 kellarinrakennustöissä.
Vuonna 1996 tehtyjen maaperätutkimuksien perusteella kirkon alla on paksu, jopa 2 metrin syvyyteen nykyisen kirkon eri rakennusvaiheiden 1970-luvulta 1930-luvulle yhteydessä syntynyt sekoittunut kerros. Sen alla on vähemmän sekoittunut kerros, jossa on viitteitä hautauksista.
Vuoden 1996 kaivauksissa kirkon lattian alta paljastui sekä multahautauksia että kammiohautauksia. Kammiot oli tehty hirrestä. Vainajat olivat säilyneet vaihtelevasti; joistakin oli säilynyt vain yksittäisiä luita ja joistakin luuranko. Lisäksi joissakin haudoissa oli säilynyt hautatekstiiien jäännöksiä ja niitä kiinnittäneiden neulojen rippeitä. Kaivauksien yhteydessä tutkittiin 131 hautaa. Löytöinä tuli mm. yksittäisiä helmiä, sormuksia, rahoja, solkia ja liitupiipun kappaleita. Kaikki tutkitut hautaukset olivat hautausmaalle tehtyjä hautauksia, eivät kirkkohautoja. Hautojen lisäksi kaivauksissa paljastui kirkon rakennusvaiheisiin liittyviä jäännöksiä ja palokerros, joka liittyy tuomiokirkon paloon vuodelta 1822.
Vuoden 2002 kirkkotarhan kunnnostustöiden yhteydessä tehdyissä kaivauksissa havaittiin 1600-luvun alussa rakennettuun puukirkkoonn liittyviä rakenteita. Lisäksi havaittiin nykyistä kellotornia edeltävän kahden tapulin jäännöksiä sekä kirkkoaitan jäännöksiä. Näiden lisäksi havaititin useita kivi- ja puurakenteisia kammiohautoja sekä tutkittiin yksittäishautauksia. Em. lisäksi saatiin lisätietoa myös kirkkotarhan ja kivikirkon rakentamisen vaiheista.

Annanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, jonka keskikuopan halkaisija on noin 6 metriä ja syvyys noin 1 metri. Haudan kokonaishalkaisija noin 14 metriä. Halssi suuntaa kohti itää, ja se on noin 4 metriä pitkä ja 1 metriä leveä.

Luolakaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta, jonka halkaisija on 15 m, josta kuopan halkaisija on 8 m. Sen halssi suuntautuu lounaaseen. Hauta sijaitsee hiekkakaarron luoteisella haaralla. Vuoden 2018 Kesonmäen tuulivoimapuiston inventoinnin aikaan alueella kasvoi harvennettua varttunutta kasvatusmetsää. Tervahaudan koillispuolella kulkee traktoritie (itä-länsisuunnassa).

Riihikaarronneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Riihikaarronnevan pienellä hiekkasaarekkeella sijaitseva tervahauta, jonka halkaisija on 12 m. Halssi suuntautuu lounaaseen. Kohteen tarkastusaikana Kesonmäen tuulivoimapuiston inventoinnissa vuonna 2018 ympäristössä ja haudan päällä kasvoi varttunutta puustoa.

Ahoinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, joka todettiin Piipsannevan suunnitellun tuulivoimapuiston inventoinnissa vuonna 2018 pääosiltaan jo entisen turvetuotantoalueen pohjoispuolella, metsäauratulla avohakkuualueella. Alue on maaperältään kivikkoista moreenia. Tervahauta on halkaisijaltaan n. 15 m, ja sen halssi on etelään. Haudan päällä kasvoi matalaa mäntytaimikkoa ja heinää. Kohde on melko pahoin vaurioitunut metsänaurauksessa, eivätkä reunat ole kaikilla sivuilla enää hahmotettavissa. Keskuskuoppa on n. 10 cm:n pintakerrosta lukuun ottamatta ehjä.

Katalankangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kahden tervahaudan sekä niihin liittyvän tervapirtin kiukaan jäännös Piipsannevan pääosin jo entisen turvetuotantoalueen ja Pirttinevan pohjoispuolella. Alue on hieman ympäristöstään kohoava kapea kangas rämeiden keskellä. Maaperä on kivikkoista moreenia. Alueella oli tehty hiljattain metsänharvennusta. Paikalla on n. 15 ja 20 m halkaisijoiltaan olevat tervahaudat, jotka sijaitsevat n. 150 metrin etäisyydellä toisistaan. Niiden päällä kasvoi (2019) jonkin verran nuorta puustoa ja mm. katajaa. Eteläisemmän tervahaudan pohjoispuolella on vajaa 2 m halkaisijaltaan olevan ja yli puolimetriä korkean tervapirtin kiukaan jäännös, jonka pintakasvillisuuden alla oli palaneita särmikkäitä kiviä. Kairauksessa esiin tuli myös palanutta hiekkaa. Kiukaan jäännös erottui huonosti matalan ja tiheän kasvillisuuden vuoksi.

Kruununkorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta (1), jonka vaiheilla lidar-aineistossa erottuu kaksi tervahautaa Piipsannevan pääosin jo entisen (2019) turvetuotantoalueen pohjoispuolella, hieman ympäristöstään kohoavalla kankaalla, rämeiden keskellä. Maaperä on kivikkoista moreenia ja pienellä alueella hietaa. Ympäristössä on nuoria talousmetsiä ja avohakattuja alueita.
Tervahaudat sijaitsevat pienen hiekkakuopan reunalla ja ovat osin tai suureksi osaksi tuhoutuneet maanoton, metsähakkuiden ja aurausten seurauksena; itäisempi melkein kokonaan ja se on myös osin romahtanut hiekkakuopan pohjalle, sen kohdalta on myös otettu maata. Haudan kohdalla kasvoi maitohorsmaa. Läntisemmän tervahaudan rakenne on likimain puoleksi hävinnyt, toinen reuna on kuitenkin hyvin säilynyt. Haudan päällä kasvoi matalaa kuusitaimikkoa.

Patasaari (1000034481) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Piipsannevan pääosin entisen turvetuotantoalueen eteläpuolella, pienen kallioalueen pohjoispuoleisen rämeen reunalla. Maaperä on kivikkoista moreenia ja turvetta. Alueella oli hiljattain ennen vuoden 2018 inventointia tehty metsänharvennusta.
Paikalle on n. 15 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, kivetty halssi lounaaseen, jonka kohdalla on myös kuonaa.

Ristinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Piipsannevan pääosin entisen turvetuotantoalueen eteläpuolella, avohakkuualueella. Maaperä on kivikkoista moreenia. Paikalle on n. 20 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, jonka n. 14 m pitkä halssi suuntautuu länteen. Haudan kohdalle oli jätetty metsänhakkuissa merkiksi katkaistuja puita.

Siikaniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Piipsannevan pääosin entisen turvetuotantoalueen eteläpuolella, matalan ja tasaisen kankaan eteläreunalla. Maaperä on kivikkoista moreenia. Alue oli vuoden 2018 inventoinnin aikaan avohakattu ja metsäaurattu.
Paikalla on n. 20 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, halssi koilliseen: Tervahaudan ympäristö oli aurattu sen reunoja myöten ja rakenne sen seurauksena paikoin hieman rikkoutunut.

Siikaniemi (1000034495) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Piipsannevan pääosin entisen turvetuotantoalueen eteläpuolella Pirttikankaan eteläosassa, metsäisellä saarekkeella rämeiden välissä. Maaperä on hiekkaa, moreenia ja kallioita. Lähellä on metsäkämppä.
Paikalla on n. 20 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, jonka halssi on länteen. Tervahaudan ympärillä ja ympäristössä on useita tervanvalmistuksessa syntyneitä eri kokoisia kuoppia.

Kukonaho (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee etelään kohti Porrasrämettä viettävässä sekametsäisessä rinteessä kolmen metsätien risteyksen eteläpuolella, noin 0,5 km etelään Kukonahon autioituneesta talosta. Hautausmaa-alueen läpi kulkee metsäautotie pohjois-etelä –suunnassa. Kohde on merkitty maastoon maamerkein, joista kaksi on selkeästi tunnistettavia rajamerkkejä, kiviä joissa on merkinnät 37 ja 41. Muut rajamerkit ovat ilmeisesti maastossa havaittuja vanhempia kiviröykkiöitä. Kiinteistö on rajattu alue ja sen kiinteistörekisteritunnus on 535-404-878-53. Hautausmaan kohdalla on havaittavissa pitkänomaisia kaivantoja, jota on ilmeisesti tehty käsityönä. Kaivannot ovat noin 0,5 m syviä ja paikoittain noin 2 m leveitä ojamaisia rakenteita, jotka vaikuttavat kaivetun ilman tarkkaa suunnitelmaa. Paikalla oleva puusto (kuusi, mänty, koivu) on arvioilta noin 50 vuotta vanhaa. Hautaamisesta ei ole varmoja todisteita, mutta vanhoihin jakokarttoihin paikalla on risteillä merkitty alue. Aluetta on kutsuttu kolerahautausmaaksi, jossa on myös kerrottu kummittelevan. Alueelta on ajettu hiekkaa jälleenrakennuskaudella 1940- ja 1950-luvuilla, muttei ilmeisesti sen jälkeen. Muistitiedon mukaan alueelta olisi tuolloin löytynyt luita, mutta niiden tutkimisesta tai mahdollisesta uudesta sijoituspaikasta ei ole tietoa.
Porrasrämeen hautapaikka voi liittyä koleraepidemioihin tai selitys voisi todennäköisemmin löytyä suurista nälkävuosista 1866-1868, jolloin Suomessa vallitsi viimeisin laajamittainen nälänhätä. Tämän ajoituksen puolesta puhuisi se, että hautausmaa ei näy vuoden 1844 pitäjänkartassa. Mikäli hautapaikkaa on käytetty hautaamiseen 1800-luvun lopulla, alueen luonne hautapaikkana on mahdollisesti unohtunut 1940-luvulle tultaessa, koska alueelta on otettu hiekkaa. Toinen vaihtoehto on, että alueelle ei olisikaan haudattu vainajia ja tarinat luulöydöistä ovat vain tarinoita. Tässä tapauksessa kenties hautausmaa on mahdollisesti epidemian pelossa perustettu, mutta sitä ei koskaan ole käytetty varsinaiseen tarkoitukseensa. Kyseessä on käytöstä jäänyt hautausmaa ja paikalla saattaa olla aiemmasta hiekanotosta huolimatta jäänteitä vainajista. Tarkempaa tietoa hautausmaan käytöstä ei tämän selvityksen yhteydessä tehty, mutta kenties tarkempi arkisto- tai maastotutkimus voisi asiaa selventää

Riihikaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Haapaveden eteläosassa sijaitsevan Rahkasuon länsipuolella sijaitsevalla Riihikaarrolla on peruskartalle merkitty useampia tervahautoja. Näistä kahden metsätien vaiheille merkirtyn aluetta tarkastettiin keväällä 2014. Suon länsipuolta etäämpänä noudattavalta metsätieltä noin 12-15 m länteen todettiin parikymmentä metriä peruskartan tervahautamerkin eteläpuolelta tervahauta, jonka kynä on idässä. Se on halkaisijaltaan noin 12 m ja noin 1,5 m syvä valleilta pohjalla. Ympäristössä on siihen liittyviä pieniä kuoppia ja kuopanteita. Länteen maasto muuttuu varsin kiviseksi.
Samassa yhteydessä tarkastettiin aluetta tästä tervahaudasta pohjoiseen, jossa noin 390 m luoteeseen, ja edelleen samaa harjannetta noin 220 m luoteeseen, metsästysmajan kaakkois- ja luoteispuolella, on kaksi todennäköistä pyyntikuoppaa metsätien koillispuolella (kohde Riihikaarto metsästysmaja). Pohjoisempana tien koillispuolelle peruskartalle merkittyä tervahautaa ei maastossa kuitenkaan paikannettu.
Pyyntikuoppien ja metsästysmajan ympäristön alueella ja niistä pohjoiseen on tien koillipuolella runsaasti maa-aineksen pusikoituneita ottokuoppia, joiden teossa alueen topografia on häiriintynyt, ja myös mahdolliset muinaisjäännökset sekä kulttuuriperintökohteet ovat voineet tuhoutua.
Lähialueella peruskartalle on merkittyinä useita tervahautoja, joiden sijaintialueita ei voitu kevään 2014 tarkastuksessa havainnoida.

Repsunsaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty ja Lidar-korkeusmallissa hyvin erottuva tervahauta noin 550 metriä Kalajokeen koillisesta laskevan Pylväsojan kaakkoispuolella, ympäristöstää muutaman metrin kohoavan Repsunsaaren eteläosassa. Tervahauta on tarkastamaton, mitta Lidarin perusteella kyse on vallilta mitaten noin 15-metrisestä tervahaudasta, jonka halssi laskee idän suunnan kosteikkoon. Miuutaman kilometrin etäisyydellä on peruskartalle merkittyjä tervahautoja, jotka myös erottuvat Lidar-aineistossa, ja joista osa myös tunnetaan paikkakunnalla nimellä.

Pikku Kiviharju itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pikku Kiviharjun itärinteellä kulkevan polun kaakkoispuolella on maakuoppa, jonka halkaisija on 3,5 m ja syvyys 80 cm. Kuopan ympärillä on heikko valli. Pohjassa on humuskerroksen ja n. 5 cm vahvan likamaakerroksen alla yli 15 cm paksu hiili-/nokikerros. Kuopan yläreunalla ja vallissa on yli 7 cm paksu huuhtoutumiskerros. Kyseessä on todennäköisesti kuoppamiilu, joka on huuhtoutumiskerroksen perustella vaikuttaisi esihistorialliselta.

Juusola (1000035090) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Juusolan talon pihapiirissä noin 80 m Iijoen rannasta länteen pienen puron varressa on myllynpaikka, jossa on noin 3,5 m pitkä ja metri leveä luonnonkivistä tehty ränni, ja sen itäpäässä padon jäännös sekä mahdollisia perustuksen jäännöksiä. Kohde on merkitty vuoden 1849 pitäjänkartalla.

Lalli (1000035091) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rantatörmän päällä noin 50 m Iijoesta etelään on halkaisijaltaan noin 11
m oleva tervahauta, jonka syvyys on noin 70 cm ja halssi kohti pohjoista. Hauta on tiheän puuston peitossa.

Metistönniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rantatörmän päällä noin 50 m Iijoesta etelään Jakkusuvannon kohdalla vapaa-ajan
asunnon aidatulla piha-alueella olevan tervahaudan halkaisija on 10 m ja syvyys 90 cm, halssi kohti pohjoista. Vallin päällä kasvaa muutamia nuoria puita.

Jakkuranta 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Jakkusuvannon lounaisrannalla rantatörmän päällä on tervahuata, jonka halkaisija on 16 m,
syvyys 70 cm ja halssi kohti koillista.

Jakkuranta 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Iijoesta noin 350 etelään autioituneen talon pihassa paikallistien eteläpuolella on kaksoistervahauta , jonka suurin halkaisija noin 18 m, kuopan halkaisija noin 8 m ja syvyys noin 70 cm. Halssi lounaaseen.

Jakkuranta 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Iijoesta noin 170 m lounaaseen paikallistien pohjoispuolella Iijoesta noin 170 m lounaaseen laajan avohakkuualueen reunalla on yksittäinen miilu (pystymiilu?), jonka halkaisija 12 m, vallin leveys noin metri ja korkeus 60 cm. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Yli-Rajala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Iijoesta noin 270 m etelään on paikallistien rakentamisen yhteydessä suurimmaksi osaksi tuhoutunut tervahauta, josta vain vallin pohjoisosaa on säilynyt noin 8 m (tien pohjoispuolella). Säilyneen valliosuuden päällä kasvaa isoja kuusia.

Lammasoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lammasojan suusta noin 130 metriä kaakkoon olevan tervahaudan halkaisija on 17 m ja halssi kohti pohjoista. Haudan päällä kasva isoja haapoja ja koivuja.

Laukanniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rannasta noin 20 m pohjoiseen on tervahauta, jonka halkaisija on 15 m ja halssi kohti etelää.
Ehjästä tervahaudasta noin 35 metriä lounaaseen on mökkitietä tehtäessä tuhoutuneen tervahaudan jäännöksiä, joilla ei suojeluarvoa.
Tervahaudasta noin 10-20 m pohjoiseen ylempänä rinteessä on rivissä kolme kivillä vuorattua suorakulmaista kuoppaa, joiden ala noin on 2,5 x 2 m. Syvyys on epäselvä, sillä kaikki kuopat on täytetty kasvijäänteillä. Kyseessä ilmeisesti ovat kellarikuopat tms.

Ala-Jakku (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Talon pihan pohjoispuolella, Iijoen ja vanhan umpeutuneen uoman väilisen saarekkeen länsiosassa, olevan tervahaudan halkasija halkaisija on 11 m ja halssi kohti luodetta. vallin päällä kasvaa iältään vaihtelevaa puustoa.

Jakku 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vanhan jokiuoman luoteisrannalla olevan tervahaudan halkaisija on 11 m ja halssi kohti
kaakkoa Rakenteessa kasvaa on eri-ikäistä puustoa, joukossa vanhoja mäntyjä. Tervahaudan vierellä on tyypilliseen tapaan muutamia pieniä kuoppia. Tervahaudasta noin 55 metriä koilliseen on maastokartalle (2020) merkitty tervahauta.Paikalla on halkaisijaltaan noin 3-4 metriä ja syvyydeltään noin 1,5 metriä oleva nuorehko maakuoppa (ks. alakohde).

Räihänkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Jakkusuvannon pohjoispuolella olevan trevahaudan halkaisija on 23
metriä ja halssi kohti etelälounasta. Kuoppa on matala ja heinän peitossa.

Kiurunperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kiurunperällä, Elämäjärventien (kantatie 58) länsipuolella on pienellä kukkulalla pohjoiseen viettävällä rinteellä peruskartalle merkitty tervahauta, jonka perusteella paikka tarkastettiin inventoinnissa 2013. Paikka on tiheää ja pusikkoista sekametsää, jossa vallitsevana lajina on kuusi. Tervahaudan eteläpuoleisen sivun juurella kulkee Latoniitty -nimiselle aukealle johtava metsätie. Tervahauta on hyvin säilynyt. Sen ympärysmitta vallin laelta on noin 12–13 metriä, vallien juurelta noin 16 metriä. Haudan vallit ovat selkeät, 1–1,5 m korkuiset ja useiden metrien paksuiset. Noin 3 metriä pitkä halssi sijaitsee haudan loivaan rinteeseen viettävällä pohjoispuolella. Pieni osa vallin eteläsivusta on leikkaantunut metsätien kohdalta. Haudan pohjalle on päätynyt kivilohkareita. Inventoinnissa arvioitu ajoitus on 1700-1800-luku.

Palola (1000035247) (Maarakenteet)
Historiallinen; Haaganlammen lounaispuolella on peruskartalle merkitty tervahauta lähellä raunioituneelle Palolan tilalle johtavaa tietä, joka on nykyisin metsätienä. Se tarkastettiin 2013 inventoinnin yhteydessä. Noin 20 metriä sen pohjoispuolella kulkee nykyinen Palolantie. Topografia viettää loivasti kohti Haaganlampea. Metsätyyppinä tuore kangasmetsä, jonka yleisin puulaji on kuusi. Aivan kohteen ympärillä metsä on taimikkoista ja kohteen päällä pajukkoa. Kuoppa on sammaloitunut, noin 2,5 metriä halkaisijaltaan oleva ja puoli metriä syvä pyöreä kuoppa. Sen reunat ovat jyrkkäreunaiset, ja pohjaa peittää paksu sammal. Kuoppa saattaa olla pieni kotitarvepolttoon tarkoitettu rännihauta. Kuopan pohjalle tehty koepisto ei kuitenkaan paljastanut selkeää hiiltynyttä maannosta, joten kyse ei ehkä ole tervahaudasta. Koepistossa ei havaittu myöskään podsolimaannosta, joten kuoppa on joka tapauksessa historiallinen.

Piiskamännyt (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kaksi vanhaa mäntyä neljän metrin etäisyydellä toisistaan. Ne sijiatsevat Kermarannassa, Haapajärven keskustassa, kapealla Puistokadun ja Valtakadun välisellä puistoalueella, Piiskakujan risteystä vastapäätä. Ympäröivä puisto on tasaista nurmikkoa, ja paikalla kasvaa piiskamäntyjen lisäksi muitakin mäntyjä. Mäntyjen länsipuolella kulkee Valtakadun suuntainen polku.
Molemmissa puissa on veistettyjä vaakasuuntaisia lovia ja koloja, jotka liittynevät rikollisten sitomiseen piiskausta varten. Veistojäljet ovat osin peittyneet kaarnan alle. Puiden veistetyt puolet ovat toisiaan vastapäätä. Pohjoisen puun (p = 7070918, i = 416762) paksuus on noin 50 cm. Veistojäljet ovat sen etelä-kaakkoissivussa, ja ne ovat samankaltaisia eteläisen puun kanssa. Ylemmän kolon korkeus on 160 cm ja alemman kolon 20–30 cm maanpinnasta. Myös tämän puun alempi kolo on suunnilleen samanmuotoinen ja kokoinen kuin eteläisessä männyssä. Vaikuttaa siltä, että kulmikkaat kolot on tehty jonkinlaisten lankkujen kiinnittämistä tai puun runkoon ”upottamista” varten.
Kohteesta on olemassa paikallista perimätietoa (Luoto 2011:47). Rangaistuspaikasta on saanut nimensä myös nykyinen Piiskakuja. Ruumiin- ja häpeärangaistuksista luovuttiin Suomessa rikoslain osittais- ja kokonaisuudistuksissa 1866 ja 1889 (Lappi-Seppälä 1999:126). Kohde on paikallishistoriallisesti arvokas muisto 1800-luvun oikeudenjaosta.
2021: Eteläinen puu (p = 7070915, i = 416763) on kaadettu vuonna 2020.

Syrjälänmäki kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka kokonaishalkaisija on noin 22 m ja keskuskuopan noin 10 m. Kuutisen metriä pitkää halssi on kohti lounasta. Haudan etelä ja lounaispuolella on kaksi majan-/varaston pohjaa ja kaivo. ks. alakohteet.

Kanalanaro kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla tervahauta, jonka kokonaishalkaisija noin 15 metriä (keskuskuopan noin 9 metriä) ja korkeus 1,6 metriä. Luoteeseen olevan halssin pituus 6-7 metriä. Haudan vierellä sen lounaispuolella varaston pohja, joka erottuu 2,5 x 12 metriä olevana suorakaiteisena maapenkkana, jonka keskiosa (noin 1,5 x 9 metriä) on ympäröivää maan pintaa alempana. Haudan itäpuolella on tumman varvikon peittämä 20-30 cm korkea ja halkaisijaltaan noin 5 metriä oleva hiilikasa.

Hieta-aro koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on maakuoppa, jonka ala on noin 3,5 x 4 metriä, Kuopan ympärillä matala valli, ala valleineen noin 7 x 8 metriä. Kuopan syvyys noin 80 cm. Historiallisen ajan hiilimiilu tai mahdollisesti keskussammiollinen tervahauta.

Kieksinkaarre N (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Pohjois-Pohjanmaan museoon tulleen ilmoituksen mukaan paikalla on hongankantoon veistetty ihmiskasvoinen kalapatsas. Kohde on tarkastettu vuoden 2019 inventoinnissa.
Paikalla on hyvin säilynyt ihmiskasvoinen kalapatsas. Sen korkeus on n. 150 cm ja leveys 30 cm, nelitahkoinen pää on noin 30 cm korkea. Maassa oleva pää on hiillostettu. Puulaji on ilmeisesti mänty. Kasvojen veistokset erottuvat hyvin. Rungossa on edessä sekä sivuilla puumerkkejä ja kaiverruksia, joista useimmat vaikuttavat vanhoilta, myös muutamia viime aikoina tehtyjä merkkejä on erotettavissa. Patsaassa on halkeamia. Lahonneisuuden perusteella patsaalla voi arvioida olevan ikää yli 100 vuotta. Kalapatsaita tunnetaan Lapista ja sielläkin niitä on säilynyt vähän. Niitä on pystytetty hyvien kalasaalispaikkojen läheisyyteen. Muhoksen patsas on maantieteellisen sijaintinsa perusteella toistaiseksi ainutlaatuinen.

Musta (1000035298) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kaikalla on kolme rinteeseen kaivettua uramaista rakennetta, joiden pituus on alunperin ollut noin 10 metriä, leveys noin 3 metriä ja syvyys 50-70 cm. Alaosat on maisemoinnin yhteydessä peitetty.

Peltola (1000035329) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alueella kulkevan hiekkatien, Peuhunkujan eteläpuolella noin 4 metriä tiestä sijaitsee tervahauta. Tervahaudan eteläpuolella on hakkuualue. Tervahaudan halkaisija on noin 16 metriä. Sen vallien leveys on noin 3,5 metriä. Sen syvyys keskeltä vallien yläreunaan mitattuna on noin 1 metri. Halssi suuntautuu länsiluoteeseen. Se on noin 3 metriä pitkä, 2 metriä leveä ja 1,8 metriä syvä. Tervahaudan kohdalle on jätetty harvakseltaan puustoa sekä sen pohjalle on kerätty oksia. Tervahauta on merkitty peruskartalle ja se erottuu selvästi myös MML:N korkeusmallissa.

Hautalampi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkosta n. 40 km itäkaakkoon, Joukamojärven ja Kuurnajärven välisellä kannaksella olevan Hautalammen pohjoispuolella. Luoteeseen laskevassa rinteessä on kolme kivistä koottua röykkiötä, joiden halkaisija on noin 2 – 2,5 metriä ja korkeus puolisen metriä. röykkiöiden koillispuolella on matala aitamainen 1-2 kivikerran korkuinen ja levyinen aitamainen kivirivi. Katkonaista kiveystä on noin 10 metrin matkalla. Röykkiöiden välissä on todettu ohut peltokerros, mikä viittaa siihen, että kyseessä olisivat peltoröykkiöt. Kohde on ollut aiemmin osa kohdetta Hautakangas 1 (305010033)
Inv. 1975 (1971) A. Erä-Esko, Inv. 1999 M. Sarkkinen

Hautalampi 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkosta n. 40 km itäkaakkoon, Joukamojärven ja Kuurnajärven välisen kannaksen pohjoisosassa. Kuurnajärvestä laskevan joen suussa olevan lahden etelärannalla, heti sähkölinjan länsipuolella on historiallisen ajan asuinpaikka. Koordinaattien osoittamalla paikalla on multapenkallisen kiuasrauniollisen tupasijan jäännös. Sen ala on noin 4,5-5 x 4,5–5 metriä. Kiuasraunio on rakenteen kaakkoisnurkassa. Tästä kymmenkunta metriä etelään on toinen tupasijan/kellarin jäännös, jokseenkin samaa kokoa. Rakenteiden länsipuolella on tasainen katajikkoaukea, joka on vanha pelto. Koko alueen ala on noin 35 x 35 metriä. Kohde on ollut aiemmin osa kohdetta Hautalampi 1 (305010033)

Hautalampi 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkosta n. 40 km itäkaakkoon, Joukamojärven ja Kuurnajärven välisen kannaksen pohjoisosassa. Kuurnajärvestä laskevan joen suussa olevan lahden etelärannalla, sähkölinjasta noin 110-160 metriä länsilounaaseen matalalla kumpareella on historiallisen ajan asuinpaikka, peltoalue ja kivikasoja. Koordinaattien osoittamalla paikalla arvioitu peltoalueen keskikohta. Alueen etelälaidalla on pieniä kivikasoja/viljelysraunioita (halkaisija noin 1-1,5 m) ja länsilaidalla mahdollinen kellarikuoppa ja kiuasraunio(?) ja pohjoislaidalla vielä yksi kivikasa maakiven vierellä. Koko alueen ala on noin 45 x 30 metriä. Kohde on ollut aiemmin osa kohdetta Hautalampi 1 (305010033)

Tallimaa kaakko (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla on halkaisjaltaan noin 3-3,5 metrinen matalahko kuoppa, jonka reunalla on loiva valli. Lapionpistolla vallissa todettu kaksoismaannos. Kankaalla oli lisäksi muutamia epämääräisempiä kuoppia, mutta niiden laatua ei pystytty todentamaan.

Navettakangas itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Navettakankaan itäreunalla pienellä niemekkeellä on ainakin 5 asumuspainannetta noin 90 x 50 metriä kokoisella alueella. Eteläisimmässä painanteessa todettiin olevan palanutta kiveä ja kvartsi-iskoksia, jotka jätettiin paikoilleen. Eteläisten painanteiden pituus on noin 16- 17 metriä ja leveys viitisen metriä, pohjoisemmat ovat pienempiä.

Ketunmaa kaakko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pienen moreenikumpareen koillisrinteen alla on yksittäinen asumuspainanne, jonka ala on noin 6 x 12 metriä ja syvyys noin 50 cm. Painanteeseen tehdyssä koekuopassa on noin 30 -40 cm paksu turvekerros, jonka alla hiekka ja palanutta kiveä.

Juorkuna Korkiaharju (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Korkeaharju on mäntyä kasvava moreenikangas, jonka korkeimmalla kohdalla olevassa sammalenpeittämässä luonnonkivikossa laskettiin vuoden 2010 tarkastuksessa ainakin kuusi pienehköä rakkakuoppaa ja yksi muita kookkaampi soikeahko kuoppa. Kankaan lakikivikon korkeimman kohdan länsilaidalla kohdassa p = 7208030 / i = 3496129 olevan kuopan halkaisija on noin 1,5 – 2 metriä ja syvyys 40 cm. Tämän itäpuolella on hieman korkeammalla kivikossa pari pientä kuoppaa ja näiden itäpuolella halkaisijaltaan noin 2,5 metrinen ja 50 cm syvä kuoppa. Tämän itäpuolella on lähinnä muokatuksi rakaksi kutsuttavaa kivikkoa, jossa pari kuopantapaista ja kehämäiseltä vaikuttavaa kiveystä. Edelleen itään on seuraavana soikeahko 50–60 cm syvä kuoppa, jonka ala on noin 3 x 2,5 metriä. Tämän jälkeen on jälleen muokattua rakkaa ja halkaisijaltaan 3 metriä oleva puolisen metriä oleva kuoppa. Äärimmäisenä idässä on kehämäinen kuopanne kohdassa p = 7208031 / i = 3496183. Kuopat sijaitsivat kapealla harjanteella, jonka eteläpuolisessa hieman alemmassa kivikossa ei selviä rakenteita havaittu, joskin myös täällä oli epämääräistä muokattua rakkaa. Paikoin rakassa on nuorehkon kaivelun merkkejä, mutta kuoppajäännökset ovat tavanomaisia kivikoissa tavattavia rakka- eli kivikkokuoppia.
Korkeaharjun eteläreuna kuljettaessa ei havaittu merkkejä asuinpaikasta tai muista kiinteistä muinaisjäännöksistä. Myöskään naapuritilan puolelta lakikivikon pohjoispuolelta ja siitä itään olevalta kankaalta ei tavattu asuinpaikan merkkejä.

Eteläsuo pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Eteläsuon pohjoispuolisella kankaalla on viisi asumuspainannetta. Itäisimpänä on vierekkäin on kaksi asumuspainannetta. Painanteen 1 ala on noin 4 x 7-8 metriä ja syvyys noin 409 cm. Tästä luoteeseen olevan painanteen 2 ala on noin 5 x 8 metriä ja syvyys noin 40.
Kankaan länsireunalla on kolme asumuspainannetta. Näistä pohjoisimman painanteen ala on noin 5 x 15 metriä ja syvyys noin 50 cm. Painanteen ympärillä on vallit. Länsireunan painanteista keskimmäinen (painanne 4) ala on noin 7 x 16 metriä ja syvyys noin 50 cm. Loivapiirteisen painanteen sisälle tehdystä koepistosta tavattiin palanutta kiveä ja likamaata. Painanne 5 on tästä etelään laikutetulla alueella. Alaltaan noin 4 x 9 metrinen loivan vallin ympäröimä painanne oli osin vaurioitunut. Kahden viimeksi mainitun välillä oli epämääräinen asumuspainannetta muistuttava painanne, jonka laatua ei pystytty varmuudella määrittämään.

Karhusalmi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kankaan korkeimman kohdan luonnonkivikossa, sen lounaissyrjällä, on ainakin kaksi vaatimatonta rakkakuoppaa, joiden halkaisija on noin 1,5 metriä ja syvyys 30-40 cm. Noin 8 metrin päässä toisistaan olevien kuoppien välissä ja ympärillä on epämääräistä mahdollisesti muokattua kivikkoa. Tämän säilyneen kivikon luoteispuolella oleva rakka on äestetty, eikä sen kohdalla rakenteita ollut mahdollista enää todeta.

Ala-Oivangin saari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta noin 10 km pohjoisluoteeseen Oivanginjärven koillispuoleisen Palokankaan etelälaidalla kapean kannaksen mantereeseen yhdistämässä saaressa. Saaren kärjessä on kivikautistyyppinen asuinpaikka (kvartsikaavin ja palanutta kiveä) ja epämääräinen painanne. Näistä pohjoiseen on vierekkäin kaksi maakuoppaa, jotka maannoksensa perusteella hyvinkin iäkkäitä.

Pyhäniemi S-ranta (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Metallinetsinnässä on vuonna 2019 löytynyt Pitkälahden rannan läheltä 30 cm syvyydestä iso pitkähamarainen ja suoraselkäinen kirves, ajoitus ristiretkiaika/keskiaika? Diar. KM 42105.
Tarkastettaessa kirveen löytöpaikkaa vuonna 2021 todettiin alueella yksittäinen rannansuuntainen asumuspainanne, jonka ala on noin 4 x 6 metriä ja syvyys noin 40 cm. Hieman alavammalla rannanpuoleisella (lounaisella) sivulla on vallia. Painanteen pohjalla on likamaata ja palanutta kiveä. Painanteen etäisyys nykyisestä rannasta on noin 45 metriä. Painanne sijoittuu maastollisesti kohti järveä avautuvan lahtimaisen alavan kohdan yläpuolisen kankaan reunalle. Painanteelle mitattu sijainti on noin 10 metriä koilliseen kirveelle ilmoitetusta löytöpaikasta, kokonaan ei voida sulkea pois painanteen ja löydön liittymistä toisiinsa tai jopa löydön löytymistä painanteesta. Painanne on ulkoisesti kivikautistyyppinen.
Painanteesta noin 45 metriä koilliseen havaittiin halkaisijaltaan noin kaksi metrinen maakuoppa, jonka ympärillä oli heikko valli.

Karjalaisenvaara 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; 2015: "Kaksi kivikautista asumuspainannetta: kaakkoisempi noin 10 x 4 m, kaksiosainen, luoteisempi pyöreähkö, halkaisijaltaan noin 4 m. Painanteisiin tehdyissä koekuopissa (n. 30 x 30 cm) oli havaittavissa parinkymmenen sentin paksuinen pientä luuhippua sisältävä kulttuurikerros. Luunsirut olivat niin pieniä, että niitä ei saatu talletettua.
Painanteiden alue on pienialainen (noin 60 x 30 m) hiekkamuodostuma, joka muodostaa kaakkoon pistävän muinaisen niemekkeen. Tämän kaakkoispuolella on pieni suo, muu ympäristö on kivikkoista moreenimaastoa."

Karjalaisenvaara 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; 2015: " Valmiiksi raivatun voimajohtolinjan kaakkoislaidasta, kohdasta missä työkone oli rikkonut maanpintaa, havaittiin kvartsi-iskos sekä palaneen luun kappale. Työkone oli rikkonut pintamaan kunttakerroksen sen alla olevaan hiek-kamaahan saakka noin 2 x 2 metrin kokoiselta alueelta. Löytökohtaa puhdistetta-essa paikalta löydettiin toinen kvartsi-iskos, kaksi pientä palaneen luun palaan sekä kvartsiittinen ydin. Kaikki löydöt tulivat noin 3 x 4 m kokoiselta alalta. Paikka sijaitsee laajalla hiekkaisella terassilla, jonka reuna laskee länteen – lounaaseen noin 50 metrin etäisyydeltä havaitulta löytökeskittymältä."

Konineva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2015: "Tervahauta sijaitsee keskellä puustosta ja pensaikosta raivattua voimajohtokäytävää ja erottuu mataluudestaan huolimatta varsin selvästi.
Alle metrin syvyisen tervahaudan halkaisija on noin 9 metriä, vallien paksuus on noin 2 m. Tervahaudan viitisen metriä pitkä halssi osoittaa voimajohtokäytävän suuntaisesti lounaaseen."

Kiimamaa (1000035525) (Kivirakenteet)
Historiallinen; 2015: "Tervahauta on voimajohtokäytävän kaakkoislaidalla, kokonaishalkaisijaltaan noin 17 m, josta reunavallin osuus on noin 4,5 m. Tervahaudan korkeus on noin 1,4 m. Halssiaukko aukeaa länsilounaaseen. Tervahaudan länsiluoteen puolella, noin 22 metrin etäisyydellä haudasta, sijaitsee tervapirtin kiukaan jäänteet. Romahtaneen kiukaan koko on noin 2 x 2 m korkeuden ollessa alle metrin."

Tervaskangas 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; 2015: "Alue on hakkuuaukeaa. Maaperä on kivikoista hiekkamoreenia.
Nykyisestä voimajohtolinjasta viitisen kymmentä metriä länteen löytyi hyvin säilynyt ja edustava tervanpolttoon liittyvä kokonaisuus.
a) Tervahauta, halkaisija noin 16 m, halssi lounaaseen.
b) Hiilikasa, halkaisija noin 5 m, korkeus vajaa 1 m.
c) Uunin jäännös, halkaisija noin 2 m, korkeus 80 cm. Tervapirtin kiuas.
d) Maasta tehty rakennuksen perustus, koko noin 5 x 9 m, pitempi sivu luoteis-kaakko-suuntainen. Kaakkoispää avoin. Perustus on leveydeltään noin 1 m ja korkeudeltaan noin 30 cm. (Lienee jonkinlaisen varastorakennuksen perustus)."

Lippiräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2015:"Haapaveden Kiimaharjun länsipuolella, pienellä soiden keskelle kurottavan kohouman länsilaidalla sijaitsee peruskarttaankin merkattu tervahauta. Halkaisijaltaan noin 16 m (vallin paksuus alle 3 m) tervahauta sijaitsee nuoressa sekametsässä. Kasvillisuuden peittämän tervahaudan halssiaukko osoittaa etelään."

Okkosenräme 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2015: "Metsätien pohjoispuolella jyrkähkön rinteen laidalla sijaitsee tervahauta, jonka halkaisija on noin 13 m. Tervahaudan halssiaukko osoittaa ete-lään. Rinne on hiekkamoreenia, jolla kasvaa mäntymetsää."

Okkosenräme 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2015: "Peruskartassakin näkyvä tervahauta sijaitsee Haapajärven Lämäkankaan etelälaidalla, etelään työntyvän niemekkeen itäosassa. Matalan, halkaisijaltaan noin 12 m olevan, tervahaudan päällä kasvaa heinää sekä nuorta sekapuustoa. Tervahaudan keskiosan kuoppa on kooltaan kuusi metriä. Heikosti erottuva halssiaukko aukeaa kaakkoon. Tervahaudan pohjois- ja luoteislaidat ovat miltei maanpinnan tasalla, rinne laskee etelään – kaakkoon, millä puolella terva-haudan vallit ovat hieman alle metrin korkuiset."

Ahistus (Asuinpaikat)
Historiallinen; 2015: "Alue on kuusivoittoista metsää. Kohde sijaitsee metsätien ja voimajohtolinjan välissä, tiestä noin 10 m kaakkoon. Maaperä on moreenia. Paikalla todettiin pienen, noin 4 x 5 m kokoisen multapenkkirakennuksen pohja, jonka uunin jäännös on rakennuksen luoteiskulmassa. Aivan lähiympäristössä ei vaikuta olevan maanviljelyyn sopivaa aluetta. Lähiympäristössä ei myöskään ole tervahautaa. Tämän pienen mökin tarkoitus on siten avoin. Se sijaitsee vanhan pikkutien tuntumassa, joten kyseessä saattaa olla mäkitupa-asutuksen jäännös. Kohde on hyvin säilynyt ja sitä on pidettävä kiinteänä muinaisjäännöksenä."

Paarmakangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on 3 - 4 asumuspainannetta, joista eteläisimmän ala on noin 5-6 x 18 metriä (alakohde 1). Muut painanteet ovat tästä pohjoiseen.

Kokonpää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohteessa on suhteellisen kuivalla ja tasaisella hiekkakankaalla kasvavaa mäntymetsää. Kohteen maaperä on verrattain vähäkivistä hiekkamoreenia.
Kohde muodostuu seitsemästä kivikautisesta asumuspainanteesta, jotka sijoittuvat väljään jonoon noin 160 metrin matkalle kankaan koillisreunalla. Painanteista yksi on suuri ja suorakulmainen (alakohde 2), muut ovat pienikokoisempia ja muodoltaan pyöreähköjä tai soikeita.
Suureen suorakulmaiseen painanteeseen (alakohde 2) ja yhteen soikeaan painanteeseen (alakohde 5) kaivettiin koekuopat. Molemmista kuopista löydettiin kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä, jonka lisäksi soikean painanteen koekuopasta löytyi palanutta luuta. Löydöt laitettiin takaisin koekuoppiin niiden täytön yhteydessä.
Kohde on vaurioitunut. Alueella liikkunut metsäkone on vaurioittanut renkaillaan kohteen asumuspainanteita 5 ja 7. Lisäksi LiDAR-visualisoinnin perusteella on mahdollista, että ap. 5:n kaakkoispuolella olisi kaksi vielä pahemmin kärsinyttä painannetta.

Rautakuru 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kalliomäen länsijuurella on hiekkamaaperäinen tasanne, joka laskee loivasti länteen. Kalliomäen pohjoisosan länsipuolella kalliosta laskee kaksi kielekettä niemekkeinä lännen suuntaan. Näiden välillä on 25 metriä leveä suojaisa lahdeke, jossa maaperä on hiekkaa. Eteläisemmän kallioniemekkeen pohjoispuolelle tehdyissä muutamassa koekuopassa oli kvartsi-iskoksia. Paikalla on ehjä kivikauden lopun tai varhaismetallikauteen ajoittuva asuinpaikka. Sen rajaus on topografian ja hiekkamaaperän sijainnin perusteella tehty arvio. Etelämpänä maaperä muuttuu hienoaineksiseksi ja kivikkoiseksi.

Ritvanoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee matalan rantatörmän päällä Ritvanojan lounaispuolella. Maaperä on hietamoreenia. Haudan halkaisija on 12 m, halssi suuntautuu koilliseen, pituus 3 m ja syvyys 1,5 m. Vallin päällä kasvaa yksi iso mänty (halk. 40 cm).

Siuruanjoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Siuruanjoen pohjoispuolella kosteikossa. Sen pohjaa on ilmeisesti nostettu maa-aineksella. Halkaisija on 18 m ja vallin korkeus 1,5 - 2 m, kuopan syvyys 1,4 m. Halssi suuntautuu itään, pituus 4 m ja syvyys 2,1 m. Alue on avohakattu, tervahaudan päällä on tiheä aluskasvillisuus.

Saarikoski (1000036847) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Saarikosken pohjoinen haara on käsin raivattu ja siinä on 180 m pitkä ja 2-5 m leveä kivisuiste. Kivisuisteen pohjoispuolinen kanava on toiminut myllyränninä. Haaran yläpää on suljettu kivipadolla, joka on tehty 1900-luvun alkupuolella, kun uitto alkoi Siuruanjoella, uittoväylänä on toiminut eteläinen haara. Vanha myllynpaikka ei ole tiedossa, todennäköisesti se on sijainnut rännin yläosassa Viimeistään 1940-luvulla paikalla toimi myös raamisaha ja sähkölaitos, joka tuotti alueen neljällä talolle sähköä (maanomistajan antama tieto). Rännin yläpäässä on säilynyt myllyn ja sähkölaitoksen perustus, rannassa on myös turbiinin ja raamisahan osia.

Siuruanjoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Siuruanjoen pohjoispuolella matalan rantatörmän yläpuolella, halkaisija on 14 m, kuopan läpimitta 10 m. Halssi suuntautuu etelään joelle päin. Nuorta rehevää puustoa.

Uusitalo (1000036850) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee matalan rantatörmän päällä Siuruanjoen eteläpuolella. Maaperä on hietamoreenia. Haudan halkaisija on 14 m, kuopan halkaisija 10 m; halssi suuntautuu pohjoiseen, syvyys 1,8 m.

Sadinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee pitkän kaakko-luodesuuntaisen moreeniharjanteen eteläpäässä n. 400 m Siuruanjoesta länteen. Haudan halkaisija on 9 m, kuopan halkaisija 6 m; halssi suuntautuu itäkoilliseen, se on sortunut. Ympäristö on avohakattua sekä muokattua ja kasvaa taimikkoa.

Joentauskangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kankaan luoteisella alarinteellä Siuruanjoesta 70 m etelään. Haudan halkaisija on 19 m, kuopan halkaisija 13 m; halssi suuntautuu pohjoiseen, pituus n. 3,5 m, se on sortunut. Rehevähkö sekametsä, nuorta talousmetsikköä.

Joentauskangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee loivalla hieman soistuneella pohjoisrinteellä Siuruanjoesta 40 m etelään. Haudan halkaisija on 14 m, kuopan halkaisija 10 m; halssi suuntautuu pohjoiseen, pituus n. 3 m, se on sortunut. Rehevähkö sekametsä, varttunutta talousmetsikköä.

Tanninen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee loivalla soistuneella lounaisrinteellä Siuruanjoen pohjoispuolella. Haudan halkaisija on 13 m, kuopan halkaisija 7 m; halssi suuntautuu luoteeseen, se on sortunut. Rehevähkö sekametsä, varttunutta talousmetsikköä.

Vaununkangas (Hautapaikat)
Rautakautinen; Röykkiö sijaitsee metsikössä pienestä Vikkeläntiestä n. 50 m pohjoiseen Kankaan ja Vikkelän talojen välissä 4,8 km Lumijoen kirkosta lounaaseen. Alueen aluskasvillisuus on var-puvoittoista ja puusto nuorta männikköä.
Tieltäkin hyvin erottuva kuntan peittämä pyöreä röykkiö on halkaisijaltaan 5 m ja korkeudel-taan n. 1 m. Röykkiö on aivan leveän metsäpolun varrella siten, että polun rakentaminen on vahingoittanut röykkiön länsi-lounaispäätyä. Röykkiö on muodoltaan säännöllisen pyöreä ja tasalakinen ja se on koottu kohtuullisen suurikokoisista kivistä. Penkomisen merkkejä ei ole havaittavissa.
Kyseessä on varsin kaunis ja hyvin säilynyt esihistoriallinen hautaröykkiö. Röykkiö on n. 20 m korkeudella merenpinnasta, jolloin se alueen rannansiirtymisen perusteella ajoittuu mahdollisesti aivan pronssi- ja rautakauden taitteeseen tai mahdollisesti varhaisen rautakauden alkuun n. 400–600 eKr.

Latomäki 2 (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee jyrkällä moreeniharjanteella, harvassa mäntyvoittoisessa nuorehkossa talous-metsässä 1,66 km Lumijoen kirkosta lounaaseen. Kohteesta 120 m länteen on vuonna 2017 löytynyt todennäköisesti kansainvaellusajalle ajoittuva rautainen keihäänkärki (KM 41370: 1; ks. J-M Kuuselan tarkastuskertomus Museoviraston arkistossa).
Latomus on kauttaaltaan kuntan peittämä, pieni, maantasainen ja ympäristöstään hei-kosti erottuva. Se on koottu pienehkön maakiven viereen ja on muodoltaan neliskanttinen. Ki-vikertoja todettiin silmämääräisesti arvioituna olevan ainakin kaksi. Mitat 2 x 1,5 x 0,3 m.
Latomusta on vaikea ajoittaa ilman löytöjä, eikä rannansiirtymisestäkään tällä kertaa ole apua johtuen Latomäen jyrkästä profiilista, minkä vuoksi se on pysynyt lähellä rantaa huomattavan kauan. Latomus ei sijaitse rajalinjalla, joten se ei liene ole historiallinen rajaröykkiö tms. Ulkoisten piirteiden perusteella se on rautakautinen, mahdollisesti varhaisemmalta rautakaudelta tai läheltä löytyneen todennäköisesti kansainvaellusajalle ajoittuvan keihäänkärjen perusteella keskiseltä rautakaudelta. Kyseessä lienee hautarakenne.

Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Linjaharjun eteläpäässä, taloon johtavan tien eteläpuolella. Haudan halkaisija on 12 metriä ja syvyys 0,8 metriä. Halssi on etelän suuntaan. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Isokorvenkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee hiekkaharjanteella, purontörmän yläpuolella. Haudan halkaisija on 14 metriä ja syvyys 0,7 metriä. Sortunut halssi suuntautuu itään. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Anttila (1000037224) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee tasaisella kosteahkolla kankaalla. Haudan halkaisija on 14 metriä ja syvyys 0,6 metriä. Sortunut halssi suuntautuu lounaaseen. Haudan päällä kasvaa eri ikäisiä puita.

Tuuliräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kumpumainen hiilimiilu, jonka halkaisija noin 8 metriä. Miilun reunalla pätkittäiset, vajaan metrin levyiset ja parin metrin pituiset ojat.

Kokkoräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hauta sijaitsee kallioisen kankaan kaakkoislaidalla Kokkorämeen pohjoispuolella. Sen
halkaisija valli mukaan lukien noin 14 m, kuopan syvyys on 0.7 m. Halssi suuntautuu länsilounaaseen, pituus 3 m.

Puhdonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hauta sijaitsee loivalla sorarinteellä kahden kallioalueen välissä. Sen halkaisija valli mukaan lukien noin 18 m, kuopan syvyys on 0.7 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 3 m. Hauta on tiheän aluskasvillisuuden peittämä.

Koskenoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tulivoimapuiston hankealueella oli samaan aikaan syntynyt kaksi talo Mehtälä ja Koski. Mehtälä on kokonaan purettu, Kosken vanha tupa on siirretty noin 160 m etelään pellon varteen ja se oli muutettu ilmeisesti talliksi. Talon myllystä Koskenojalla on vielä rakenteita säilynyt.
Koskenojassa on vesimyllyn perustukset ja lahonneen puukehikon osia sekä 2 patoa.
Kiviperustukset ojan seinämissä ovat n 2 m pitkiä ja noin 0,5-0,6 m korkeita; kanavan leveys on 1,1 m ja se on täytetty kivillä. Kanavan ylä- ja alapuolella on pieni pato.

Jäniskukkuranaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iijoen pohjoisrannalla joen ja Pölkky Oy:n sahan völisessä metsikössä Yli-Väkevän koskesta n. 130 m pohjoiseen pienen jyrkänteen reunalla.
Paikalla on kaksi tervahautaa. Itäisempi on n. 25 m halkaisijaltaan ja läntisempi n. 10 m, molempien halssit laskevat etelään.
Tervahautojen päällä kasvaa eri ikäistä puustoa ja jonkin verran katajaa. Lähiympäristön maaperä on paikoin kivikkoista. Hautojen ympärillä on tervanvalmistuksessa syntyneitä kuoppia. Kohdalle, missä tervahaudat sijaitsevat on 1860-luvun pitäjänkartalla merkitty punainen ympyrä. On todennäköistä, että ainaki toinen tervahauta olis ollut käytössä kartan laatimisen aikoihin.

Sukkasalmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimä matala hiekkainen kangas; alue on avohakattu.
Hauta sijaitsee kankaan keskiosassa tasaisessa maastossa, läpimitta valli mukaan lukien 17
m, kuopan halkaisija 10 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu etelään, pituus 4 m, sortunut.
Haudan ympärille on jätetty pitkiä kantoja.

Korkiakangas (1000037620) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laaja kivinen kuivahko kangas, paikoitellen soistunut, nuorta kasvatusmetsikköä.
Hauta sijaitsee kankaan lakialueella tasaisessa maastossa, läpimitta valli mukaan lukien 20
m, kuopan halkaisija 13 m ja syvyys 1,0 m. Halssi suuntautuu luoteeseen, pituus 8 m ja
syvyys 1,9 m, sortunut.

Tynnyrikoski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laajan kaakko-luode suuntaisen harjujakson luoteispää. Hiekkainen tasanne, jonka läpi
Lohijoki virtaa. Tynnyrikosken kohdalla jokitörmän korkeus on n. 7 m. Kuivaa
mäntykangasta. Paikoitellen vanhaa metsää (jokitörmä) ja paikoitellen aukea. Lohijoen
rantavyöhyke on luonnonsuojelualue.
Hauta sijaitsee Tynnyrikoskelta 150 m koilliseen vanhemman jokitörmän (?) yläpuolella.
Se on kaivettu ylärinteeseen, ei vallia, kuopan läpimitta on 4,5 m ja syvyys 1,5 m. Halssi
suuntautuu länteen, pituus1,5 m ja syvyys 2,4 m. Haudan länsipuolella kasvaa vanhoja
mäntyjä ja kuusia.

Linjanlehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laaja matala osittain soistunut kuivahko kangas, varttunutta kasvatusmetsikköä.
Hauta sijaitsee kankaan loivalla luoteisrinteellä. Tuplahauta, läpimitta ulompi valli mukaan
lukien 14 m, sisempi valli mukaan lukien 10 m, kuopan halkaisija 6 m ja syvyys 1,1 m.
Halssi suuntautuu länteen, pituus 2 m ja syvyys 1,6 m. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä
kuusia.

Honkikangas (1000037623) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Matala tuoreehko kangas suoalueen keskellä, itäpuolella on laaja turvetuotantoalue.
Sekametsää, varttunutta kasvatusmetsää.
Hauta sijaitsee kankaan itäosassa, läpimitta valli mukaan lukien 17 m, kuopan läpimitta 12
m ja syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu itään, pituus 3,5 m ja syvyys 1,9 m. Puusto on
poistettu haudan päältä.
Noin 30 m tervahaudasta länteen on kiukaan jäännös (ks. alakohteet)

Yliniitty (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pieni kivinen kangas suon ja puron välissä, tuoreehko kangas, kuusenvaltainen sekametsä,
uudistuskypsää metsikköä.
Kankaan kaakkoisrinteellä on kaksi tervahautaa n. 30 m etäisyydellä toisistaan. Tervahautojen koot on merkitty alakohteisiin.
2024: Aluerajausta on laajennettu kauttaaltaan 5p laserkeilausaineiston perusteella.

Multakaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-kartoituskohde, ei tarkastettu maastossa.
Matala osittain soistunut hiekka (dyyni?) -alue, kuivahko kangas, nuorta
kasvatusmetsikköä.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien n. 20 m, kuopan läpimitta n. 15 m, halssi suuntautuu
koilliseen, pituus n. 5 m. Haudan päällä kasvaa isompaa puustoa.

Kontiomäki (1000037631) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-kartoituskohde, ei tarkastettu maastossa.
Soiden ympäröimä laaja osittain kallioinen kuivahko kangas, varttunutta
kasvatusmetsikköä.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien n. 22 m, kuopan läpimitta n. 16 m, halssi suuntautuu
itäkoilliseen, pituus n. 7 m; ilmeisesti sortunut. Haudan päällä kasvaa isompaa puustoa.

Nevakaarto 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Muinainen kapea hiekkadyynimuodostelma suoalueen keskellä, noin kilometri
Pirnesjärvestä länteen. Kuiva mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsää. Hauta sijaitsee dyynialueen kaakkoislaidalla, läpimitta valli mukaan lukien 12 m, kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 1,5 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen, pituus 6 m ja syvyys 2,2 m, sortunut. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä havu- ja lehtipuita. Haudan ympärillä on useita pieniä maanottokuoppia.

Nevakaarto 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Muinainen kapea hiekkadyynimuodostelma suoalueen keskellä, noin kilometri
Pirnesjärvestä länteen. Kuiva mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsää. Hauta sijaitsee dyynialueen luoteispäässä, läpimitta valli mukaan lukien 12 m, kuopan läpimitta 8 m ja syvyys 1,4 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen, pituus 3 m ja syvyys 1,9 m. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Tiitola (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mosaiikkimaisema, jossa vuorotellevat matalia kankaita ja pieniä soita. Kuivahko, osittain
kallioinen matala kangas, taimikkoa. Hauta sijaitsee kankaan loivalla kaakkoisrinteellä, läpimitta valli mukaan lukien 20 m, kuopan läpimitta 14 m ja syvyys 0,8 m. Halssi suuntautuu itäkaakkoon, pituus 6 m ja syvyys 1,9 m, sortunut. Vallin päällä kasvaa isoja puita (ikäarvio > 100 vuotta).

Hattukangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laaja matala paikoitellen soistunut kangas Mäyräjärven luoteispuolella, tuoreehko kangas,
varttunutta kasvatusmetsikköä (hyvin tiheä). Kankaan loivalla kaakkoisrinteellä on vierekkäin kaksi miilua, molemmilla halkaisija 10, kehävalli on noin metri leveä ja 0,5 m korkea, sisäosa on tasainen. Miilut ovat tiheän sekapuuston peittämiä. Miilut ovat pystymiiluja.

Löytölänperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mosaiikkimaisema, jossa vuorotellevat matalia kankaita ja pieniä soita. Tuoreehko kangas,
tiheää taimikkoa. Hauta sijaitsee aivan metsäautotien vieressä, tieoja leikkaa haudan itäreunan. Läpimitta valli mukaan lukien n. 10 m, kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 0,8 m. Halssi suuntautui ilmeisesti koilliseen, se on tuhoutunut. Hauta on tiheän heinikon ja nuoren puuston peittämä.

Martinkaarto (Kivirakenteet)
Historiallinen; Laaja tuoreehko paikoitellen soistunut kangas, sekametsää, varttunutta kasvatusmetsikköä,
kohteen lähellä on vanha sorakuoppa. Kankaan lakialueella on kaksi tervahauta 30 m:n etäisyydellä toisistaan. Hauta 1: läpimitta valli mukaan lukien 8 m, kuopan halkaisija 4 m ja syvyys 1,2 m. Halssi suuntautuu itään, pituus 1,5 m ja syvyys 1,5 m. Hauta 2: läpimitta valli mukaan lukien 11 m, kuopan halkaisija 7 m ja syvyys 1,0 m. Halssi suuntautuu itään, pituus 2 m ja syvyys 1,8 m. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä (ikäarvio > 70 v).
2020: Kohde koostuu kahdesta pienestä tervahaudasta ja niiden luoteispuolella sijaitsevasta tervapirtin kiukaasta (ks. alakohteet). Tervahaudat sijaitsevat runsaan 25 metrin etäisyydellä toisistaan. Hauta 1 on läpimitaltaan noin 8 metriä ja sen kuopan halkaisija on noin 4 metriä. Hauta 2 on halkaisijaltaan noin 12 metriä ja sen kuopan läpimitta on noin 6 metriä. Molempien halssit suuntautuvat itäkoilliseen.
Tervapirtin kiuas sijaitsee noin 30 metrin etäisyydellä tervahaudasta 2, ja se on kooltaan noin 1,5 x 1,5 metriä ja 50 cm korkea.

Ritomäki 2 (1000037646) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Korkea kallioinen mäki, jonka pohjoispuolella on laajat suoalueet ja eteläpuolella peltoja.
Tuoreehko kuusenvaltainen havumetsä, rehevää aluskasvillisuutta. Nuorta kasvatusmetsikköä. Hauta sijaitsee mäen luoteisella alarinteellä, läpimitta valli mukaan lukien 10 m, kuopan halkaisija 6 m ja syvyys 1,1 m. Halssi suuntautuu luoteeseen, pituus 4 m ja syvyys 2,5 m. Vallin päällä kasvaa isoja kuusia.

Pykälämaankangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimä etelä - pohjois-suuntainen hiekkadyynimuodostelma. Kuiva
hiekkakangas, aluskasvillisuus pääosin jäkälää, sammalta ja puolukkaa. Varttunutta
kasvatusmetsikköä. Hauta sijaitsee hiekkadyynin pohjoispäässä, läpimitta valli mukaan lukien 10 m, kuopan halkaisija 7 m ja syvyys 0.9 m. Halssi suuntautuu luoteeseen, pituus n. 3 m, se on sortunut.

Kokkopuro 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimä kaakko - luode-suuntainen hiekkadyynimuodostelma Kokkopurosta n.
400 m itään. Kumpuileva pinta. Kuiva hiekkakangas, aluskasvillisuus pääosin jäkälää,
sammalta ja puolukkaa. Varttunutta kasvatusmetsikköä. Hauta sijaitsee hiekkadyynin länsilaidalla, läpimitta valli mukaan lukien 15 m, kuopan halkaisija 10 m ja syvyys 1,4 m. Halssi suuntautuu luoteeseen, pituus n. 5 m, ja syvyys 2,1 m. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä.
Tervahaudan itäpuolella on pyyntikuoppajono.

Hallanperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Matala rehevähkö kangas vanhan maalaismaiseman pohjoispuolella, eri-ikäinen hyvin tiheä
sekametsä, paikoitellen keto- ja vanhoja pihakasveja.Hauta sijaitsee kankaan etelälaidalla lähellä pellon reunaa, läpimitta valli mukaan lukien 12 m, kuopan halkaisija 6 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu länteen, pituus n. 3 m, ja syvyys 1,8 m. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä ja koivuja, kuoppa on heinän peittämä.

Puolivälinmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Matala rehevähkö kangas vanhan maalaismaiseman keskellä, tiheä nuori kuusikko,
paikoitellen keto- ja vanhoja pihakasveja. Hauta sijaitsee kankaan kaakkoislaidalla sähkölinjan vieressä, läpimitta valli mukaan lukien 16 m, kuopan halkaisija 9 m ja syvyys 1,3 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 6 m ja syvyys 1,3 m, sortunut. Haudan päällä kasvaa tiheä kuusikko.
Vuoden 2022 inventoinnissa kohde oli ennallaan.

Latvaräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimä kaakko - luode-suuntainen soraharjanne, kuivahko mäntykangas,
varttunutta kasvatusmetsikköä, paikoitellen nuoria lehtipuita. Kohde sijaitsee harjanteen luoteisosassa; kyseessä on kuoppamiilu, halkaisija vallin mukaan lukien 8 m, kuopan halkaisija 4,5 m ja syvyys 0,9 m; vallin korkeus 0,6 m. Kairauksessa kuopan pohjassa havaittiin N. 10 cm vahvan hiilikerroksen ja sen alla > 10 cm paksun kovan nokisen maakerroksen.
Vuoden 2021 inventoinnin aikaan alueella olivat käynnissä metsätyöt ja kohteen ympäristö oli juuri avohakattu, mutta kohde itsessään oli säilynyt ennallaan, ja merkitty näkyvästi sekä nauhoin, että metsurien toimesta muutaman metrin korkeudesta sahatuin puin. Nykyiseen peruskarttaan on lähistölle merkitty tervahauta, mutta kyseisessä sijainnissa ei ole havaittavissa rakenteita.

Peräkangas 1 (1000037652) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimä kaakko - luode-suuntainen soraharjanne, kuivahko mäntykangas,
varttunutta kasvatusmetsikköä, paikoitellen runsaasti katajaa. Hauta sijaitsee harjanteen kaakkoisosassa metsätien lounaispuolella, läpimitta valli mukaan lukien 15 m, kuopan halkaisija 9 m ja syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 5 m ja syvyys 1,8 m. Vallin päällä kasvaa n. 60 v. vanhoja mäntyjä.
Inventointi 2021: Kohde oli ennallaan.

Peräkangas 2 (1000037653) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimä kaakko - luode-suuntainen soraharjanne, kuivahko mäntykangas,
varttunutta kasvatusmetsikköä, paikoitellen runsaasti katajaa. Hauta sijaitsee harjanteen kaakkoisosassa metsätien koillispuolella, läpimitta valli mukaan lukien 17 m, kuopan halkaisija 11 m ja syvyys 1,1 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus 8 m ja syvyys 2,4 m. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä.
Inventointi 2021: Kohde oli ennallaan.

Kotiniemi (1000037657) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimä matala kivinen kuivahko kangas Valkeislammen luoteispuolella,
varttunutta kasvatusmetsikköä. Hauta sijaitsee kankaan laella, tuplahauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 17 m, sisempi valli mukaan lukien 11 m, kuopan halkaisija 7 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu etelälounaaseen, pituus 3 m ja syvyys 1,9 m. Haudan päällä kasvaa isoja
mäntyjä ja koivu.
2022: Tarkastettiin maastossa. Iso ja ehjä tervahauta, kuten selostettu aiemmin.
Kohteen keskikoordinaattia siirretty noin 10 metriä länteen vinovalovarjosteaineiston perusteella (vanha piste P: 7048745 I: 425610). Kohteelle tehtiin samalla aluerajaus.

Latvastenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laaja matala kaakko-luode suuntainen soraharjanne, joka on paikoitellen soistunut,
tuoreehko kangas, taimikkoa. Hauta sijaitsee kankaan lounaisella laidalla Maantien ja metsätien risteyksen lähellä, läpimitta valli mukaan lukien 8 m, kuopan halkaisija 4 m ja syvyys 0,8 m. Halssi suuntautuu etelälounaaseen, pituus 1 m ja syvyys 1,1 m. Haudan päällä kasvaa nuoria
mäntyjä.
2022: Iso tervahauta. Ennallaan.
Kohteen keskikoordinaattia (vanha piste P: 7051396 I: 425606) siirretty noin 5 metriä itään lidar-aineiston perusteella.

Kivikangas (1000037659) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mosaiikkimaisema, jossa vuorottelevat matalia kivisiä kankaita ja soistuneita alueita,
kuivahkoja kankaita, uudistuskypsää metsikköä. Hauta sijaitsee pienen kankaan laella, läpimitta valli mukaan lukien 15 m, kuopan halkaisija 9 m ja syvyys 1,2 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 3 m ja syvyys 1,6 m. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä ja kuusia. Tervahaudasta 20 m luoteeseen kiukaan jäännös (ks. alakohde, inventointiraportissa Kivikangas 2)

Pohjoismäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laaja korkea mäki, jossa on runsaasti kallioalueita. Laella on mäkiasutusta, erirakenteinen
metsä, luoteisrinteellä varttunutta kasvatusmetsää. Hauta sijaitsee mäen luoteisella alarinteellä, läpimitta valli mukaan lukien 17 m, kuopan halkaisija 10 m ja syvyys 1,4 m. Halssi suuntautuu luoteeseen, pituus 7 m, syvyys 2,4 m, sortunut. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä ja kuusia.

Pieni Luokkimäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimä kaakko-luode-suuntainen soraharjanne, tuoreehko kangas, paikoitellen
soistunut, nuorta kasvatusmetsikköä. Hauta sijaitsee harjanteen koillislaidalla lähellä suota, läpimitta valli mukaan lukien 15 m, kuopan halkaisija 10 m ja syvyys 0,8 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 2 m, syvyys epäselvä, sortunut. Haudan kuoppa on heinän peittämä vallin päällä kasvaa nuoria mäntyjä.

Mäkeläistenaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaakko-luode-suuntainen pitkä ja korkea harjujakso, joka ulottuu Pyhäjärven länsipuolelta
Haapajärvelle Kumiseva kylään asti. Harjun laki on kivinen, rinteellä on hiekkaa,
kuivahkoa mäntykangasta, taimikkoa. Hauta sijaitsee harjun lounaislaidalla lähellä suota, läpimitta valli mukaan lukien 6 m, kuopan läpimitta 4 m ja syvyys 1,2 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 1,5 m ja syvyys 1,8 m. Haudan päällä kasvaa nuoria havupuita.

Matokangas (1000037664) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laaja tuoreehko kangas, jonka lakialue on paikoitellen soistunut, varttunutta
kasvatusmetsikköä. Hauta sijaitsee kankaan lounaisella ylärinteellä; tuplahauta läpimitta ulompi valli mukaanlukien 21 m, kuopan läpimitta 11 m ja syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu länteen, pituus 5 m ja syvyys 1,6 m. Haudan päällä kasvaa isoja koivuja ja kuusia, joista osa on kaatunut.

Pieni Asikkamäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Korkea kivinen mäki Pyhäjärven eteläpuolella, sen länsi- ja pohjoislaidalla ovat jyrkät
rinteet ja paikoitellen kallioseinämät, korkeuserot ovat 40-45 m. Tuoreehko, paikoitellen
kuivahko kangas, erirakenteinen metsä. Hauta sijaitsee mäen itäisellä loivalla ylärinteellä, läpimitta valli mukaan lukien 17 m, kuopan läpimitta 11 m ja syvyys 1,1 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus 3 m ja syvyys 1,5 m. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä lehti- ja havupuita.

Pieni Suutarinmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimä korkea mäki, jonka rinteillä on hiekkatasanteita. Kuivahko, paikoitellen
tuoreehko kangas, erirakenteinen metsä. Hauta sijaitsee mäen laella, läpimitta valli mukaan lukien 10 m, kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 1,3 m. Halssi suuntautuu itään, pituus 2,5 m ja syvyys 1,6 m (sortunut). Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä lehti- ja havupuita.

Loutepuro 1 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Purolaakso kahden korkean mäen välissä, hiekkainen tasanne ja puron kohdalla 2 - 4 m
korkeat törmät; kuivahko kangas, puronvarsilla lehtomainen kangas, varttunutta
kasvatusmetsikköä. Kuoppa ja tervahauta sijaitsevat törmän yläpuolella.
Tervahaudan läpimitta valli mukaan lukien on 9 m, kuopan läpimitta 4 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu lounaaseen törmän rinteeseen, pituus 3 m ja syvyys 1,9 m. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä.
Maakuopan tiedot ks. alakohde

Riikinneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Etelä-pohjois-suuntainen matala soraharjanne suoalueen keskellä, kuivahko kangas,
varttunutta kasvatusmetsikköä. Hauta sijaitsee harjanteen länsilaidalla suon reunalla, läpimitta valli mukaan lukien 10 m, kuopan halkaisija 6 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu länteen, pituus 4 m ja syvyys 1,6 m; halssin päästä lähtee n. 10 m pitkä matala oja suolle päin. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä, kuopassa katajaa ja varpuja.

Vesihaudankankaat (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mosaiikkimaisema, joissa on pieniä kankaita ja soita, kuivahko- tuore kangas; varttunutta
kasvatusmetsikköä. Hauta sijaitse suon laidalla tuoreella kangasvyöhykkeellä, läpimitta valli mukaan lukien 14 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 0,9 m; halssi suuntautuu itään, pituus 3 m ja syvyys 1,6 m, sortunut. Haudan päällä kasvaa isoja kuusia.

Vesihaudankankaat 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mosaiikkimaisema, joissa on pieniä kankaita ja soita, kuivahko- tuore kangas; varttunutta
kasvatusmetsikköä. Hauta sijaitse notkelmassa kahden kankaan välissä, tuoreehko kangas, varttunutta kasvatusmetsikköä, haudan länsipuolella taimikkoa. Haudan läpimitta valli mukaan lukien 12 m, kuopan läpimitta 8 m ja syvyys 1,1 m, halssi suuntautuu etelään, pituus 3 m ja
syvyys 1,7 m. Haudan päällä kasvaa isoja kuusia.

Vittoudenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2013: Soiden ympäröimä tuoreehko kangas, alue on hakattu 2012, myös tervahaudan päältä, suojavyöhyke merkitty sinisellä nauhalla. Hauta sijaitsee loivalla kaakkoisrinteellä, läpimitta valli mukaan lukien n. 22 m, kuopan läpimitta n. 13 m, halssi suuntautuu kaakkoon, pituus n. 3 m. Kaukokartoituskohde.
2022: Kohde tarkastettiin maastossa. Vuoden 2012 hakkuun yhteydessä tervahaudan kohdalle on jätetty noin 4 metrin korkeudelta katkaistuja puunrankoja pystyyn. Kohdalla on myös harvakseltaan taimikkoa ja jonkin verran tervahautaa peittävää aluskasvillisuutta.

Vittoudensalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Matala kuivahko soiden ympäröimä kangas, nuorta kasvatusmetsikköä, tervahaudan
lähiympäristö on erotettu omana kuvana; varttunutta kasvatusmetsikköä. Hauta sijaitsee kankaan lounaisosassa. Läpimitta valli mukaan lukien n. 15 m, kuopan halkaisija n. 9 m, halssi suuntautuu lounaaseen, pituus n. 3 m. Haudan päällä on isoa puustoa.

Louhukangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2013: Lidar-kartoituskohde, ei ole kartoitettu maastossa.
Pieni soiden ympäröimä saareke, tuoreehko kangas, taimikkoa. Haudan läpimitta valli mukaan lukien n. 16 m, kuopan halkaisija n. 10 m, halssi suuntautuu lounaaseen, pituus n. 4 m. Puut haudan päältä hakattu.
2021: Tervahauta sijaitsee tasaisella kankaalla joka on avohakattu ja muokattu. Halkaisija on 11 m, kuopan syvyys 0,7 m, halssi suuntautuu lounaaseen.

Viikatehaudankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2013: Lidar-kartoituskohde, ei ole kartoitettu maastossa.
Pieni soiden ympäröimä saareke, tuoreehko kangas, taimikkoa. Haudan läpimitta valli mukaan lukien n. 18 m, kuopan halkaisija n. 11 m, halssi suuntautuu koilliseen, pituus n. 7 m. Haudan päällä on isoa puustoa.
2022: Tarkastettiin maastossa. Iso tervahauta, osin korkean heinän peitossa. Ehjä. Halssi on.
Kohteen keskikoordinaattia (vanha piste P: 7050282 I: 424321) siirretty lidar-aineiston perusteella noin 9 metriä luoteeseen. Halssi suuntaa lounaaseen.

Pesäneva (1000037683) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-kartoituskohde, ei ole kartoitettu maastossa.
Mosaiikkimaisema, jossa on matalia kankaita, kallioalueita ja pieniä soita, tervahaudan
lähiympäristö on erotettu omana kuvana; lehtomainen kangas, taimikkoa, tervahaudan
päältä ja puronvarresta ei hakattu. Hauta sijaitsee puron varressa pienen törmän päällä. Läpimitta valli mukaan lukien n. 19 m, kuopan halkaisija n. 12 m, halssi suuntautuu lounaaseen, pituus n. 3 m. Haudan päällä on isoa puustoa.
2022: Tarkastettiin maastossa. Iso, hyvin säilynyt ja ehjä tervahaudan pohja. Halssi on.

Hyyrönhautasaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2013: Lidar-kartoituskohde, ei ole kartoitettu maastossa.
Mosaiikkimaisema, jossa on matalia kankaita ja pieniä soita, tuoreehko kangas, nuorta
kasvatusmetsikköä.
Hauta sijaitsee kankaan loivalla koillisrinteellä. Läpimitta valli mukaan lukien n. 12 m,
kuopan halkaisija n. 8 m, halssi suunta ja koko epäselvä.
Kohteesta 320 m itäkaakkoon on Lidaraineistossa hieman epäselvä rakenne, joka voisi olla
tervahauta, Sutigisissä on viereiseen kuvion merkitty tervahauta.
2023: Tervahauta, vallit ja syvä keskusta. Halssi on halkaisijaltaan noin 11 metriä.
Kohteen keskikoordinaattia (vanha piste P: 7051434 I: 426883) siirretty noin 7 metriä länteen lidar-aineiston perusteella.

Koivunjuurikansalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Pieni soiden ympäröimä saareke, kuivahko kangas, taimikkoa.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien n. 15 m, kuopan halkaisija n. 10 m, halssi suuntautuu
lounaaseen, pituus n. 3 m. Haudan päällä on isoa puustoa.

Paavonsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä matala kuivahko kangas, taimikkoa.
Hauta sijaitsee kankaan koillisrinteellä, läpimitta valli mukaan lukien 8 m, kuopan
halkaisija 4 m ja syvyys 0,6 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus 2 m ja syvyys 1,1 m.
Vallin päällä kasvaa isoja koivuja. Valli vaurioitui paikoitellen muokkauksessa.

Vesikkosuo (1000037705) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kaakko-luode-suuntainen pitkä harjujakso (Salmiharju), kuiva mäntykangas, varttunutta
Hauta sijaitsee harjun koillislaidalla, läpimitta valli mukaan lukien 16 m, kuopan halkaisija
10 m ja syvyys 1,6 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen, pituus 5 m ja syvyys 2,2 m; sortunut.
Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Kokkomäki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kaakko-luode-suuntaisen korkean harjun kaakkoispää, jota reunustavat laajat suoalueet;
kuiva mäntykangas, uudistuskypsää metsikköä.
Hauta sijaitsee harjun etelälaidalla, läpimitta valli mukaan lukien 9 m, kuopan halkaisija 5
m ja syvyys 1,3 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 7 m ja syvyys 2,6 m; halssin
alapuolella on 6 m pitkä kaivanto. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Kokkomäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kaakko-luode-suuntaisen korkean harjun kaakkoispää, jota reunustavat laajat suoalueet;
kuiva mäntykangas, uudistuskypsää metsikköä.
Hauta sijaitsee harjun kaakkoispäässä, läpimitta valli mukaan lukien 6 m, kuopan halkaisija
3,5 m ja syvyys 1,5 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 2,5 m ja syvyys 2 m;. Vallin
päällä on 1,5 m korkeudella katkaistut kannot.

Kokkomäki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kaakko-luode-suuntaisen korkean harjun kaakkoisosa, jota reunustavat laajat suoalueet;
kuiva mäntykangas, joen rantavyöhykkeellä tuore kangas; uudistuskypsää metsikköä /
aukeaa.
Hauta sijaitsee korkean harjunpään etelälaidalla tasaisella luoteispuolella jokitörmän
kohdalla. Läpimitta valli mukaan lukien 7 m, kuopan halkaisija 4,5 m ja syvyys 1,1 m.
Halssi suuntautuu pohjoiskoilliseen joelle päin, pituus 3 m ja syvyys 1,9 m. Haudan päällä
kasvaa eri-ikäisiä havu-ja lehtipuita.

Pitkäkangas 1 (1000037709) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kaakko-luode-suuntainen pitkä harjujakso, jota reunustavat laajat suoalueet; kuiva
mäntykangas, aukea, muokattu.
Hauta sijaitsee kohdassa, jossa joki puhkaise harjun, noin 50 m törmästä luoteeseen.
Läpimitta valli mukaan lukien 13 m, kuopan halkaisija 7 m ja syvyys 0,9 m. Halssi
suuntautuu kaakkoon, pituus 4 m ja syvyys 2,2 m. Haudan päällä kasvaa nuoria lehtipuita
ja katajaa.

Pitkäkangas 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kaakko-luode-suuntainen pitkä harjujakso, jota reunustavat laajat suoalueet; kuiva
mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsikköä.
Hauta sijaitsee harjun keskiosassa, aivan metsäautotien lounaispuolella. Läpimitta valli
mukaan lukien 18 m, kuopan halkaisija 12 m ja syvyys 1,3 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen
tielle päin, pituus 5 m, sortumisen takia syvyys on epäselvä.. Haudan vallilla on 1,5 m
korkeudella katkaistuja mäntyjä, kuopassa kasvaa nuoria puita.
Tervahaudan muinaisjäännösalueen rajaus lisätty rekisteriin 30.6.2023 lidarin perusteella.

Pitkäkangas 5 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kaakko-luode-suuntainen pitkä harjujakso, jota reunustavat laajat suoalueet; kuiva
mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsikköä.
Maakuoppa:Kohde sijaitsee lähellä harjun luoteispäätä tasaisella alueella, läpimitta 3 m ja syvyys 0,9 m. Pohjassa on syvennys, halkaisija 30 cm ja syvyys >20 cm, sen pohjalta löytyi humuksen
alta 10 cm paksu hiilikerros.
Kuopan funktio on epäselvä. Etelä-Suomesta on perimätietoa (Jouni Taivaisen kautta
tullut), että venäläiset polttivat pienissä kuopissa tuohesta tervaa (pikeä saappaitansa
varten).
Tervahauta ks. alakohteet
Tervahaudan ja kuopan muinaisjäännösalueiden rajaukset lisätty karttaan 30.6.2023 lidarin perusteella.

Lapinsalonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Laajojen soiden ympäröimä lounais-koillis-suuntainen soraharjanne; tuoreehko kangas,
nuorta kasvatusmetsikköä / taimikkoa..
Hauta sijaitsee harjanteen loivalla kaakkoisrinteellä. Läpimitta valli mukaan lukien 15 m,
kuopan halkaisija 7 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu itään, pituus 6 m ja syvyys 2,2 m.
Haudan päällä kasvaa mäntytaimia.

Etelä-pohjois-suuntainen soraharjanne, jossa on myös matalia hiekkadyynimuodostelmia
(?), kuiva mäntykangasta, taimikkoa.
Hauta sijaitsee itäisellä hiekkaharjanteella tervapirtin kiukaasta (kohde Hautakangas 1,
reiska nro. 160252) 30 m itään. Läpimitta valli mukaan lukien 12 m, kuopan läpimitta 7 m
ja syvyys 1,0 m; halssi suuntautuu länteen, pituus 4 m ja syvyys 1,6 m. Haudan päällä
kasvaa nuoria mäntyjä ja siinä on yli kymmenen ketun kaivamaa pesäaukkoa.
Noin 30 metriä länteen on tervapirtinjäännös (ks.alakohteet)

Ruuhikankaannokka (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä pieni matala kangas, kuivahkoa mäntykangasta, nuorta kasvatusmetsikköä.
Hauta sijaitsee kankaan etelälaidalla metsäautotien eteläpuolella. Läpimitta valli mukaan
lukien 12 m, kuopan halkaisija 9 m ja syvyys 1,1 m, vallin korkeus 1,5 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 6 m ja syvyys 2,2 m; sortunut. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä lehti- ja havupuita.
2022: Kohde ja ympäristö ennallaan.

Hangaskangas (1000037715) (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä korkea kangas, tuoreehko kangas, varttunutta kasvatusmetsikköä.
Hauta sijaitsee kankaan loivalla koillisrinteellä; tuplahauta, läpimitta ulompi valli mukaan
lukien 18 m, sisempi valli mukaan lukien 13 m, kuopan halkaisija 9 m ja syvyys 0,9 m.
Halssi suuntautuu koilliseen, pituus 5 m ja syvyys 1,9 m; sortunut. Haudan päällä kasvaa
isoja mäntyjä.
2022: Kohde ja ympäristö ennallaan

Hangaskangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä matala kangas, kuivahkoa mäntykangasta, nuorta kasvatusmetsikköä..
Hauta sijaitsee kankaan itälaidalla laajan sorakuopan kaakkoispuolella. Läpimitta valli
mukaan lukien 12 m, kuopan halkaisija 7 m ja syvyys 0,8 m. Halssi suuntautuu kaakkoon,
pituus 3 m ja syvyys 1,9 m. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä lehti- ja havupuita.
2022: Kohde ja ympäristö ennallaan.

Kontioharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Laajan korkean kankaan loiva lounainen alarinne, kuivahko kangas, taimikkoa.
Hauta sijaitsee paikallistien lounaispuolella, läpimitta valli mukaan lukien 13 m, kuopan
halkaisija 7 m ja syvyys 1,4 m; vallin korkeus 1,5 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus
2 m ja syvyys 2,5 m. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Mustarinta 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Korkea kivinen kangas laajan suon itäpuolella, läntisellä ylärinteellä paikoitellen hiekkaa,
kuivahko kangas, taimikkoa.
Hauta sijaitsee kankaan lakialueen länsireunalla, läpimitta valli mukaan lukien 15 m,
kuopan halkaisija 8 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 2 m ja syvyys
2,5 m. Haudan päällä kasvaa iso kuusi ja nuoria koivuja.

Humalakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä matala tuoreehko kangas, varttunutta kasvatusmetsikköä.
Hauta sijaitsee kankaan laella, tuplahauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 20 m,
sisempi valli mukaan lukien 16 m kuopan halkaisija 10 m ja syvyys 1,2 m; vallin korkeus
1,4 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus 6 m ja syvyys 2,1 m; sortunut. Halssin päästä
lähtee 8 m pitkä matala oja koilliseen. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä lehtipuita.

Huttula (Työ- ja valmistuspaikat)
Korkea jokitörmä Siikajoen eteläpuolella, tuoreehko sekametsä, uudistuskypsää metsikköä.
Hauta sijaitsee törmän reunalla, läpimitta valli mukaan lukien 16 m, kuopan läpimitta 10 m
ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu koilliseen törmään, pituus 3 m ja syvyys 2,3 m. Vallin
päällä kasvaa isoja havu- ja lehtipuita.

Toriräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Tasainen tuoreehko kangas joka reunustaa matala törmä Huhmarpuron pohjoispuolella; Alue on avohakattu ja kevyesti muokattu, taimikkoa.
Hauta sijaitsee törmän yläpuolella, läpimitta valli mukaan lukien 20 m, kuopan läpimitta 12
m ja syvyys 0,8 m, halssi suuntautuu etelään törmälle, pituus 3 m ja syvyys 1,9 m. Puut haudan päältä on poistettu.

Vesikkopuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Kaakko-luode-suuntainen pitkä harjujakso (Salmiharju), kuiva mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsikköä. Puronlaakso, jossa on jyrkät yli 5 m korkeat törmät, puron varrella rehevää rantakasvillisuutta.
Harjun koillisesta menevän sivuhaaran pohjoispäässä, puron itäpuolella, on kuoppa törmän
yläreunalla. Halkaisija on 2,2 m ja syvyys 0,8 m, kuopan ympärillä on heikko valli. Alarinteen suuntaan on aukko ja lyhyt kaivanto. Pohjasta löytyi paikoitellen ohut huuhtoutumiskerros, sen alla 10-15 cm vahva hiilikerros, yläreunalla huuhtoutumiskerroksen paksuus oli 10 cm.

Hakolampi (Asuinpaikat)
Matala, paikoitellen kivinen kangas Hakolammen kaakkoispuolella, tuore kangas, vanhaa
metsää (!). Alueella on virkistyskäytössä oleva laavu, tulipaikka ja laituri.
Kankaan loivalla luoteisrinteellä metsätien ja lammen rannan välistä löytyi n. hehtaarin
alueelta pienen rakennuksen pohja, erillinen kiuas, kiviaita ja 9 kiviröykkiötä.
Rakennuksen jäänteet sijaitsevat löytöalueen keskellä tieltä 10 m luoteeseen, jäljellä on
matala, umpeen kasvanut kivijalka (ulkomitat 5 x 3,7 m), sen keskellä oleva n. 2 x 1,5 m
mittainen ja 0,5 m syvä kuoppa. Pohjoisnurkassa on uunin jäänteet, mitat 2,5 x 2 m,
korkeus 0,7 m (kairauksessa havaittiin humuksen alta kivien välistä hiekkaa/silttiä,
rakenteen alareunan lähellä hiiltä/nokimaata. Rakenteen päällä kasvaa isoja (Ø > 60 cm)
mäntyjä ja kuusia.
Rakennuksesta 11 m lounaaseen on kiukaan jäänteet, mitat 1,9 x 1,5 m ja korkeus 0,5 m; n.
10 pohjoiseen on kellarikuoppa, halkaisija valli mukaan lukien 3,5 m, kuopan mitat ovat 1,8 x 1,5 m ja syvyys 0,7 m; humuksen alta löytyi pieniä palaneita kiviä ja hiiltä. Lähellä rantaa on n. 20 m pitkä, 2 m leveä ja 0,5 - 0,8 m korkea kiviaita. Kiviröykkiöt ovat enimmäkseen pitkulaisia, niiden mitat vaihtelevat 2 x 1,2 m - 6 x 3,5 m. Kaikki rakenteet ovat aluskasvillisuuden peittämiä, kahden röykkiön päällä kasvaa isoja (Ø > 50 cm) havupuita.
Perimätiedon mukaan Reisjärven ja Sievin alueella oli ennen vanhaa sydänmailla taloja, joiden asukkaat halusivat välttää veronmaksun. Tämä epävirallinen asutus loppui 1860-luvulla metsähallituksen perustamisen jälkeen. Kohdetta ei ole merkitty Pitäjänkarttaan eikä vanhoille peruskartoille.

Leipinevankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Tasainen tuoreehko kangas joka on paikoitellen soistunut, taimikkoa.
Hauta sijaitsee kankaan laella, läpimitta valli mukaan lukien 17 m, kuopan läpimitta 11 m
ja syvyys 1,3 m, halssi suuntautuu luoteeseen, pituus 4 m ja syvyys 1,9 m; sortunut.
Haudan päällä kasvaa nuoria kuusia.

Hyttikangas (1000037731) (Työ- ja valmistuspaikat)
Laaja kivinen paikoitellen soistunut tuoreehko kangas, taimikkoa.
Hauta sijaitsee kankaan länsiosassa loivalla rinteellä, läpimitta valli mukaan lukien 9 m, kuopan läpimitta 6 m ja syvyys 0,8 m, halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 2 m, syvyys on epäselvä, huta on hyvin tiheän korkean aluskasvillisuuden peittämä.

Perkkiö (1000037732) (Työ- ja valmistuspaikat)
Laaja kivinen paikoitellen soistunut tuoreehko kangas, taimikkoa.
Hauta sijaitsee kankaan lakialueella loivalla länsirinteellä, läpimitta valli mukaan lukien 15 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 1,3 m, halssi suuntautuu luoteeseen, pituus 5 m ja syvyys 1,9 m; sortunut. Hauta on tiheän aluskasvillisuuden peittämä, puut on poistettu haudan päältä.

Väyrisenkorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Laaja kivinen paikoitellen soistunut tuore kangas, nuorta kasvatusmetsikköä.
Hauta sijaitsee notkelmassa kankaan länsiosassa loivalla itärinteellä, läpimitta valli mukaan lukien 10 m, kuopan läpimitta 7 m ja syvyys 0,8 m, halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 6 m ja syvyys 1,8 m. Haudan päällä kasvaa nuoria kuusia ja koivuja.

Katajalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuoreehko korkea kangas Katajalammen kaakkoispuolella, varttunut kasvatusmetsä, jossa on jonkun verran vanhoja mäntyjä.
Hauta sijaitsee kankaan pohjoisella lakialueella, se on osittain tuhoutunut, sen itäreunan yli on tehty metsätie. Läpimitta valli mukaan lukien 22 m, kuopan halkaisija 17 m ja syvyys 1,4 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 5 m. Hauta on tiheän eri-ikäisen puuston peittämä.

Korpinen (1000037735) (Työ- ja valmistuspaikat)
Pieni soraharjanne Korpisen tekojärven kaakkoispuolella, kuivahko kangas, taimikkoa.
Hauta sijaitsee harjanteen laella, läpimitta valli mukaan lukien 24 m, kuopan läpimitta 18 m
ja syvyys 1,5 m, halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 6 m ja syvyys 2,4 m. Hauta on tiheän
korkean aluskasvillisuuden peittämä, puut on poistettu haudan päältä.

Pökyränneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jäppiperäntien itäpuolella noin 105 metriä tiestä. Soiden ympäröimä matala kivinen kuivahko kangas, joka kasvaa nuorta kasvatusmetsikköä.
Hauta sijaitsee kankaan kaakkoisella alarinteellä lähellä suota; läpimitta valli mukaan lukien n.19 m, kuopan läpimitta n. 12 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 4 metriä, leveys 2 metriä ja syvyys noin 60 cm. Vallien leveys on 3 metriä ja korkeus noin 45 cm. Haudan päällä kasvaa mäntyä ja kuusta.

Korsnolikka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Merijärventiestä n. 280 m pohjoiseen ja Rauhanyhdistyksen rakennuksesta n. 220 m luoteeseen kallioisen kankaan reunalla, jonka eteläpuolella on peltoa. Alueella oli inventoinnin aikaan tehty metsänharvennusta.
Kyseessä on n. 14 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, jonka halssi suuntautuu etelään. Tervahaudan päällä kasvaa lähinnä nuoria kuusia. Tervahaudan ympärillä on tervanvalmistustoimintaan liittyviä kuoppia. Maaperä on kivikkoista.
Nuorison kerrotaan ennen ”pyörineen piiriä” ja pitäneen "pirskeitä" kankaalla.Kertoman mukaan (v. 1909) topografit ovat keksineet paikan Kornolikka-nimen.

Pikku Raatejärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Yhden tervahaudan sisältävä kohde Etelä-Sydänmaan luonnonsuojelualueen pohjoisosassa. Kohde sijaitsee välittömästi Etelä-Sydänmaan luonnonsuojelualueen pohjoispuolella, Raatejärven pohjoisrannalla. Metsä on kuusi-koivu sekämetsää, maapohja on kivistä moreenia. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 12 metriä. Haudan päällä kasvaa jonkin verran kuusia ja koivuja. Lähialueelta ei havaittu merkkejä hautapirtistä.

Pieni Kotajärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sisältää useita rakennuksen, kellareiden ja peltojen jäänteitä Sydänmaan luonnonsuojelualueen itäpuolella, Ison Kotajärven itärannalla. Kohde sijaitsee Ison Kotajärven ja Pienen Kotajärven välisellä kannaksella, niiden välisen puron pohjoispuolella sijaitsevalla kukkulalla. Kukkula on muuta ympäröivää maastoa tasaisempi ja vähemmän kivinen. Puusto koostuu järeistä koivuista sekä katajista. ympärillä, etenkin rannassa, on enemmän mäntyjä.
Noin hehtaarin alalla on ainakin päärakennuksen, kaksiosaisen ulkorakennuksen ja maakellarin jäänteet. Alueella on myös raivattu pelto sekä pienen ryytimaan eli eräänlaisen rajatun kasvimaan jäänteet. Päärakennuksesta on jäljellä kooltaan noin 2 x 1 m oleva liedenjäänne, jonka ympärillä on hahmoteltavissa kaksiosaisen tuparakennuksen seinien. Maakellari on kooltaan noin 2m x 1m, syvyydeltään noin 80 cm oleva kuoppa.
Kaksiosaisen karjasuojan toinen puolikas on näyttävästi kylmämuurattu ja korkeudeltaan noin 0,5 m. Toinen puolikas on maavallillinen ja matalampi. Yhteensä karjasuojan koko on ollut noin 7,5 m x 4m. Rakennuksista noin parikymmentä metriä koilliseen sijaitsee raivatun pellon jäänteet. Kyseessä on suorakulmion muotoinen kivistä raivattu aukio, jonka reunoilla ja keskellä sijaitsee yhteensä kuusi 1-1,5m halkaisijaltaan olevaa röykkiötä. Pellon mitat ovat noin 20 x 30 m. Noin 120 metrin päässä päärakennuksesta koilliseen sijaitsee yksinäinen naurishauta. Kohde liittyy mahdollisesti aikaisempaan kaskeamistoimintaan. Alueen vanha lehtipuuvaltainen metsä eroaa selkeästi ympäröivän alueen luonnosta. Alueen länsiosassa, lähellä Ison Kotajärven rantaa, on tervanpolttoa varten kolottuja mäntyjä.
Rakennusten jäänteet ovat suhteellisen selkeitä ja hyvänkuntoisia ja siksi niiden voi olettaa olevan peräisin 1800-luvulta. Jäänteet liittyvät mahdollisesti "Ryssä-Matin" toimintaan. Ryssä-Matti on perimätiedon mukaan asunut paikalla pakoillessaan sotaväkeen joutumista. Paikan otaksutaan olevan kuitenkin alunperin keskiaikainen tai jopa vanhempi eräsija, johon Ryssä-Matti oli asettunut myöhemmin asumaan.

Raja-Käyränen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee pienellä kankaalla Ison Kotajärven ja Raja-Käyräsen välisellä alueella. Maaperä on kivistä moreenia ja metsä lehtometsää. Rautahytin jäänteet sijaitsevat Harjuntakasen luonnonsuojelualueen luoteispuolella.
Kohde sisältää noin 4m x 8m kokoisen hytinjäänteen. Itse poltto-osa on kooltaan noin 4 m x 4 m ja se on osittain romahtanut kasaan. Sammaleen seassa näkyy liesimäistä kivirakennetta sekä tiiliä. Osassa tiilistä on lasittunutta hiekkaa ja kiinnipalanutta kuonaa. Hytin syvemmäksi kaivettu etupuolisko on kooltaan myös noin 4m x 4m ja sitä ympyröi lahonnut hirsikehikko. Kyseessä on joko rautahytti tai tervahytti. Hytistä noin 30 m kaakkoon on kiuas, mahdollisesti hytin polttajan asumuksen sija. Kiukaan koko on noin 2m x 1,5m. Kiukaan vierellä on pieni, maakellaria muistuttava jyrkkäreunainen kuoppa, kooltaan noin 0,5 x 1m, syvyydeltään 0,5m.

Suolahti (1000037861) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Mäen korkeimman kohdan tuntumassa on 6 pyöreähköä tai soikeaa kuoppaa. Niiden halkaisija on noin 1,5-2,5 m ja syvyys noin 40-70 cm. Eteläisin kuoppa on suurin ja siinä on melko jyrkät reunat. Sen kairauksessa on todettu hieman hiiltä. Yhden pienen soikean kuopan päältä on ajettu metsäkoneella. Ainakin eteläisin kuoppa on tulkittavissa todennäköisimmin pyyntikuopaksi. Pienempien kuoppien käytötarkoitusta ei ole määritelty.

Maaselkä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on vinovalovarjosteessa selvästi erottuva ja LIDARK-hankkeen yhteydessä tunnistettu tervahauta. Halkaisija noin 24 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Nivalan kirkko (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Nivalan nykyisen, vuonna 1803 rakennetun kirkon vaiheilla on ollut sitä edeltänyt aiempi kirkko, joka oli rakennettu vuonna 1761 ja on tietojen mukaan sijainnut nykyisen kirkkotarhan eteläreunalla ja nykyisen kirkon kohdalla. Kirkko oli 25 kyynärää pitkä ja 14 kyynärää leveä (noin 15 x 8 metriä) ja sen pohjoispäässä oli kellotapuli. Kirkkoa ympäröi alusta asti pieni hautausmaa (koko ei tiedossa). Alueelle on haudattu 1760-luvulta lähtien (Suur-Kalajoen historia 1960 ja Nivalan kirja 1970).
Nykyinen kirkko rakennettiin vuonna 1803. Tämän kirkon ensimmäinen kellotapuli (1806-1874) sijaitsi kirkkomaan lounaisnurkassa. Tapulilla ei tietojen mukaan ollut varsinaisia perustuksia ja se purettiin huonokuntoisena pois vuonna 1874 (Nivalan kirkko -Rakennushistoriaselvitys 2016).
Kirkkomaan koko oli vuonna 1832 70 x 70 kyynärää (noin 42 x 42 metriä). Se oli ympäröity graniittiaidalla, jonka eteläisellä sivustalla oli maalattu portti. (Suur-Kalajoen historia 1960 ja Nivalan kirkko - Rakennushistoriaselvitys 2016). Kirkkomaa on ollut vetinen ja sen tähden sinne on kuljetettu lisämaata noin 1870 -luvulta ehkä 1900 -luvun alkupuolelle, kaikkiaan noin metrin verran jolloin myös nykyistä kirkko on nostettu ylemmäs (Kalajokilaakso -lehden artikkeli 5.7.2019).
Vuoden 2020 sadevesiviemärityömaan arkeologisessa valvonnassa kaivannoissa havaittiin pääasiassa nykyisen kirkon käyttöaikaisia täyttökerroksia ja osin jo aiemmin kaivettuja alueita. Paikoin kaivannon profiilissa kuitenkin erottui kulttuurikerrosta ja vanhaa maanpintaa, joka saattaisi liittyä vanhemman kirkon käyttöaikaan.
Merkittävimmät havainnot olivat kuitenkin kivirakenteet kirkon lounais- ja eteläpuolella. Nämä liittyvät vanhaan kirkkoon ja ovat todennäköisesti osin vanhan kirkon kivijalkaa,
osin mahdollisesti kirkon ympärille rakennetun kiviaidan osia.

Onnelankoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Lohijoen Onnelankosken niskasta noin 30 metriä lounaaseen juuri luonnonsuojelualueen rajan ulkopuolella sekametsässä. Alueella kasvaa nuoria kuusia ja paikoin iäkkäitä mäntyjä ja koivuja. Aluskasvillisuus koostuu varpukasveista. Haudan pohjoispuolella alempana rinteessä kulkee oja.
Maastossa selkeästi erottuva tervahauta. Haudan vallilla halssiaukon puolella kasvaa iäkäs, yli 100-vuotias mänty. Halssiaukko on pohjoisluoteeseen ja erottuu 2,3 metriä pitkänä kaivantona. Tervahaudan halkaisija vallin päältä vallin päälle mitattuna on noin 7 metriä ja haudan syvyys noin 1,5 metriä. Haudan vallit hahmottuvat ylärinteessä heikommin ja ovat leveämmät kuin alarinteen puolella.

Hevoskari 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Hevoskarin keskikohdan eteläosassa olevan lammen koillispuolella, Aumanlahden rannasta n. 80 m koilliseen.
Kohde koostuu kahdesta kiviperustuksesta, joista toisessa on kiuas sekä useita epämääräisiä kivilatomuksia ja yksittäisestä kiukaasta. Näiden itä- ja pohjoispuolella on 54 pientä kiviröykkiötä, jotka ovat verkkotelineiden tukia eli ranoja. Kiviröykkiöt sijaitsevat neljässä ryhmässä.

Hevoskari 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee hevoskarin keskikohdan pohjoisosassa melko laajalla alueella. Kohde koostuu neljästä rakennuksenjäänteestä, kahdesta ranasta, joista toinen koostuu kolmesta pienestä kiviröykkiöstä ja toinen 34 pienestä kiviröykkiöstä, jotka ovat neljässä rivissä. Kohteeseen kuuluu vielä yksi tulisija. Kohteet voivat olla myös toisiinsa liittymättömiä. Vuoden 2021 VARK-tarkastuksen yhteydessä havaittiin ennestään tuntematon rakkakuoppa (alakohde F).

Hevoskari 5 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikka sijaitsee hevoskarin itäpuoliskon keskiosassa, lammen eteläpuolella ja etelärannasta n. 183 m koilliseen. Rakkakivikossa on yksi noin 5 x 4 metriä suuri kuoppa ja sen pohjoispuolella noin 20 x 20 metriä kokoinen alue, jossa on kivivalleja, kaivantoja ja kuoppia. VARK-hankkeen tarkastuksessa v. 2021 alakohteen B -aluerajaus suureni itään päin, sillä paikalta havaittiin ennestään tuntematon rakkakuoppa kivikon itäreunasta. Kuopan mitat ovat noin 7 x 9 metriä, syvyys 0,8 metriä. Kuopan pohja on epätasainen. Kuoppaa ympäröi valli ja sen pohjoiskulmassa on isoja kiviä.
Edellisistä kohteista noin 110 metriä koilliseen sijatsee röykkiömäinen kivirakennelmä, jossa on kolme sakaraa. Kohteen oletetaan olevan tähystystornin perustukset.
Funktio epäselvä. Rakenteet liittyvät mahdollisesti 1800-luvun venäläisten vartioasemaan.

Hevoskari 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Hevoskarin keskiosassa on useita kivilatomuksia ja röykkiöitä jatulintarhan lounais-länsi-luoteispuolella. Kohde on koostettu kahdesta ajoittamattomasta kummelista ja kolmesta muusta kivirakennekohteesta, joissa on yhteensä 19 kappaletta erikokoisia kivilatomuksia, joiden merkitys on epäselvä. ks. alakohteet.
Vuoden 2021 tarkastuksessa alakohdetta D ei löydetty.

Rahja Vääräkari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sijainti: Paikka sijaitsee Pappilankarin saaren länsiosassa, Vääräkarin luoteisosassa, Haminanperänlahdesta n. 170 m koilliseen.
Huomiot: Vääräkari 1, kuoppia 5 kpl, ajoittamaton, kivirakka, 4 kuoppaa ovat yhdessä ryhmässä hieman kaarevassa jonossa, laitimmaiset kuopat ovat mitoiltaan 4 x 3 x 0,9
m ja 2 x 2 x 0,7 m, keskellä olevat kuopat ovat pienempiä, läpimitta n. metri ja syvyys 0,5 m. Lähistöllä on yksittäinen kuoppa Ø 1,5 m ja syvyys 0,5 m.

Rahja Haminanperä 1 (Taide)
Historiallinen; Sijainti: Paikka sijaitsee Pappilankarin saaren länsiosassa, Vääräkarin luoteisosassa olevan
niemen eteläosan keskellä, Haminanperänlahdesta n. 28 m länteen.
Kalliohakkauksia kolmella alueella (A, C ja D) sekä yksi kiviröykkiö B
Kalliohakkaus A:ssa on kalliohakkaus vuodelta 1677 (ks. alakohde A).
Kiviröykkiö B on kooltaan 2 x 1,5 x 1 m ja se on osittain hajonnut (mahdollisesti rana). Kiviröykkiö sijaitsee kalliohakkaus D:n vieressä. Kalliohakkaus D:n hakkaukset ovat vuosilta 1934-42 (ks. alakohde D).
Kalliohakkaus C on laaja-alainen kalliohakkaus kallion pystyseinämässä vuodelta 1677, jossa on kalliohakkaus A:ssa mainitun laivan miehistön nimikirjaimia; mitat n. 6 m (leveys) ja 0,9 m (korkeus); nykyään melkoisesti kasvanut umpeen
Hakkauskallio on merkitty Takalan karttaan vuodelta 1893. Siihen merkityistä kolmesta kivikasasta ainoastaan yksi havaittiin, muut kaksi ilmeisesti hävitetty (Kiviröykkiö B).
inventointikertomuksen kohde nro. 24

Rahja Haminanperä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; kalastustukikohta. Paikka sijaitsee Pappilankarin saaren länsiosassa, Vääräkarin luoteisosassa, Haminanperänlahden pohjukan luoteispuolella.
Kohde koostuu merkkikivestä sekä kahdesta asuinpaikasta, joissa on yhteensä kolme asumuksenpohjaa ja molemmissa ranoja eli verkonkuivaustelineiden tukikivikoita.
Alueella 1 on kaksi rakennuksenpohjaa ja kiviröykkiöitä:
A: rakennuksen kivijalka, kokonaan heinikon peitossa, ei tarkkoja mittoja saatu pituus on noin 6 m, sitä n. 12 m lounaaseen
B: rakennuksen kivijalka, heinikon ja katajan peitossa, mitat n. 6 x 5 m, luoteisnurkassa ilmeisesti kiukaan jäännöksiä.
C: kohteesta A 5 – 15 m luoteeseen 3 kiviröykkiötä, Ø 1 – 1,2 m, korkeus 0,5 – 06,
m.
Tulkinta: Kalamajoja ja ranoja. Paikallisten oppaiden mukaan tällä paikalla olivat Korkiakarin vanhimmat kalastajamajat.
Alueet 2 ja 3 ks. alakohteet

Rahja Haminanperä 3 (Taide)
Historiallinen; Sijainti: Paikka sijaitsee Pappilankarin saaren länsiosassa, Vääräkarin luoteisosassa, Haminanperänlahden pohjukan tasalla saaren länsirannalla.
Huomiot: Korkiakari 4, kalliohakkauksia, historiallisia – resenttejä; laajalla alueella nimikirjoituksia ja kuvauksia tapahtumista, vanhin vuodelta 1896, nuorin vuodelta 2003.

Korkia 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sijainti: Paikka sijaitsee Pappilankarin saaren länsiosassa, Vääräkarin luoteisosan länsirannan tuntumassa, Korkia -nimisen mäen laen lounaisreunalla, rannasta n. 95 m.
Huomiot: Korkiakari 6, kiviröykkiö, historiallinen, kalliolla, hyvin säilynyt; läpimitta n. 2 m ja korkeus 0,9 m, melko pystysuorat seinämät ja vain hieman kupera yläpinta; mereltä päin hyvin näkyvässä paikassa. Tulkinta: kummeli.

Korkia 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Pappilankarin saaren länsiosassa, Vääräkarin länsiosassa rannasta n. 165 m koilliseen ja purosta 98 m lounaaseen.
Kuoppia 5 kpl, kivirakka, historiallisia; kahdessa ryhmässä;
A: pieni kuoppa, Ø 0,8 m ja syvyys 0,5 m;
B: edellisestä 25 m länsiluoteeseen 4:n kuopan rykelmä, läpimitta 1 – 2 m, syvyys 0,4 – 0, 6 m.

Närvänen (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sijainti: Pappilankarin luoteisosassa, Honkaperän lahdesta 197 m itä-kaakkoon, kalliomäen
pohjoispäässä.
Huomiot: Närvänen, kuoppa, kivirakka, historiallinen, osittain sortunut; neliskulmainen, pystysuorat seinämät ”kylmämuurattu” rakenne, yläreuna hieman ympäristöään korkeampi, ulkomitat n. 1,3 x 1,3 m, sisämitat 0,7 x 0, 7 m, syvyys > 0,6 m (pohjaa peittävä paksu sammalkerrosta ei nostettu); tulkinta: varastokuoppa.

Vallinselkä länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vinovalovarjosteen perusteella alueella on kymmenkunta asumuspainannetta noin 140 metrin matkalla. Korhosentien molemmin puolin on asumuspainanteita muistuttavia painanteita, jotka ovat kooltaan noin 10-17 metriä x 7-10 metriä. Tien eteläpuolella olevista painanteista ei havaittu koekuopissa mitään tavallisuudesta poikkeavaa. Painanteissa on selkeät reunat ja ne ovat kohtalaisen korkeat. Kuopista on mahdollisesti otettu maata. Tien pohjoispuolella osa painanteista olivat samanlaisia korkeareunaisia, pohjaltaan epätasaisia ja asumuspainanteiksi hieman liian syviä. Näitä on todennäköisesti käytetty myös maanottoon.
Muutama painanne olivat luonteeltaan edellä mainituista poikkeavia. Noin 3 metriä Korhosentiestä pohjoiseen on asumus-painanne, josta havaittiin koekuopasta likamaakerros, jossa palanutta luuta. Asumuspainanne on luode-kaakko suuntainen ja se on kooltaan noin 22 x 10 metriä. Asumuspainanteen pohja on tasainen ja vallit loivasti nousevat. Asumuspainanteen luoteispäähän tehdystä koekuopasta löytyi kappale kvartsia, kooltaan noin 6 x 5 cm. Kvartsikappaletta ei otettu talteen.
Tästä painanteesta noin 35 metriä länsiluoteeseen on kaksi painannetta peräkkäin, jotka luonteeltaan vaikuttavat asumuspainanteilta. Koekuopista ei kuitenkaan havaittu jäänteitä asuinpaikasta. Keskimmäisen asumuspainanteen koko on noin 22 x 9 metriä. Läntisin asumuspainanne on kooltaan noin 14 x 7 metriä. Painanteiden pohja on tasainen ja niiden reunat ovat loivat. Molemmissa on kuitenkin selkeät vallit

Rahja Pikku-Louekarvo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sijainti: Paikka sijaitsee Pappilankarin saaren luoteisosan pohjoisrannan pohjoispuolella
olevan Pikku-Louekarvo saaren pohjoispäässä. Alueesta 20 m itään on uudempi kesämökki ja 3 sivurakennusta.
Huomiot: Pikku Louekarvo, muinaisjäännösryhmä; kiviröykkiöitä 9 kpl, pieni kivilatomus, kalliohakkaus, historiallinen, kalliolla;
Kalliolla on 9 pientä kiviröykkiötä kahdessa rivissä. Toisessa rivissä on 5 röykkiötä ja toisessa 4. Röykkiöiden halakisija on 0,8 – 1,2 m ja korkeus 0,4-0,6 metriä. Röykkiö rivit ovat kaakko-luode suuntaisia ja ovat noin parinkymmenen metrin etäisyydellä toisistaan. Tulkinta: ranoja.
Pieni kivilatomus sijaitsee koilisemman röykkiörivin kaakkoispuolella. Kyseessä on viidestä kivestä tehty ”kivipatsas”.
Kalliohakkaus sijaitsee röykkiörivien luoteispäätyjen välissä. Kalliohakkaukseen on uurrettu "LAURI TORVI 19 31/V 34". Lähellä uudempi hakkaus "Olli".

Köyhänpelto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikallisen perimätiedon mukaan alueella olisi vanha kirkonpaikka (s.o. Pyhäjoen ensimmäinen kirkko 1630-luvulta) ja kalmisto. Maastotarkastuksessa alueen länsipuolella havaittiin ilmeisiä viljelysraunioita. Koordinaattien ilmoittamalla alueella sen sijaan oli kasvillisuuden peittämiä epämääräisiä rakenteita ja jokunen epämääräinen painuma. Pintatarkastelun perusteella ei voida kohteen luonnetta tarkemmin määritellä, mutta paikalla syntyi vaikutelma ilmeisen vanhoista jäänteistä.

Rahja Iso-Louekarvo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sijainti: Paikka sijaitsee Pappilankarin saaren luoteisosan pohjoisrannan pohjoispuolella
olevan Iso-Louekarvo niemen pohjoispään koillisrannalla.
Huomiot: Iso Louekarvo, kiviröykkiö, historiallinen; kalliolla, aluskasvillisuus sammal;
Kiviröykkiön halkaisija on 0,8 m ja korkeus 0,5 metriä. Tulkinta: rana.

Vääräkari 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sijainti: Paikka sijaitsee Pappilankarin saaren länsiosassa, Vääräkarin länsiosassa Haminanperänlahden pohjukan itärannalla, mökin kaakkoispuolella.
Huomiot: Vääräkari 2, kiviröykkiö, historiallinen, vanha pihapiiri, heinikko;
Kiviröykkiön halkaisija on 1,1 m ja korkeus 0,6 m. Tulkinta: rana.
Lähistöllä on säilynyt 1800-luvun kalastajamaja.

Antinkangas 2 (1000038623) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on kivikiukaan raunio, jonka ala noin 2,5 x 2,5 metriä ja korkeus 60 -70 cm. Sammalen peittämä, pohjoislaidalla kanto. Ympärillä ei havaittavissa rakennuksen perustusta tai hirsikehän jäännöksiä. Lähistöllä ei tervahautoja, liittynee kalastukseen järvellä tms.

Mustamaa itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Luoteeseen viettävän törmän päällä oleva soikea tai pyöristetyn suorakaiteen muotoinen painanne (1), kooltaan 6 x 7 m, syvyydeltään korkeintaan noin 50 cm . Painannetta kiertää matala (alle 20 cm), noin puolentoista - kahden metrin levyinen valli. Tästä noin 20 m lounaaseen, pikkutien itälaidalla on todettu asumuspainanteen puolikas (painanne 2), jonka ehjän (itäpuolen) koko on noin 4 x 5 m, syvyys muutama kymmentä senttimetriä. Ehjää osaa reunustaa noin 1,5 levyinen matala valli. Läntinen osa tätä rakennetta on tienteon tuhoama. Alueella on lukuisia matalia, epämääräisiä painanteita, jotka ovat luontaisia ja eroavat selvästi todetusta ehjästä asumuspainanteesta.

Kaihuanvaara 1 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kaihuanvaaran pohjoislaidalla noin 90 metrin korkeustasolla on yksitäinen kuoppajäännös. Kuoppa on halkaisijaltaan noin 1,8 m, syvyys noin 90 cm. Kuopan pohjalle ja reunoille tehdyissä koekuopissa on todettu noin 15 cm huuhtoumakerros. Tämän perusteella kuoppa ei varsin iäkäs.

Kaihuanvaara 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kaihuanvaaran pohjoislaidalla olevan kuopan koko on noin 2 x 3 m ja syvyys noin 60 cm. Sen pohjalle ja reunalle tehdyissä koekuopissa huuhtoumakerroksen paksuus vaihteli 10 ja 15 cm välillä, joten kuoppa ei voi olla aivan nuori. Maaperä paikalla on hyvin vähäkivistä hiekkaa. Kuoppa sijaitsee matalalla kummulla, jossa kasvaa varpua yms. matalaa kasvustoa.

Peräkangas 1 (1000038701) (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Säynäjäjärven itäpuolella Peräkankaalla etelä-pohjoinen suuntaisen metsäautotien itäpuolella. Alue on metsämaata. Kohteesta on löytynyt tummunutta maata ja kupariastian kappaleita.

Peräkangas 2 (1000038702) (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Säynäjäjärven itäpuolella Peräkankaalla etelä-pohjoinen suuntaisen metsäautotien länsipuolella. Kohde sijaitsee metsämaalla Peräsuohon laskevalla rinteellä. Kohteesta on löytynyt metalliesineitä sekä maapainauma.

Kauppilankangas (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Etelästä Iijokeen Illinsuvannossa laskevan vanhan jokiuoman itäpuolella on kasi kuoppaa, joiden halkaisija on noin 1,5 metriä ja syvyys 30-50 cm. Kuoppien läheisyydestä on rautakärki, joka tyypiltään on rautakauden lopulta, mutta jota tunnetaan myös nuoremmista yhteyksistä, sekä rautaunen levymäinen hela. Viimeksimainitun löytöpaikan pohjoispuolella on matala, noin 30 cm oleva, halkaisijaltaan lähes parimetrinen painauma.

Heinälampi (1000039011) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhännän kunnan kaakkoiskulmalla Lohipuron itäpuolella. Kohde sijaitsee Heinilammenkankaan eteläosassa, Heinilammen kaakoispuolella, noin 55 metriä osin umpeenkasvaneesta rannasta. Kohde sijaitsee taimikossa.
Kiviraunio on kooltaan noin 2 x 2 metriä ja sen korkeus on noin 0,2 -0,3 metriä. Kiviraunion itäpuolella, noin puolenmetrin päässä, on pitkulainen kuoppa, jonka koko on 2 x 1 metriä ja syvyys 0,4 metriä.
Kyseessä todennäköisesti väliaikainen eräsija. Heinälammen ja Lohipuron ympärillä on ollut niittyjä aikanaan ja pitäjänkarttaan Heinilammen ympäristö on merkitty kuuluvan Keskitalon sarkaan. Keskitalo on todennäköisesti sijainnut Tavaskengällä.

Haara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Siikalatvan Rantsilan Savalojan kylässä. Kohde on Ruukintien luoteispuolella ja Nevalantien koillispuolella. Ruukintieltä luoteeseen on merkitty ajopolku, jonka reunassa kohde sijaitsee.
Rajamerkki on noin 60 cm korkea, 70 cm leveä ja 20 cm paksu. Kiven tienpuoleiselle sivulle on kaiverrettu numerot 993. Metsänpuoleiselle sivulle on kaiverrettu pieni kruunusymboli (noin 12 x 7 cm).
Rajakivi on siirtynyt alkuperäiseltä paikaltaan ilmeisesti tien raivauksen yhteydessä. Alkuperäinen paikka ei ole tiedossa.

Rajaräme (1000039014) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee Kärsämäen ja Haapajärven nykyisellä rajalla Rajarämeestä itään metsätien penkalla. Rajamerkki koostuu napakivestä, johon on kaiverrettu numerot 1761 ja niiden yläpuolelle ruotsin kruunu. Napakiven ympärillä on neljä hyvin erottuvaa kiveä. Kyseessä ilmeisesti viisikivinen pyykki. Napakiven korkeus on noin 70 cm, leveys 50 cm ja paksuus 25 cm.
Vuoden 2021 inventoinnissa havaittiin, että myös napakiven toisella sivulla on kaiverrus – ylärivissä lukee ilmeisesti ”N2” ja alla mahdollisesti kolminumeroinen luku – ehkä ”143” tai ”145”.

Tornikangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Ylivieskan kirkosta 10,3 km etelään, Löytynperän tasalta n. 4,4 km länteen, Lampiinjärvestä n. 1,5 km lounaaseen, laajalla metsäalueella. Noin 95 m tasolla olevan sokkeloisen suometsäalueen länsipuolella maasto kohoaa melko jyrkästi n. 118 m tasolle. Jyrkemmän rinteen juurella on tällä kohden parilla tasolla tasanteet ja loivemmat rinteet. Suon laidalla on loivasti suosta kohoava tasanne pienen harjanneniemekkeen pohjoiskainalossa. Kohdalla traktoriura kiertää suon laitaa hiekkamaaperäisen tasanteen reunalla. Traktoriurassa havaittiin kvartsi-iskoksia (5 kpl) n. 15 m matkalla.
Maaperä alueella on erittäin kivinen, louhikkoinen. Maaperää peittää isojen kivien (2 m - 0,5m halk.) kerros. Tällä kohden on kuitenkin lähes täysin kivetön alue jyrkän ja kivikkoisen rinteen ja suon välillä. Maaperä paikalla on hiekka. Kvartsi löytyivät tämän kivettömän alueen alareunamilta. Kvartsien löytökohdasta etelään rinne nousee loivasti ja löytökohdan etelä ja etelä-kaakkoispuolella ja kaakkoispuolella on tasainen kivetön ala hieman ylemmällä tasolla.
2022: Paikka tarkastettiin inventoinnin yhteydessä 2022. Vanhan rajauksen eteläpuolelle tehtiin koekuoppa kohdalle N 7098213 E 383636, josta löytyi kaksi kvartsi-iskosta. Tällä perusteella muinaisjäännöksen rajausta laajennettiin etelään. Traktoriurat olivat kasvaneet umpeen ja muita koekuoppia ei tehty, joten lisää löytöhavaintoja ei tehty. Muinaisjäännöksen rajausalue on vähäkivistä hiekkamaata, heti sen länsi ja itäpuolilla on kivikkoa ja louhikkoa sekä pohjois- ja etelä-kaakkoispuolilla suota. Alue on hyvin säilynyt. Puusto on nuorta mäntymetsää.

Iso-Kähtävä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sijainti: Paikka sijaitsee Ylivieskan kirkosta 8,6 km lounaaseen, Iso-Kähtävä järvestä 1,07
km pohjoiseen, tien 86 luoteispuolella 45 m ja metsätien eteläpuolella n. 17 m.
Huomiot: Paikalla on 10 m halkaisijaltaan oleva, osin maan päälle tehty tervahauta. Hauta
on ehjä, heinän ja pusikon peittämä.
Vuoden 2022 inventoinnissa kohteessa ei vahaittu muutoksia. Tervahaudan halssi suuntautuu lounaaseen.

Lampinkangas (1000039018) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sijainti: Paikka sijaitsee Ylivieskan kirkosta 8,6 km lounaaseen, Iso-Kähtävä järvestä 1,07
km pohjoiseen, tien 86 luoteispuolella 45 m ja metsätien eteläpuolella n. 17 m.
Huomiot: Paikalla on maan päälle tehty tervahauta, melko iso ja ehjä, halkaisija n. 13 m
(N7101498 E 375406). Tervahaudan etelä-kaakkoispuolella n. 30 m päässä on sammalpeitteinen kivikasa joka vaikutti kiukaalta (N 7101468 E 375420) - kyseessä lienee tervapirin kiuas. Maaperä alueella on kivikkoinen moreeni.

Kourinjärvi etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee nimettömän metsäkankaan kaakkoislaidalla. Kangasta rajaa pohjoisessa
Kourinjärvi-niminen suoalue, lännessä Pyöriäsuo ja idässä kesannolla oleva peltoalue. Kankaan kaakkoislaidalla sijaitsee neljä keittokuopaksi tulkittavaa kuoppajäännöstä, jotka asettuvat jotakuinkin samalle koillislounaissuuntaiselle linjalle (ks. alakohteet). Niistä koillisin ja suurin (kuoppa 1) sijaitsee hieman alempana rinteessä kolmen muun muodostaessa ryväksen kankaan laen reunan tuntumaan. Etäisyyttä ryväksen ja yksittäisen kuopan välillä on noin 25 metriä. Kaikki kuopat ovat hyväkuntoisia, muodoltaan pyöreitä ja maaperältään erittäin kivisiä.

Kiurunkangas N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kyseessä on selvärajainen kivikautisen kuoppatalon jäännös, jossa on kivinen, vaihtelevan levyinen valli ympärillä. Muinaisjäännös sijaitsee kivisessä moreenimaassa peltojen keskellä sijaitsevan kankareen laella. Asumuspainanteen koko on 17 x 9 metriä (painanteen mitat). Muodoltaan painanne on neliömäinen ja itäkoillinen-länsilounas -suuntainen. Alueella kasvaa Kuivahkoa kangasmetsää. Muinaisjäännöstä peittävät sammalet ja puolukanvarvut. Kohteen yli on äestetty vuonna 1991. Urat ovat yhä nähtävissä.
Asumuspainanteen keskelle tehdyistä kahdesta koepistosta löydettiin runsaasti kvartsi-iskoksia, palaneita luita ja palaneita kiviä.
Muinaisjäännöksestä pohjoiseen vajaan sadan metrin päässä sijaitsee viljelyksessä oleva pelto. Lisäksi noin 35 m itään on nähtävissä historiallisen ajan kellarikuoppia ja kivenottopaikkoja. Asuinpainanteesta noin 115 m itäkaakkoon on kivikautinen löytöpaikka. Pellosta (P=7090784; I=377161; Z=77,5-80), josta on löydetty kapea kiviteräinen tuura. Esine on löytäjän hallussa.

Polviniitty NW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Haukiputaan Onkamon alueella Rajakankaan tien pohjoispuolella sijaitsevalla äestetyllä kangasharjanteella om pintahavaintojen perusteella pienialainen kivikautinen asuinpaikkapinta. Tuoreissa (2020 tarkastus) äestysurissa on havaittu muutamia kymmeniä kvartsi-iskoksia, sekä palaneiden kivien keskittymä, joka lienee peräisin hajonneesta liedestä. Pohjois-eteläsuuntaisen auinpaikkapinnan ala on noin 90 x 25 metriä. Selkein palaneiden kivien löytökohta on noin 30 metriä metsätiestä pohjoiseen. Kohde on löydettäessä ollut äestetty ja vahingoittunut.

Kalila (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde muodostuu yhteensä kuudestatoista kuoppajäännöksestä. Ne sijoittuvat Kalilan talon eteläpuolella sijaitsevalle metsäkankaalle siten, että yksi kuopparivistö noudattelee kankaan itäreunaa (kuopat 1-3 ja 7-9) toisen rivistön (kuopat 5-6 ja 11–16) suuntautuessa kuoppajäännöksen 5 kohdalta länteen hieman ympäristöstään kohoavan rantavallin (?) harjaa noudatellen. Kuoppajäännös 10 ei liity näistä kokonaisuuksista kumpaankaan vaan sijaitsee niistä hieman erillään välittömästi kankaan pohjoisreunalle kaivetun hiekkakuopan itäpuolella. Kuopat ovat yhtä poikkeusta lukuun ottamatta pyöreitä, kuoppa 7 on soikea.

Meralanhauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Säilynperän kylältä n. 5 km koilliseen, Vasaman metsätiestä n. 250 m luoteeseen. Alueella kasvaa varttunutta kuusimetsää.
Paikalla on n. 18 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, halssi lounaaseen, päällä kasvaa harvasti puustoa. Lähistöltä ei tehty havaintoja tervapirtistä. Koillis- itäpuolella on liikuttu metsäkoneella, ja siellä on myös isoja tuulenkaatojen aiheuttamia kuoppia, ja mahdollinen paikalla ollut pirtin jäännös on voinut edellisistä johtuen tuhoutua.

Yli-Ymmyrkäinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Haudan halkaisija on valli mukaan lukien 13 m, halssi suuntautuu länsilounaaseen,se on sortunut. Kohteen kunto on kohtalainen. Se sijaitsee omakotitaloalueiden välisessä metsäkaistaleessa Pohjankaaritien pohjoispuolella kevyen liikenteen tieltä noin 20 m pohjoiseen, ja alueen halkaisevasta ojasta 20 m länteen.

Liippaankanava N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Syksyllä 2019 on äestetyllä alueella metsäautotien kaakkoispuolella todettu kivikautinen asuinpaikkapinta, jonka ala on noin 25x95 metriä. Alue on kohtuullisen kivistä moreenimaata joka viettää loivasti kohti lounasta. Alueella on havaittu niukasti työstettyä kvartsia. Kvartsilöytöjen painopiste on asuinpaikkapinnan lounaisosassa ja palaneiden kivien levintä koillisosassa. Alueella on myös kaksi kuoppajäännöstä (ks. alakohteet). Asuinpaikkapinnan intensiivinen löytökohta on kuopan 2 länsipuolella. Lisäksi asuinpaikan koillispäästä noin 35 metriä koilliseen on pieni punamulta-alue. On mahdollista, että asuinpaikka on nyt todettua laajempi.

Vitsakangas voimalinja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on noin 12 metriä ja jonka keskuskuopan syvyys on noin 2 metriä. Halssi on alarinteeseen kohti koillista ja Onkamonojaa. Kohde sijaitsee voiumalinjan alla. Vesakon raivauksen jäljiltä tervahauta erottui hyvin. Tervahaudan länsipuolelta kulkee ajoura/moottorikelkkareitti.

Vesisuo länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on 11 m ja kuopan syvyys 0,5 m; halssi suuntautuu länteen, se on sortunut. Haudan päällä kasvaa nuorta puustoa. Tervahaudasta noin 21 m itään on tervapirtin kiuas (alakohde). Loiva länsirinne.

Tuliniemi (1000039381) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on 14 m ja kuopan syvyys 0,5 m; halssi suuntautuu länteen, se on sortunut. Haudan päällä kasvaa nuorta puustoa. Tervahaudasta noin 26 m etelään on tervapirtin kiuas (alakohde).

Välikangas 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on 12 m ja kuopan syvyys 0,5 m; halssi suuntautuu kaakkoon se on sortunut. Haudan päällä kasvaa nuorta puustoa. Soraharjanteen luoteispää

Viittikangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on 14 m ja kuopan syvyys 0,5 m; halssi suuntautuu pohjoiseen, se on sortunut. Varttunutta kuusimetsikköä.

Pikku Klaavusuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on 13 m ja kuopan syvyys 0,5 m; halssi suuntautuu länteen, se on sortunut. Matala harjanne rämeen keskellä.

Kettukangas (1000039469) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on 13 m ja kuopan syvyys 0,6 m; halssi suuntautuu etelään, se
on sortunut. Haudan päällä kasvaa eri-ikäistä puustoa. Soraharjanne rämeen keskellä.

Mäkisuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on 20 m ja kuopan syvyys 0,7 m; halssi suuntautuu lounaaseen, se on sortunut. Matala harjanne rämeen keskellä.

Hankokangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Muhojoen ja Viittilammen välisellä kankaalla. Hankokangas on laeltaan kivikkoinen moreeniharjanne. 400 m luoteeseen kohteesta Hankokankaan laki olevassa kivikossa on 8 kuoppaa, joiden halkaisija on 1,5 - 2 m ja syvyys 30 - 50 cm.

Kuivattulampi luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuivattulammen pohjoispuolella, lounas-koillinensuuntaisella harjanteella noin 400 metrin matkalla. Yhteensä kartoitettiin 8 painannetta. Painanteiden keskinäinen välimatka vaihtelee. Painanteiden koko ja muoto vaihtelevat. Mitat 4,5 x 5 - 5 x 8 m.
Alakohteiden koordinaatit perustuvat vuoden 2019 inventointiin. Alakohteisiin on täydennetty kuvailutietoja Okkosen 1994 tarkastustietojen perusteella niiden alakohteiden osalta, jotka on pystytty yhdistämään.

Vuornosoja länsiranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on 18 m ja kuopan syvyys 0,7 m; halssi suuntautuu itään ojan suuntaan, se on sortunut. Haudan päällä kasvaa eri-ikäistä puustoa. Tuore kangas tasanteella ojantörmän länsipuolella.

Makkarakangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on 19 m ja kuopan syvyys 0,6 m; halssi suuntautuu luoteeseen, se on sortunut. Varttunutta mäntymetsikköä; hiekkaharjanne.
5p laserkeilausaineiston perusteella halssi on 16 metriä pitkä.

Muhojoki eteläranta 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on 18 m ja kuopan syvyys 0,8 m; halssi suuntautuu luoteeseen, se on sortunut. Rehevä ojanvarsikasvillisuus.

Muhojoki eteläranta 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on 11 m ja kuopan syvyys 0,5 m; halssi suuntautuu luoteeseen, se on sortunut. Ojanvarsi, paikoitellen hakattu, taimikkoa.

Muhojoki eteläranta 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Muhojoen etelärantaan on kaivettu n. 12 m pitkä ja 1 m leveä ränni, sen itäpäässä on pato. Paikalla oli ilmeisesti pieni vesimylly - jalkamylly- joista ei rakenteita ole säilynyt.

Kiimakangas (1000039509) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on 18 m ja kuopan syvyys 0,7 m; halssi suuntautuu lounaaseen, se on sortunut. loiva lounaisrinne, rehevähkö kangas.

Närhikangas (1000039510) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Närhikankaan koillisreunalla on tervahauta, jonka halkaisija on 13 m ja keskuskuopan syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu koilliseen, se on sortunut. Hauta sijaitsee hakkuualueella, jossa on nykyään tiheä taimikko, itse hauta on nuorten puuston peittämä

Luokanaho 2 (1000039659) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Luokanahon pohjoisosan korkeimmalla kohdalla oleva maakuoppa on alaltaan 3,5 x 5,5 metriä ja syvyydeltään 60 - 80 cm. Vallin ympäröimän soikean kuopan suunta on luode - kaakko. Inventoinnissa 1999 havaittiin kuopan keskellä kunttaa ja hiiltä huuhtoutumiskerroksen päällä, joten kuoppaa on kaiketi pidetty tulipaikkana. Kuopan reunaan valliin tehdyssä koepistossa havaittiin hiekassa muutama hiilenmuru.

Kärryoja E 1 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Mustalammesta laskevan puron ja sen ylittävän polun risteyksestä noin 200 metriä luoteeseen pienen kankaan eteläreunalla olevalla kumpareella on useita maakuoppia. Kumpareen korkeimmalla kohdalla on itäkaakko-länsiluode -suuntainen pitkänomainen maakuoppa, jonka ala on noin 2- 2,5 x 3,5 - 4 metriä ja syvyys noin 60- 80 cm. Kuopan ympärillä on valli, jonka leveys on 1 - 1,5 metriä ja korkeus 15 - 20 cm. Kuopan pohjalla ja reunalla tavattiin Inventoinnnissa 1999 selvä huuhtoutumiskerros ja noin 40 cm syvyydessä tavattiin hiekassa muutamia hiilenmuruja. Palanutta kiveä tms. ei tavattu. Tästä noin 7 metriä länteen on epämääräinen mahdollisen vallin ympäröimä kuoppa, jonka koko on noin 1,5 x 2 metriä. Tästä vajaat 10 metriä länsi lounaaseen,kumpareen laen länsireunalla, on kaksi pyöreähköä kuoppaa, joiden halkaisija on 1 ,5 - 2 metriäja syvyys 40 - 50 cm.

Luokanaho 1 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Luokanahon korkeimmalla kohdalla kankaan luoteisosan keskiosassa. Paikalla on soikea harjanteensuuntainen vallillinen maakuoppa, jonka ala on 3 x 5 - 6 metriä ja syvyys 60 - 80 cm. Kuopassa on huuhtoutumiskerros, mutta muuta kuopan luonnetta valaisevaa ei tavattu. Kuopasta noin 100 metriä länteen on epämääräinen kuopanne (alakohde)

Kärryoja E 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kärryojan itäpuolisella hakatulla ja äestetyllä alueella olevalla kumpareella tavattiin vuoden 1999 inventoinnnissa yksi pitkänomainen maakuoppa, jonka ala oli noin 2 x 3,5 metriä.

Latvanevankaarrot 2 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Hiekkakankaita Vihanti-Pulkkila -maantien pohjoispuolella, Haapaveden ja Vihannin rajalla. Neljä pyyntikuoppaa kaarevalla länsi-itäsuuntaisella kapealla hiekkakaarrolla. Kohteeseen kuuluu 4 kuoppaa (tarkastuskertomuksen kuopat 6-9). Kohteesta noin 400 metriä pohjoiskoilliseen on toinen viiden kuopan keskittymä (Latvanevankaarrot).

Siivikko (Asuinpaikat)
Historiallinen; Matalalla moreeniharjanteella Siivikkokallion eteläpuolella on pirtin kiviperustus, mitat noin 6,5 x 4,5 m (itä-länsisuunnassa), länsipäässä on pieni kellarikuoppa. Rakenne -kuten myös lähellä olevat viljelyröykkiöt- on vanhojen kuusien ja tiheän aluskasvillisuuden peittämä niin, että se on maastossa vaikeasti havaittavissa. Tiheä kuusikko esti myös mahdollisen tulisijan paikantamisen. Heti perustuksen itäpuolella on toinen kellarikuoppa, jonka mitat ovat noin 2 x 2 m. Viljelyröykkiöt sijaitsevat perustuksen etelä- ja länsipuolella, pirtin pohjoispuolella on pieni raivattu alue, mahdollisesti se oli peltona. Paikan asutus on merkitty vuoden 1843 pitäjänkartalle, kuitenkin ilman nimeä, joten epäselväksi jää, oliko kyseessä torppa, ja jos oli, mistä talosta se oli erotettu. Sukunimi Siivikko ja Siivikko-Rautio on esiintynyt Kalajoella.

Siikalampi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siikalammen pohjoisrannalla, lammesta Kostonjoen Siikasuvantoon laskevan vesiväylän niskalla, sen itäpuolella. Maasto on loivapiirteistä hiekkaharjannetta, joka lännessä rajautuu edellä mainitun vesiväylän soiseen rantaan ja idässä soistuneeseen notkelmaan. Siikalammen puolella etelässä on jyrkkä, noin metrin korkuinen törmä, joka laskee suoraan lampeen. Harjanteella kasvaa nuorta mäntymetsää. Harjannetta pitkin tulee rannalle polku, ja sen päässä rannalla on aukio, jolla on kasvillisuuden kuluneisuudesta ja paikalle tuodusta penkistä päätellen oleskeltu usein. Paikalla ei kuitenkaan ole tuoreen tulenpidon jälkiä.
Kahdesta edellä mainitun aukion reunan länsipuolelle, 1-2 m päähän törmän reunasta ja noin 5 m päähän toisistaan tehdystä koekuopasta löytyi inventoinnissa kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä. Ympäristöön länteen, pohjoiseen ja itään 7-15m säteelle tehdyistä muista puolesta kymmenestä koekuopasta ei löytynyt esihistoriallisia löytöjä, vaikka leiriytymiseen viittaavia jälkiä (sekoittuneen näköistä likamaata ja palaneita kiven muruja) joissakin havaittiin. Maaperä kaikissa kuopissa oli vaihtelevasti soransekaista hiekkamaata. Se, että esihistorialliseen asutukseen viittaavat löydöt näyttävät rajoittuvan aivan törmän reunan lähelle, saattaa johtua törmän eroosiosta esihistoriallisen asutusvaiheen jälkeen. Vaikka ranta paikalla on vanha, ei törmä ehkä ole täysin stabiili, sillä Siikalammen veden pinnan taso vaihtelee todennäköisesti Kostonjoen pinnan mukaan, ja siten esimerkiksi joen tulvat aiheuttavat veden pinnan vaihteluita paikalla. Myös myöhemmästä oleskelusta aiheutunut maan pinnan paljaaksi kuluminen on tällöin saattanut vaikuttaa tavallista voimakkaammin rannan syöpymiseen

Siikalampi 2 (1000039730) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; : Kohde sijaitsee noin 1,3 km Taivalkosken kirkosta pohjoiskoilliseen, Siikalammen pohjoispuolella, soramuodostumalla, jota rajaa Rapakkosuo sekä Siikalampi ja Kostonjoki ja niiden välinen joki. Soramuodostuman länsilaidassa on kapeahko, ympäristöään hieman korkeampi, pohjois-eteläsuuntainen harjanne, jonka päällä ja liepeillä kuopat ovat. Paikalla on viisi kuoppaa jotakuinkin pohjois-eteläsuunnassa. Suurimmat kuopat valleineen ovat halkaisijaltaan 3 m ja syvyydeltään puolesta metristä yhteen metrin. Kuopissa todettiin kairausnäytteessä yleensä selvä huuhtoutumiskerros, ja yhdessä kuopassa havaittiin lisäksi hiiltä. Kuoppien voidaan sijainnin ja ominaispiirteiden perusteella arvioida olevan pyyntikuoppia. Maaperä alueella on keskikarkeaa - karkeaa hiekkaa ja soraa, metsä nuorta ja mäntypuuvaltaista.

Pikku Siikalampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Taivalkosken kirkosta noin 2 km koilliseen, Pikku Siikalammen ja Siikalammen välisen puron etelärannalla, Taivalkoski # Kuusamo -maantien itäpuolella, sorakuopalle menevän pikkutien kahden puolen. Alue on suon ja puron välinen harjanne, jonka päälle kuopat on kaivettu. Paikalla havaittiin neljä kuoppaa ryhmässä suhteellisen lähellä toisiaan. Suurin kuoppa on kooltaan 4x4 m ja syvyydeltään 0,7 m. Kuopissa todettiin kairausnäytteessä yleensä huuhtoutumiskerros mutta ei hiiltä. Kuoppien voidaan sijainnin ja ominaispiirteiden perusteella arvioida olevan pyyntikuoppia. Maaperä alueella on hiekkaa. Metsä on nuorta ja mäntypuuvaltaista.

Pikku Siikalampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Taivalkosken kirkosta noin 2 km koilliseen, Pikku Siikalammen ja Siikalammen välisen puron etelärannalla, Taivalkoski - Kuusamo -maantien itäpuolella, sorakuopalle menevän pikkutien vieressä. Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija reunavallin ulkoreunasta mitattuna on 15 m ja syvyys haudan keskeltä noin 1 m suhteessa valliin. Vallin leveys on 3 m. Tervahaudan sisäosa viettää loivasti kohti keskustaa, pohja on laakea. Haudan luoteissivulla, lammen puolella alarinteessä on juoksutuskuoppa, jonka pituus on 4 m, leveys 2 m, syvyys 1,5 m. Haudan pohjalta otetussa kairanäytteessä todettiin hiiltä mutta ei huuhtoutumiskerrosta. Maaperä on hiekkaa. Tervahaudan kohdalla kasvaa pääasiassa nuorehkoja lehti- ja havupuita. Tien puoleisella vallilla on pieni sorakasa ja tervahaudassa jonkin verran romua.

Kaalikorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivisen kankaan tasaisella etelälaidalla on tervahauta ja tervapirtin kiuas. Tervahaudan halkaisija on 14 m ja kuopan syvyys 0,7 m; halssi suuntautuu lounaaseen, se on sortunut. Haudan päällä kasvaa isoja havupuita. Tervahaudasta noin 30 metriä luoteeseen on tervapirtin kiukaan jäännös (alakohde).

Viirelänkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Viirelänkankaan korkeimmassa kohdassa kallioiden välissä on neljä miilukuoppaa, joista 2 on osittain tuhoutunut (3 ja 4). Miilujen halkaisijat ovat noin 5 m ja syvyys 0,6 m. Pohjassa on 10-20 cm vahva noki/hiilikerros. Kyseessä ovat matalat kuoppamiilut, jotka ovat vaikeasti ajoitettavia. Alueen halki kulkee paikallistie, ja sen eteläpuolella on laaja soranottoalue, jonka syvyys on 0,5-1,5 m. Kohteet on merkitty peruskartalle 2433 02 vuodelta 1955.

Ypykänkorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laajan kivisen kankaan lounaislaidalla Ängäsnevan reunalla on useita maakuoppia ja ainakin kaksi kivettyä kuoppaa, jotka ovat maanmuokkauksen takia (mätästys avohakkuun jälkeen) melko tuhoutuneet (alakohteet kuoppa 1 ja 2). Molempien vierestä löytyi kuonakasa. Lisäksi on kartoitettu kaksi matalaa maakuoppa (Alakohteet miilu 1 ja 2), joiden pohjassa ja reunassa oli hiilikerros – ne ovat miltei kokonaan tuhoutuneet, eikä niiden mittoja tämän takia saatu selville. Saman alueen mätästyskuopista havaittiin paikoitellen hiiltä, Kyse on ilmeisesti miiluista; kivettyjen kuoppien funktio ei ole selvillä.
Vuoden 1955 peruskartalle ohteen lähelle on merkitty 2 tervahauta, mutta näistä ei löytynyt jälkiä. Kartalle on myös merkitty 4 rivissä sijaitsevaa miilua noin 400 m itään sekä pieniä rakennuksia (latoja?) – näistä tai miiluista ei maastossa tehty havaintoja. Mahdollisesti kyseessä ovat lännempänä kartoitetut miilut kohteessa 4.

Pormestarinniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kolmisen kilometriä Taivalkosken kirkosta länsi-luoteeseen, Kostonjoen länsipuolella, rannasta noin 120 m länteen. Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija reunavallin ulkoreunasta mitattuna on 16 m ja syvyys haudan keskeltä 1 m suhteessa valliin. Vallin leveys on 3-4 m. Tervahaudan pohja on laakea. Haudan luoteissivulla on juoksutuskuoppa, jonka pituus on 3 m, leveys 1 m, syvyys 1 m. Haudan pohjalta otetussa kairanäytteessä todettiin hiiltä mutta ei huuhtoutumiskerrosta. Maaperä on hiekkaa. Tervahaudan kohdalla kasvaa pääasiassa nuoria mäntyjä, ja valleilla on jokunen tukkipuuikäisen männyn kanto.

Tervalampi (1000039872) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tervalammen itäpään tuntumassa, rannasta noin 30 m kaakkoon, rinteessä olevalla tasanteella ja mäen laella. Alueella on kaksi pientä kuopannetta noin 30 m etäisyydellä toisistaan. Maasto on mäntykangasta ja maalaji hiekkaa.

Syvärinlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tervalammen ja Syvärinlammen välisellä harjulla, sen laella ja rinteessä. Alueella on kolme pientä kuopannetta muutaman kymmenen metrin etäisyydellä toisistaan. Maasto on mäntykangasta ja maalaji hiekkaa.

Hietauksenaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hietauksenahon lounaislaidalta, suolle laskevan törmämäisen rinteen reunalta, löytyi kaksi kuoppajäännettä noin 85 m päässä toisistaan. Hietauksenaho on melko tasaista hiekkamoreenikangasta, jolla kasvaa havumetsää. Lounaassa se rajautuu parin metrin korkuiseen törmämäiseen rinteeseen, jonka alla on märkää suota. Törmä on korkeimmillaan kankaan eteläkärjessä, ja kulkee siitä mataloituen luoteeseen, kunnes häviää vähitellen Kostonjoen rantaan laskevaan loivaan rinteeseen. Kostonjoen ranta on kuoppajäänteistä noin sata metriä länteen.
Kumpaankin kuoppajäänteeseen tehtiin koekuoppa. Niissä havaittiin selvä Huuhtoutumiskerros, eikä maassa näkynyt tulenpidon jälkiä. Näiden havaintojen ja maastosijaintinsa perusteella kuoppajäänteet ovat todennäköisimmin pyyntikuoppia.

Rytikorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 3,3 km Piippolan keskustasta pohjoiseen Rytinevan eteläpuolella, Kantatien 88 itäpuolella kulkevan Vanhan maantien varrella. Noin 25 m halkaisijaltaan oleva tervahauta sijaitsee suhteellisen jyrkän hiekkarinteen reunalla, halssi on koilliseen päin, keskuskuoppa on yli 2 m syvä.

Kovasinsuo etelä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi suorakaiteisen maavallin muodostamaa rakennuksenpohjaa. Kapean harjanteen päällä olevien rakenteiden väli on noin 25 metriä.

Ahvenperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tiironkankaan itäpäässä jyrkällä itärinteellä on pieni tervahauta, halkaisija 9 m, kuopan syvyys 1,1 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus noin 4 m.

Välikangas, Ahvenlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kankaan loivalla lounaisrinteellä kuivatun Ahvenlammen itäkoillispuolella. halkaisija 14 m, kuopan syvyys 0,6 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, se on sortunut, pituus noin 4 m.

Lehdonmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Liesojan eteläpuolella aivan nykyisen metsätien koillispuolella. Haudan halkaisija on 10 m, kuopan syvyys 0,6 m. Halssi suuntautuu pohjoiskoilliseen Liesojalle päin, se on sortunut.

Kangaskylä (1000039893) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kortteisen tekojärven pohjoispuolella Kangaskylässä, Vanhasta maantiestä 150-160 m pohjoiseen hiekkakankaalla rämeen reunalla, eteläpuolella sijaitseva tila ei ole vakituisessa asuinkäytössä. Alueella kasvaa harvaa mäntymetsää. Tervahaudat ovat noin 20 m halkaisijoiltaan, halssit laskevat koilliseen rämeelle, päällä kasvaa eri ikäistä puustoa ja katajaa. Paikalle on merkitty tervahauta 1700-luvun isonjaon kartalle, ks. isonjaon kartta, kohde 37 Kankaala (Yrjänä).

Kommankaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Piippolan keskustasta n. 2,2 km pohjoiseen Toukannevan pohjoispuolella rämeiden välissä kapean hiekkakankaan reunalla. Tervahauta on n. 8 m halkaisijaltaan. Alueen puusto on harvaa mäntymetsää. Kohteen eteläpuolella kulkee kuntorata.

Likkainkaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Piippolan keskustasta n. 2,7 km luoteeseen, kantatien 88 itäpuolella kapean Likkainkaarroon pohjoisosassa metsätien varrella. Maaperä alueella on hiekkaa ja puusto harvaa mäntymetsää. Tervahauta on n. 12 m halkaisijaltaan, halssi on lounaaseen päin, päällä kasvaa joitakin varttuneita mäntyjä.

Lähdeneva (1000039896) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Piippolan keskustasta n. 4,8 km luoteeseen kantatien 88 itäpuolella Lähdenevalle melko jyrkästi laskevan kankaan reunalla. Tervahauta on n. 18 m halkaisijaltaan, sen eteläpuolella on iso maakuoppa, missä on rakennusjätettä. Alueen puusto on varttunutta harvaa mäntymetsää.
Vuoden 2022 inventoinnissa havaittiin noin 16 metriä tervahaudasta pohjoiseen tervapirtin kiukaan jäänteet. Tervahauta oli ennallaan. Aluerajausta laajennettiin pohjoiseen tulisijan alueelle.

Paskokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pihlajaisenjärvelle johtavan metsätien varrella matalalla kankaalla. Tervahauta on n. 25 m halkaisijaltaan, siinä on syvä keskuskuoppa ja n. 1,5 m korkeat jyrkät reunavallit. Tervahaudan päällä kasvaa tiheästi puustoa. Ympäröivä alue on varttunutta mäntymetsää, alueen maaperä on moreenia.
Vuoden 2022 kohde oli muutoin ennallaan paitsi sen pohjalle oli pystytetty puinen risti.

Paskokangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paskonevan peltoalueen pohjoispuolella moreenikankaan reunalla, pohjoispuolella on laaja soranottoalue. Tervahauta on n. 15 m halkaisijaltaan, halssi on etelään päin. Tervahaudan päällä kasvaa mäntyjä, pintakasvillisuus on sammalta ja puolukanvarpua. Ympäröivä alue on harvaa mäntymetsää, kaakkoispuolella on vapaa-ajan asunto.

Sämpsänneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sämpsännevan koillispuolella matalan hiekkakankaan länsireunalla. Tervahauta on n. 15 m halkaisijaltaan, halssi on länteen rämeelle. Itäpuolinen kangas on avohakattu ja aurattu.

Tervalampi (1000039901) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervalammen itäpuolella hiekkaa ja moreenia olevan matalan kankaan reunalla. Tervahauta on n. 18 m halkaisijaltaan, halssi on länteen soistuneeseen notkelmaan ja lammelle päin. Alueella kasvaa harvaa varttunutta mäntymetsää.

Väliperä itäranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Itärannan korkean törmän yläpuolella on tervahauta, halkaisija 13 m, kuopan halkaisija 7 m ja syvyys 1,2 m. Halssi suuntautuu länteen, se on sortunut. Haudan päältä on puusto poistettu hakkuissa.

Ruunasuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asumuspainanne, joka sijaitsee Oulun Haukiputaan Martimojoen itäpuolella Ruunasuon etelälaidalla sijaitsevalla kangassaarekkeella. Se sijaitsee kankareen keskellä hieman korkeimmasta kohdasta itään. Martimojoelle kohteesta on matkaa noin 200 metriä, ja kohde sijaitsee Katoslammentien kääntöpaikasta 35 metriä lounaaseen. Alue on kuivaa kangasmetsää, jonka aluskasvillisuus muodostuu puolukasta ja mustikasta.
Vallin ympäröimä asumuspainanne on kokonaiskooltaan 14 x 9 metriä, ja se on eteläkaakko-pohjoisluodesuuntainen. Vallin sisäpuolella on liki suorakulmainen ja tasapohjainen painanne, joka on kooltaan 9 x 5,5 metriä. Painanteen syvyys on 50 cm. Vallin leveys on 1-2,5 metriä ja korkeus 10 cm, ja se on kapeimmillaan länsipuolella. Itäreunassa vallin ulkoreunassa on asumuspainanteeseen kuuluva pyöreä kuoppa, jonka halkaisija on 1,5 metriä ja syvyys 40 cm.
Painanteen pohjasta tehdystä koekuopasta (50 x 50 cm) löytyi palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia. Kyseiset löydöt sekä painanteen ilmiasu ovat tyypillisiä kivikautiselle asumuspainanteelle.
2021: Asumuspainanteen pohjois-koillispuolella, vallin vieressä sijaitsee maastosta selkeästi erottuva painanne, ja asumuspainanteen pohjoispuolella on yksi pitkänomainen kuoppa (ks. alakohteet). Kohde oli ennallaan vallin vierestä kaatunutta puuta lukuun ottamatta.
Kohteesta länsilounaaseen 200 metrin päässä sijaitsee röykkiökohde Martimojoki Itäranta (84010013).

Hevonvitunsuo kaakko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Oulun Kiimingin Kotajärven länsipuolisen Räippäselän länsipäässä sijaitsevalla kangassaarekkeella. Kohde koostuu kahdesta asumuspainanteesta (asumuspainanteet 1 ja 3), yhdestä kuoppajäännöksestä (kuoppa 2) sekä yhdestä mahdollisesta asumuspainanteesta (ks. alakohteet 1-3, joiden numeroinnissa käytetty tarkastusraportin numerointia). Asumuspainanne 1 ja kuoppa 2 sijaitsevat moreenimuodostumassa, jonka maalaji on pääosin karkeaa hiekkaa. Asumuspainanne 1 sijoittuu kankareen laen itäreunan korkeimpaan kohtaan. Alue koostuu kangasmetsästä, jossa valtapuina ovat mänty ja kuusi. Aluskasvillisuus koostuu puolukasta ja mustikasta. Asumuspainanteen 3 kohdalla maasto on soistuvaa metsää ja suota. Valtapuuna on mänty ja aluskasvillisuus koostuu suopursusta ja mustikasta. Asumuspainanne 3 sijaitsee kankareen loivan rinteen tyvessä vain hieman suosta nousevassa hiekkaisessa särkässä, joka yhdistää kahta moreenimuodostumaa.
Lounaisin asumuspainanne 1 koostuu kahdesta rinnakkaisesta painanteesta, joita kiertää yhtenäinen valli. Asumuspainanteen koko vallin kanssa on 12 x 11 metriä. Soikea kuoppajäännös 2 sijaitsee edellisestä 20 metriä koilliseen, ja se on kooltaan 3,5 x 2,5 metriä ja 60 cm syvä. Koillisin asumuspainanne 3 sijaitsee 36 metriä edellisestä itäkoilliseen, ja se muodostuu neljästä peräkkäisestä yhteen liittyvästä painanteesta. Asumuspainanteen koko on painanteen reunasta mitattuna 17 x 7 metriä.
Asumuspainanteisiin tehdyistä 50 x 50 cm koekuopista löydettiin palaneita kiviä, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (asumuspainanne 1) ja kvartsi-iskoksia (asumuspainenne 3).
Asumuspainanteesta 3 19 metriä koilliseen tehdystä 50 x 50 cm kokoisesta koekuopasta löytyi muutamia kvartsi-iskoksia, mikä voi viitata asumuspainanteeseen tai asuinpaikkapintaan. Suokasvillisuus esti asian tarkemman selvityksen. On mahdollista, että asuinpaikka jatkuu kohti soistuvaa särkkää.
Kohde sijaitsee Onkamonojan eteläpuolella olevien avosoiden eteläpuolella, noin 1,3 km Onkamonseläntiestä etelään.
Muinaisjäännöksestä pohjoiskoilliseen vajaan 1,5 km:n päässä on kohde Oulu Onkamonselkä (84010007).

Isomaa luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikkakohde, joka sijaitsee Oulun Haukiputaan Isomaan luoteispuolella kahdella kangassaarekkeella. Kohteessa on yhteensä kuusi asumuspainannetta (asumuspainanteet 1-6) ja yksi kuoppajäännös (kuoppa 7). Koillisemmalla kankaalla sijaitsevat asumuspainanteet 1-2 ja lounaisemmalla kankaalla asumuspainanteet 3-6 sekä kuoppajäännös 7. Alakohteiden numeroinnissa on käytetty tarkastusraportissa käytettyä kohdenumerointia (ks. alakohteet).
Muinaisjäännökset sijaitsevat moreenimuodostumassa, jonka maalaji on pääosin karkeaa hiekkaa. Alueella kasvaa tiheää, harvennusvaiheessa olevaa mäntymetsää. Alue on äestetty toistakymmentä vuotta sitten, kohteet ovat vahingoittuneet äestyksessä. Asumuspainanteet 1-2 sijaitsevat 300 metriä Lavaojasta pohjoiseen ja Isomaan tiestä 230-250 metriä länteen. Asumuspainanteet 3-6 ja kuoppa 7 sijaitsevat 170-220 metriä Lavaojasta pohjoiseen ja 420-460 metriä Isomaan tiestä länteen.

Pitkämäki (1000040132) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sievin keskustasta 17,5 km kaakkoon Sievi – Reisjärventieltä 1,3 km lounaaseen rämeiden ympäröimällä soraharjanteella. Paikoitellen kivikkoa, kuivahko kangas, nuorta kasvatusmetsikköä.
Tervahauta sijaitsee harjanteen tasaisessa kaakkoispäässä; tuplahauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 20 m, kuopan halkaisija 11 m ja syvyys 0,8 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus 3 m, se on sortunut. Haudan päällä kasvaa nuoria havu- ja lehtipuita.

Jääkärilaavu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee noin 19 km Kiimingistä itään, 1,3 km Kuusamontien pohjoispuolella Martimonselän kaakkoispuolella, kohteen eteläpuolella virtaa Pikku-Martimo. Vuoden 2020 inventoinnissa löytyi kvartsi-iskoksia merkkinä kivikautisesta asuinpaikasta peruskarttaan merkityn Jääkärilaavun lähistöltä. Alue on tasaista hiekkapohjaista mäntykangasta, joka muodostaa muinaisen rantaterassin noin 88 metrin korkeudella mpy. Kvartsi-iskoksia löytyi rikkoutuneesta maanpinnasta laavun lähistöltä ja hiekkaiseen kankaaseen kuluneelta tieuralta 60 metriä laavusta pohjoiseen. Alueelle tehtiin koepistoja, mutta ne olivat löydöttömiä, maannos vaikutti normaalilta podsolimaannokselta. Löydöt kuitenkin viittaavat selvästi asuinpaikan olemassaoloon. Lisäksi paikka on maaperältään ja topografialtaan erittäin hyvin asuinpaikaksi sopiva. Kohde on alustavasti rajattu topografian ja löytöjen perusteella. Tarkempi laajuus ja säilyneisyys on selvitettävä koekaivauksella

Jääkäripolku (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee noin 19 km Kiimingistä itään, 1,8 km Kuusamontien pohjoispuolella Martimonselän itälaidassa. Alue on tasaista hiekkapohjaista mäntykangasta. Vuoden 2020 inventoinnissa löytyi kvartsi-iskoksia merkkinä kivikautisesta asuinpaikasta Jääkäripolku-nimisen retkeilyreitin kohdalle kuluneesta tie/polku-urasta. Löydöt olivat parin metrin matkalla. Kulunutta uraa tarkasteltiin neljän sadan metrin matkalla, se kiertää Martimonselän itä- ja koillislaitaa ja löytöpaikan läheisyyteen tehtiin koepistoja, mutta ne olivat löydöttömiä, maannos vaikutti normaalilta podsolimaannokselta. Löydöt kuitenkin viittaavat selvästi asuinpaikan olemassaoloon. Lisäksi paikka on maaperältään ja topografialtaan erittäin hyvin asuinpaikaksi sopiva. Todennäköisesti kyseessä on melko pienialainen asuinpaikka, ehkä leiripaikka, joka on sijaintikorkeutensa perusteella noin 8500 vuotta vanha ajoittuen mesoliittiseen kivikauteen. Asuinpaikka on tuolloin sijainnut merenrannalla, Martimonselän muodostaman niemen itärannalla, suojaisella paikalla. Kohde on alustavasti rajattu topografian ja löytöjen perusteella. Tarkempi laajuus ja säilyneisyys on selvitettävä koekaivauksella.
Martimonselällä on muutamia rinnevalovarjostuksessa havaittuja kuoppia, jotka kaikki liittyvät maa-aineksenottoon tai muuhun moderniin kaiveluun.

Kaskensuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee 9,5 kilometriä itään Ylikiimingin keskustasta, 1,5 kilometriä Heikkilänjärven itään, Kaskensuon koillispuolella. Se on rehevässä sekametsässä. Sen halkaisija vallien ulkoreunasta mitattuna on noin 18 metriä. Itäpuolen vallit ovat 3–4 metriä leveät ja päältä tasaiset. Ränni on alarinteeseen, lounaaseen. Tervahauta on matala, vain noin puoli metriä syvä, muodostaan laakea.

Kortekangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 2,5 km Joloskylästä itään, 150 metriä Varpasuontien pohjoispuolella Kortekankaan pohjoisreunalla. Tervahauta on merkitty peruskarttaan. Hauta sijaitsee harvennetussa mäntytaimikossa, maaperä on hiekkamoreenia. Haudan halkaisija vallin ulkoreunasta on noin 14 metriä, syvyys on noin 1,5 metriä. Vallit ovat matalat, hieman epämääräiset. Rännikaivanto on noin 10 metriä pitkä, puolisen metriä leveä, haudan pohjoislaidassa.

Lamminmaa (1000040145) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee 9 kilometriä itään Ylikiimingin keskustasta, 900 metriä Heikkilänjärven itäpuolella Lamminmaa-nimisellä kankaalla. Tervahauta on nuorta taimikkoa kasvavalla hakkuuaukealla, maaperä on hiekkamoreenia. Tervahauta on kaivettu suolle viettävän rinteen yläpääähän. Haudalla on leveyttä noin 17 metriä vallien ulkoreunasta mitattuna ja syvyys on noin metri. Vallit ovat noin 4 metriä leveät. Eteläpuolen vallissa on keskellä matala ojanne. Halssi suuntaa alarinteeseen, kaakkoon. Sen rakenne ei kuitenkaan erotu selvästi, vaan paikalla on vain matala painanne. Vallissa on halssin kohdalla kaivanto.
Muita tervahautaan liittyviä rakenteita ei löydetty lähialueelta.

Mämmimaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Arkalan kylästä 2,5 km kaakkoon, 1,8 km Kuusamontien eteläpuolella. Tervahauta on merkitty peruskarttaan. Sen eteläpuolella on Mämmimaa-niminen alue. Hauta sijaitsee harvennetussa hakkuuaukealla, se ympärille on jätetty pitkiä, ns. kulttuurikantoja, merkiksi. Maaperä on hiekkamoreenia. Haudan halkaisija vallin ulkoreunasta on noin 18 metriä, syvyys on metri. Vallit ovat matalat ja 3–4 metriä leveät. Muodoltaan hauta on maljamainen. Rännikaivanto on haudan pohjoislaidassa, se on noin 10 metriä pitkä, alkaa reilun metrin leveänä ja kapenee päähän puolisen metriä leveäksi.

Pakohauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kiimingin keskustasta 17 km koilliseen Pakohauta-nimisellä kankaalla. Noin 500 metriä kohteesta etelään kulkee Närhivaarantie. Tervahauta on merkitty peruskarttaan. Hauta on poikkeuksellisen iso, sen halkaisija vallien alareunasta mitattuna on 28–30 metriä. Muodoltaan se on maljamainen, pari metriä syvä, vallit ovat selkeät ja 4–5 metriä leveät. Haudasta lähtee 8 metriä pitkä ja metrin syvä rännikaivanto itään. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Tervahaudan ympäristössä on useita kuoppia, jotka vaikuttaisivat liittyvän hiekanottoon. Kuopat ovat kasvaneet umpeen, joten kovin tuoreita ne eivät ole.

Pesämaa (1000040150) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Joloskylästä noin 4 km kaakkoon. Se on vallien ulkoreunasta mitattuna noin 18 metriä, sisäosa on maljamainen halkaisija noin 6 metriä, syvyys noin 1–1,5 metriä. Vallit ovat noin 2–3 metriä leveät Tervahauta on merkitty peruskarttaan. Rännikaivanto haudan eteläreunassa on noin 6 metriä pitkä ja kapenee poispäin.

Päivänkämmenenselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 8 kilometriä itäkoilliseen Ylikiimingin keskustasta, Kiiminkijoen pohjoispuolella 20 metriä joesta. Se on vallien ulkoreunoilta mitattuna 12 metriä, syvyys on 1,2 metriä. Ränni on ollut joen puolella. Sisäosa on halkaisijaltaan noin 5 metriä, kuppimainen. Tervahauta on heinän ja lehtipuutaimikon peitossa. Maaperä on hiekkaa, vieressä on vanha pelto. Tervahauta on merkitty peruskarttaan.

Suvannonsuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Siuruanjoen länsirannalla 10 km Yli-Iin kirkonkylästä koilliseen. Tervahaudan halkaisija on noin 10 metriä vallin ulkoreunasta mitattuna, keskellä yli metrin syvyinen kuoppa. Reunavallit ovat selvät, noin 1,5 metriä leveät. Rännikaivanto on pari metriä pitkä ja johtaa koillisessa olevaan notkelmaan. Löytöhetkellä alueella kasvoi ensiharvennettua taimikkoa ja havaintomahdollisuudet olivat huonot.
Noin 60 metriä itään sijaitsee toinen tervahauta, Suvannonsuo 3 ja sen pohjoispuolelle Huhkajakangas SW:n kuoppajäännökset.

Suvannonsuo 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Siuruanjoen länsirannalla 10 km Yli-Iin kirkonkylästä koilliseen. Tervahauta on tehty joen rantatörmän yläosaan. Tervahautaa ympäröi selvä donitsimainen parimetriä leveä valli, haudan halkaisija on noin 12 metriä ja 1,5 metriä. Alarinteessä on pari metriä pitkä rännikaivanto. Tervahauta on hakkuualueen laidassa, mutta hautaan on jätetty puusto, siinä kasvaa kuusivaltaista sekametsää. Alue on hiekkapohjaista kangasta.

Jokela (1000040154) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 14 km kaakkoon Utajärven keskustasta Naamanjoen länsipuolella hiekkapohjaisella kankaalla. Jokelan tila on joen itärannalla. Tervahaudan halkaisija vallien alareunasta mitattuna on noin 18 metriä. Sisäosa on maljamainen, halkaisija noin 8 metriä ja syvyys 1,5 metriä. Ränni johtaa etelään. Tervahaudan kohdalla kasvaa varttunutta sekametsää, valtapuuna kuusi. Hautaa kiertää oja, josta on lapioitu katteita hautaan. Heti itäpuolella on 2x3,5 metrin kokoinen neliskanttinen kaivanto, jonka tarkoitus on epäselvä

Polvensuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 9 km Utajärven keskustasta koilliseen noin 40 metriä Puolangantien eteläpuolella hakkuuaukealla Tervahaudassa kasvaa erittäin tiheä vesakko ja ympäristö kasvaa horsmaa ja heinää, mitkä hankaloittivat rakenteen koon ja muodon hahmottamista. Rinnevarjostuskuvan perusteella halkaisija vallien alareunasta mitattuna on noin 18 metriä. Noin metrin leveä rännikaivanto on tervahaudan eteläreunassa.

Rationiemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 14 km kaakkoon Utajärven keskustasta Naamanjoen länsipuolella hiekkapohjaisella kankaalla kuusivaltaisessa sekametsässä. Tervahauta on vallien alareunasta mitattuna noin 15 metriä leveä. Hautaa kiertää oja, josta on lapioitu katteita hautaan. Vallit ovat leveät, haudan sisäosa on laakea ja maljamainen, halkaisija noin 5 metriä, syvyys noin metri. Ränni on länteen, joen suuntaan. Varsinaista rännikaivantoa ei ole, vaan haudan vieressä on pieni tasanne, johon ränni johtaa.

Ylisuvanto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 8 kilometriä Utajärven keskustasta koilliseen Utosjoen pohjoisrannalla Ylisuvannon kohdalla. Kohteeseen kuuluu kaksi tervahautaa ja kellarimainen kaivanto, jotka ovat aivan rannan tuntumassa. Alue on hiekkapohjaista kuusivaltaista sekametsää. Läntisin tervahauta, johon pääkoordinaatit osoittavat, on iso, halkaisijaltaan noin 20 metriä, mutta melko matala, laakea ja maljamainen. Syvyys on noin metri, ympäröivät vallit ovat symmetriset ja leveydeltään 3–4 metriä. Tästä noin 40 metriä itään on toinen vastaavan kokoinen tervahauta. Molempien tervahautojen tuntumassa on paljon epämääräisiä kuoppia, joista on ehkä lapioitu katteita hautoihin.
Tervahautojen välissä on kellarin näköinen rakenne. Rakenne on sisäosaltaan noin 2,5x1 metriä, sitä ympäröi noin 1,5 metriä leveät ja metrin korkeat vallit/seinät ja siitä on kulkuaukko joelle päin.

Murronkangas (1000040167) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alueella on soraharjanne, jonka laki on kokonaan kaivettu pois, reunoiltaan sorakuoppa on taimikon peittämä. Tervahauta sijaitsee sorakuopan kaakkoispuolella loivalla kaakkoisrinteellä. Haudan halkaisija on 16 m, kuopan halkaisija 8 m ja syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu itään, se on sortunut. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä havupuita.

Puntarisaari (1000040168) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sorakuopan kaakkoispuolella loivalla kaakkoisrinteellä sijaitsevan tervahaudan halkaisija on 16 m, kuopan halkaisija 8 m ja syvyys 0,7 m. Sortunut halssi on kohti itään.

Hautakangas Lamminperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laajan, osittain kallioisen mäen loivalla kaakkoisrinteellä olevan tervahaudan halkaisija on 14 m, kuopan halkaisija 8 m ja syvyys 0,6 m. Yli kymmenen metriä pitkä halssi on kohti etelälounasta.

Ilmankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laajan tasaisen kankaan loivalla lounaisrinteellä sijaitsevan tervahaudan halkaisija on 17 m, kuopan halkaisija 10 m ja syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, se on sortunut.

Karjokangas etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Leveän soraharjanteen keskiosassa kankaan laen koillispuolella olevan tervahaudan halkaisija on 19 m, kuopan halkaisija 11 m ja syvyys 0,6 m.Kohti itäkollista oleva on sortunut. Tervahauta sijaitsee avohakatulla ja muokatulla alueella, mutta tervahauta on käsittelemättä.

Karjokangas 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Hiekkatasanteella soraharjanteen länsipuolella on vierekkäin kaksi pystymiilun pohjaa (alakohteet1-2). Näiden vallien välinen etäisyys on 10 m. Molemmat miilut ovat samankokoisia, halkaisija 12 m, vallin leveys noin 1 m ja korkeus 0,6 m. Alue vallin sisäpuolella on tasainen, kairauksissa on todettu 10-15 cm vahva kova nokimaakerros. Miilujen itäpuolella on miilupirtin kiuas (alakohde 3).

Hautakangas Nuottisuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kankaan pohjoispuolella kapealla noin 3 m korkealla hiekkaharjanteella sijaitsevan haudan halkaisija on 15 m, kuopan halkaisija 8 m ja syvyys 0,8 m. Kohti luodetta oleva halssi on sortunut. Alueella kasvaa varttunutta harvennettua mäntymetsää.

Siitarisenaho (Kivirakenteet)
Historiallinen; Suurijärven etelärannalla rajavyöhykkeellä on rajamerkki, joka liittyy Oulun läänin ja Arkangelin kuvernementin rajankäyntiin 1829-1830. Paikalla on kahden metsäaurausvaon välissä metsäkoneen yliajama ja vaurioittama kivistä koottu pyykki. Pyykki on alkuaan ollut neliömäinen arviolta noin 2 x 2 metriä alaltaan, puolisen metriä korkea. Siihen käytettyjen kivien koko vaihtelee pienistä nostannaisista jokseenkin kookkaisiin kiviin. Pyykin länsipuolella on muutama paikaltaan siirtynyt kivi, jotka alunperin ovat kuuluneet rajamerkkiin. Näiden joukossa, noin 2 - 3 metriä pyykin länsireunasta, on kooltaan noin 60 x 60 cm oleva ja 15-20 cm paksu laattamainen kivi. Tämän toisella kyljellä on kaiverrettuna iso A-kirjain ja sen alla vuosiluku 1829. Toisella lappeella on iso U-kirjain ja tämän alla merkintä N 73. Kirjain A korkeus on noin 13-14 cm, muiden 10-11 cm. Tästä Suomen suuriruhtinaskunnan ja Venäjän Arkangelin kuvernementin välisestä rajasta tuli myöhemmin - muutamin poikkeuksin - itsenäisen Suomen raja.

Vänttilänsuo etelä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Oulun ja Iin rajasta noin 10 metriä pohjoiseen on noin 120 cm halkaisijaltaan ja noin 60 cm korkeudeltaan oleva kivikasa. Kivien halkaisija on noin 20 – 45 cm. Kivien näkyvillä olevilla pinnoilla ei ole merkintöjä. inventoinnissa rajakiveksi tulkittu kivikasa on olevan sähköpylvään jalasta ja haruksista muutaman metrin etelään; kokonaan ei voida sulkkea pois mahdollisuutta, että kiveys olisi syntynyt sähkölinjaa rakennettaessa.

Kalikkakangas SE (Työ- ja valmistuspaikat)
Rautakautinen; Tasaisen, muuten kivikkoisen kankaan itäosassa sähkölinjan alla on noin 70 m x 30 m laaja alue, joka on lähes kivetöntä hiekkaa. Tällä alueella on todettu 19 selvästi erottuvaa pyöreää tai soikeahkoa kuoppaa, halkaisijaltaan 1,5 – 3 m, syvyydeltään 0,25 – 0,6 m. Osassa erottuu enemmän tai vähemmän selvät noin metrin levyiset reunavallit – osassa ei. Kahteen kuoppaa tehtiin koekuoppa, joiden sekä muihin kuoppiin tehtyjen koepistojen, perusteella kyse on keittokuopista. Nykyinen huoltotie, joka kulkee linjan pohjoislaitaa, kulkee muutaman kuopan yli ja on peittänyt osittain ainakin yhtä kuoppaa

Nurkka-aho (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tervahauta, jonka läpimitta on noin 17 metriä ja kuopan halkaisija noin 6 metriä. Sortunut halssi suuntautuu lounaaseen. Välittömästi sen lounaispuolella on hiilikasa, joka on tuhoutunut metsätöissä. Haudan päällä ja lähiympäristössä kasvaa taimikkoa.
Tervahaudan koillispuolella noin 30 metrin etäisyydellä sijaitsee tervapirtin kiuas (ks. alakohteet).

Sängenaho 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on noin 18 metriä, ja kuopan läpimitta noin 7 metriä. Halssi suuntautuu lounaaseen. Kohde sijaitsee avohakkuualueella. Itse hauta on säilynyt hyvin, mutta sen ympäristö on metsätöiden ja muun maankäytön vahvasti muokkaamaa. Ympäristössä on metsätöissä tuhoutuneita hiilen ja hiilensekaisen maan kasoja.

Telinaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee aivan hiekanottoalueen länsireunalla, ja sen vallin itäinen ja kaakkoinen ulkoreuna on vaurioitunut hiekanotossa lievästi. Tervahaudan läpimitta on noin 25 metriä ja sen kuopan halkaisija on noin 8 metriä.
Noin 20 metriä tervahaudasta kaakkoon sijaitsee kiviröykkiö, joka muotonsa ja kokonsa puolesta voisi olla tervapirtin kiuas. Se kuitenkin sijaitsee hiekanottoalueella, ja rakenteen ympäriltä on otettu hiekkaa, joten se voi olla myös hiekanoton sivutuote.
Tervahaudan eteläpuolella noin 30-40 metrin etäisyydellä sijaitsee muutamia pienempiä kiviröykkiöitä, jotka maaston puolesta voisivat olla viljelyraunioita. Mutta koska niiden ympäristössä maa on sekä hiekanoton että metsän ojituksen muokkaamaa, ei niidenkään luonnetta voitu varmistaa.

Telinkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde koostuu neljästä viljelyrauniosta (ks. alakohteet). Kiviröykkiöiden 3 ja 4 välissä sijaitsee myös yhä seisova, mutta käytöstä jäänyt maja, sekä siihen liittyviä maarakenteita (kuoppia ja maakasoja).
Röykkiö 1 on ainakin 6 metriä pitkä ja noin 2 metriä leveä, ja se on vaihtelevan korkuinen. Se on osin vaurioitunut metsätöissä. Röykkiö 2 on kooltaan noin 3 x 3 metriä ja se on noin metrin korkuinen. Se päällä kasvaa pensaita sekä melko suuri puu. Röykkiö 3 on kooltaan noin 3 x 2,5 metriä ja se on alle metrin korkuinen. Kohteen alueella sijaitseva maja on aivan sen vieressä, ja röykkiön yli kulkee myöhempi ajopolku, joka on vaurioittanut röykkiötä. Röykkiö 4 sijaitsee edellä mainitun majan kaakkoispuolella. Röykkiön kokoa on vaikea arvioida, sillä se on kokonaan runsaan aluskasvillisuuden peittämä.

Telinkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee harjanteen lounaisreunalla, maasto on mäntyvoittoista kangasta. Tervahaudan läpimitta on noin 22 metriä ja sen kuopan halkaisija on noin 11 metriä. Halssi suuntautuu etelään, ja se on sortunut.

Ristisenkankaat 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta on noin 14 metriä ja sen kuopan halkaisija on noin 7 metriä. Halssi suuntautuu länteen. Tervahauta ja sen lähiympäristö ovat tiheän taimikon peittämiä.

Ristisenkankaat 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta on noin 16 metriä ja kuopan halkaisija on noin 7 metriä. Halssi suuntautuu koilliseen. Tervahaudan ympäristö on hakattu, ja haudan päällä kasvaa eri-ikäistä puustoa.

Malja-ahonkankaat (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta on noin 16 metriä ja sen kuopan halkaisija on noin 8 metriä. Halssi suuntautuu etelään.

Ristisenkankaat 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta on noin 18 metriä ja kuopan halkaisija on noin 5 metriä. Tervahaudan halssi suuntautuu lounaaseen. Sijaitsee tasaisella hiekkakankaalla, jossa on varttunutta kasvatusmetsikköä.

Historiallinen; Tervahaudan läpimitta on noin 24 metriä, ja sen kuopan halkaisija on noin 10 metriä. Halssi suuntautuu kohti koillista. Tervahaudan ympäristö on täysin metsätöiden jäljiltä tuhoutunut, mutta tervahauta on vahingoittumaton. Vaikka haudan ympäriltä löytyi runsaasti hiiltä, noensekaista maata ja palaneita kiviä, ei tervanpolttoon liittyviä rakenteita ole tervahaudan läheisyydessä säilynyt.

Jylenkallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta on noin 18 metriä, ja sen kuopan halkaisija on noin 8 metriä. Halssi suuntautuu kaakkoon, ja se on sortunut. Sijaitsee kuivahkolla kankaalla, jossa on varttunutta kasvatusmetsikköä.

Latvakorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee rämeen ympäröimällä kapealla soraharjanteella. Haudan läpimitta on noin 15 metriä ja kuopan halkaisija on noin 7 metriä. Halssi suuntautuu pohjoiseen, ja se on sortunut.

Keräsenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan länsi- ja lounaispuolen yli kulkee ajopolku, ja vain halssi sekä sen viereiset osuudet vallista ovat säilyneet kokonaisina. Muu osa haudasta on enemmän tai vähemmän tuhoutunut, vaikkakin se vielä erottuu ympäröivää maastoa korkeampana kohtana.

Jäkäläaho (1000040233) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta on noin 15 metriä, ja sen kuopan halkaisija on noin 8 metriä. Halssi suuntautuu itäkaakkoon. Hauta sijaitsee avohakkuualueella.

Naistenaho (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteessa on tervahauta ja sen lounaispuolella noin 20 metrin etäisyydellä tervapirtin kiuas. Tervahauta sijaitsee tasaisella rämeellä, haudan läpimitta on noin 17 metriä ja kuopan halkaisija on noin 7 metriä. Halssi suuntautuu koilliseen.
Tervapirtin kiuas on kooltaan 3 x 2,5 metriä, ja korkeutta sillä on vajaa metri. Kiukaan päälle on kasvanut puu, minkä seurauksena kiuas on osin romahtanut kahteen osaan. Koepistosta puun juurakon alta löytyi nokimaata ja palaneita kiviä.

Noposenmäenkankaat 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta on noin 17 metriä, ja sen kuopan halkaisija on noin 10 metriä. Halssi suuntautuu etelälounaaseen. Kohde sijaitsee avohakkuualueella.

Noposenmäenkankaat 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteessa tervahauta ja tervapirtin kiuas (ks. alakohteet).
Tervahaudan läpimitta on noin 18 metriä, ja kuopan halkaisija on noin 6 metriä. Halssi suuntautuu lounaaseen.
Tervapirtin kiuas sijaitsee noin 20 metriä tervahaudan reunasta etelään. Kiuas on kooltaan noin 2,5 x 2 metriä, ja korkeudeltaan se on noin metrin.

Noposenmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee laajan mäen itälaidalla tuoreehkolla kankaalla, jossa on nuorta puustoa. Haudan halkaisija on noin 11 metriä ja kuopan läpimitta on noin 8 metriä. Halssi suuntautuu koilliseen.

Alaisten Hautakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta on noin 16 metriä, ja kuopan halkaisija noin 6 metriä. Halssi suuntautuu lounaaseen. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä puita.

Jauhokaarto 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde koostuu tervahaudasta ja sen luoteispuolella noin 30 metrin etäisyydellä sijaitsevasta tervapirtin kiukaasta (ks. alakohteet).
Tervahaudan läpimitta on noin 12 metriä, ja sen kuopan halkaisija on noin 6 metriä. Halssi suuntautuu itään. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä.
Tervapirtin kiuas on kooltaan noin 2 x 1,5 metriä.

Hautaniemi 1 (1000040242) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta on noin 20 metriä, ja kuopan halkaisija noin 7 metriä. Halssi suuntautuu koilliseen. Tervahaudan läheltä kulkeva Ristisenoja on aiemmin tehnyt mutkan haudan ympäri sen länsi-, etelä- ja itäpuolelta, mutta on sittemmin ohjattu ohittamaan mutka haudan pohjoispuolelta. Vanhassa uomassa on kuitenkin yhä vettä, mistä syystä tervahauta sijaitsee lähestulkoon pienellä saarella, jolle on kulku vain sen länsireunan pohjoisosasta, nykyisen uoman vierestä siinä kohtaa, missä vanha uoma on siitä erotettu. Kulku myös mahdollisesti "saaren" koillisnurkasta, jossa vanha uoma on oletettavasti myöskin katkaistu.

Hämeenkangas 1 (1000040243) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta on noin 17 metriä ja sen kuopan halkaisija on noin 6 metriä. Halssi suuntautuu lounaaseen. Haudan päällä kasvaa nuoria lehti- ja havupuita.

Hämeenkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta on noin 24 metriä ja sen kuopan halkaisija on noin 11 metriä. Halssi suuntautuu länteen, ja varsinaisen halssin jatkeena alamäkeen on vielä noin 10-15 metriä pitkä oja.

Ristisenjärvi etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta on noin 16 metriä, ja sen kuopan halkaisija on noin 7 metriä. Halssi suuntautuu lounaaseen. Hauta on tiehän taimikon peittämä.

Marjaharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta on noin 21 metriä, ja sen kuopan halkaisija on noin 9 metriä. Halssi suuntautuu koilliseen. Heti tervahaudan koillispuolelta kulkee tie, jonka leikkaus on hieman vahingoittanut haudan koillista vallin ulkoreunaa ja halssia.

Telilampi pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Haapaveden ja Siikalatvan kuntarajan tuntumassa Naistenrämeestä n. 700 m itään ja Ristisenojasta n. 130 m koilliseen. Vain hieman ympäristöstään kohoavalla kumpareella sijaitseva tervahauta on halkaisijaltaan n. 12 m, kapea ojamainen halssi on lounaaseen. Haudan päällä ja ympärillä kasvaa joitakin varttuneita kuusia sekä jonkin verran nuoria lehtipuita, pintakasvillisuus on varpuja ja sammalta. Haudan lähiympäristö on ojitettua rämettä ja suota.

Alikoski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 8,8 km Pulkkilan keskustasta koilliseen Uljuan tekojärven pohjoispuolella Vornan kylässä Siikajoen ylittävästä sillasta 700 m luoteeseen Siikajoen eteläpuolella rantatörmällä. Jyrkän joen rinteen reunalla n. 13 m halkaisijaltaan oleva tervahauta. Päällä
kasvaa eri ikäistä puustoa. Noin 40 m luoteeseen on maakellarin pohja. Eteläpuolella on vanhoja peltoalueita, jotka ovat osin metsittyneitä.

Ruumiinhautakangas (Hautapaikat)
Historiallinen; Raahentien eteläpuolella kuivalla mäntykankaalla aivan tiealueen vierellä on matala kivistä koottu röykkiömäinen latomus, jonka ala on noin 2 x 2,5 metriä. Latomus on suojattu lankuista tehdyllä neliömäisellä matalla kehikolla. Kivikon etelälaidalla on puuristi, jossa teksti: Tässä lepää 3 venäläistä kenraali Buladoffin [Bulatov] Revonlahden taistelussa 27/4 1808 hajalle lyödyistä joukoista". Kyseessä on Suomen sodan aikainen sotilashauta.

Ruumiinhautakangas luode (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Raahentien ja pohjoiseen johtavan Raviradantien risteyksen luoteispuolella on pieni, hieman ympäristöstään kohoava avoin luonnonkivikko. Kivikon laella on loivien vallien ympäröinä noin 60 cm syvä kuoppa. Tämän luoteispuolella on niin kutsuttua muokattua rakkaa, jossa erottu pari matalampaa kuopannetta.

Ahveroinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Rokua Health & Spa -kylpylärakennuksesta noin 430 metriä itään pienen nimettömän suoalueen eteläpuolella, suolle työntyvällä kuivalla mäntyä kasvavalla kankaalla. Maaperä on hiekkaa ja aluskasvillisuus koostuu varpukasveista.
Tervahauta, jossa on kaksi sisäkkäistä rakennetta. Pienemmän tervahaudan halkaisija on vallin päältä mitattuna 3 m ja syvyys 0,4 m. Suurempi on halkaisijaltaan vallin päältä mitattuna 8 metriä (vallin leveys noin 2,5 m) ja sen syvyys on noin 0,8 m. Halssiaukon leveys on 2,2 m ja sen länsilaidalla on eläimen onkalo (halkaisija 10-15 cm). Suuremman haudan vallista otetuissa kairanäytteissä oli maan pinnalla hiiltynyttä maata noin 10 cm ja sen alla palanutta hiekkaa ja pienen haudan valleista otetuissa näytteissä oli lähestulkoon vain hiiltynyttä maata. Ilmanottoaukkoja on suuren tervahaudan ympärillä ainakin 8 kpl. Ympäristössä ei ole merkkejä tervapirtistä. Haudan päällä kasvava puusto on arviolta ainakin 80-vuotiasta.

Heinälampi (1000040495) (Työ- ja valmistuspaikat)
Tervahauta sijaitsee pienen Heinälammen lounaispuolella kuusikossa kuivahkolla kankaalla. Maaperä on hiekkaa ja puusto kuusivaltaista. Tervahaudan alue näyttää jääneen metsätaloustoiminnan ulkopuolelle viime aikoina.
Tervahauta, jossa on selkeästi erottuva, lammen suuntaan avautuva korkeareunainen halssi. Halssissa ei ole rakenteita selkeästi näkyvissä, mutta sen jyrkillä reunoilla näkyy hiiliä ja hiiltynyttä maata. Halssi erottuu noin kaksi metriä syvänä ja 5,3 metriä pitkänä kaivantona tervahaudan vallilta mitattuna. Tervahaudan halkaisija on sen vallin päältä mitattuna noin 9 metriä. Vallit ovat keskimäärin noin 2,5 metriä leveät. Haudan syvyys on 0,9 metriä. Haudan päällä kasvava puusto on arviolta 80-vuotiasta, mutta mahdollisesti vanhempaakin. Tervahaudan länsipuolella on kaksi maakuoppaa, jotka todennäköisesti liittyvät tervahaudan rakentamiseen (ks. alakohteet).

Irvi-Ahveroinen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tervahauta sijaitsee kuivalla kankaalla Irvi-Ahveroisen länsirannalla rinteen yläreunalla. Rantaan on noin 70 metriä. Puusto on noin 70-vuotiasta männikköä. Maaperä on hiekkaa.
Paikalla on noin metrin syvä tervahauta, jonka halkaisija on noin 17 metriä ulkoreunalta ulkoreunalle mitattuna. Pitkät, todennäköisesti ilmanottoon liittyvät kaivannot kiertävät tervahautaa. Pohjoiskoilliseen suuntaava halssiaukko erottuu noin 5 metriä pitkänä ja noin 2 metriä leveänä kaivantona. Tervahauta on hieman vaurioitunut, sillä halssiaukon reunalla
on tuoreelta vaikuttava eläimen tekemä kolo, ja aukon edustalla hiilenpalasia sisältävä maakasa. Tervahaudan vieressä on todennäköisesti sen rakentamiseen liittyviä maakuoppia. Esimerkiksi aivan reunakaivannon vieressä itäpuolella on halkaisijaltaan noin 1,7 metrin kokoinen ja 0,6 metriä syvä kuoppa. Toinen, noin 2,3 x 1 metrin kokoinen kuoppa on tervahaudan eteläpuolella noin 10 metriä haudan reunakaivannosta.

Irvi-Ahveroinen 3 (Maarakenteet)
Maakuoppa sijaitsee maastonotkosta tai suppakuopasta nousevalla luoteisrinteellä, sen hieman tasaisemmalla alueella, jonka jälkeen rinne jatkaa vielä nousuaan. Alue on kuivaa kangasta, jossa maaperä on hiekkaa. Puusto on noin 80-vuotiasta mäntyä. Kuopan laidalla kasvaa kaksi koivua.
3,5 x 4 metrin kokoinen ja 0,9 metriä syvä maakuoppa, jossa kaivamisen aiheuttamat maakasat/valli näkyvät selkeimmin alarinteen puolella. Pohjalle tehdyssä 0,5 x 0,3 metrin kokoisessa koepistossa/avauksessa heti kuntan alla on kiviä ja nokimaata, profiilissa epäselvä, mahdollinen huuhtoutumiskerros pienellä pätkällä. Helpoimmin kuopasta on poistuttavissa lounaispuolelta. Kuopan laidoilla kasvaa puita, itse kuopassa ei.

Loukkojärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Tervahauta sijaitsee Loukkojärven lounaispuolella, järveen laskevan rinteen hieman tasaisemmalla osuudella kuivalla, mäntyä kasvavalla kankaalla. Aluskasvillisuus koostuu varvuista ja sammalista. Alueen puusto on arviolta yli 100-vuotiasta.
Tervahaudan halkaisija on 10,5 metriä reunavallin päältä reunavallin päälle mitattuna ja sen syvyys on noin 1 metri. Ulkopuolelta, halssin viereltä mitattuna haudan reunavalli on noin 1,5 metrin korkeudella. Halssiaukko erottuu noin 2 x 6 metrin kokoisena, pohjoiseen suuntaavana kaivantona. Haudan länsipuolen vallilla on kaksi tuoreen näköistä kaivantoa (halkaisija 0,7 m, syvyys 0,6 m) ja niistä hieman etelään kaksi pienempää. Haudassa on kaatunut puu, ja sen juuressa on näkyvillä runsaasti hiiltä. Haudan vallin ulkoreunalla on näkyvillä muutamia ilmanottoaukkoja. Hieman haudan eteläpuolella on nähtävillä pieniä kaivantoja, jotka todennäköisesti liittyvät haudan rakentamiseen. Haudassa kasvaa arviolta 100-vuotiaita mäntyjä sekä koivuja.

Pitkäjärvi (1000040503) (Maarakenteet)
Maakuoppa sijaitsee tasaisella ja ojittamattomalla kuivalla kankaalla, Rokuan Pitkäjärven etelärannalta noin 200 metriä kaakkoon. Heti sen pohjoispuolella on kansallispuistoon kuuluva kiinteistö, joka eteläreunalla on koillis-lounaissuuntainen kulku-ura. Maapohja on hiekkaa, aluskasvillisuus koostuu sammalista. jäkälistä ja varvuista ja puusto on yli 100-vuotiasta mäntyä.
Maastossa selkeästi erottuva maakuoppa, jonka halkaisija on noin 2 metriä ja syvyys 0,3-0,4 metriä. Keskelle tehdyssä koepistossa erottuu kunttakerroksen alla vaaleanharmaata hiekkaa noin 1 cm kerroksena. Tämän alapuolella on hiili- ja nokisekoitteista tummaa maakerrosta noin 10 cm:n paksuudelta ja alla pieniä, halkeilleita kiviä. Kuopan reunoilla ei ole selkeitä valleja, mutta kuopan reunaan tehdyssä koepistossa erottuu kaksi maakerrosta ja ylempänä hyvin ohut huuhtoutunut hiekkakerros.

Papinkangas etelä (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Alueen itäpäässä on kolmisenkymentä keittokuoppaa, tästä länteen on pari kolme kuoppakeskittymää aivan kankaan reunalla noin 300 metrin matkalla

Salminen 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudat sijaitsevat rinteen alaosassa, välittömästi suon/kuroutuneen lammen rannalla. Tervahautojen päällä kasvaa alle 100-vuotiasta sekametsää, muualla puusto on pääasiassa mäntyä ja maasto on kuivaa kangasta. Pienemmän haudan päällä puut ovat pääasiassa havupuita ja suuremman päällä ja reunoilla kasvaa enemmän lehtipuita sekä katajaa. Aluskasvillisuus koostuu varvuista ja sammalista.
Paikalla on kaksi tervahautaa. Suurempi eli pohjoisempi tervahauta on halkaisijaltaan 16-17 metriä ulkoreunalta ulkoreunalle mitattuna ja noin 10 metriä vallin korkeimmalta kohdalta. Koilliseen suuntautuva halssiaukko erottuu noin 4 metriä pitkänä, 1,5 metriä leveänä ja noin 1,6 metriä syvänä kaivantona ja siinä on ruostunut rautatynnyri.
Eteläisempi tervahauta havaittiin sen selkeästi erottuvan koillis-lounassuuntaisen, lähes 6 metriä pitkän halssikaivannon ansiosta, mutta muuten se on hieman epämääräisempi kuin toinen tervahauta. Varmuudeksi hautaan tehdyssä koepistossa oli hiilimaata ja hiilenpaloja. Tämä hauta on kokonaishalkaisijaltaan noin 7 metriä.

Salminen länsi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kuopat sijaitsevat Salminen-nimisen järven/lammen luoteispuolella olevan valtaosin kuroutuneen lammen lounaisrannalla noin 90 metrin päässä toisistaan. Alue on hiekkapohjaista kuivaa tai kuivahkoa kangasta ja puusto yli 100-vuotiasta männikköä.
Kaksi kooltaan ja muodoltaan samankaltaista maakuoppaa.
Maakuoppa 1 sijaitsee loivasti laskevassa rinteessä kuroutuneen lammen/suon rannalla.
Jyrkkäreunaiseksi luonnehdittava ja siten suhteellisen tuoreelta vaikuttava kuoppa on halkaisijaltaan noin 3,5 metriä, se on 0,5 metriä syvä ja siinä on vallit, jotka erottuvat hyvin erityisesti lammen puolella eli alarinteen puolella. Keskelle tehdyssä koepistossa oli ohut huuhtoutumiskerros. Kuopan vierellä oli suunnistuspiste.
Maakuoppa 2 (7162083 472840) on maakuopasta 1 noin 90 metriä lounaaseen. Se on hieman tasaisemmalla paikalla kuin maakuoppa 1 ja sen pohjoispuolelta kulkee polku. Kuopan halkaisija on noin 3 metriä ja se on noin 0,4 m syvä. Keskelle tehdyssä koepistossa heti kunttakerroksen alla oli noin 7 cm:n paksuinen hiilikerros ja sen alla havaittavissa
huuhtoutumiskerros. Kuopan reunalla on erotettavissa valli.

Tervakaarto 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kuoppa sijaitsee pienellä kohoumalla Tervakaarto-nimisen hiekkakaarron itäpuolisella alueella polveilevassa maastossa. Alueella kasvava puusto on arviolta 80-vuotiasta mäntyä ja aluskasvillisuus koostuu matalista varpu- ja jäkäläkasveista.
Kuoppa erottuu selkeästi maastossa. Se on halkaisijaltaan noin 3,5 metriä, se on noin 0,3-0,4 metriä syvä ja siinä on erotettavissa matala valli. Keskelle tehdyissä kahdessa koepistossa on havaittavissa hyvin ohut huuhtoutumiskerros, samoin reunalle tehdyssä koepistossa. Kuopassa ei kasva puita, mutta siinä on kanto.

Mikonkangas luode (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Sijaitsee luode-kaakkosuuntaisen kankaan luoteisosassa. Maaperä hiekkamoreenia. Alue osin nuorta männikköä, osin avohakattua ja metsäaurattua taimikkoa ja osin vastikään avohakattua maastoa.
Kohde koostuu kuudesta kuoppajäännöksestä. Kuoppa 1 sijaitsee männikössä, kuopat 2 ja 3 männikön ja taimikon vaihettumisvyöhykkeessä, kuopat 4 ja 6 syvemmällä taimikossa ja kuoppa 5 avohakatun alueen eteläkulmassa. Kuoppajäännökset 1-3 sekä 5 sijoittuvat kankaan laelle; 4 ja 6 sijaitsevat puolestaan alempana rinteessä moreenimuodostuman lievehiekassa.
Kuopat ovat muodoltaan pyöreitä. Halkaisijaltaan ne ovat 3,0-4,5 metriä ja syvyydeltään 45-80 cm (ks. alakohteet 1-6). Ainoastaan kuopat 2 ja 3 olivat reunoiltaan ja pohjaltaan kivisiä.
2023: Kuuden muinaisjäännösalueella oleva kuopan lisäksi havaittiin yksi, matalahko, mutta selkeä kuoppajäännös, joka sijaitsi alueen luoteisimmasta kuopasta n. 35 m länsilounaaseen (alakohde kuoppa 7). Aluerajausta laajennettiin länteen kuopan 7 alueelle.

Limingan vanha kirkko (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Limingan kirkon ja tapulin rakennushistoriaselvityksen mukaan nykyistä kirkkoa edeltänyt vanhempi kirkko on sijainnut länsipuolisella hautausmaalla ja se on rakennettu vuoden 1596 tienoilla. Kirkko oli käytössä vuoteen 1826, jolloin nykyinen kirkko otettiin käyttöön. Länsipuoliselle hautausmaalle pystytettiin v. 1958 Ahti Paulaharjun suunnittelema vanhan kirkon muistomerkki. Vanha kirkko on merkitty mm. vuosien 1707, 1760 ja 1815 karttoihin. Kohteen sijainti on määritelty viimeksi mainittujen perusteella.
Vanhasta kellotapulista 1600-luvulta ei ole täsmällisiä tietoja, mutta ilmeisesti se on muistuttanut pohjoissuomalaisia malleja kuten nykypäivään saakka säilyneen Tornion kaupunkikirkon kahdeksankulmaista tapulia. Ernst Johan Gutzenin kartassa vuodelta 1760 vanha tapuli on merkitty kirkkotarhan aidan eteläreunaan. Samassa kartassa on myös nykyinen v. 1733 valmistunut nykyinen kellotapuli. Kellotapulit ovat ilmeisesti toimineet
myös porttihuoneina kirkkotarhaan.
Samalla paikalla on mahdollisesti ollut 1500-luvun lopulla skanssi tai muu pieni linnoitus, johon viitataan useissa kirjallisissa lähteissä.
Vuoden 2022 inventoinnissa paikalla ei havaittu selviä maanpäällisiä merkkejä aiemmista rakenteista. Kirkkotarha on jossain vaiheessa tasattu ja varsinkin reunoille on voitu myös ajaa maata. Täyttömaa on voinut suojata varhaisempia rakenteita ja hautoja. Paikka ei viime aikoina ole myöskään ollut aktiivisessa hautausmaakäytössä.

Ylivieska vanhan kirkon paikka (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Vuonna 2016 palanutta kirkkoa edeltävä ensimmäinen kirkkorakennus (1653-1785) on sijainnut suunnilleen palaneen kirkon paikalla. Kirkko oli niin sanottu pitkä kirkko, jolla oli pituutta n. 18 metriä ja leveyttä 10,80 metriä. Kirkkoon kuului tyylin mukaisesti korkea torni.
Vuoden 2021 tutkimuksissa (Heli Lehto/Arkeologiset kenttäpalvelut/uuden kellotapulin työmaa) dokumentointiin mukulakiveys, joka on johtanut vuonna 1746 rakennetulta ja 1892 puretulta kellotapulilta kirkolle. Kellotapulin perustus otettiin kokonaan esille ja tutkittiin. Kellotapulin perustuksen lounaispuolelta alueen profiilista tuli esiin kivirivi, joka jäi kokonaan profiiliin. Tämän vuoksi rakenteen luonne ja ajoitus jäivät epäselviksi. Palaneen kirkon portaiden alta otettiin esille ja dokumentoitiin portaiden perustus. Esille saatiin myös kivinen salaojarakenne, joka johti palaneen kirkon luoteiskulmalta kohti jokea. Kyseessä saattaa olla vuonna 1878 suunniteltu salaoja. Lisäksi dokumentoitiin kaikkiaan 21 hautaa, joista yhdeksän otettiin ylös. Niistä kahdeksassa oli luita, joille tehtiin kentällä osteologinen analyysi. Sen jälkeen vainajat haudattiin uudestaan eri paikkaan.

Ollinkangas etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa näkyvä tervahauta. Tervahautaa ei ole tarkastettu maastossa.

Ollinkangas länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vinovalovarjosteessa näkyvä tervahauta. Tervahautaa ei ole tarkastettu maastossa.

Koivusaari (1000040956) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Koivusaari on keskeltä hieman kohoava metsäsaareke kuivatun Evijärven peltoalueen keskellä. Kasvillisuus on havupuuvaltaista sekametsää, mustikka- ja puolukkavarvikkoa, saarekkeen reuna-alueet ovat heinikkoisia.
Painanne sijaitsee saaren pohjoisosan keskiosassa, ja se on kooltaan noin 3 x 5 metriä ja 50 cm syvä. Maannos viittaa painanteen olevan esihistorialliselta ajalta.
Painanteesta noin 135 m etelään löydettiin useita paloja kuparimetalliseos-peltiä (KM42006), joka ajoittuu rautakauteen (alakohteet).

Vanhan kirkon paikka (1000041083) (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Pyhäjoen kirkkotarhassa, tapulin pohjoispuolella sijaitsevat paikalle rakennetun ensimmäisen kirkon perustukset. Kirkko rakennettiin vuonna 1586 ja purettiin 1850 -luvulla. Kirkon paikalla on muistomerkki. Kirkkoon liittyvä puinen tapuli on edelleen olemassa. Se rakennettiin vuonna 1739.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Possoniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; KItkan Possoniemen itäosassa sijaitsevat esihistorialliseksi pyyntikuopaksi tulkittu kuoppa sekä historialliselta ajalta olevat tervahauta sekä kaksi hiilimiilua muodostavat yhtenäisen muinaisjäännösalueen. Alueen lounaisosassa olevan kuopan (alakohde 1) halkaisija valleineen on noin 4 metriä ja syvyys 60 cm. Harjanteen itään laskevassa rinteessä lähellä rantaa on tervahauta, tyypiltään nk. rännihauta (alakohde 2). Harjanteen laen itäosassa on kaksi matalaa maakuoppaa, jotka on tulkittu kuoppamiiluiksi, näistä toinen epävarma (alakohde 3).

Riuttamaankangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohteen puusto on nuorta mäntytaimikkoa/kasvatusmetsää. Aluskasvillisuus koostuu jäkälästä ja puolukka/sammalmättäästä kalloin päällä.
Riuttamaankankaalla havaittiin avokallioiden välisessä notkelmassa useita röykkiöitä/kivilatomuksia, jotka ovat vaurioituneet metsäaurauksen yhteydessä. Auraus on vanha ja aurausojat jo pääosin umpeen sammaloituneet. Sammalkerrosta avaamalla todettiin, että rakenteet on ladottu n. 20-30 cm halkaisijaltaan olevista kivistä useampaan kerrokseen ja kivien välissä ei ole maa-ainesta. Rakenteissa ei havaittu keskuspainannetta. Rakenteiden tarkka lukumäärä jäi epäselväksi. Niitä on kuitenkin vähintään viisi kappaletta. Osa rakenteista oli niin pahoin vaurioituneita, että oli hankalaa päätellä, oliko kyseessä yksi röykkiö vai useampi rinnakkainen pienempi latomus. Kohteella saattaa olla enemmänkin rakenteita. Röykkiöt/latomukset sijaitsevat hyvin tiiviisti vain muutamien metrien päässä toisistaan.
Röykkiö/latomus 1
Suurin ja selkeimmin näkyvä rakenne. Halkaisija on noin 7 metriä ja korkeus noin 70 cm. Rakenteessa ei ollut havaittavaa keskuspainannetta. Rakenne on vaurioitunut metsäaurauksessa. Sammalmättään alta todettiin kiviladonta.
Röykkiö/latomus 2
Sijaitsee Röykkiön 1 koillispuolella muutaman metrin etäisyydellä. Muodotaan pitkänomainen, kooltaan 6x3 metriä ja korkeudeltaan noin 40-50 cm. Vaurioitunut metsäaurauksessa.
Röykkiö/latomus 3
Sijaitsee röykkiö/latomus 2:n pohjoispuolella. Koostuu 2-4 latomuksesta. Todennäköisesti kuitenkin havaitut kolme rinnakkaista pitkänmallista (5 x 2 metriä) latomusta ovat todellisuudessa yksi iso metsäauran kolmeen osaan leikkaama röykkiö. Korkeus noin 40 cm.
Röykkiön 3 lounaispuolella noin 5 metrin päässä sijaitsee hieman nelikulmaiselta vaikuttava latomus. Rakenteen halkaisija on noin 5-6 metriä ja korkeus noin 40 cm.
Röykkiö/Latomus 5
Röykkiön 1 lounaispuolella sijaitseva pienikokoinen latomus. Halkaisija on noin 4 metriä ja korkeus muutamia kymmeniä senttimetrejä. Rakenne sijaitsee notkelmassa. Rakenne on metsäauran vaurioittama.

Raasakkakangas (Maarakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Raasakan padosta noin 1,3 km itään, Iijoesta noin 550 m koilliseen, Raasakkakankaan pitkän harjanteen keskiosassa. Harjanteen laella ja heti sen länsipuolella on ainakin 15 maakuoppaa. Kuoppien halkaisija on 2 - 4 m ja syvyys metri tai vähemmän. Paikalta on tavattu palanutta kiveä, mutta kvartsia tms. ei ole löydetty. Näistä noin 100 m kaakkoon on vielä yksi erillään oleva kuoppa.

Raasakkakangas 2 (Maarakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee noin 7,9 km Iin kirkosta itään ja Iijoesta noin 600 metriä koilliseen, Raasakkakankaan pitkän harjanteen luoteisosassa. Harjanteen laella ja koillisosassa on ainakin 11 maakuoppaa. Kuopista 9 kpl todennäköisesti keittokuoppia, sillä kuopissa on pohjan täydeltä kiviä. Kahdessa kuopassa kiviä on harvakseltaan. Kohde liittynee kohteen kaakkoispuolella olevaan kohteeseen Raasakkakangas (139010022).

Kärkkäisenpuro (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Peruskartassa on kohteen kohdalla merkintä muinaishauta. Kohde näkyy lisäksi lidarissa kuopparakenteena, minkä perusteella se käytiin tarkastamassa 12.6.2021.
Kohde sijaitsee Kuntivaaran etelärinteellä Kärkkäisenpuron pohjoispuolisen hiekkaharjanteen laella. Kyseessä on nelisivuinen suppilomainen kuoppa, jonka reunoja ympäröi vallit, jotka ovat noin 1,5 metriä leveät ja 0,3-0,5 metriä korkeat. Kuopan sivujen sisämitat ovat noin 3,5 x 3,5 metriä ja syvyys noin kaksi metriä. Kuoppa on täysin varpukasvuston ja sammalen peittämä ja siinä kasvaa muutama melko kookas mänty. Kuopan pohjalla on hiekkamaa, jossa sammalen alla on noin kymmenen sentin huuhtoutumiskerros. Kuoppaa ympäröivän vallin päällä on noin kahden sentin vahvuinen huuhtoutumiskerros. Kuopan ympäristössä ei näkynyt mitään muita merkkejä muinaisjäännöksestä.
Huuhtoumiskerroksen perusteella kuopalla on ikää jonkun verran, mutta tarkempi ikämääritys jää avoimeksi. Kyseessä saattaa olla esim. pyynti-, tai asumuskuoppa tai sotahistoriallinen rakenne.

Pitkäkari (Maarakenteet)
Historiallinen; Pitkäkarilla on ilmeisesti ollut kuuttisatama sekä laivojen kallistuspaikka mahdollisesti jo 1500-luvulla. Viimeistään 1600- ja 1700-luvulla alueella on ollut kaupungin vanhin laivavarvi sekä pikipolttimo. Koordinaatit osoittavat todennäköistä pikiruukin paikkaa (paikannus ei tarkka). Paikalla on ainakin yksi, ilmeisesti kaksi (kolme?) polttimoon liittyvää kuopannetta.
Tämän lisäksi alueella on useita kivettyjä kuoppia sekä mahdollisia rakennuksenpohjia rakennuksenpohjiksi tulkittavia rakenteita (vuoden 2017 tarkastuksessa todetut alakohteina). Todetut rakenteet ovat noin 170 x 50 metriä olevalla alueella, mutta alue voi olla nyt tiedossa olevaa laajempi.
Ainakin todettujen rakenteiden länsipuolella on ilmeisiä kivenoton jälkiä, mutta aluetta ei ole tarkasti käyty läpi.

Lantonneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartassa ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohde tarkistettiin 2022. Tervahaudan kokonaisleveys on noin 12 metriä ja kuopan halkaisija noin 6 metriä. Kuopan syvyys on noin 1,2m. Halssi suuntaa kohti kaakkoa, ja se on noin 5 metriä pitkä, 2-2,5 metriä leveä ja 1 m syvä.
Tervahaudan keskellä kasvaa kaksi mäntyä ja aluskasvillisuus koostuu puolukasta, sammalesta ja mustikasta.
Tervahaudan ympäristö on avohakattu ja metsäaurattu. Auraukset ulottuvat aivan tervahaudan vallin ulkoreunaan saakka.

Nuorittajoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Nuorittajoen pohjoisrannalla noin 9 km Ylikiimingin kirkosta koilliseen. Tervahaudan halkaisija vallien ulkoreunasta mitattuna on noin 10 metriä, vallit ovat rinkelimäiset noin puoli metriä korkeat ja 1,5 metriä leveät. Hauta on alle metrin syvä. Rännikaivantoa ei näkynyt, mahdollisesti se on rantatörmän puujätteiden alla. Paikalla kasvaa varttunutta puustoa, kuusia ja mäntyjä. Maaperä on hiekkaa.

Suvannonsuo 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee 8,7 km Yli-Iin kirkosta koilliseen Siuruanjoen pohjoisrannalla. Tervahauta on laakea, noin metrin syvä ja halkaisija on noin 16 metriä vallien ulkoreunasta mitattuna. Vallit ovat 3–4 metriä leveät ja matalat. Ränni on rannan puolella, pituus noin 3 metriä. Haudan ympäristö on melko avoin, haudassa kasvaa varttunutta sekametsää, haapaa, mäntyä ja kuusta. Maaperä on hiekkaa.

Uumaoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 10 km Ylikiimingin kirkosta itään, Kaskikankaan länsipäässä, Uumaojan pohjoispuolella jyrkässä rinteessä. Metsäautotien kääntöpaikka on 30 metriä haudan itäpuolella. Tervahaudan yläosan reunat ovat rinteen tasaiset alareunassa on pari metriä leveät ja metrin korkeat vallit. Läpimitta vallien ulkoreunasta mitattuna on noin 18 metriä. Haudan syvyys yläosasta mitattuna on noin 2 metriä. Ränni on länteen, alarinteeseen. Hauta on melko tiheän havupuuston peittämä. Maaperä on hiekkamoreenia.

Historiallinen; Loivasti länteen viettävän nuorehkoa mäntyä ja kuusta kasvavan tuoreen kankaan laella sijaitseva tervahauta on läpimitaltaan 11 m (vallin reunalta toiselle), ja sen halssi on suunnattu länteen.

Suksikaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee soistuneempien alueiden välisen kannasmaisen kankaan koillisreunalla; ympäröivä maasto on kuusta ja mäntyä kasvavaa tuoretta kangasta. Tervahaudan läpimitta on 15 m, ja sen halssi on suunnattu pohjoiskoilliseen.

Ahvenjärvenneva koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kankaan lounaislaidalla suon reunassa; ympäristössä kasvaa nuorta mäntyä ja koivua. Tervahaudan läpimitta on 17 m ja halssi suuntautuu länsilounaaseen.

Ahvenjärvenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mäntyä kasvavalla kuivahkolla kankaalla sijaitsee tervahauta, läpimitaltaan 18 m; halssi on suunnattu itään.

Moisaskangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Moisaskankaan ja Isonhaudankankaan välisellä matalammalla alueella, vain n. 10 m länteen viereisestä metsätiestä. Alueen maasto on kuusta ja mäntyä kasvavaa soistuvaa tuoretta kangasta. Tervahaudan läpimitta on 15 m, ja sen halssi suuntautuu etelään. Noin 50 luoteeseen on mahdollisesti ollut toinen tervahauta, jonka kohdalla sijaitsee nykyisin sauna. Saunan ympärillä on laajasti avonaista maanpintaa, jossa esiintyy runsaasti hiiltä.

Kirjavanniemenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee mäkisen kankaan loivemmalla koillisrinteellä. Läpimitaltaan tervahauta on 19 m, ja sen halssi on suunnattu pohjoiskoilliseen.
Tervahaudasta noin 10 metriä etelään sijaitsee tervapirtin kiuas (ks. alakohteet).

Rytijärvi (1000041426) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rytijärven (lännessä) ja Isonevan (idässä) välissä, Rytijärvenkankaan eteläpuolella sijaitseva tervahauta on läpimitaltaan 11 m; sen halssi suuntautuu länteen. Ympäristö on mänty- ja koivuvesakkoa kasvavaa lehtomaista kangasta.

Arvolansaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimän Arvolansaaren itälaidalla, kaakkoisreunaltaan viereisen metsätien ojaan rajoittuen sijaitsee tervahauta, joka on läpimitaltaan 15 m, ja jonka halssi on suunnattu koilliseen. Ympäristön maaperä on pääosin hiekkaa. Alue on vastikään avohakattua, joten ympäristössä kasvaa vain hyvin nuorta koivuvesakkoa – ainoat merkittävämmät puut ovat tervahaudan päällä kasvavat männyt. Tervahaudan kaakkoispuolella vallin päällä sijaitsee hirvitorni.

Lengonmännynkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kapealla, pohjoiskoillis–eteläkaakko -suuntaisella mäntyä kasvavalla matalalla kuivahkolla kankaalla kahden ojitetun rämealueen välissä, näistä läntisen reunalla. Tervahaudan läpimitta on 14 m ja sen halssi suuntautuu länteen.

Hangaskangas itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee pitkänomaisen Hangaskankaan itäisen osan etelärinteessä. Maasto on kuivahkoa kangasta, jolla kasvaa nuorehkoa ja melko harvaa mäntymetsää. Tervahaudan halssi suuntautuu etelään, ja haudan läpimitta on 15 m. Heti tervahaudan pohjoispuolitse kulkee metsätie.

Pirneskangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pirneskankaan läntisen osan eteläisen rinteen alaosassa. Maasto on mäntyvoittoista kuivahkoa kangasta. Tervahaudan läpimitta on 11 m ja sen halssi suuntautuu kaakkoon. Tervahaudan vallin kaakkoisosa, samoin kuin haudan halssi rajautuvat haudan kaakkoispuolitse kulkevaan tiehen. N. 20 m tervahaudasta koilliseen sijaitsee suurehko maanottokuoppa. Myös tervahaudan välittömässä läheisyydessä
on pienimuotoisempia merkkejä modernista ihmistoiminnasta, ja tervahaudan vallin ulkopinta on paikoin lievästi vahingoittunut. Tervahauta Pirneskangas 2 sijaitsee 85 m luoteeseen.

Pirneskangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pirneskankaan länsiosan laella sijaitsevan pienen harjanteen päällä, samalla kuitenkin kankaan lounaisrinteen reunalla. Alueen maasto on mäntyä kasvavaa tuoretta kangasta, minkä lisäksi etenkin itse tervahaudalla kasvaa katajaa ja koivunvesoja. Tervahaudan halssi suuntautuu etelään, ja haudan läpimitta on 15 m. 85 m kaakkoon sijaitsee tervahauta Pirneskangas 1.

Hautarannankangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hautarannankankaan kakkoisosassa n. 20 m Lievosenjäven rantaviivasta pohjoiseen. Aivan tervahaudan ympäristössä ja rannan tuntumassa kasvaa mäntymetsää, kun taas tervahaudan luoteis- ja pohjoispuolella on aukeampi lehtomaisen kankaan alue, jolla kasvaa myös nuoria lehtipuita ja vesakkoa. Tervahaudan läpimitta on 18 m ja sen halssi on suunnattu etelään.

Akonkartanonniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Harjanteen laella kulkevan polun reunassa on kaksi kuoppaa. Polun eteläreunassa on kuoppa, joka on muodoltaan pitkulainen, etelä-pohjois -suuntainen ja kooltaan 1,5 x 2,2 metriä. Kuopan syvyys on 0,4 metriä. Siitä noin kolme metriä itään on toinen kuoppa, jonka yli polku kulkee. Kuoppa on muodoltaan soikea ja kooltaan 2 x 3 metriä. Kuopan syvyys on 0,5 metriä. Kuopat lienevät pyyntikuoppia.

Sääskilahti (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon keskustasta noin 30 km kaakkoon Penikkajärven länsiosassa sijaitsevassa Saunaniemessä, Sääskilahden rannalla. Harju on kaakkois-luodesuuntainen, ja alueella kasvaa mäntymetsää mutta myös hieman kuusta. Aluskasvillisuus koostuu sammaleesta, puolukasta, mustikasta ja paikoin suopursusta. Kohde sijaitsee harjanteen koillisreunalla, joka muodostuu terasseista. Maa koostuu hiekkamoreenista, paikon seassa noin 10-15 cm kiviä.
Alueella havaittiin ainakin 7 painannetta. Osa painanteista sijoittuu terasseille siten, että painanteiden lounaisreunat on osin kaivettu nousevaan mäkeen, ja painanteiden koillisreunat ovat hyvin matalat. Painanteet ovat soikeita ja pyöreitä, ja niiden halkaisijat vaihtelevat 4-8 metrin välillä (ks. alakohteet). Painanteet ovat pääosin 10-100 cm syviä, mutta yksi kuoppamainen painanne on lounaisreunastaan miltei 2 metriä syvä. Painanteissa tehdyissä koepistoissa oli paksut huuhtoutumiskerrokset, mutta likamaata tai löytöjä koepistoista ei havaittu. Ainoastaan kuoppamaisesta painanteesta 6 tavattiin rapautunutta kvartsia, jota ei otettu talteen.

Hautakangas/Herajärvenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee aivan Hautakankaan länsilaidalla. Ympäristö on mäntyä kasvavaa kuivahkoa kangasta, paitsi matalammalla sijaitsevalla länsi- ja lounaspuolella, missä maasto on soistunutta. Tervahaudan läpimitta on 17 m ja sen halssi suuntautuu länteen.

Hangaslampi luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Hangaslammen luoteispuolella pienellä mäntyä kasvavalla kankaalla. Sen läpimitta on 17 m. Tervahaudan halssi suuntautuu koilliseen, ja se jatkuu kapeampana ojana n. 40 m kangasta alas.

Kuojaneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuojanevan luoteislaidalta kohoavan mäen kaakkoisrinteessä, ikään kuin mäen ja siitä erkanevan pohjoiskoilliseen suuntautuneen harjanteen kainalossa. Lähiympäristö on nuorta mäntyä kasvavaa kuivahkoa kangasta. Tervahaudan läpimitta vallin ulkoreunasta toiseen on 16 m, ja sen halssi suuntautuu koilliseen mäen ja harjanteen väliselle kapealle rämeelle. Tervapirtin kiuas (ks. Alakohteet) sijaitsee n. 15 m kohteesta kaakkoon, kun taas n. 15 m kohteesta luoteeseen sijaitsee soranottoalue.

Herajärvi koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Herajärveä ympäröivän kankaan koillislaidalla. Sen läpimitta on 20 m ja halssi on suunnattu koilliseen.

Mesijärvi koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde koostuu kahdesta tervahaudasta, jotka sijaitsevat Mesijärven koillispuolella kohoavan kankaan etelälounaisessa nurkassa. Tervahaudoista eteläisempi, (ks. alakohde 1) on huomattavasti suurempi, läpimitaltaan 18 m, ja sen halssi on suunnattu etelään. Pienempi tervahauta (ks. alakohde 2) on läpimitaltaan 10 m, ja se sijaitsee edellisestä n. 9 m pohjoiskoilliseen. Sen halssi on suunnattu kaakkoon. Alueen ympäristö on avohakkuun jäljiltä pääosin nuorta männikköä kasvavaa kuivaa kangasta.

Kalmonneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kalmonnevan luoteispuolella sijaitsevan kankaan kaakkoisreunalla, nevalle viettävässä rinteessä sijaitsee suuri tervahauta, läpimitaltaan 21 m. Tervahaudan halssi suuntautuu itään. Tervahaudan ympäristö on vastikään avohakattua. Haudan vallin päälle merkiksi on jätetty pystyyn useita muutaman metrin korkeudesta sahattuja, keloontuneita puita.

Uljua lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Uljuan järven länsirannalla kohoavan kankaan eteläosassa, itään, järven eteläpuoliselle rämeelle viettävässä rinteessä. Tervahaudan läpimitta on 16 m ja sen halssi suuntautuu itään. Ympäristö on avohakattua kuivahkoa kangasta. Tervahaudan vallin päällä kohoaa joitakin keskeltä sahattuja keloontuneita puita.

Hangasoja länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Hangasojan (idässä) ja Kuolionsalmen (lännessä) välissä sijaitsevan pohjois–etelä-suuntaisen kapeahkon kankaan pohjoispuoliskolla, sen kohti Hangasojaa ympäröivää rämettä viettävällä itärinteellä. Lähiympäristö on nuoria kuusia ja lehtipuita kasvavaa lehtomaista kangasta. Läpimitaltaan tervahauta on 8 m, ja sen halssi suuntautuu itään.

Ritomäki 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Ritomäen itärinteen alaosassa, vajaat 100 m seututien 800 pohjoispuolella. Vajaat 20 m kohteesta koilliseen kulkee seututien kanssa risteävä ajotie. Kohteen ympäristö on kuivahkoa kangasta, jolla kasvaa harvahkosti mäntyjä, mutta heti siitä alarinteeseen on tiheämpää, nuorempaa metsää, kun taas ylärinteessä viereinen alue on avohakattu joitakin vuosia sitten. Tervahaudan läpimitta on 15 m ja sen halssi on suunnattu lounaaseen.

Hautakangas/Ritokoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Luode–kaakko-suuntaisen Hautakankaan luoteispäädystä lounaaseen kurottuvan kielekkeen aivan lounaisimmassa päädyssä sijaitsee läpimitaltaan 16-metrinen tervahauta, jonka halssi suuntautuu lounaaseen. Hautakankaan laki on kuivahkoa kivikkoista kangasta. Lähiympäristössä on tehty hiljattain avohakkuu.

Iso Karhinmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ison Karhimäen kaakkoisosassa, laen tuntumassa. Vain n. 8 m tervahaudasta länteen kulkee ajotie, ja vain 6 m luoteeseen sijaitsee hiekkakuopan reuna. Alue on kuivahkoa mäntykangasta, itse tervahaudan päällä kasvaa myös muutama eri-ikäinen kuusi sekä katajia ja nuoria lehtipuita. Tervahaudan läpimitta on 18 m ja sen halssi suuntautuu etelään.

Saarijärvi 1 (1000041570) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee n. 170 m Saarijärvestä koilliseen, järven länsipuolelta sen koillisrannalle ulottuvan lounais–koillis-suuntaisen kolmen harjanteen jonon koillisimman mäen kaakkoisrinteen alaosassa. Sen ympäristö on tuoretta kangasta – aivan tervahaudan ympärillä kasvaa pääasiassa koivua ja haapaa, muuten alue on pääasiassa mäntymetsää. Tervahaudan läpimitta on 17 m ja sen halssi on kohdistettu etelään. Tervapirtin kiuas (ks. alakohde) sijaitsee n. 15 m länsilounaaseen. Kivilatomus Saarijärvi 3 (1000041571) sijaitsee n. 30 m länsiluoteeseen tervahaudasta.

Saarijärvi 3 (1000041571) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Noin 165 m Saarijärvestä koilliseen, järven länsipuolelta sen koillisrannalle ulottuvan lounais–koillis-suuntaisen kolmen harjanteen jonon koillisimman mäen laella sijaitsee n. 2,5 m x 1,8 m laaja, 0,5 m korkea kivilatomus. Selkeästi näkyvistä kivistä valtaosa on pyöreitä ja monet melko suuria (vähintään yksi ulottuvuus > 25 cm), mutta joukossa on myös teräväreunaisia pienempiä kiviä. Latomuksen korkeimmat osat ovat pitkälti paljaina, mutta matalampia osia peittää sammal tai jäkälä. Maasto mäen laella on kuivahkoa kivikkoista mäntykangasta. Latomuksen lähellä on muutama n. 1-1,5 m halkaisijaltaan oleva matala kuoppa, jotka todettiin kairauksessa moderneiksi, ne ovat ilmeisesti tuulenkaatojen aiheuttamia. Tervahauta Saarijärvi 1 (1000041570) sijaitsee n. 30 m päässä itäkaakossa siihen liittyvä tervapirtin kiuas 40 m eteläkaakon suuntaan.

Hirvenselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde koostuu kahdesta tervahaudasta. Niistä läntisempi Tervahauta 1 on läpimitaltaan 19 m. Itäisempi Tervahauta 2 (ks. alakohde) on läpimitaltaan 13 m. Tervahaudat sijaitsevat toisistaan noin 30 metrin etäisyydellä. Molempien halssit on suunnattu etelään. Molemmat sijaitsevat Hirvenselän eteläosassa, Uljuan pohjoisrannalla sijaitsevasta niemestä pohjoisluoteeseen. Alue on vastikään avohakattua.

Hangasoja (1000041573) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee n. 15 m Hangasojasta lounaaseen, kohdassa jossa se virtaa Korkiakankaan ja sen lounaispuolisen nimettömän kankaan välistä. Lähimaasto on vastikään harvennettua tuoretta kangasmetsää, jossa kasvaa niin haapaa, kuusta, koivua, kuin mäntyäkin. Tervahaudan läpimitta on 16 m, ja sen halssi on suunnattu koilliseen.

Syväjärvi lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee luode–kaakko- suuntaisesta etelään kaartuvan harjanteen eteläosassa, sen läntisessä rinteessä. Harjanne sijaitsee Syväjärvestä n. 400 lounaaseen ja Sammakkonevan turvetuotantoalueesta lähimmillään n. 100 luoteeseen. Tervahaudan lähistöllä ja siitä ylärinteeseen maasto on harvennettua, mäntyvoittoista kuivahkoa kangasta, alarinteessä taas kasvaa nuorempaa koivua ja kuusta tuoreella kankaalla. Tervahaudan läpimitta on 12 m ja sen halssi suuntautuu etelään. Aivan tervahaudan vierestä sen koillispuolella kulkee metsäkoneen reitti, ja valli on tältä kohdin hieman vaurioitunut.

Nuankangas pohjoinen 1-2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nuasjärven lounaispuolisella hiekkaharjanteella on tervahauta, jonka halkaisija 13 m ja kuopan syvyys 0,7 m. Sortunut halssi suuntautuu koilliseen, sen pituus on noin 5 m. Ympäristö on avohakattu/taimikkona. Tervahaudasta noin 35 metriä eteläkaakkoon on tervapirtin kiuaskiveys (noin 2,7 x 2,2 m, korkeus 0,6 m, alakohde). Sen itäpuolella on matala painanne (noin 2,5 x 3,5 m), joka saattaa liittyä tervapirtin pohjaan.

Nuankangas pohjoinen 3-4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nuasjärven länsipuolisella hiekkaharhanteella on tervahauta, jonka halkaisija 15 m ja kuopan syvyys 0,6 m. Sortunut halssi suuntautuu itään. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä. Haudasta noin 25 metriä etelään on matala maaperustus (noin 4,5 x 4,5 m, jonka länsisivulla maatuneen hirren jäänteet humuksen alla ja etelänurkassa kiukaan raunio (noin 2 x 2 m, korkeus 40 cm).

Kettusenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pontemanojan pohjoispuolella on iso tervahauta, jonka halkaisija 25 m ja kuopan syvyys 0,9 m. Sortunut halssi suuntautuu etelään ojalle päin. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä lehti- ja havupuita, rehevää puronvarsikasvillissuutta.

Papinniemi (1000041582) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pienellä kangassaarekkeella Ponteman järven eteläpuolella, vajaat 100 m rannasta on tervahauta, jonka halkaisija 20 m ja kuopan syvyys 0,7 m. Sortunut halssi suuntautuu pohjoiseen järvelle päin. Haudan päällä kasvaa nuoria havupuita, ympäristö on nuorta kasvatusmetsikköä

Tulilahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ponteman järven pohjoispuolella soratasenteella noin 40 m rannasta on tervahauta, jonka halkaisija 14 m ja kuopan syvyys 0,6m. Sortunut halssi suuntautuu lounaaseen järvelle päin. Haudan päällä kasvaa eri-ikäistä sekapuustoa. Tervahaudasta noin 25 m lounaaseen Pontamanjärven rannalla törmän yläpuolella on tervapirtin kiuas, jonka koko noin 2 x 2 m ja korkeus noin 50 cm (alakohde). Kiuas on paksun humuskerroksen peittämä.

Kestin Saunamaa (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kestin Saunanmaan venepaikalla havaittu 2020 metsätien pinnassa kääntöalueella muutama kvartsi, palanutta kiveä ja paikoitellen punertavaa maata. Koepistoista tuli 3 kvartsi-iskosta lisää. Maaperä on hienoa hiekkaa. Alue on voitu rajata pintahavaintojen ja koepistojen avulla (kvartsilöydöt, värjäytyneen maan laajuus sekä palaneita kivensiruja).
Asuinpaikaa ei löytöjen perusteella pystytty tarkemmin ajoittamaan.

Kestin Saunamaa länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soiden ja rämeen keskellä olevalla pienellä kangassaarekkeella on tervahauta, jonka halkaisija 12 m ja kuopan syvyys 0,5 m. Sortunut halssi suuntautuu etelään. Haudan päällä kasvaa nuoria mäntyjä.

Lamminvaara (1000041586) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lamminvaaran itäpuoleisella soraharjanteella on tervahauta, jonka halkaisija 12 m ja kuopan syvyys 0,6 m. sortunut halssi suuntautuu pohjoiseen. Tervahauta sijaitse tilanrajalla, itäpuolinen alue on avohakattu, länsipuolella kasvaa varttunutta metsää. Haudan päällä on eri-ikäisiä puita. Tervahaudasta noin 22 metriä pohjoiseen on tervapirtin kiuas (noin 2,1 x 2 m, korkeus 50 cm).
Alueen eteläosassa, tervahaudasta noin 70-80 m etelään, on kaksi suorakulmaista painannetta, joiden ala on noin 5-6 x 4,5 metriä ja syvyys 30-40 cm. Kohteet ovat huuhtoutumiskerroksen perusteella esihistoriallisia, mutta niiden luonnetta ei pystytty 2020 inventoinnissa määrittämään.

Haarasuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Latvasuon pohjoispuolisella suosaarekkeella on tervahauta, jonka halkaisija 16 m ja kuopan syvyys 0,6 m. Sortunut halssi suuntautuu pohjoiskoilliseen. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä puita.

Pikku Kalliomaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suosaarekkeella Pikku Kallionmaan eteläpuolella on tervahauta, jonka halkaisija 21 m ja kuopan syvyys 0,6 m, halssi suuntautuu länsilounaaseen, pituus noin 7 m. Haudan päällä kasvaa isoja havupuita. Tästä noin 100 metriä itäkoilliseen on toinen tervahauta ja noin 60 metriåä koilliseen tervapirtin kiuas.

Kalliomaa itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Moreeniharjanteella Kalliomaan itäpuolella on tervahauta, jonka halkaisija 20 m ja kuopan syvyys 0,8 m. Sortunut halssi suuntautuu pohjoiseen. Haudan päällä kasvaa tiheää puustoa.

Kahlottimenkallio kaakko (Kivirakenteet)
Pronssikautinen; Kallioatasanteen länsireunan keskivaiheilla kapealla harjanteella on kalliopohjalla 2 - 3 kivikerrasta koostuva selvästi rajautuva pieni röykkiö, jonka ala on noin 2 x 3-3,5 metriä ja korkeus 20-30 cm. Kivet pääosin kunta peitosdsa, kolme kiveä näkyvissä, laidalla pieni, noin metrin korkuinen kuusennäre.

Selkanlehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soraharjanteen loivalla etelärinteellä, aivan valtatien 27 eteläpuolella on pieni tervahauta. Haudan halkaisija on 9 m, kuopan syvyys 0,7 m; halssi suuntautuu etelään, sen pituus on noin 8 m. Ympäristö on avohakattu ja muokattu, pohjoisen vallin ja tien välissä kasvaa muutama iso haapa.

Isomaa (Haukipudas) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Isomaan laella, entisen Haukiputaan kunnan keskivaiheilla, Kiiminki-Yli-Ii maantien länsipuolella. Isomaa on mäntyä kasvava moreeniharjanne. Sen laella erottuu kaksi röykkiötä. Kookkaamman koko on noin 6x9 m ja korkeutta sillä on noin 40 cm. Toinen on epäselvempi, halkaisijaltaan noin 6 m. Lisäksi alueella on kaksi rakkakuoppaa.

Kurkineva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vinovalovarjosteessa erottuu useita painanteita halkaisijaltaan noin 65 metrin kokoisella alueella. Painanteita voi olla vielä laajemmalla alueella. Alueen lähellä on useita kankaita, joilla sijaitsee kivikautisia asuinpaikkoja asumuspainanteineen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Isoniemi (84010005) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Jatulintarha sijaitsee seurakunnan Isoniemen leirikeskuksesta noin 250 metriä itään, keskukseen johtavan tien eteläpuolella. Tarhasta on matkaa merenrantaan 200-300 metriä. Alue on kivikkoista männikkökangasta. Tarha koostuu 11 sisäkkäisestä kivikehästä ja sen halkaisja on noin 7 metriä. Rakenteen kivet ovat pään kokoisia tai hieman pienempiä, kaikkiaan niitä on yli 500. Kohde on kunnostettu ja suojattu aidalla 1988 ja 2011. Maannousun perusteella kohde ajoittuu varhaisimmillaan keskiaikaiseksi.

Puronleukakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä pieni saareke Saariveden eteläpuolella, rehevä sekametsä.
Hauta sijaitsee saarekkeen loivalla itärinteellä, läpimitta valli mukaan lukien 17 m, kuopan läpimitta 10 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus 5 m ja syvyys 2,2 m. Vallin päällä kasvaa eri-ikäisiä kuusia ja koivuja.

Ruunaanlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kosteassa notkelmassa Ruunnaanlammesta eli Konilammesta noin 150 metriä itäkaakkoon. Tervahaudan halkaisija on 9 metriä ja syvyys alle metrin. Vallit ovat noin kaksi metriä leveät. Ränni on suunnattu länteen.

Kukkula pohjoinen (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 22 km Pyhäjärven kirkosta etelään, Lahdenjoen lounaispuolella ja pääosin Herrainlammentien koillispuolella mäntykankaan reunassa, koilliseen vaihtelevasti viettävässä rinteessä. Alueella kasvaa pääosin havumetsää, ja aluskasvillisuus koostuu sammaleista ja varvuista.
Kohde koostuu 18 pyyntikuopasta ja yhdestä mahdollisesta asumuspainanteesta. Pyyntikuoppien koot vaihtelevat noin 2,5-5 x 2,5-5 metrin välillä ja niiden syvyydet ovat 20-80 cm. Pyyntikuopat ovat pyöreitä ja soikeita. Mahdollinen asumuspainanne on kooltaan noin 5 x 4 metriä, ja se on noin 50 cm syvä.
Kohteen luoteispuolella sijaitsee pyyntikuoppakohde Maaselänlahden perukka (100000319).

Kivimökinsaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kankaan korkeimmalla kohdalla on noin 2,5-metriä korkea siirtolohkare, jota vasten sen kaakkoispuolelle on suurehkoista kivistä huolellisesti kylmämuurattu puolikaarenmuotoinen kivimuuri. Halkaisijaltaan enimmillään 60-senttisistä kivenlohkareista kasatun, vahvan sammal- ja jäkäläkerroksen peittämän muurin keskimääräinen korkeus on rakenteen ulkopuolelta mitattuna noin metri, mutta paikoitellen se kohoaa lähes puoleentoista metriin. Muurin paksuus on noin 1,0–1,3 metriä, ja se rajaa sisäänsä noin 2,5 metriä pitkän ja 2 metriä leveän tilan. Sisätilan pinta-ala on sen muodosta johtuen vain noin 4,5 m2.
Noin 60 cm leveä sisäänkäynti sijaitsee siirtolohkareen eteläpuolella. Rakenteen lattiapinta asettuu kymmenisen senttiä sitä ympäröivän maanpinnan alapuolelle. Kyseessä on hienosta hiekasta koostuva maalattia, jota kairatessa ei havaittu
podsolimaannosta – sekoittuneen hiekan kerros oli yläosastaan heikosti likamaan värjäämä. Rakenteesta ei pintapuolisessa tarkastelussa havaittu kiuasta tai ylipäätään merkkejä tulenpidosta. Myöskään kivirakenteen ympäristöstä ei havaittu
suppeassa maastotarkastuksessa muita merkkejä ihmisen toiminnasta kuin välittömästi sen ympäriltä muuriin sopivista kivistä raivattu ala.
Rakenteeltaan rannikon tomtning-jäännöksiä vastaava kohde on huolellisen kylmämuurauksen perusteella tulkittavissa monivuotiseksi tarkoitetuksi tilapäisasumukseksi, jota on käytetty paikallisia resursseja hyödynnettäessä. Tulenpidon merkkien puuttuminen kertoo rakenteen käyttöajankohdan sijoittumisesta kesäaikaan, jolloin sen käyttöarvo on perustunut erityisesti siirtolohkareen ja vankan kivipanoksen viilentävään yhteisvaikutukseen. Rakenne on pääosin hyväkuntoinen.

Isokallio (1000041883) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 80 m vanhan metsittyneen tieuran eteläpuolella. Varsinkin eteläsivulta epäyhtenäisen rakenteen läpimitta on n. 12 m, vallit kohoavat n. 1–1,5 m korkeuteen ja niiden leveys on pari metriä. Halssista ei ole säilynyt havaittavia
merkkejä. Hiiltä havaittiin kairaamalla n. 20 cm syvyydestä. Runsaasta kasvillisuudesta ja paikoitellen hajonneesta muodosta johtuen kohteen hahmottaminen ja rajojen määrittely on melko haastavaa.
Tervahaudan kaakkoispuolella on havaittavissa toinen tervahauta lidar-aineistossa ja joka on tunnistettu automaattisesti laserkeilausdatasta LIDARK-hankkeen yhteydessä. Tervahaudan halkaisija on noin 8 metriä ja sen mahdollinen halssi suuntaa itään. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.
Kohteen Isokallio muinaisjäännösalueen rajausta on laajennettu (12.10.2023) lidar-aineiston perusteella kattamaan myös sen viereinen, lidarissa havaittu tervahauta.

Murtomäki N (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Murtomäen harjanteen pohjoisosassa, Murtomäen metsäautotien itäpuolisella kankaalla noin 130 metriä itään tiestä. Paikalla kasvaa jonkin verran puustoa, erityisesti katajaa, mutta kohde on selvästi havaittavissa ja erottuu ympäristöstä etenkin pohjois- ja itäpuolelta nähtynä. Läpimitta n. 12 m, vallit ovat n. 2–3 m leveät ja 1,5 m korkeat. Leveydeltään n. 1,5 m halssi suuntautuu pohjoiseen. Rakenne on
säilyttänyt muotonsa hyvin. Hiiltä havaittiin n. 20 cm syvyydestä.

Murtomäki S (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on kaakkoon viettävän Murtomäen harjanteen eteläpäässä muutaman metrin etäisyydellä metsäautotien itäpuolella. Ympäristö on nuorta kasvatusmetsikköä. Haudan etelä- ja lounaissivut olivat lähiympäristön hakkuissa
äskettäin kaadettujen puiden peitossa, mikä vaikeutti hahmottamista ja dokumentointia. Läpimitta arviolta n. 10–11 m. Vallit ovat n. 2–3 m leveät ja 1 m korkuiset. Halssista ei havaintoja näkyvältä osalta. Hiiltä todettiin n. 15–20 cm syvyydestä.

Haasianeva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 50 metsäautotiestä kaakkoon. Selvästi ympäristöstään erottuvan rakenteen läpimitta on n. 11 m. Vallien leveys n. 3 m ja korkeus n. 1 m. Länsiluoteeseen suuntautuvan halssin leveys n. 1 m. Hiiltä havaittiin n. 10–15 cm syvyydestä. Maasto on kosteikkojen välissä olevaa kuusivaltaista kangasmetsää.

Orsipuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 5 metriä metsäautotiestä länteen. Haudan läpimitta 10 m, vallien leveys n. 2–3 m ja korkeus 0,5–1 m. Eteläkaakkoon suuntautuvan halssin leveys n. 1 m. Hiiltä havaittiin n. 15–20 cm syvyydestä. Rakenteen selkeä silmämääräinen erottaminen melko hankalaa. Ympäristöon nuorta lehtipuuvaltaista sekametsää.

Törmälä (1000041890) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Yleisöilmoitus mahdollisesta tervahaudasta. Laserkeilausaineston perusteella paikalla on tervahauta, jonka halssi on kohti koillista.
Kohde tarkastettiin v. 2022. Alue on kuusipainotteista havumetsää. Aluskasvillisuus koostuu sammalesta, puolukasta ja mustikasta. Tervahaudan vallin päällä kasvaa suuria kuusia ja mäntyjä sekä katajaa ja lehtipuun vesoja.
Tervahaudan kokonaishalkaisija on noin 16 metriä. Keskuskuopan halkaisija on noin 5,5 metriä ja syvyys noin 70 cm. Halssi suuntaa kohti koillista, ja se on noin 6 metriä pitkä, 2 metriä leveä ja 70 cm syvä.
Polku kiertää vallin ulkoreunaa tervahaudan etelä- ja länsipuolelta. Tervahaudan lounaispuolella polun kohdalla, vallin välittömässä läheisyydessä, on 1 x 1 m kokoinen epämääräinen tiilikasa, joka on 10 cm korkea.

Pohjois-Ii Pääkkölänoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijatsee Iin Asemakylän rautatiesillasta noin 1,9 kilometriä itään, noin 0,1 kilometriä etelään Ylirannan koulusta. Tervahauta on kaivettu rinteeseen, kuusta ja koivua kasvavan hautaa eteln ja kaakon suunnalta reunustavan notkelman partaalle. Notkelman toisella puolella olevan hrjanteen takana virtaa Iijoki. Haudan luoteispuolella, noin 3 metrin päässä haudasta, kulkee ajoura, ja matkaa lähimpään taloon on viitisenkymmentä metriä.
Tervahaudan halkaisija on vallien päältä mitattuna noin 10 metriä ja syvyys noin metrin. Haudassa kasvaa muutamia kookkaita mäntyjä. Haudan tervanjuoksutusränni on eteläkaakkoon, kohti haudan vieressä olevaa notkelmaa. Haudan läheisyydessä on muutamia epämääräisiä pienempiä maakuoppia. Kohde on merkitty peruskartalle.

Hopiokallio 2 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kivilatomus sijaitsee kalliolla, kuusivaltaisessa metsässä, pellon ja suoalueen välissä. Se on suorakaiteen muotoinen, kooltaan noin 3 x 2 metriä. Pitkän sivun suunta 285. Kivilatomusta rajaa 50 cm korkeat paadet, jotka ovat halkaisijaltaan noin 50 cm. Muutoin kivilatomuksen korkeus on noin 30 cm koostuen halkaisijaltaan 5-20 cm kokoisista kivistä. Siinä on arviolta kaksi kivikertaa. Latomus on sammaleen peittämä.
Rakenteessa on havaittavissa kajoamisen merkkejä, sillä alarinteessä on irtokiviä ja kallio osittain näkyvissä muodon sisällä. Rakenteesta puretut kivet ovat jo sammaloituneet uuteen paikkaansa, joten kajoamisesta on jo aikaa.
Kohteen kaakkoispuolella sijaitsevalla kalliolla on varhaismetallikautinen röykkiö Hopiokallio (625010020).

Repoharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Puhosjärven länsipuolella, runsas kilometri järven rannasta länteen on korkea kuiva Repokangas, jonka länsiosassa on suunnistuskartoituksen yhteydessä todettu kaksi kuoppaa. Näistä ensimmäinen (a) sijaitsee harjun luoteisosassa kapean harjanteen päässä, 500 m pohjoiseen Merjän hiekkakuopasta. Se on pyöreä ja halkaisijaltaan 3 – 4 m ja 50 – 70 cm syvä. Siinä on selvä huuhtoutumiskerros. Toinen (b) sijaitsee harjun lounaisrinteen terassilla, Haukijärvelle johtavan polun koillispuolella, Merjän kuopasta noin 200 m luoteeseen. Sen halkaisija on n. 4 m ja syvyys ½ m.
Vuoden 2011 inventoinnissa paikalla havaittiin vain yksi kuoppa. Harjun lounaislaidan kuoppaa ei löytynyt.

Rantaharju (436010011) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee n. 700 m etelään Lumijoen keskustasta, Liminkaan johtavan tien eteläpuolella olevan Rantaharjun laella. Kohteen itäpuolisen kylänrajan ja harjun poikki kulkevan metsätien välissä on havaittu puolenkymmentä pyöreää painaumaa, joiden halkaisija on n. 1,5 - 2 m. Painaumien syvyys on n. 20 - 30 cm. Kysymyksessä lienee pyyntikuopparyhmä, josta vuonna 2008 havaittiin kolme kuoppaa, joista kaksi mainitun tien lounaispuolella. Ilmeisesti osa kuopista on tuhoutunut alueelle 2000-luvun alussa rakennetun omakotitalon rakentamisen yhteydessä. Lumijoen kirkonkylän osayleiskaavan inventoinnissa alueelta paikannettiin kuusi pyyntikuoppaa (ks. erilliskohteet).

Messuneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimä matala kangas, tuoreehko kangas, nuorta kasvatusmetsikköä. Hauta sijaitsee tasanteella siirtovoimalinjan tuntumassa, läpimitta valli mukaan lukien 19 m, kuopan halkaisija 13 m ja syvyys 0,8 m. Halssi suuntautuu luoteeseen, pituus 6 m ja syvyys 1,5 m, sortunut.
Vallin päällä kasvaa runsaasti nuoria havu- ja lehtipuita.

Julma-Ölkky (Taide)
Kivikautinen; Julma-Ölkyn kalliomaalaus on Suomen pohjoisin. Maalaus sijaitsee n. 3,5 km pohjoiskoilliseen Suomussalmen Värikallion maalauksesta ja n. 47 km Kuusamon kirkosta etelään Kuusamon ja Suomussalmen kuntien rajalla. Maalaukset 4 hahmoa, ihmisiä ja hirvi, ovat pystysuorassa kallioseinässä. Seinämä on pohjois - etelä -suuntainen ja sijaitsee n. 3,5 km pitkän rotkojärven itärannalla. Seinämä on etelästä katsottaessa ensimmäinen, jyrkästi veteen viettävä ja kohdassa, jossa jyrkänne kääntyy itään. Maalaus on veden pinnasta n. 1,5 m:n korkeudella. Maalausta ei voida ajoittaa vesistöhistoriallisesti.
Vuoden 2021 tarkastuksessa kohde oli ennallaan. Kuvakentän kaikki neljä hahmoa pystyi erottamaan.

Murronmäki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka, ja siinä olevat puolenkymmentä mahdollista asumuspainannetta sijaitsevat Relletin seisakkeesta noin 1,5 km pohjoiskoilliseen Murrontien varrella. Alue on eteläosaltaan männikkökangasta, pohjoisosa on äestettyä hakkuuaukeaa. Murrontien ojaleikkauksesta ja hakkuuaukean pohjoisreunasta löydettiin kvartsia ja palaneita kiviä. Alueen metsänä olevasta eteläosasta havaittiin puolenkymmentä painaumaa tien länsipuolelta. Niistä ainakin osa on asumuspainanteita. Osa niistä on laakeita ja pyöreitä, osa suorakaiteen muotoisia. Murrontien ojaleikkauksesta löytyi kaksi yhteensopivaa hiotun kiviesineen kappaletta. Asuinpaikka jatkuu entisen Ruukin kunnan alueelle, ks. kohde Murronmäki 2.
Huom! Murronmäen asuinpaikka (= Murronmäki 1 ja 2) on siis sijainnut kahden eri kunnan alueella, Siikajoella ja Ruukissa. Siikajoen puolella sijainnut osa asuinpaikasta = Murronmäki 1 ja Ruukin kunnan alueella sijainnut osa asuinpaikasta = Murronmäki 2.
2021: Kohteen rajaus tarkastettiin Murrontien länsipuoleiselta alueelta, ja rajausta siirrettiin hieman kaakkoon. Samalla Murrontien länsipuolelta dokumentoitiin viisi asumuspainannetta ja yksi pyyntikuoppa (ks. Alakohteet).

Murronmäki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, jonka kokonaishalkaisija on noin 9 metriä ja keskikuopan halkaisija noin 6 metriä. Keskikuopan syvyys on noin 50-60 cm. Länteen suuntautuva halssi on noin 8 metriä pitkä ja 1-1,5 metriä leveä sekä noin 50 cm syvä. Murrontie leikkaa hieman vallin itäreunaa.

Ketunpesäkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on vallien ulkolaidoilta mitattuna halkaisijaltaan n. 21 m tervahauta. Vallit ovat 2–3 m leveitä, haudan keskiosa on vallien laelta mitattuna noin 1,3 m syvyydellä. Halssi osoittaa kaakkoon, sen kohdalta valli on purettu.
Hauta sijaitsee melko kivikkoisessa moreenirinteessä, puusto haudan kohdalla on pääasiassa nuorehkoa koivua ja muuta lehtipuuta, ympäristö on kuusimetsää.

Vittoudensalo 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee sekametsässä. Aluskasvillisuus koostuu heinästä, horsmasta, puolukasta, saniaisesta ja sammalesta. Tervahaudan päällä kasvaa männyn, kuusen ja koivunvesoja. Tervahauta on heinittynyt, ja sen päälle on jätetty pitkät kannot metsähakkuiden yhteydessä merkitsemään tervahaudan sijaintia.
Tervahauta on halkaisijaltaan noin 16 metriä. Sen keskuskuopan halkaisija on noin 7 metriä ja syvyys noin 50-60 cm. Halssi suuntaa kohti koillista, ja se on 7 m pitkä ja 2-2,5 metriä leveä. Tervahaudan ympärillä vallin vierellä on halkaisijaltaan 1 metrin kokoisia kuoppia.

Tervakallio (1000042207) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee vanhassa havumetsässä, jonka aluskasvillisuus koostuu sammalesta, puolukasta ja mustikasta. Tervahaudan päällä kasvaa myös haavan- ja koivunvesoja. Vallin päällä kasvaa vanhoja kuusia, suurimman halkaisija on noin 60 cm. Tervahaudan päällä on myös kaatuneita ja osin lahonneita puita.
Tervahaudan halkaisija on noin 26 metriä. Keskuskuopan halkaisija on noin 7,5 metriä ja syvyys noin 1 metri. Halssi suuntaa kohti etelälounasta, ja se on noin 5 metriä pitkä ja 1-2,5 metriä leveä sekä noin 70 cm syvä. Halssi jatkuu tästä vielä noin 10 metrin pituisena kapeana mutkittelevana ojamaisena kaivantona, ollen noin 50-100 cm leveä ja 30-40 cm syvä.

Haarakoski (Haarala) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuivaniemen kirkosta n. 29 km itäkoilliseen, Kuivajoen lounaisrannalla Haarakosken eteläpuolella. Talon pihalla ja taloa ympäröivillä pelloilla, vuonna 1991 erityisesti talon länsipuolella, on tavattu asuinpaikasta kertovia kvartseja.

Pirttiranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kyseessä on historiallisen ajan hiilimiilun tai -haudan jäännös, joka sijaitsee pienen kumpareen pohjoispuolella. Se koostuu halkaisijaltaan noin 13 metrin kokoisesta ja alle puoli metriä syvästä pyöreästä painanteesta. Painanteen kohdalla kasvaa muutamia suurempia kuusia ja koivu sekä nuorempaa vesakkoa. Maanpinnan tasalla kasvaa muhkeaa sammalikkoa ja varvikkoa. Painanteessa on todennäköisesti matalat reunavallit, mutta sakea sammalikko/varvikko haittasi tämän tulkinnan varmistamista. Painanteen pohjalle tehdystä koekuopasta paljastui noen ja hiilen palojen sekaista moreenia/kivistä soraa. Sen todellisen laajuuden ja rakenteen selvittäminen vaatisi kohdennetumman tutkimuksen.

Sankainperä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tervahauta, joka sijaitsee suon laidalla olevan kankaan reunalla. Tervahaudan kokonaishalkaisija on 12 metriä ja keskikuopan halkaisija noin 7 metriä. Keskikuopan syvyys on noin 1-1,2 metriä. Halssi suuntaa kaakkoon, ja se on 4 metriä pitkä, 2,2 metriä leveä ja 1,6 metriä syvä. Keskellä kasvaa puustoa.

Sankainperä 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Martimojoen mutkan pohjoisrannalla olevan kankaan laella sijaitsevat kaksi kuoppaa, missä maasto on havupuuvaltaista metsää ja aluskasvillisuus koostuu pääasiassa sammalesta ja varpukasveista. Kuoppamaiset rakenteet sijaitsevat vierekkäin, ja niillä on vallit ympärillä. Niistä lounaisempi (alakohde 1) voi olla asumuspainanne. Tarkastus tehtiin maan ollessa jäässä, joten huuhtoutumiskerroksen paksuutta kuoppien tarkempaa luonnetta ei päästy tarkastamaan.

Murtosuo länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Utosjoen pohjoispuolisella hiekkakankaalla, kahdella eri korkuisella rantatörmällä, joista molemmista löydettiin runsaasti kvartseja. Asuinpaikan laajuus on ainakin 150 x 100 metriä. Kohteen läheisyydessä, törmien länsipuolella, sijaitsee käytössä oleva hiekanottoalue.
Asuinpaikan ylemmän tason eteläosasta oli pintamaa kuorittu pois. Maan kuorimisesta oli kuitenkin kulunut aikaa, sillä kuorittu alue kasvoi löytöhetkellä 8-10 vuotista männynvesaa. Ylemmän tason pohjoisosa oli äskettäin hakattu ja keskelle oli tehty isohko maankoetuskuoppa. On todennäköistä, että läheisyydessä oleva hiekanottoalue tulee laajenemaan itään, kohti asuinpaikka-aluetta.

Lehtokangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mäntyä ja varpua kasvavalla kankaalla sijaitsee kaksi tervahautaa ja tervapirtin kiukaan jäännös. Isomman tervahaudan halkaisija on 19 metriä ja tämän länsiluoteispuolella sijaitsevan pienemmän "minitervahaudan" halkaisija 4 metriä. Molempien tervahautojen halssit on kaivettu niin, että ne laskevat läheisen puron uomaan.
Pienemmän tervahaudan lounaispuolella on tervapirtin kiukaan jäännös. Paikalla on nähtävissä kasa sammaloituneita ja palaneita kiviä.

Autio (1000042603) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mäntyä ja tiheää varvikkoa kasvavalla kankaalla on kolme isokokoista, avattua ja täysin tyhjennettyä hiilimiilun pohjaa. Miilut ovat muodoltaan kuoppamaisia, eli ne on osittain kaivettu maahan, ja niissä on jyrkkäreunaiset sekä matalavalliset seinämät. Miilujen ympärillä on ojat.
Alueella on miilujen lisäksi runsaasti maanottokuoppia.

Tervakangas 1 (1000042680) (Maarakenteet)
Historiallinen; Kyseessä on kuopparakenne, jonka ulkomitta kuoppaa ympäröivine valleineen on noin 4,5 x 5 metriä. Kuopan koko on noin 2,5 x 2,5 metriä, mutta sen keskellä on jyrkempi osa, joka on kooltaan noin 0,7 x 2 metriä. Kuopan syvyys on noin metrin luokkaa. Ympäröivien vallien korkeus on noin 0,4 metriä. Kuopan päällä kasvaa isoja mäntyjä. Rakenne ei vaikuta asumuksen jäännökseltä, pikemminkin kyseessä lienee tervan tai hiilen valmistukseen liittyvä kuopparakenne. Päällä kasvavan puuston perusteella rakenteen ikä on yli sata vuotta.

Sammakkolampi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Vuolunojan latva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rännillinen ja ehjä tervahauta sijaitsee kunnan etelärajan tuntumassa Valkeisnevan ja Varessnevan välisellä kankaalla, pienen harjanteen länsilaidalla. Haudan läpimitta valli mukaan lukien on 12 m, kuopan läpimitta 7 m ja vallin korkeus 0,9 m. Halssi suuntautuu etelään, pituus 4 m ja syvyys 1,9 m.
Alueella ei havaittu merkkejä tervapirtistä.

Soperonkangas NW (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Revonnevan itäreunalla olevilla alavilla hiekkakankailla, Lumijoen ja Limingan rajan luoteispäästä 1,2 km etelään ja Kankaala-nimisestä peltoalueesta noin 600 m itään. Lounais–koillis-suuntaisesta, pienen peltoaukean ylitse kulkevasta voimalinjasta noin 50 m luoteeseen on alaltaan noin 8 x 14 m ja syvyydeltään noin 40 cm:n kokoinen mahdollinen asumuspainanne. Painanteen ja peltoaukean välillä on lisäksi useampia pienempiä maakuoppia.
Kohde tarkastettiin vuoden 2021 inventoinnissa. Tarkastuksessa todettiin, että muinaisjäännösrekisterin koordinaattipisteet olivat hieman virheelliset, painanne sijaitsi noin 25 metriä länsiluoteeseen koordinaattien osoittamasta pisteestä. Koordinaatit on korjattu rekisteriin. Painanne on yllä mainitun kokoinen ja sitä ympäröi matala valli, jonka leveys on pari metriä ja korkeus 30–50 cm. Eteläosassa valli ei ole niin selvä kuin muissa osissa. Painanteeseen tehtiin yksi koepisto, josta paljastui paksu huuhtoutumiskerros, jonka perusteella voi olettaa, että kyseessä voi olla kivikautinen rakenne. Enempää koekuopitusta ei tehty, koska se ei tässä yhteydessä ollut tarpeen.

Leppäkallio (Kivirakenteet)
Historiallinen; Leppäkallion vieritse kulkevan yhdystien länsipuolella sijaitsee kolmen alakohteen muinaisjäännösryhmä, joka koostuu tervahaudasta, miilusta ja tervapirtin kiukaasta. Tervahauta on läpimitaltaan n. 20 m, halssi suuntaa etelälounaaseen.
Miilu on läpimitaltaan n. 7 m. Tervapirtin kiuas on kooltaan n. 2,5 x 2 m, korkeus n. 0,6 m.
Ympäristö on eri-ikäistä kuusta ja mäntyä, sekä myös nuorempia koivuja kasvavaa tuoretta kangasta.
Kohteen muinaisjäännösalueen rajausta on pienennetty lidar-aineiston perusteella 31.10.2023.

Puukkokangas (1000042834) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tasaisella rehevähköllä kankaalla sijaitsee tervahauta, läpimitaltaan n. 14 m; sen halssi suuntautuu lounaaseen. Alueella kasvaa nuorta puustoa ja taimikkoa.

Välikangas (1000042835) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Välikankaan kallioiden ja Matopajukonkallion välissä, hankealueen läpi pohjois–etelä-suunnassa kulkevasta yhdystiestä n. 30 m länteen sijaitsee tervahauta, läpimitaltaan n. 22 m; sen halssi suuntautuu lounaaseen.
Tervahaudan lähin ympäristö on täysikasvuisia mäntyjä ja hieman nuorempia kuusia kasvavaa tuoretta kangasta; tervahaudan länsi- ja lounaspuolella maasto on soistuneempaa.

Lökölänkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Lökölänkankaan eteläosassa, luode–kaakko-suuntaisen pienen hiekkaharjanteen keskiosassa. Tervahauta on läpimitaltaan 12 m, ja sen halssi suuntautuu länteen. Tervahaudan vallit ovat melko epätasaiset, ja ovat saattaneet vahingoittua. Ympäristö on mäntyä kasvavaa kuivahkoa kangasta – itse tervahaudan päällä kasvaa myös pieniä katajia.

Paasikkaankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Paasikkaankankaan kaakkoisrinteessä, hankealueen halki kulkevan yhdystien itäpuolella. Tervahauta on pahoin vaurioitunut etenkin lounaisimmista osistaan, ja sen eteläisen puoliskon läpi kulkee oja; jäljellä olevien osien perusteella läpimitta arviolta 22 m. Haudan halssi suuntautuu itään. Ympäristö on lehtomaista, kasvaen etenkin nuorta koivua, haapaa ja kuusta, ja maasto on runsaan heinistä, saniaisista ja pensaista koostuvan aluskasvillisuuden peitossa.

Rönkkö (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee pienellä soraharjanteella Haasianpuron länsipuolella. Halkaisija 14 m, halssi suuntautuu lounaaseen.

Kouhunkangas (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Eteläjoen koillisella rantatörmällä, Niittynevasta länteen. Muinaismuistoryhmä koostuu neljästä alakohteesta: tervahaudasta, hiilimiilusta, kellarista tai muusta vallin ympäröimästä painaumasta sekä kellarista. Ks. alakohteet.
Ympäristössä kasvaa eri ikäisiä kuusia, mäntyjä ja koivuja; rantatörmän yläpuolella maasto on tuoretta kangasta, rantatörmällä sekä sen alapuolella taas lehtomaista kangasta.

Kiusalankangas (Kivirakenteet)
Kaksi matalaa saareketta suoalueen keskellä, niiden välissä puro, tuoreehko kangas, varttunutta kasvatusmetsikköä.
Puron varrella on kaksi tervahautaa:
1: läpimitta valli mukaan lukien n. 14 m, kuopan läpimitta n. 10 m; halssi suuntautuu itään, pituus n. 4 m.
2: läpimitta valli mukaan lukien n. 18 m, kuopan läpimitta n. 11 m; halssi suuntautuu
länsiluoteeseen, pituus n. 5 m
Hautojen päällä on isoa puustoa.
2021: Kohde sijaitsee Kiusalankankaan ja Jauhokankaan välissä, Korhonjoen molemmin puolin. Kohde koostuu viidestä alakohteesta: kahdesta tervahaudasta, yhdestä hiilimiilusta ja kahdesta tervapirtin kiukaasta (ks. alakohteet). Tervahauta 2 ja siihen liittyvä alakohde tervapirtin kiuas 2 sijaitsevat Korhonjoen länsipuolella. Tervahauta 1, siihen liittyvä tervapirtin kiuas 1 ja hiilimiilu sijaitseva Korhonjoen itäpuolella. Muinaisjäännösten ympäristössä joen molemmin puolin maasto on lehtomaista, runsaan niittymäisen aluskasvillisuuden peittämää, kasvaen pääosin koivua ja haapaa.

Lähdemäki (1000042854) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; kohde koostuu kahdesta tervahaudasta (ks. alakohteet). Ne sijaitsevat Lähdemäen koillisrinteessä n. 500 m Kuonanjärvestä lounaaseen, Koivulan talolta etelälounaaseen lähtevän metsätien haarakohdassa tien itäpuolella. Tervahautojen välitön ympäristö kasvaa nuorta lehtipuuvesakkoa, tien reunassa kasvaa kapea kaistale nuorta kuusimetsää, ja tervahautojen koillispuolella, alarinteessä on varttuneempaa tuoreen kankaan kuusimetsää. Itse tervahautojen päältä vesakkoa on paikoin kaadettu, ja ne olivat tarkastushetkellä osin risukasojen peitossa.

Välioja 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Väliojan läntisellä rantatörmällä, Koivikonniitystä koilliseen ja Uudestasuosta länteen. Se koostuu kolmesta alakohteesta: tervahaudasta, tervahaudan kyljessä olevasta painanteesta ja kellarista (ks. alakohteet). Rantatörmän yläpuolella, kellarin ja tervahaudan ympäristössä maasto on tuoretta kangasta, törmällä ja sen alla lehtomaista kangasta; alueella kasvaa vaihtelevan ikäistä, osin vanhempaakin kuusimetsää, etenkin ojan rannassa ja tien lähettyvillä on myös nuoria lehtipuita.

Sysimiilunkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Sysimiilunkankaan itäosassa hieman kankaan poikki kulkevasta ajopolusta itään. Sen läpimitta on n. 18 m; valli on poikkeuksellisen matala, vain n. 0,5 ympäröivää maata korkeampi, mutta kuoppa vallien korkeuteen nähden syvä, ehkä 1,5 m; halssi suuntautuu itään, ja siitä jatkuu n. 13 m pitkä kapea oja. Tervahaudan pohjois- ja koillispuolen ympäristö on harvahkoa nuorta kuusivoittoista tuoreen kankaan metsää, idässä soistunut rämeisemmäksi; lännessä on mäntyä ja kuusta kasvavaa kuivahkoa kangasta, ja eteläpuolella on pieni harvana mäntyä kasvava kuivan kankaan alue.

Sysimiilunkangas 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sysimiilunkankaan keskiosissa, Hautarämeestä itään, kankaan halki kulkevasta ajopolusta länteen. Kohde koostuu tervahaudasta ja rakennuksen, todennäköisesti tervapirtin jäännöksestä (ks. alakohteet). Tervapirtiksi hieman poikkeuksellisen rakenteesta
tekee sen sijainti kiinni tervahaudan läntisessä vallissa.

Kukkarokivi (1000019013) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kalajokisen Pähkinäsaaren rajan historian tutkijan Sulevi Juholan mukaan Kukkarokivi on suurella todennäköisyydellä Ruotsin ja Venäjän välisen keskiaikaisen verotusrajan merkkikivi, Hanhikivi. Kiven pinnassa olleet venäläisten syksyllä 1500 tekemät merkinnät. Kukkarokivi sijaitsee kapealla pohjoinen–eteläsuuntaisella harjulla Isokivennevan pohjoispuolella Sievintien länsipuolella. Harjua myöten kulkenut tie on merkitty jo vuoden 1824 kartalle (Petrelius 1824). Kyseessä on suuri siirtolohkare, jota on arveltu
Pähkinäsaaren rauhan rajaa merkitseväksi Hanhikiveksi (Juhola 2011). Hanhipuro on kivestä 700 m itään.
2022: Kukkarokivi tarkastettiin vuosien 2013 ja 2021 arkeologisissa inventoinneissa. Kyseessä oli kuitenkin muinaisjäännösrekisteriin virheellisiin koordinaatteihin (p. 7104263 1. 365202) sijoitettu "väärä" kukkarokivi, joka ei ole muinaisjäännös. Kiveä epäiltiin vääräksi jo vuoden 2013 inventoinnissa (Jussila & Sepänmaa 2013). Oikea Kukkarokivi on merkitty peruskartalle ja sijaitsee Sievistä Kalajoelle johtavan maantien länsipuolella ja erottuu selvästi vinovalovarjosteessa ja ortokuvassa.
2022 Heilu: Paikka tarkastettiin vuoden 2022 inventoinnin yhteydessä muinaisjäännösrekisteriin merkityn oikean koordinaatin mukaan. Kukkarokivi sijaitsee Sievistä Kalajoelle johtavan maantien länsipuolella. Paikalla on suuri siirtolohkare, jonka ympärillä on pienempiä kivenlohkareita sekä kivikkoa. Siirtolohkareen koko on noin 10 x 10 x 10 metriä. Siinä on paljon moderneja, maalilla tehtyjä merkintöjä. Lohkareen pohjoispuolella, aivan kiveen kiinni on tehty tiilistä pieni tulentekopaikka, jota on ilmeisesti käytetty hiljattain. Lohkareesta ei havaittu mitään vanhoja rajankäyntiin liittyviä hakkauksia tai merkintöjä. Lohkareen lakiosaa ei tarkastettu.
2022 Maanala: Kivestä ei havaittu pintapuolisen tarkastuksen yhteydessä hakkauksia. Tosin ainakin kiven etelä- ja itäpuolilta on lohkottu suuria kappaleita, eikä alkuperäinen pinta ole enää kokonaan nähtävissä. Lohkareet makaavat maassa kiven vierellä. Kohteen sijainti on aiemmin merkitty virheellisesti muinaisjäännösrekisteriin, mutta sittemmin korjattu.

Tammela (1000043215) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on yksikivinen, jäkälän peitossa oleva rajamerkki, jossa ei ole hakkauksia. Vuoden 1843 pitäjänkarttaan kohtaan on merkitty Alavieskan ja Kalajoen pitäjien taitekohta. Vuoden 1954 ja nykyisessä peruskartassa kivi on niin ikään kuntien rajalla.

Siljakallio (1000043217) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivistä kasattu, noin 1 x 1 m kokoinen rajamerkki, jolla on neliönmuotoinen perusta. Osa kivistä on sammaleiden peitossa. Rajamerkin keskellä on viisarikivi, jonka koko on 80 x 50 cm. Viisarikiven näkyvässä osissa ei havaittu merkintöjä. Vuoden 1843 pitäjänkartassa rajamerkki sijoittuu Alavieskan ja Kalajoen pitäjien rajalle. Vuoden 1954 ja nykyisessä peruskartassa rajamerkki on Alavieskan ja Kalajoen kuntien rajojen taitekohdassa.

Koniperkkiö (Kivirakenteet)
Historiallinen; Alavieskan ja Kalajoen nykyiselläkin rajalla sijaitseva rajamerkki, jonka koko on noin 1,2 x 1,2 m ja korkeus hieman alle 1 m. Sammaleen peittämä rajamerkki on koottu useasta kivikerrasta ja sen päällä on 30 x 40 cm kokoinen viisarikivi, jossa ei havaittu hakkauksia. Vuoden 1843 pitäjänkartalla pitäjien raja on kulkenut samassa kohtaa.

Hautamännikkö (1000043238) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on itään laskevan rinteen törmällä halkaisijaltaan noin 9-10 m oleva tervahauta. Haudan syvyys on noin 1 m ja sen halssi suuntautuu itään. Tervahaudan kokoa ja muotoa on vaikea hahmottaa tiheän, sekametsäympäristön vuoksi. Kohteen nimi on otettu v. 1955 peruskartasta, missä tervahaudan länsipuolelle avautuva metsä on nimetty Hautamänniköksi.

Kytöhaka (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee laonnut rajamerkki, josta on näkyvillä ainoastaan viisarikivi. Maassa sammalen alla on lisää rajamerkkiin kuuluvia kiviä. Rajamerkin koko on arviolta noin 1 x 1 metri. Vuoden 1843 pitäjänkartassa kohdassa on Alavieskan ja Kalajoen pitäjien taitekohta. Myös nykyisessä peruskartassa kohdassa on ko. kuntien raja.

Kärppäkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta sijaitsee avarapohjaisessa kuusimetsässä. Muodoltaan laakean tervahaudan halkaisija on noin 10-11 m ja syvyys noin 70 cm. Haudan vallien paksuus on arviolta noin 3,5-5 metriä.

Pyhäkoski 9 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt 29.10.2021 metallinetsinnässä viikinkiaikainen miekantupen kenkäin, joka on koristeltu haukka-aiheella. Löytöä ei ole vielä luetteloitu.
Kohdetta ei ole maastotarkastettu.

Tuohimaa 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Tuohitien pohjoispuolella, n. 25 m etäisyydellä tiestä mäntytaimikkoa kasvavalla alueella. Kivikkoisella maapohjalla olevan tervahaudan halkaisija on alle 10 metriä ja sen halssi suuntaa lounaaseen. Haudan vallin ja halssin rakentamisessa on käytetty kiviä.

Kuusamon vanha pappila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kirkon valmistuttua 1694 viereinen Mustosen talo lunastettiin pappilaksi. Tuomiokirjojen perusteella 1700-luvun alussa pappila oli kirkonkylän ainoa talo. Rakennukseen kuului kaksi kamaria, itäpuolella oli vanha keittiö ja tupa, eteläsivulla iso tupa ja kaksi kamaria. Pihapiirissä oli lato, talli, niiden takana navetta, länsipuolella kirkkoon päin pakari ja uusi pirtti. Pappila paloi 1730. Tämän jälkeen pappilaa on uudisrakennettu 1700- ja 1800-luvuilla useaan otteeseen. Pappila sijaitsi tällä alueella vuoteen 1944 asti, jolloin rakennuskanta tuhoutui. Tuolloin neliömäisen pihan luoteislaidalla oli 1890-luvun päärakennus sekä koillislaidalla 1830-luvulta ollut pirttirakennus, pappilan vanha puoli. Nykyiselle paikalleen vajaat 200 metriä länsilounaaseen pappila siirtyi sodan jälkeen.
Vuoden 2022 koetutkimuksissa Pappilan vanhalta paikalta havaittiin useita pappilan käyttöaikaan liittyviä kerrostumia, rakenteita ja löytömateriaalia. Pääosin nämä ajoittuvat kuitenkin paikan käytön viimevaiheisiin todennäköisesti 1900-luvun alkupuolelle. Pienempi osa havainnoista ajoitettiin löytömateriaalin tai muiden seikkojen perusteella 1700- ja 1800-luvuille. Varhaisinta käyttövaihetta 1600-luvun lopulla ja 1700-luvun alussa ei varmuudella tavoitettu. Uudempi rakentaminen on hyvin todennäköisesti tuhonnut suuren osan
vanhimmista kerroksista. Koetutkimuksen perusteella mahdollisesti 1700-luvun loppupuolelle ajoittuvia kerroksia olisi säilynyt jonkin verran tutkimusalueen kaakkoisosissa. Nämä
käsittivät hirsirakenteisen kellarin ja jätekuoppia.

Hautalampi E (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 40 km itäkaakkoon, Joukamo-järven ja sen itäpuolisen Kuurnajärven välisellä kannaksella. Hautalammen itäpuolisella kumpuilevalla kankaalla on kymmenkunta pyöreää maakuoppaa, joiden halkaisija on n. 2 - 4 m ja syvyys 40 - 60 cm. Kuopat sijaitsevat osin harjanteiden päällä, muutamat alempana kankaalla.
2021: Alueella sijaitsee ainakin 16 kuoppaa, joiden halkaisijat ovat 1-4,5 metriä ja syvyys noin 30-100 cm. Niitä voi olla useampia vielä alueen pohjoisosassa, mutta myrskytuhojen vuoksi kaatuneiden puiden latvukset estivät painanteiden havainnointia. Vinovalovarjosteen perusteella ainakin koordinaateissa P:7306855 I:639042 ja P:7306849 I:639077 on kaksi kuoppaa, joita ei havaittu tarkastuksena aikana.
Painanteet sijaitsevat pääosin äestetyllä alueella, ja ne on merkitty avohakkuuta ja äestystä varten maastoon jättämällä kuoppien viereen pitempiä kantoja. Tarkastuksen jälkeen aluerajausta pienennettiin siten, että miltei kaikki kuoppien välialueet jätettiin rajauksen ulkopuolelle.

Olkkonen (1000043646) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pieni tervahauta sijaitsee laajan mäen lounaisrinteellä. Haudan halkaisija on 11 m ja kuopan syvyys 0,8 m; halssi suuntautuu lounaaseen. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä havupuita.
2023: Tervahaudan halkaisija on noin 15 metriä. Keskuskuopan halkaisija on noin 6 metriä. Halssi suuntaa etelään. Halssi on noin 2 metriä leveä ja noin 5 metriä pitkä. Halssi jatkuu vielä noin 7 metrin matkan ojamaisena mutkittelevana kaivantona. Tervahaudan ympärillä on pieniä, alle metrin kokoisia kuoppia.
Kuusimetsää, aluskasvillisuutena sammalta ja varpukasveja.
Kohteen aluerajausta on pienennetty tarkastuksen jälkeen.

Isonahonkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee matalan hiekkaharjanteen luoteispäässä aivan sähköjohdon alla. Kohde on merkitty peruskartalle. Haudan halkaisija on 18 m ja kuopan syvyys 0,7 m; halssi suuntautuu etelälounaaseen. Puusto voimalinjakäytävällä on hakattu.

Isonahonkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee matalan hiekkaharjanteen luoteispäässä kohteesta 3 noin 150 m koilliseen voimalinjakäytävän reunassa. Haudan halkaisija on 17 m ja kuopan syvyys 0,7 m; halssi suuntautuu koilliseen. Puusto voimalinjakäytävällä on hakattu.

Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ojakylän koillispuolisella hiekkakankaalla, Metsähakaan vievän tien pohjoispuolella. Paikalla on seitsemän maakuoppaa tiiviinä ryhmänä. Kuopat voivat olla joko esihistoriallisia keittokuoppia tai nuorempia hiili- tms. kuoppia.
Kuopat sijaitsevat n. 70 m leveällä metsäpalstalla, jonka kummallakin sivulla on metsätie. Alue on aaltoilevaa dyynimäistä maastoa. Kuopat sijaitsevat palstan pohjoispäässä, noin 20 m pohjoiseen palstan kaakkoisreunalla olevan tien katkaisemasta hiekkatöyräästä. Kyseinen metsäpalsta on avohakattu lukuun ottamatta koillispäädyn suoaluetta sekä lounaispäätyä, joka on hakattu aiemmin ja jossa kasvaa mäntytaimikkoa. Hakkuu on ilmeisesti tehty edellisen tarkastuksen jälkeen. Kuopat eivät ole vahingoittuneet hakkuun yhteydessä. Maaperä on hienoa hiekkaa.
Kuopat sijaitsevat tiiviinä rykelmänä, etäisyydet niiden välillä vaihtelevat 1-5 metriin. Kuoppien halkaisija on n. 2 – 3,5 m ja syvyys 0,4 – 1 m. Kuoppien kairauksissa ja koepistoissa on havaittu huuhtoutumiskerros ja selvä hiilikerros. Siten kuopat voivat olla joko esihistoriallisia keittokuoppia tai nuorempia hiili- tms. kuoppia.

Purnujärvi pohjoinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Purnujärven länsirannalla järven kaventuman kohdalla n. 15 m järven rannasta ja Purnujoen suusta 120 m etelään Mäntyä kasvavalla tasanteella on seinävallin reunoista mitattuna 12 x 9 metrin kokoinen rakennuksen pohja, suunta lounas-koillinen, seinävallien korkeus on enimmillään vajaa 1 m. Koillis- ja lounaisnurkassa on luonnonkivistä koostuvat uunien jäännökset, koillisempi uunin jäännös on n. 3 m halkaisijaltaan ja 60 cm korkea, lounaisnurkassa oleva uuni on n. 2 m halkaisijaltaan ja 50 cm korkea. Kairatessa tulisijojen kohdalta havaittiin kivien lisäksi hiiltä ja palanutta hiekkaa. Rakenteet ovat turpeen ja varpukasvillisuuden peitossa, päällä kasvaa myös varttuneita mäntyjä. Perustuksen keskellä on lahonnut puu, jonka perusteella kohteen iäksi voi arvioida n. 200 vuotta. Kohde erottuu maastossa helposti

Kirkaslampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kirkaslammesta noin 200 metriä länteen. Sen halkaisija on noin 15 metriä ja keskiosan syvyys noin 1,3 metriä. Vallien paksuus on noin 3 - 4- metriä. Ränni on kohti itää. Tervahaudan ympäristö on kuivaa mäntykangasta ja maaperä on hiekkaa.

Siuruankangas (1000024862) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kapea kaakko-luodesuuntainen harjujakso suoalueen lounaispuolella. Kuivaa mäntykangasta. Harjua pitkin kulkee maantie ja 20 kv sähkölinja.
Kohde sijaitsee tasanteella harjun koillispuolella sähkölinjan alla. Paikalla on suuri tervahauta ja sen läheisyydessä mahdollinen tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Yrttirounio (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kallioisen Yrttirounion koillisrinteen reunalla on pieni rakkakivikko, jossa on yksi röykkiö ja useampia rakkakuoppia, jotka eivät ole syntyneet satunnaisesti esim. metsäkoneella ajamisen seurauksena eivätkä ne sovi tuulenkaatojen aiheuttamiksi. Röykkiö on halkaisijaltaan noin 2 metriä, muodotaan pyöreä ja sen keskellä on noin 1,2 metrin kokoinen kuoppa. Korkeus on noin 30 cm. Röykkiön kivet ovat halkaisijaltaan noin 20-40 cm, pintaa peittää jäkälä ja sammal, koillisreunalla kasvaa nuori koivu.
Röykkiön pohjoispuolella on kaksi halkaisijaltaan noin 1-1,5 metrin kokoista kuoppaa rakassa, joista toisen eteläreunalla on ilmeisesti kuopasta poistettuja kiviä. Röykkiön läheisyydessä on lisäksi ainakin kaksi muuta epämääräisempää kuoppaa. Muodostelmien voi tulkita liittyvän lähinnä muinaiseen metsästykseen ja saaliin varastoimiseen. Paikka on melko tyypillinen röykkiöiden ja rakkakuoppien sijainnille, sijaintikorkeus vastaa mesoliittisen ajan loppujaksoa, mutta kohteet ajoittuvat ennemmin myöhempään aikaan ja mahdollisesti myös historialliseen aikaan.

Tervolankangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tervolankankaan pohjoisrinteessä on n. 10 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, sen halssi on kaivettu luoteeseen. Tervahauta on merkitty maastokartalle. Kankaan puusto on harvaa mäntymetsää. Haudan päällä kasvaa nuoria kuusia, reunoilla kasvaa varttuneita mäntyjä. Maaperä on hiekkaa tervahaudan kohdalla, kankaan laki ja rinteet ovat kivikkoisia. Samalla kankaalla idässä sijaitsee kaksi muutakin maastokartalle merkittyä tervahautaa, joista läntisempi on entuudestaan rekisteriportaalissa tunnuksella 1000044187.

Tervolankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaksi maastokartalle merkittyä tervahautaa Tervolankankaalla, toinen sijaitsee kankaan koillisreunalla, se on n. 10 m halkaisijaltaan, halssi on pohjoiseen. Toinen tervahauta sijaitsee kankaan itäpäässä noin 200 metriä edellisestä kaakkoon. Se on halkaisijaltaan n. 13 m, halssi koilliseen. Kankaan puusto on harvaa mäntymetsää. Pohjoisemman haudan päällä kasvaa jonkin verran puustoa, itäisen tervahaudan kaakkoispuolella on lato ja tervahaudan lähistöllä kuoppia, jotka näyttävät nuorilta maanottokuopilta. Noin 90 m pohjoisemmasta tervahaudasta länteen on myös maastokartalle merkitty tervahauta, Tervolankangas 1 (1000044186).

Impola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä 1.8.2019 pellolta löytyneitä historiallisen ajan esineitä. Näistä on otettu kokoelmiin kupariseoksesta valettu veitsenkahva, joka on tyylitellyn eläimen muotoinen.
Viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 11193.
2022: Autioitunut Impolan talo on merkitty vuoden 1707 karttaan ja näkyy vielä 1840-luvun kartoilla. Impolan tila on merkitty Oulun läänin maakirjaan vielä 1905, mutta puuttuu vuoden 1943 ilmakuvasta.
Impolan tilan ensimmäinen isäntä mainitaan 1548 (Kuorilehto 2013: 81). Korkeutensa puolesta paikka olisi voitu asuttaa jo varhain keskiajalla. Paikalta on metallinilmaisinlöytöinä muun muassa valettu veitsenkahva sekä 1500-luvun alkuun ajoittuva klippinki.
Kohde erottuu maastossa selkeästi. Paikalla on paljon tiilenkappaleita ja kiviä. Pintapoiminnassa havaittiin luuta, punasavikeramiikkaa, fajanssia ja piiposliinia. Materiaalia oli paikalla hyvin runsaasti, eikä sitä otettu talteen. Löydöt keskittyvät joen kanssa yhdensuuntaiselle matalalle kumpareelle. Peltokerros on paikalla tummaa. Talon paikka näkyy selvästi tummempana myös ilmakuvassa. Vain alueen länsipuoli oli käännetty, joten alueen itäpuolta ei voitu rajata pintapoiminnan perusteella. Alueen keskelle tehtiin yksi koekuoppa. Tiilet ja kivet keskittyivät kuopan pohjalle ja maa oli täällä nokista. Muokattu maakerros oli koekuopan ja ympäristöön tehtyjen kairausten perusteella 50–55 cm. Kyntökerroksen alla on siis voinut säilyä kerroksia. Näiden ajoitus ei selvinnyt.
Aluerajaus on tehty löytöjen levinnän, ilmakuvan tumman alueen, maastonmuotojen ja 1700-luvunkarttojen avulla.

Karhuoja 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuopat sijaitsevat tuoreella kankaalla suosaarella, sen koillisosassa ja koko saaren korkeimmalla kohdalla. Saaren eteläpuolella virtaa Karhuoja noin 150 metrin päässä. Aluskasvillisuus koostuu sammal- ja varpukasveista ja puusto on noin 80-vuotiasta mäntyä. Paikalla on kaksi vierekkäistä, lähes pyöreää, kivikkoiseen maahan tehtyä kuoppaa, joissa on reunavallit. Suurempi eli läntisempi kuoppa on kooltaan noin 6 x 5 metriä vallin korkeimmalta kohdalta mitattuna. Pienempi kuoppa on heti suuremman itäpuolella ja ne erottuvat vallilla toisistaan. Pienemmässä kuopassa on hahmotettavissa aukko etelälaidalla. Pienemmän kuopan koko on noin 4 x 3 metriä ja se on hieman epäsäännöllisempi kuin suurempi. Suuremman kuopan keskelle tehtiin kaksi koepistoa lapiolla, mutta kivisen maan vuoksi ei profiilista ottanut selvää. Tummaa maata oli heti kunttakerroksen alla, mutta ei hiiltä tai palaneita kiviä. Koepistoissa oli yksi kämmenen kokoinen kvartsinpalanen sekä pienempiä, mutta pyöristyneitä kvartsinpaloja. Ne jätettiin paikoilleen.

Karhuoja 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on Karhuojan latvan tuntumassa sijaitsevalla Limppusuon moreenisaarekkeella, aivan sen eteläpäässä. Karhuoja virtaa kohteen eteläpuolella noin 40 metrin päässä. Alue on kuivahkoa kangasta, valtapuulajina on mänty. Tervahaudan alue poikkeaa kasvillisuutensa osalta ympäristöstä: näkymä tervahaudan päällä on avoin ja aluskasvillisuuden joukossa on runsaasti ruohokasveja ja tervahaudan eteläreunalla kasvaa nuorehkoja lehtipuita ja toisella laidalla iäkkäämpiä kuusia ja mäntyjä. Tervahaudan päällä ei juuri kasva puita, mutta siinä on vanhoja kantoja. Tervahaudan halkaisija on noin 14 metriä ja sen syvyys noin 0,7 metriä. Haudan eteläpuolella on halssiaukko, jonka kaivanto erottuu noin 5,5 metriä pitkänä ja 1,2 metriä leveänä. Aukossa on eläimen tekemä kolo. Tervahaudan keskelle tehdyssä koepistossa oli runsaasti hiiltä.

Kotajärvi 2 (1000044468) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, joka on halkaisijaltaan noin 20 metriä. Sen keskuskuopan halkaisija on noin 8 metriä ja keskuskuopan syvyys noin 140 cm. Halssi suuntaa etelään ja sen pituus on noin 6 metriä, leveys 2 metriä ja syvyys 1 metri. Tervahaudan pohjoispuolella vallin vieressä on yksi noin 2 x 2 metrin kokoinen neliön muotoinen kaivanto.
Tervahaudan ympäristö on avohakattu, ja tervahaudan ympärille on jätetty korkeita kantoja osoittamaan kohteen sijaintia.

Lintukaara 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Raahen keskustan kirkosta 18,7 km etelään, Piehinginjoen eteläpuolella, tällä kohden joen mutkan länsipuolella 70 m, Piehinginjoen vanhan uoman, Valejoen, luoteispuolella 77 m, mökkitien ja joen välillä, harjanteen laella ja eteläreunalla.
Paikalla on jokiuoman ja mökkitien välillä itä-länsisuuntainen muinainen laakea rantavalli tai -dyyni. Sen laella ja etelärinteessä havaittiin laikutetussa metsämaassa kvartseja ja palanutta luuta, sekä palaneita kiviä keskittyminä. Paikan rajaus on tehty löytöhavaintojen perusteella. Kaikkia näkyvissä olevia löytöjä ei poimittu.

Lintukaara 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Raahen keskustan kirkosta 18,8 km etelään, Piehinginjoen etelä-puolella, tällä kohden joen mutkan länsipuolella 40 m, Piehinginjoen vanhan uoman, Valejoen, luoteispuolella 35 m, mökkitien ja joen välillä, joen rannassa ole-van mökin länsipuolella 25 m, laakean harjanteen laella ja eteläreunalla.
Paikalla on jokiuoman ja mökkitien välillä itä-länsisuuntainen muinainen laakea rantavalli tai -dyyni. Sen laella ja etelärinteessä havaittiin laikutetussa metsämaassa kvartseja sekä parissa keskittymässä palaneita kiviä. Paikan rajaus löytöhavaintojen perusteella. Kaikkia näkyvissä olevia kvartseja ei poimittu talteen.

Pyykkilänkangas (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Torvenkylän pohjoisosassa Himanganjoen itärannalla olevan Pyykkilänkankaan laella on vanha pihapiiri, jossa on yksi asuinrakennus. Tämän eteläpuolella erottuu alaltaan noin 3,5 x 3,5 metriä oleva rakennuksen perustus. Nurmen ja kuntan peittämän rakennuksen itäsivulla on aivan perustuksen vieressä tasainen, pinnaltaan karkeahko kivi, jonka koko on noin 80x95-100 cm. Kiven nurmikuntan peittämä pinta on noin 20 cm ympäröivää maanpintaa ylempänä. Kiven yläpinnassa nurmen alla on noin 20 x 50 cm alalla hakkaus "An 1481", jossa numero 4 on peilikuvana ja ylhäältä avoin. Merkinnän an [anno] perusteella hakkaus on tulkittavissa vuosiluvuksi. Kiven sijainti rakennuksen porraskivenä viittaa siihen, että kivi ei ole alkuperäisellä paikallaan.
Paikan nimi viittaa mahdollisuuteen, että kyseessä olisi vanha rajapyykin paikka. Mäellä on vanha talonpaikka, jonka eri ikäisten rakennusten kiviperustuksia erottuu sekä kankaan vielä avoimena olevalla lakialueella samoin kuin laen länsi- ja eteläreunalla. Lisäksi kankaan luoteisrinteessä on tervahauta, jonka halssi on kylmämuurattu luonnonkivistä. On todennäköistä, että näihin rakenteisiin on käytetty paikalla olleita kiveä, mahdollisesti myös kerrallisen rajapyykin kiviä. On kuitenkin huomattava noin 20 metriä vuosilukukivestä luoteeseen oleva erikoinen kivimuodostuma: laaja maakivi maanpinnan tasossa, sen päällä kolme kiveä, jotka jäkälöitymisensä perusteella olleet olleet hyvin pitkään paikoillaan; kaksi kiveä rinnan, kolmas niiden päällä, kookkaita nostannaisia. Ylimmän kiven päällys ei ole jäkälöitynyt, joten on todennäköistä, että myös sen päällä on ollut kiviä. Rakenne on luontaisen metsämaannoksen alueella aivan sekoittuneen niittykerroksen vierellä (alakohde: kiveys).
Tieto kohteesta saatiin paikallisilta historianharrastajilta, jotka olivat huomanneet hakkausta käsittelevän uutisen sanomalehti Keskipohjanmaassa (no 98, 25.8.1938). Artikkelissa mäki nimetään Pyykkilänkankaaksi, ja on tunnettu myös Mannankankaana.

Petäjäsaari (1000044530) (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Petäjäsaari on peltojen keskellä sijaitseva peltosaareke, jonka halkaisee hiekkatie. Etelässä 500 m päässä sijaitsee Vääräjoki. Petäjäsaari on yksi entisen Evijärven saarista. Järvi on
sittemmin kuivatettu ja muutettu pelloksi. Petäjäsaaren kaakkoisosasta on tehty metalliesinelöytöjä. Kaakkoisosassa kasvaa mäntyvaltaista metsää ja aluskasvillisuus on mustikkaa ja puolukkaa.
Petäjäsaareen on tehty arkeologinen tarkastus, jossa löydettiin palanen pronssipeltiä, joka viittaisi myöhäisrautakautiseen tai varhaismetallikautiseen asuinpaikaan. Tarkastuksessa ei kuitenkaan havaittu maanpäälle näkyviä rakenteita tai muuta muinaisjäännökseen viittaavaa. Myöhemmin metallinetsijä on löytänyt saaresta useita metalliesineitä, jotka vahvistavat kyseessä olevan asuinpaikka. Muinaisjäännöspiste sijaitsee kohdassa, josta on löytynyt eniten metalliesineitä tai niiden kappaleita.

Mäntyselkä (582010003) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Raahesta Vihantiin johtavan tien pohjoispuolisella kankaalla. Alueella on ainakin neljä röykkiötä, joista kolme keskuskuopallista. Röykkiöiden halkaisija on 3–4 m ja korkeus 20–40 cm. Röykkiö 1 on tuhoutunut soranotossa. Röykkiö 2 on jäänyt osittain metsätien alle. Röykkiön 4 kohdalla tien itäpuolella mahdollinen 2,5 x 4 metriä oleva yhden kivikerran sammalen peittämä epävarma latomus.
2022: Kohde ennallaan. Röykkiöiden sijaintikoordinaatteja on tarkennettu tarkastuksen mittausten perusteella. Myös aluerajausta muokattiin röykkiöiden uusien sijaintikoordinaattien mukaisesti.

Kuotkua (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Neljä tervahautaa sijaitsee Virpiniementien pohjoispuolella ja yksi tien eteläpuolella. Kuvausta täydennetään raportin valmistumisen jälkeen.

Mikonkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mikonkankaan koillisosassa sijaitseva hiilimiilu. Alue on kangasmetsää, valtapuuna mänty ja aluskasvillisuus koostuu sammalesta ja varpukasveista. Hiilimiilun keskuskuopan halkaisija on 3,5 metriä ja kokonaishalkaisija valleineen 6 metriä. Vallit ovat noin 20 cm korkeat. Keskuskuopan syvyys on noin 60 cm. Kuoppa on pyöreäpohjainen ja pyöreäreunainen. Kuopan pohjalla on noin 25 cm paksu kuntta ja sen alla noin 17 cm hiiltä.

Mikonkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mikonkankaan koillisosassa sijaitseva hiilimiilu. Alue on kangasmetsää, valtapuuna mänty. Aluskasvillisuus koostuu sammalesta ja varpukasveista. Hiilimiilun keskuskuoppa on halkaisijaltaan noin 2,5 metriä, ja vallit ovat 1-1,5 metriä leveät. Keskuskuoppa on pyöreä ja se on pyöreäpohjainen. Kuopan syvyys on noin 50 cm. Kuntan alla on noin 15-17 cm paksu hiilikerros.

Hangaskangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hangaskankaan luoteispäässä, matalalla hiekkavallilla on pieni tervahauta, halkaisija 9 m, halssi suuntautuu länteen. Kuiva mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsikköä.

Ukonpekkiö (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suppilomainen tervahauta sijaitsee noin 50 metriä vanhasta metsäautotiestä itään, tiheässä sekapuumetsässä. Tervahaudan kohdalla kasvaa paljon erikasvuista puuta ja aluskasvillisuutta. Tervahaudan halkaisija on noin 18 metriä ja syvyys haudan pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 1,5 metriä. Vallin leveys on noin 4 metriä. Halssi suuntautuu pohjoiseen. Halssi on noin 9 metriä pitkä, 1,5 metriä leveä ja syvä. Tervahaudan ympärille on tehty katkoviivamaisia kaivantoja.

Hietahauta (1000044753) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee tiheästi ojitetun alueen länsireunassa koivu-/kuusivaltaisessa metsässä. Haudan päällä kasvaa suurehkoja koivuja ja pienempiä kuusia, ja tervahauta sekä sen ympäristö on vahvasti heinittynyt. Tervahaudan halkaisija on noin 20 metriä ja sen syvyys haudan pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 1,5 metriä. Vallin leveys on noin 4,5 metriä. Halssi suuntautuu koilliseen. Se on noin 7 metriä pitkä, 2 metriä leveä ja 1,5 metriä syvä. Tervahaudan ympärillä on katkoviivamaista kaivantoa. Tervahauta on merkattu nykyiselle peruskartalle.

Kauhistus (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee nuorehkossa mäntymetsässä hiekkaisella kaaralla, joka erottuu selvästi ympärillä olevasta matalapiirteisemmästä ja kosteammasta ojitetuista metsäalueista. Tervahaudan halkaisija on noin 15 metriä ja sen syvyys haudan pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 1,7 metriä. Vallin leveys on noin 3 metriä. Maastossa ei havaittu halssia, joten kyseessä on todennäköisesti rännitön tervahauta.
2023: Kohdetta ei tarkastettu maastossa, sillä se sijaitsee aivan hankealueen rajalla ja oli tarkastettu vuotta aiemmin.

Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kuivahkolla kankaalla lounaispuolella kallioista mäkeä. Haudan kohdalla kasvaa jykevää mäntyä ja koivua sekä pienempiä kuusia. Tervahaudan halkaisija on noin 12 metriä ja sen syvyys haudan pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 1,2 metriä. Vallin leveys on noin 3 metriä. Halssi suuntautuu etelään ja siitä on säilynyt havaittavia merkkejä ainoastaan noin 1 metrin matkalta.

Kutukallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee muusta ympäristöstä korkeamman kallion kaakkoispuolella tiheän aluskasvillisuuden, kuusitaimikon ja heinikon peitteissä maastossa. Tervahaudan halkaisija on noin 21 metriä ja sen syvyys haudan pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 2 metriä. Vallin leveys on noin 4 metriä. Halssi suuntautuu itäkoilliseen. Se on noin 7 metriä pitkä, 2 metriä leveä ja 1 metrin syvä. Halssin poikkisuuntaisesti on kaatunut lahonnut puunranka. Kaatuneita ja lahonneita puunrankoja on myös tervahaudan päällä.

Vastaskangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laakea tervahauta sijaitsee mäntyvaltaisessa sekametsässä vahvasti ojitetun alueen kuivalla ja hieman muusta ympäristöstä korkeammalla metsäsaarekkeella. Tervahaudan halkaisija on noin 23 metriä ja sen syvyys haudan pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 1 metriä. Vallin leveys on noin 6 metriä. Halssi suuntautuu länteen. Se on noin 8 metriä pitkä, 1 metrin leveä ja 1 metrin syvä.

Konineva (1000044764) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee hakkuuaukean länsireunassa metsäkoneurasta noin 10 metriä itään. Hakkuun yhteydessä tervahaudan kohdalle on jätetty kasvamaan puustoa. Tervahauta erottuu hyvin maastosta. Tervahaudan halkaisija on noin 16 metriä ja sen syvyys haudan pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 1,5 metriä. Vallin leveys on noin 3,5 metriä. Halssi suuntautuu länteen. Se on noin 5 metriä pitkä, 1 metrin leveä ja 1 metrin syvä. Tervahauta on merkitty nykyiselle peruskartalle.
2023: Kohde on entisellään.

Tikkasenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee mäntytaimikon pohjoisreunassa. Tervahaudan kohdalle on jätetty pystyyn muutama suurempi mänty. Tervahaudan halkaisija on noin 17 metriä ja sen syvyys haudan pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 1,5 metriä. Vallin leveys on noin 3,5 metriä. Halssi suuntautuu itään. Vaikuttaa, että halssia on kaiveltu. Lisäksi halssin ja tervahaudan vallin väliin on rakennettu modernista laudasta katos. Katoksen sisällä on maarajaan laitettu muovinen putki, joka näyttäisi johtavan kohti tervahaudan keskustaa. Tervahaudan vallien päällä on lisäksi jonkin verran modernia puu- ja metallitavaraa.

Vittoudenoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maljamainen tervahauta sijaitsee hakkuuaukean länsireunassa. Tervahaudan halkaisija on noin 16 metriä ja sen syvyys haudan pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 1,5 metriä. Vallin leveys on noin 2 metriä. Tervahaudan eteläpuolelta maasto jyrkkenee äkillisesti ja eteläpuolella tervahaudan ulkopuolella maan pinnalta vallin yläreunaan on noin 3 metriä. Pohjoisen puolella valli on lähes maan tasalla, sillä on korkeutta vain noin 40 cm. Tervahaudan ympärillä on katkoviivamainen kaivanto.

Salonpää (1000044767) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maljamainen tervahauta sijaitsee hiekkaisella harjanteella hakkuuaukealla. Tervahaudan halkaisija on noin 22 metriä ja sen syvyys haudan pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 1,7 metriä. Vallin leveys on noin 4,5 metriä. Halssi suuntautuu itään. Se on noin 5 metriä pitkä, 1,5 metriä leveä ja 1 metrin syvä. Tervahaudan kohdalla on paikoitellen noussut maanpinnalle hiiltä sekä rapautunutta kiveä. Lisäksi sen pohjalla on muutama maasta käännetty kanto, jotka ovat tehneet pohjalle noin 40 cm syvän kuopan. Nämä liittyvät todennäköisesti alueella tehtyyn metsänhoitoon.

Palmikka-aho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laakea tervahauta sijaitsee hyvin peitteisessä sekapuumetsässä. Tervahaudan halkaisija on noin 17 metriä ja sen syvyys haudan pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 0,5 metriä. Vallin leveys on noin 3,5 metriä. Halssi suuntautuu luoteeseen. Se on noin 6 metriä pitkä ja 0,5 metriä syvä. Tervahauta on merkattu nykyiselle peruskartalle.

Haudansalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2013: Pieni soiden ympäröimä saareke, kuivahko kangas, nuorta kasvatusmetsikköä.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien n. 18 m, kuopan halkaisija n. 13 m, halssi suuntautuu
lounaaseen, pituus n. 5 m. Haudan päällä on isoa puustoa. Kaukokartoituskohde.
2022: Tervahaudan pohjois-länsivallissa on paljon ilmeisesti ketun tai jonkin muun eläimen koloja. Tervahauta on merkattu nykyiselle peruskartalle. Tervahaudan sijaintikoordinaatit muutettiin, sillä aiempi koordinaatti oli noin 13 metriä länteen tervahaudan oikeasta sijainnista.

Vehkaperä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, joka on kaivettu pienen kankaan päälle. Kuopan halkaisija noin 7 metriä ja syvyys noin 1,4 m. Vallia on erotettavissa hieman länsireunalla. Halssi suuntaa kohti eteläkaakkoa. Halssi on hieman erillään itse kuopasta, kaivannot eivät yhdisty. Halssin pituus 4 metriä ja leveys 1 metri, syvyys 70 cm. Tervahaudan pohjalla kuntan alla on lasia, metalliputkea yms. muuta roskaa. Tervahaudan itäpuolella on kaivantoja, joissa on paikoin runsaasti hiiltä.

Historiallinen; Tervahaudan mitat: halkaisija noin 12 m , vallit noin 1 m korkeat ja sisältä noin 1,8 m syvä, noin kolmimetrinen halssiaukko haudan länsireunassa. Tervahaudassa rakennusjätettä.

Syrjämäki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suurikokoinen ja ehjä tervahauta sijaitsee mäntykankaalla. Halkaisija 25 m, vallien korkeus 2 m ja syvyys noin metrin. Halssi kohti luodetta.

Leppämäki (1000044840) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ehjä tervahauta sijaitsee kuusikkorinteessä. Halkaisija 17 m, vallien korkeus 1 m. Maljamaisen muotoinen. Halssi kohti etelää. Tervahaudan vieressä sen pohjois- ja itäpuolella on ilmeisesti tervahaudan rakentamiseen liittyviä pieniä maa-aineksenottokuoppia.

Ojastenoja (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kursunnevan ja Ojastennevan välisellä kangasharjanteella sijaitseva mahdollinen jätinkirkko, jonka sisämitat ovat 36 x 9 metriä. Koillis-lounais-suuntaisen rakenteen eteläosan muoto on vaikeasti havaittavissa paikalle tehdyn äestyksen seurauksena, mutta vinovalovarjosteessa kohteen muoto erottuu kokonaisuudessaan. Valleissa mahdollisesti kaksi röykkiötä ja ulkopuolella yksi. Lisäksi kohteen ympärillä on kolme mahdollista röykkiötä. Rakenteen sisäpuolelta löytöinä kvartseja, palaneita kiviä sekä hiiltä. Kvartseja on havaittu etenkin rakenteen sisäpuolen pohjoispäässä sekä rakenteen ulkopuolella lounaispuolella.
Lisäksi kohteesta noin 150-275 metrin luoteeseen ja noin 100 metriä lounaaseen sijaitsee vinovalovarjosteen perusteella mahdollisia asumuspainanteita.
Tarkastus 2022: Kohde ja sen lähiympäristö tarkastettiin alkusyksystä 2022.
Kohteessa todettiin ympärysvalli, joissa useita röykkiöitä/latomuksia. Myös vallin ulkopuolella sijaitsee kaksi latomusta. Vallin lähiympäristössä sijaitsee useita palaneiden kivien kumpuja, palaneiden kivien keskittymiä, kvartsikeskittymiä sekä yksi kuoppajäännös. Lisäksi laajalla alueella vallin ympäristössä havaittiin palaneita kiviä, kvartsia ja kvartsiytimiä. Muinaisjäännösalueen rajaus on tehty löytöjen levinnän sekä jätinkirkon eteläpuolella mahdollisesti sijaitsevien asumuspainanteiden perusteella. Jätinkirkon kulmat, rakenteet ja löytökeskittymät on laitettu alakohteiksi.
Kohteesta 150-300 metriä luoteeseen ja 100 metriä lounaaseen sijaitsevia mahdollisia asumuspainanteita ei ole tarkastettu.
Voimajohtoinventointi 2022: Kohde sijaitsee matalan kankaan eteläosassa hakkuunaukon itä- ja kaakkoisreunalla, osin eteläpuolisella tilalla, missä kasvaa varttunutta harvaa mäntymetsää. Jätinkirkko sijaitsee mäen korkeimmalla kohdalla, missä on huuhtoutunutta kivikkoa, ympäröivät alueet ovat hiekkaa ja hiekkadyynikenttää. Kankaan eteläkärki on kivikkoista, itä- ja eteläpuolella on ojitettua suota ja rämettä. Kohde on vaurioitunut laikutuksessa ja metsänaurauksessa, metsätyöt on tehty viime aikoina.
Aiemman syksyllä tehdyn tarkastuksen tarkemmat tiedot eivät olleet käytettävissä vielä voimajohtoinventoinnin maastoinventoinnin aikana – alueella kuitenkin tehtiin samoja ja samansuuntaisia havaintoja kuin syksyn aiemmassa tarkastuksessa. Mainitaan vielä havainnot, joista ei ole tietoa tai mitattuja pisteitä rekisteriportaalissa: jätinkirkon lounaispää on avoin eli siinä ei esiinny vallia, kohdekoordinaateista n. 150 m länteen on n. 6 m halkaisijaltaan oleva painanne ja kankaan eteläkärjessä kivikkoisella maapohjalla epätasaista maastoa, epäselviä kuopanteita ja raivatulta vaikuttava n. 10 x 6 metrin kokoinen kohta, jossa ei ole vallia reunoilla. Luoteesta hiekkadyyneillä ja hiekkakankaalla olevat ”painanteet” ovat luontaisia veden aikaansaamia. Lisätutkimukset ovat tarpeen, jos voimajohtolinja toteutetaan suunnitellusti.

Erkkilä (1000045016) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, joka on kooltaan noin 14 x 16 metriä. Keskuskuopan halkaisija on noin 5 metriä ja kuopan syvyys on noin 1 metri. Halssi on 4 m pitkä, 2 metriä leveä ja syvyydeltään 1 m. Halssi suuntaa kohti koillista, ja halssin pohjoisreunalla on vallia. Tervahaudan itäreunalla vallin vieressä on 3 x 1 metrin kokoinen ja 50 cm syvyinen kaivanto, ja tervahaudan länsireunalla vallin vieressä on 1,5 x 1,5 m kokoinen ja n. 50 cm syvä kaivanto. Kaivannot lienevät ilmanottoaukkoja.
Tervahaudan päällä kasvaa kookkaita mäntyjä, sekä nuorta kuusta, pihlajaa ja koivua. Aluskasvillisuus on sammalta, mustikkaa ja puolukkaa.

Koivulehto (1000045017) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sähkölinjan alla sijaitseva tervahauta, jonka päällä kasvaa nuorta pihlajaa, katajaa, kuusta ja koivua. Halssin läheisyydessä vallin päällä kasvaa pari vanhaa kuusta. Aluskasvillisuus koostuu sammalesta, puolukasta, mustikasta, horsmasta ja kotkansiivestä. Tervahaudan itäpuolella on vanhaa kuusimetsää.
Tervahauta on halkaisijaltaan 17 metriä. Keskuskuopan halkaisija on noin 6,5 metriä ja syvyys 1,5 metriä. Halssi on noin 5 metriä pitkä, 2 m leveä ja 1 m syvä, ja se suuntaa kohti itäkaakkoa.

Piinuksenkorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta (alakohde 1–1) ja siitä n. 20 m koilliseen tervapirtin kiuas (alakohde 1–2) sijaitsevat pääosin nuorta sekametsää (kuusi, koivu, mänty, haapa) kasvavan soistuvan tuoreen kankaan korkeimmassa osassa Piinuksen ja Piinuksenkorven välissä.

Piinuksenkorpi länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee aivan Piinuksenkorven länsireunassa sijaitsevalla kumpareella. Tervahaudan läpimitta 21 m, kuopan läpimitta 14 m, halssi suuntautuu pohjoisluoteeseen. Tervahauta on kärsinyt alueen äestys- ja ojitustoimenpiteistä hieman. Ympäristö on kuusivoittoista sekametsää soistuvalla tuoreella kankaalla.

Luonuanoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Luonuanojan länsitörmällä, Palorämeen ja Mustapuronkorven välissä, osuudella, jolla Luonuanoja virtaa hieman ympäröiviä rämealueita korkeammalle kohoavan kapean kankaan keskeltä. Tervahaudan läpimitta on 18 m, kuopan läpimitta 10 m, halssi suuntautuu itään, alas törmältä Luonuanojalle päin. Ojan uudempi, kaivettu uoma leikkaa tervahaudan halssin poikki ja hieman haudan itäistä vallia. Tervahaudan lähiympäristö ja alue siitä länteen ja etelään on hiljan avohakattu.

Ritoräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mäen etelälaidalla on useita vanhoja pieniä sorakuoppia. Maanoton takia osittain tuhoutunut tervahauta, kuopan eteläosassa ja vallissa on tavattu kairauksissa palanutta savea ja hiiltä. Haudan alkuperäinen koko on epäselvä.

Kaatiaisniska (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Mustapuron koillispuolella, n. 80 m Kaatiaisniskasta pohjoisluoteeseen. Sen läpimitta on 20 m, kuopan läpimitta 8 m, halssi suuntautuu lounaaseen. Alue on pitkälti ojitettu, mutta tervahauta sijaitsee kapealla ojittamattomalla kaistaleella, jolla kasvaa ympäristöään varttuneempia puita, lähinnä mäntyä ja koivua.

Kaatiaisniska länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee nimettömällä kankaalla n. 550 m Kaatiaisniskasta länsiluoteeseen. Sen läpimitta on 25 m, kuopan läpimitta 11 m, halssi suuntautuu itään. Heti tervahaudan luoteispuolella on ojitettua nuorehkoa mäntyä kasvavaa talousmetsää, mutta itse tervahaudan ympäristö ja siitä hieman itään ja etelään kasvaa vanhempaa tuoreen kankaan kuusimetsää.

Haapamaanselkä itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee nimettömän kankaan lounaisreunassa n. 350 m Kurkiniemestä pohjoiseen. Tervahaudan läpimitta on 18 m, kuopan läpimitta 6,5 m, halssi suuntautuu etelälounaaseen.

Kurkiniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee n. 475 m Kurkiniemestä itäkaakkoon, nimettömän kankaan laella kulkevalla kapealla hiekkaharjanteella. Tervahaudan läpimitta on 18 m, kuopan läpimitta 6 m, halssi suuntautuu lounaaseen. Lähiympäristö on mäntyvoittoista kuivahkoa kangasmetsää.

Kurkiniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Runsaat 500 m Kurkiniemestä itäkaakkoon, nimettömän kankaan laella kulkevalla kapealla hiekkaharjanteella sijaitsee kaksi selkeätä kuoppaa sekä joitakin epämääräisempiä kuoppamaisia rakenteita. Näistä yksi on selkeä esihistoriallinen pyyntikuoppa (kairausnäytteiden perusteella pohjaa ja reunoja peittää 5-10 cm huuhtoutumiskerros, ja paikoin on säilynyt myös kaksoismaannosta). Toisen kuopan tarkoitus ja ikä ovat epäselviä, mutta esihistoriallisuutta ei voida ilman kaivaustutkimuksia varmasti sulkea poiskaan. Muut kuopanteet olivat epämääräisiä muodoltaan, ja myös selvästi pienempiä, eikä niitä kartoitettu tarkemmin. Alueella on selkeästi tapahtunut myöhempää pienimuotoista hiekanottoa, ja nämä pienemmät kuopat vaikuttivat liittyvän tähän.

Kurkiniemi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee n. 750 m Kurkiniemestä itäkaakkoon, itään rämealueelle viettävän muinaisen rantavallin reunalla. Tervahaudan läpimitta on 14 m, kuopan läpimitta 5 m, halssi suuntautuu itäkoilliseen.

Kankkustenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kankkustenkankaan laella sijaitsee tervahauta ja sen lähistöllä kahden kiukaan jäänteet. Tervahaudan lähiympäristössä ja siitä etelään ja länteen harvaa varttunutta mäntymetsää kuivahkolla kankaalla, pohjoispuolella parin metrin korkuista tiheää taimikkoa (alakohde 11–2, kiuas taimikon reunassa), koillispuolella vastikään avohakattu alue.

Kankkustenkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kankkustenkankaasta n. 250 m etelälounaaseen, pienen kapeiden harjanteiden jonon laella. Tervahaudan läpimitta on 18 m, kuopan läpimitta 6,5 m, halssi suuntautuu länteen. Ympäristö harvaa kuivahkon kankaan mäntymetsää.

Riitamaa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Riitamaan mäen länsirinteen alaosassa, viereisen rämealueen reunalla sijaitsevan pienen hiekkaharjanteen pohjoispuolella. Hiekkaharjanteella, jonka reunassa kellari (alakohde 13–2) sijaitsee, kasvaa harvennettua varttunutta kuivahkon kankaan mäntymetsää. Tervahauta sijaitsee heti harjanteen luoteispuolella, myös hiekkaisella maaperällä, ja sen päällä ja ympäristössä kasvaa mäntytaimikkoa.

Kaatiaismäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kaatiaismäen länsirinteessä. Tervahaudan läpimitta on 19 m, kuopan läpimitta 7 m, halssi suuntautuu lounaaseen. Ympäristössä kasvaa tuoreen kankaan kuusimetsää.

Eksymänkallio 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Eksymänkallion kaakkoispuolella, loivasti itään laskevan rinteen alaosassa. Sen läpimitta on 24 m, kuopan läpimitta on 13 m, ja halssi suuntautuu pohjoiseen. Alue on taimikkoa, mutta tervahaudan ympäristössä ja päällä on säilynyt vanhempia puita.

Eksymänkallio 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Eksymänkallion ja Mustakallion välisellä alueella, itään viettävässä rinteessä. Tervahaudan läpimitta on 16 m, kuopan läpimitta 7 m, halssi suuntautuu koilliseen. Ympäristö on muuten taimikkoa, mutta tervahaudan päällä ja lähiympäristössä on säilynyt myös vanhempaa puustoa.

Hirsikangas (1000045063) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hirsikankaan laella, aivan Nurmesperältä tulevan metsätien vieressä. Tervahaudan läpimitta on 22 m, kuopan läpimitta 11 m, halssi suuntautuu koilliseen. Alueella kasvaa kuivahkon kankaan mäntymetsää.

Hirsikangas koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Hirsikankaan laelta n. 850 m koilliseen ja alarinteeseen, n. 200 m läheisen, Siltanevaa reunustavan rämeen reunasta lounaaseen. Sen läpimitta on 17 m, kuopan läpimitta on 7,5 m, ja halssi suuntautuu pohjoiskoilliseen. Alueella kasvaa nuorta sekametsää.

Kivihaudankangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivihaudankankaan pohjoisosassa sijaitsevan matalan kivisen moreeniharjanteen pohjoispäädyssä, koilliseen laskevan rinteen yläpuolella sijaitsee suurehko tervahauta sekä n. 10 m sen koillispuolella tervapirtin kiuas. Alueella kasvaa harvaa mäntyvoittoista kuivaa kangasmetsää, koillispuolen rinteessä tiheämpää nuorempaa sekametsää.

Kivihaudankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee itäkoilliseen viettävässä loivassa rinteessä Kivihaudankankaan lounaisnurkassa, n. 500 m Polvikalliosta länsiluoteeseen. Sen läpimitta on 13 m, kuopan läpimitta on 6 m, ja halssi suuntautuu koilliseen. Alueella kasvaa harvahkoa, melko nuorta mäntyvoittoista metsää.

Peräkangas (1000045070) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Peräkankaan luoteisnurkassa, Lieverinnevan eteläpuolella. Tervahaudan läpimitta on 18 m, kuopan läpimitta 9 m, halssi suuntautuu länteen. Alueella kasvaa nuorta taimikkoa.

Pyörkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyörkankaalta n. 600 m etelään ja Saarasenmäiltä n. 600 m länteen, kapean pohjoisluode–eteläkaakko -suuntaisen harjanteen lounaisreunalla. Tervahaudan läpimitta on 22 m, kuopan läpimitta 12 m, halssi suuntautuu länsilounaaseen. Alueella kasvaa kuusivaltaista sekametsää.
Kohteelle lisätty aluerajaus lidar-aineiston perusteella (11/2023).

Nurmeskangas etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi hiilimiilua. Miilut sijaitsevat tasaisella hiekkasaarekkeella rämeen keskellä, taimikkoa / nuorta kasvatusmetsikköä

Juutaskumpu (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; uutaskummulla, heti Kummunpuron pohjoispuolella ja läheisen turvetuotantoalueen itäpuolella sijaitsee tervahauta ja kolme pystymiilua. Alueella metsätöiden jälkiä, jotka vahingoittaneet myös kaikkia kohteita jossain määrin. Ei voida täysin sulkea pois sitä mahdollisuutta, että alueella olisi voinut sijaita vielä useampia, sittemmin tuhoutuneita miiluja, sillä hiiltä ja nokimaata löytyi melko laajalta alueelta säilyneiden kohteiden ympäriltä ja välistä. Alueella kasvaa melko vastikään harvennettua tuoreen kankaan kuusi- ja mäntymetsää.

Peurapuro 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee pienen kivikkoisen kumpareen lounaisrinteessä, Peurapurosta n. 80 m itään ja Saarastenmäistä läntisimmästä n. 600 m etelälounaaseen. Tervahaudan läpimitta on 22 m, kuopan läpimitta 10 m, halssi suuntautuu lounaaseen. Alueella kasvaa tuoreen kankaan kuusimetsää, myös melko paljon nuoria lehtipuita; tervahaudan valleilla tiheää katajapensaikkoa.

Peurapuro 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peurapuron läntisen rantatörmän yläpuolisella tasanteella läntisimmästä Saarasenmäestä n. 400 m länsilounaaseen sijaitsee kolme tervahautaa. Kaksi tervahaudoista on melko pahasti vauriotunut, luultavasti metsäkoneiden jäljiltä. Tasanteella kasvaa erittäin tiheää lehtipuutaimikkoa, Peurapuron varressa taas vanhaa kuusimetsää ja eri ikäisiä
lehtipuita.
Alakohteiden tervahauta 29_1 ja tervahauta 29_2 sijaintitietoja muutettu noin 13 metriä pohjoisemmaksi LIDARK-aineiston perusteella.

Lampisaari (1000045076) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lampisaarella Nurmesnevan ja Lampinevan turvetuotantoalueiden välissä. Kohde paikallistettiin peruskartan tevahautamerkinnän ja Lidar-rinnevarjostuskartan avulla, mutta koska se sijaitsee turvetuotantoalueen keskellä, ja ainoa lähistölle kulkukelpoiselle alueelle vievä tie oli turvetuotantoalueelle vievä, suljettu tie, ei kohdetta päästy tarkastamaan maastossa.

Tervakangas (1000045081) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervakankaan Lemppaannevaa kohti viettävässä kaakkoisrinteessä sijaitsee tervahauta. Sen läpimitta on 13 m, kuopan läpimitta on 4 m, ja halssi on suunnattu koilliseen. Ympäristö on harvaa mäntyä ja kuusta kasvavaa tuoretta kangasta.
Vuoden 2022 inventoinnissa todettiin kohteen olevan ennallaan.

Purnunnokka 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Oulunsalon Salonselän kaakkoispäästä, Purnunnokan pohjoispuolelta hiekkapohjaiselta mäntykankaalta on löytynyt vuonna 2021 nuolenkärki. Vuoden 2022 inventoinnissa tehtiin ilmoitetulle löytökohdalle ja sen läheisyyteen muutama koepisto lapiolla, joista havaittiin ainoastaan luontaisia hiekkakerroksia. Alueella ei havaittu myöskään maanpäälle erottuvia merkkejä muinaisjäännöksestä. Vuoden 2023 tarkastuksessa alueen harjanteilta, jokseenkin laajalta alueelta, todettiin ainakin 18 maakuoppaa (ks. alakohteet). Kuopatsijoittuvat kareen hiekkaharjanteille, joiden keskelle jää jokseenkin tasainen harjanteita alavampia lue. Tämän alueen koillisosasta on löydetty rautakautinen punnus (ks. Purnunokka 1). Kuoppien sijainti ja yhden kuopan lähettyviltä löytynyt nuolenkärki viittaavat siihen, että kyse olisi pyyntikuopista, mutta niiden laatu on mahdollista varmentaa vain kaivaustutkimuksin.

Halttukangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Saarelanperältä noin 1,2 km eteläkaakkoon ja Pattijoesta 250 kaakkoon on Halttukankaan pohjososassa, suhteellisen jyrkän moreenirinteen pohjoisreunalla metsätien länsipuolella 14 rakkakuoppa kivikkoisella maapohjalla. Ne ovat rivissä koillis-lounaissuuntaisesti, muutama kuoppa vieretysten. Osa kuopista on jyrkkäreunaisia, osa laakeampia. Läpimitta on 1,5 - 2,5 m, syvyys yleensä 50 cm ja niiden muoto pyöreähkö.
Kuopat on havaittu Raahen itäisten tuulipuistojen inventoinnissa 2011 (Someronkankaan tuulipuistoalue), kohdenimellä Hattukangas.
2022: Tarkastuksen aikana mitattiin kuopille koordinaatit. Tarkastuksen aikana alueelta tavattiin 12 rakkakuoppaa. Aluerajausta muutettu tarkastuksen perusteella, sillä kuopat sijaitsevat alkuperäistä rajausta idempänä.

Kotakangas (1000045232) (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Kuoppakankaan länsireunassa sijaitsevan pohjoisemman niemekkeen korkeimman kohdan itäreunalla, noin 195 metriä etelään Kantatiestä/Malmitiestä. Ympäröivä metsä on kuusivaltaista metsää, ja aluskasvillisuus koostuu sammalesta, puolukasta ja kanervasta. Alueella on myös jonkin verran koivua.
Keskuskuopallinen röykkiö on kooltaan 4 x 5 metriä, ja se on noin 50-60 cm korkea. Röykkiön keskuskuoppa on halkaisijaltaan 1 metrin ja syvyydeltään noin 30-40 cm. Aluskasvillisuus peittää röykkiötä.
Tiedoksiannon perusteella myös eteläisemmällä niemellä noin koordinaatissa 7168995/384405 olisi toinen vastaava röykkiö, mutta tarkastuksen aikana kyseistä röykkiötä ei tavattu.
2022: Kohde tarkastettiin inventoinnin yhteydessä. Ei uusia havaintoja. Mahdollinen röykkiö sijaitsee vanhalla kylärajalla ja nykyisellä rajalinjalla. Mahdollisen toisen röykkiön paikkaa ei inventoitu, koska alueella hiljattain käyty.

Kuopat sijaitsevat Isonkankaan pohjoispuoliskon lähes itä-länsisuuntaisesti suuntaavalla, kapealla ja korkeimmalla harjulla. Kuivalla kankaalla kasvaa harvakseltaan mäntyjä ja aluskasvillisuus koostuu jäkälistä, sammalista ja varvuista. Kuoppien kohdalla maaperä on hiekkaa.
Itäisemmän kuopan halkaisija on 0,8–1 metriä ja syvyys 20–30 cm. Kuopan reunat ovat loivahkot. Valli erottuu selkeimmin eteläreunalla, johon tehdyssä koepistossa hahmottui kaksoismaannos. Kokonaishalkaisija on noin 2 metriä. Sijaitsee polun varrella.
Toinen kuoppa sijaitsee noin 230 metriä ensin mainitusta länteen. Sen koko on 1 x 0,5 metriä ja syvyys noin 20 cm. Kuopasta on nostettu maata ainakin sen kaakkoisreunalle. Siihen tehdyssä koepistossa ei juuri ollut havaittavissa huuhtoutumiskerrosta, mutta pohjalle sitä oli muodostunut noin 1 cm paksuudelta.
Mahdollisesti vanhoja pyyntikuoppia.

Iso Polvikangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakkakuoppa, joka sijaitsee Kalimenlammesta n. 1km lounaaseen olevalla korkealla, kaksilakisella moreeniharjanteella. Kankaan koilliosan laen rakassa on yksi mahdollinen rakkakuoppa. Kohteeseen kuuluu myös röykkiö, josta ei ole tarkempia tietoja. Aiemmin tähän kohteeseen kuuluneet mahdolliset pyyntikuopat on eriytetty vuoden 2022 inventoinnin jälkeen muuksi kohteeksi Iso Polvikangas 3 (1000045279).
Nili: OULU 6 /1 (rakkakuoppa)
Nili: OULU 6 / 3 (röykkiö)
Oulu, Oulujoki.
Kirj. SMYA IX:109.
(Lisätietoja tutkimuskortiston huomautuksissa)
2022: Kohde sijaitsee koilliseen laskevan rinteen päällä. Alueella kasvaa mäntyvaltaista metsää ja maasto on kivikkoista. Lounaispuolitse kulkee retkeilyreitti. Kohteen päällä ei kasva puita.
Paikalla on kivikkoon kaivettu kuoppa, jonka kokonaislaajuus vallit mukaan lukien hahmottuu 5 x 5,5 metrin kokoisena. Valli erottuu selkeimmin alarinteen puolella. Kaivetun kaakko-luoteissuuntaisen sisäosan koko on noin 3 x 2 metriä. Kuoppa on syvimmillään noin 60 cm pohjoislaidalla, jossa kaivetut kivet muodostavat alarinteen puolelle noin 1,2 metriä leveän vallin. Valli on alarinteen puolelta, rakenteen ulkopuolelta, mitattuna 40–50 cm korkea. Kivet ovat pääasiassa sammalen ja jäkälän peitossa, mutta osa kivistä on kasvillisuudesta paljaita.

Iso Polvikangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tervahauta sijaitsee Iso Polvikankaan itään laskevan rinteen itäpäässä pienessä rinteessä. Sen itäpuolella on ojitettua aluetta. Alue on kuusivaltaista sekametsää ja aluskasvillisuus koostuu varvuista ja sammalista, joiden peittämä tervahautakin on. Puusto on arviolta alle 100-vuotiasta. Heti tervahaudan itäpuolitse kulkee retkeilyreitti ja paikalla on myös ruokailukatos, joka on noin 5 metrin etäisyydessä tervahaudan ulkoreunasta.
Kohteen kuvaus on osittain puutteellinen tai muistin varassa tuotettu, sillä osa tiedoista ei ollut tallentunut Metsähallituksen maastosovellukseen. Vinovalovarjosteesta mitaten tervahaudan halkaisija on noin 11 metriä. Se on keskeltä mitattuna noin metrin syvä. Halssikaivanto suuntaa koilliseen alarinteen puolelle. Haudan ulkopuolella, halssin kohdalla, tervahaudan korkeus on noin 90 cm ja muualla reunat kohoavat ympäröivästä maastosta 50–70 cm. Haudan päällä on kävelty jonkin verran, niin että uloimman vallin sisäpuolelle on muodostunut painauma. Mahdollisesti tämän johdosta näyttää osassa tervahautaa siltä, että siinä olisi kaksi sisäkkäistä rakennetta.

Kivirakankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ketunperän Koivikon talosta noin 400 m etelälounaaseen olevalla kankaalla, sen pohjoisosassa, länsirinteellä pohjois-etelä-suuntaisen metsäautotien länsipuolella. Syvän tervahaudan halkaisija on noin 9 metriä. Syvyys on noin 1,2 metriä. Halssi laskee lounaaseen. Tervahaudassa ei ole selkeästi erottuvia valleja.
2022: Tervahaudan kohdalta lienee otettu joskus maata, koska tervahaudan tyypillinen rakenne on jonkin verran muuttunut.

Myllykoski (1000045287) (Työ- ja valmistuspaikat)
Tervahauta sijaitsee Kalimeenojan varrella, sen itärannalla, Myllykosken kohdalla. Alue on suosittu retkeilypaikka. Alueen läpi kulkee retkeilypolku ja tervahaudasta pohjoiseen on kaksi laavua. Alueella ja myös tervahaudan reunoilla kasvaa komeita, iäkkäitä kuusia.
Selkeästi maastossa erottuva tervahauta on rakennettu aivan Kalimeenojan rannalle. Halkaisijaltaan se on noin 12 metriä ulkoreunalta mitattuna. Sisäpuolelta se on noin 90 cm syvä. Halssi osoittaa länteen, veden suuntaan. Halssikaivanto hahmottuu noin 5 metriä pitkänä ja 2 metriä leveänä. Halssiaukon puolelta mitattuna tervahaudan valli on noin 1,3 metriä korkea, mutta vastakkaisellakin puolella vielä noin 40 cm korkea. Tervahaudan syvimmän sisäosan halkaisija on noin 6 metriä. Haudassa hahmottuu myös toinen painauma vallien sisäpuolella, sen halkaisija on noin 9 metriä. Tervahaudan vallin leveys on noin 2 metriä, mutta haudan länsiosan vallin päältä kulkee vakiintunut retkeilypolku, mikä on leventänyt vallia lähes neljään metriin. Noin 30 metriä tervahaudasta etelään on polun länsipuolella pienen, osittain maahan kaivetun, noin 3 x 4 metrin kokoisen rakennuksen paikka. Kuopassa on hieman metallijätettä. Rakennus ja heti sen vieressä oleva ulkorakennus näkyy vuoden 1981 peruskartalla: rakennuksen paikan eteläpuolella on tasainen, pieni ala.

Saunakangas (564010025) (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kalimenlammesta n. 3 km länsilounaaseen Kalimenojan eteläpuolisen harjanteen koillisosassa. Kohteessa on kaksi röykkiötä, toinen n. 6x3 m alaltaan ja 40 cm korkea toinen halkaisijaltaan n. 3 m ja korkeudeltaan n.30 cm. Molemmat ovat sammalen peitossa.
Nili: OULU 25 /1
Kiviröykkiöitä 2 kpl.
2022: Aiemman kuvailun perusteella nyt paikallistettiin röykkiö 1, joka oli kooltaan noin 3 x 6 metriä, pitempi sivu itälänsisuunnassa, ja korkeudeltaan 20–30 cm. Sen itäpuoliskolla on kuoppa, joka on halkaisijaltaan 50 cm ja syvyydeltään 30 cm. Röykkiön itäreunalla kasvaa kuusi ja koivu. Röykkiötä 2 ei nyt onnistuttu hahmottamaan siitä huolimatta, että sen sijainti röykkiöön 1 nähden (vain viiden metrin päässä) oli edellisessä inventoinnissa selkeästi kuvailtu. Toisen röykkiön pitäisi sijaita 5 metriä itään röykkiöstä 1.

Pirilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pirilän talo mainitaan ensimmäisen kerran vuodelta 1653 peräisin olevassa kartassa, ja maakirjassa talo mainitaan vuonna 1654. Vuoden 1707 maakirjakartassa, vuosilta 1756-1757 peräisin olevissa isojakokartoissa ja Wallenborgin tiekartassa (v.1785) Pirilän tilan tontti on merkitty Vanhan Pirilän alueen pihapiiriin, nykyisen Piriläntien itäpuolelle.
Pirilän pihapiirissä toteutettiin vuonna 2022 tarkkuusinventointi, jonka yhteydessä tontin länsireunasta aittojen alueelta sekä pitkän piharakennuksen itä- ja pohjoispuolelta tavattiin vanhoja kulttuurikerroksia. Osalla aluetta on sijainnut vanhempi päärakennus sekä mahdollisesti vielä 1840-luvun pitäjänkarttaan merkitty rakennus. Muinaisjäännösalueella sijaitsevan vanhempiin rakennuksiin liittyvän purkukerroksen alla tavattiin näitä kerrostumia vanhempia kulttuurikerroksia.
Muun pihapiirin alueelta ei havaittu ehyitä kulttuurikerroksia tai rakenteita, joskin alueella on tapahtunut runsaasti kerrosten sekoittumista, mikä kertoo alueen kerroksellisesta ja pitkästä käyttöhistoriasta.

Laukkujärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Laukkujärven itäpäässä, Laukkujärven ja Laukkuperänlammen välissä olevan harjanteen etelä- ja pohjoispuolella. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta.
Kohteessa on kolme pyyntikuoppaa. Yksi pyyntikuopista sijaitsee Laukkujärven ja Laukkuperänlammen välisen etelä-pohjoissuuntaisen harjanteen pohjoispuolella notkelmassa, ja kaksi muuta harjanteen eteläpuolella. Pohjoisin kuoppa ja eteläiset kuopat sijaitsevat n. 170 m etäisyydellä toisistaan. Pohjoisin kuoppa (pyyntikuoppa 1) on halkaisijaltaan 3 m ja syvyydeltään 0,4 m. Se muodoltaan pyöreä ja laakea. Etelänpuoleiset kuopat sijaitsevat 30 m etäisyydellä toisistaan. Niistä lännenpuoleinen (Pyyntikuoppa 2) on soikea, mitoiltaan 4 x 2,5 x 0,8 m, ja sen ympärillä on heikosti erottuva valli. Idänpuoleinen kuoppa (pyyntikuoppa 3) on myös soikea, mitoiltaan 3,5 x 2,5 x 0,8 m ja sen ympärillä on heikosti erottuva valli. Idänpuoleinen kuoppa on tehty matalalle kumpareelle.

Räähauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laaja korkea mäki Pyhäjärven itäpuolella, jonka laella on runsaasti kalliopaljastumia;
kuivahko kangas, paikoitellen tuoreehkoa kangasta ja soistumia. Hauta sijaitsee mäen läntisellä ylärinteellä kallion ja rämeen välissä, läpimitta valli mukaan lukien 9 m, kuopan läpimitta 4 m ja syvyys 075 m. Halssi suuntautuu länteen, se on sortunut. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä lehtipuita.

Laajamännikkö (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohteessa on neliönmallinen kivirakenne. Perimätiedon mukaan kyseessä ovat käräjäkivet. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Liminka Heiskari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Liminganjoen pohjoisrannalla sijaitseva Heiskarin talon tontti, joka on nykyään viljelyskäytössä. Heiskarin talo tunnetaan varhaisemmissa 1500-luvun lähteissä ensin Jukkaisen ja sittemmin Iiton nimellä (Kuorilehto 2013: 67, 80, 84). Talo on 1600-luvun alkuun mennessä siirretty nykyiselle paikalleen Myllykujan varteen (Salmi et al. 2012: 6). Maankohoamisen perusteella vanhempi talonpaikka olisi voitu asuttaa jo 1400-luvulla.
Vuonna 2010 Heiskarin alueella tehdyssä pintapoiminnassa ja sen perusteella sijoitetussa koekaivauksessa todettiin todennäköisesti yli 3x6 m kokoisen rakennuksen länsinurkassa sijainneen puuperustaisen tulisijan jäännökset sekä kulttuurikerrosta. Vähäiset löydöt koostuivat mahdollisesti kätkönä rakenteeseen talletetusta jääkengästä, silkkikankaan kappaleesta ja mm. myöhäiskeskiaikaisen kolmijalkapadan katkelmasta. Tulkinnan mukaan paikalla on keskiaikainen kylätontti.
Vuoden 2022 inventoinnissa kohteelle määriteltiin aluerajaus, joka perustuu löytöjen levintään ja vuoden 1707 karttaan. Maanmittauslaitoksen ilmakuvissa kohdalla näkyy selkeä tumma alue, joka jatkuu myös esitetystä rajauksesta pohjoiseen, missä peltoalue on korkeimmillaan. Paikalla tehtiin jonkin verran kairauksia ja muutamissa kohdissa muokattu kerros oli varsin paksu: noin 50 cm tai yli. On mahdollista, että näillä kohdilla on esimerkiksi kyntökerroksen alla säilyneitä kaivantoja tai kerroksia. Kohteen tarkemman rajauksen määrittämiseksi alueella tulisi tehdä esimerkiksi pintapoimintaa tai tarkempia tutkimuksia.

Krankkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talonpaikka on merkitty vuoden 1707 karttaan. Isojakokartassa (Jellman 1829) paikalla oleva Krankalan tontti on jaettu kahtia. Talot on merkitty kartalle myös 1800-luvulla (Flinkman 1925).
Paikka sijaitsee ympäristön korkeimmalla kohdalla ja on voitu rannansiirtymän perusteella asuttaa aikaisintaan 1600-luvun loppupuolella.
Vuoden 2022 maastotöiden aikana todettiin, että ojat ja salaojat oli uusittu pellolle vastikään ja ojan länsireunasta havaittiin melko runsaasti tiilenkappaleita käsittävä keskittymä. Itäreuna oli kasvillisuuden peitossa. Tiilialueelta havaittiin myös luita ja puujäänteitä. Puujäännöksistä luoteenpuoleinen oli noin 60 cm pellonpinnasta. Lahonnut mahdollisesti pyöreäpintainen puujäänne oli 280 cm pitkä ja ainakin 15 cm halkaisijaltaan. Vieressä oli puuseipään kappale. Tästä muutama metri koilliseen noin 80 cm syvyydellä oli toinen puujäänne. Se oli huonokuntoisempi ja ehkä noin metrin pituinen. Puujäännökseet olivat ojan suuntaisia ja pohjahiekkaa vasten. On myös mahdollista, että ne ovat valuneet syvemmälle ojaan sen uudelleenkaivamisen seurauksena. Puujäännösten tulkinta jäi epäselväksi. Flinkmanin (1925) kartalle merkitty rakennus on mahdollisesti puiden kohdalla.
Pintapoimintaa tehtiin ojan itäpuolisella alueella, joka oli kynnöksellä. Alueelta havaittiin vain joitain tiilenmuruja. Ilmeisesti tontti sijoittuu ojan länsipuolelle. Tässä pelto oli lanattu ja olosuhteet pintapoiminnalle huonot. Kairalla havaittiin paikalta jokunen kivi, mutta näiden kuuluminen esimerkiksi rakenteisiin ei ole varmaa.
Aluerajaus on tehty ennen muuta vanhojen karttojen perusteella.

Riiski (Asuinpaikat)
Historiallinen; Riiskin talo mainitaan lähteissä ensimmäisen kerran 1555, jolloin sitä asui vielä Ans Savolainen (Kuorilehto 2013: 151). Talo autioitui 1580-luvulla ja se yhdistettiin Kokon taloon. Talo sijaitsi Kokon talon yläpuolella. Paikalta tunnetaan edelleen Riiski ja Riiskintörmä (Nimiarkisto).
Luontevin paikka talolle olisi mahdollisesti ollut kohdassa, missä peltotasanne työntyy kohti jokea. Tässä ranta on suhteellisen lähellä ja rinne sopivan loiva. Myös törmän alapuolinen tasanne olisi korkeutensa puolesta ollut asutukselle sopiva jo 1500-luvulla.
Törmän päältä saatiin pintapoiminnassa jonkin verran historiallisen ajan asuinpaikkalöytöjä. Astialasia, punasavikeramiikkaa, sormustin, lyijykuula, rautahela, naula, sulanutta lyijyä, sulanutta lasia. Eri puolilla aluetta oli pieniä paloja melko huonosti poltettua tiitä ja palanutta savea. Törmän alareunasta havaittiin hyvin nokista maata, tiilimurenta ja joitain kiviä. Liitupiipun varren katkelma, pari piiposliinin palaa ja mahdollisesti myös jotkin tasolasin palat viittaavat alueelle päätyneen materiaalia myös myöhemmin.
Tästä koilliseen oli toinen löytökeskittymä. Täältä havaittiin suurempia kappaleita hieman paremmin poltettua tiiltä. Ainakin ensimmäinen keskittymä voisi viitata Riiskin talon paikkaan, tosin sen laidoilta oli myös joitain uudempia löytöjä.
Maaperäkairauksissa törmän reuna oli hyvin löyhää savimaata. Mahdollisesti maata on siirtynyt aurauksessa rinteelle. Tämä vaikeutti peltomaan paksuuden ja sen alaisten kerrosten havaitsemista. Tutkimusten perusteella ei saatu varmuutta siitä onko peltokerroksen alla mahdollisesti säilynyt kulttuurikerroksia.

Klaavula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nykyisen Pyyvilän itäpuolisella peltoalueella on useita autioituneita tontteja (esim. Liminka Heiskari, 1000015993). Klaavula on kylän vanhimpia taloja ja mainitaan jo 1550 (Kuorilehto 2013: 99). Paikalle on merkitty kaksi taloa vuosien 1707 ja 1761– 1762 karttoihin (Mört 1707, Jellman 1829).
Pellot alueella olivat nurmella, minkä johdosta havaintojen teko oli haastavaa. Klaavulan tontin länsiosissa peltokerroksen havaittiin paikoin olevan varsin paksu, noin 50 cm. Pintakerroksesta löydettiin kuparipannun osia. Lisäksi tontin itäreunalla kulkevan ojan eteläpäästä havaittiin tiilenkappaleita ja kiviä. Peltokerroksen alla mahdollisesti säilyneiden rakenteiden selvittäminen edellyttäisi tarkempia tutkimuksia.
Aluerajaus on määritelty karttojen perusteella.

Hirvi (1000045382) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalle on merkitty Hirven talo vuoden 1707 karttaan (Mört 1707). Talo on tässä vielä isojakokartalla 1760–1762 (Jellman 1829). Sittemmin se on siirretty pohjoiseen nykyisen Hirvelän talon tontille. Mahdollisesti siirto on liittynyt uuden kirkon perustamiseen 1826. Talo on merkitty uudelle tontille pitäjänkarttaan 1844.
Vanhojen karttojen asemoinnin perusteella talo olisi sijainnut suurin piirtein Hirveläntien ja nykyisen Kirkkotien risteyksen kohdalla.
Kohta oli selvästi ympäristöä ylempänä ja maaperä hiekkainen. Hirveläntien eteläpuolelta havaittiin pintapoiminnassa muutamia paloja tiiltä sekä astialasin, tasolasin ja fajanssin kappale. Tien pohjoispuoli oli nurmella. Täältä havaittiin varsin paljon rautasignaaleja metallinilmaisimella vielä kymmenien metrien etäisyydellä Hirveläntiestä. Lähelle tietä tehtiin koekuoppa, mistä havaittiin noensekaista hiekkaa ja pieniä tiilenmurenia. Pohjalla oli suurempia kiviä, eikä kuoppaa kaivettu pohjamaahan saakka. Havainto voisi liittyä asuintonttiin. Maa paikalla muodostaa kuitenkin tieltä pellolle laskevan luiskan ja on mahdollista, että tätä on myöhemmin myös muokattu.

Aunonkangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Aunonkankaan kaakkoislaidalla noin 500 m ennestään tunnetuista röykkiöistä (Aunonkangas 1) länteen. Kvartsilouhos sijaitsee noin 200 m kohteesta pohjoiseen.
Äestetyn hakkuuaukean reunalta löydettiin pintapoimintana iskoksia, hioin sekä hiotun kiviesineen kappale. Muutamassa kohdassa aluetta havaittiin myös hiilistä maata, joskin on epäselvää, onko tällä yhteyttä löytöihin.
Löytöalue jakaantuu kaakkoon pistävän niemen molemmille puolille. Oletettavasti rantasidonnainen asuinpaikka on sijainnut aikanaan mantereeseen maatuvalla saarella, mutta niemi lienee antanut suojaa tuulilta.
Paikka on sijainnut rannassa varsin lyhyen aikaa merenpinnan ollessa 41–42 m nykyistä korkeammalla. Tämä ajoittaa kohteen luultavasti pronssikauden vaihteeseen noin 1800 eaa. tienoille (ks. Vuorela et al. 2009: fig. 47).
On varsin todennäköistä, että kohde liittyy lähellä oleviin Aunonkangas 1 ja 3 kohteisiin. Nämä sijaitsevat pitkälti samalla korkeudella. Kvartsin louhintapaikka sijaitsee lisäksi lähempänä tätä. Se olisi paikan käyttöaikana ollut mahdollisesti matalassa rantavedessä.

Heiskari 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalle on vuoden 1707 karttaan merkitty talo. Talo puuttuu vuoden 1760–1762 isojakokartalta (Jellman 1829). Tontti lienee autioitunut tässä välissä, kenties jo isovihan aikaan. Sittemmin se on yhdistetty Heiskarin tilaan. Paikka olisi voitu asuttaa maankohoamisen perusteella aikaisintaan 1500-luvun lopulla.
Maanomistajan mukaan paikalta nousee kyntäessä kiviä ja maa on nokista. Myös vastaavalta kohdalta peltokaistan itäreunasta nousee kiviä. Jälkimmäinen selittynee paikalla vielä 1948 ilmakuvassa näkyvällä rakennuksella (Maanmittauslaitos, historialliset ilmakuvat).
Paikalla tehdyssä pintapoiminnassa havaittiin selvä keskittymä tiilenmuruja. Näiden levintä käy yhteen 1707 kartalle merkityn tontin kanssa. Maa oli paikoin selvästi nokista. Muita löytöjä oli huomattavan vähän. Nämä käsittivät hieman punasavikeramiikkaa, astialasia, piiposliinia ja sulanutta lasia. Paikalta havaittiin jonkin verran rautasignaaleja metallinpaljastimella. Maanomistajan mukaan harrastajat olivat löytäneet paikalta kolikoita.
Maaperäkairalla havaittiin hiekkaisen kyntökerroksen alta puhdas hiekkakerros. Kulttuurikerrosta ei koekairauksista havaittu. Aluerajaus on tehty vuoden 1707 kartan ja löytöaineiston pohjalta.

Mustonen (1000045387) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaavulan talojen alapuolelta tunnetaan Mustosen talo vuodesta 1648 lähtien (Kuorilehto 2013: 117). Kuorilehto arvelee paikalla olleen talon jo aiemmin. Taloa ei ole kuitenkaan merkitty paikalle 1707 karttaan. Talo on voinut olla autiona tähän aikaan, tai sitten alkuperäinen Mustosen talo on sijainnut kauempana joesta ja kyse olisi kohteesta Heiskari 2 (1000045385).
Isojakokartasta talo sen sijaan löytyy tältä paikalta. Huomattakoon, että tontti on suoraan vanhan Heiskarin talonpaikan kohdalla, ja voi olla myös jatkoa tälle asutukselle lähempänä jokea.
Pelto tontin sijaintipaikalla oli inventoinnin aikaan sängellä. Tontin joenpuoleisesta reunasta löydettiin metallinpaljastimen avulla yksi musketinkuula. Myös harrastajat ovat tiettävästi käyneet alueella aiemmin.
Aluerajaus on määritelty karttojen perusteella.

Yli-Kestilän torpat (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yli-Kestilän tilan maille on merkitty useita torppia isojakokarttoihin. Vuoden 1761 kartalle (Gutzen 1761) on merkitty summittaisesti yksi itsellisen talo (inhyses) ja yksi sotilastorppa (kohdekartalla a ja b). Huomattakoon, että alueelta tunnetaan useita Tarkki-nimiä (Nimiarkisto). Tämä voisi viitata sotilasnimeen (Stark). Flinkmanin (1925) karttajäljennöksessä toinen torppa näyttää edelleen olevan samassa paikassa, mutta toinen on lähempänä Yli-Kestilää (kartalla c). Tämän paikalla on sijainnut rakennus vielä vuoden 1946 ilmakuvassa (Maanmittauslaitoksen historiallinen kartta-arkisto). Maanomistajan mukaan torppien kivet on raivattu myöhemmin pellolta.
Maastotarkastuksessa näiden torppien paikoilta havaittiin joitain rautasignaaleja. Sotilastorpan (b) paikalla maaperä oli hiekkaista ja kyntämätöntä peltolohkojen välillä. Muutenkin peltokerros oli alueella ohut.
Näistä luoteeseen on merkitty isojakokartoille vielä yksi torppa (d), joka puuttuu myöhemmältä 1800-luvun kartalta (Fillmer 1762, Flinkman 1925). Kartalle merkittyä torppaa ei maastosta löydetty, mutta tästä noin 60 metriä länteen on tien laidassa rakennusten pohjia (e). Tien reunassa sijaitsevan kivijalan nurkassa on mahdollisesti kiuas. Lisäksi paikalla on kaksi nelikulmaista pientä rakennusjäännettä ja yksi maakumpu. Maanomistajan mukaan tässä on torpan paikka. Vaikka kohteen ajoitus ei ole selvä, on kyseessä poikkeuksellisen hyvin säilynyt todennäköinen torpanpaikka, jotka alueella ovat harvinaisia.
Torpanpaikat (alakohteet) on määritelty karttojen perusteella.

Pirttivaara 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Komea, ehjä tervahauta länteen laskevan harjanteen itäpään pohjoisreunalla. Tervahaudan halkaisija on noin 12 metriä. Vallin leveys on noin 4 -4,5 metriä. tuplavalli. Tervahaudan syvyys on noin metri. Halssi koilliseen. Halssin pituus on noin 4,3 metriä, leveys 3 metriä ja syvyys noin 0,4 metriä. Siinä on vahvat vallit molemmin puolin.
Tervahaudan eteläpuolella, noin 10 metrin päässä on havaittiin noin puoli metriä korkea ja halkaisijaltaan noin nelimetrinen kumpu, joka lapionpistojen perusteella koostui hiilistä.

Korpi (1000045448) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Aluskasvillisuus sammalta, puolukkaa ja mustikkaa. Puusto sekametsää.
Tervahauta, jonka kokonaishalkaisija on noin 16 metriä ja keskuskuopan halkaisija on 10 metriä. Kuopan syvyys on noin 150 cm. Halssi suuntaa kaakkoon, ja se on noin 6 metriä pitkä, 2 metriä leveä ja 140 cm syvä. Halssi kapenee pohjaa kohden.

Korvenniemi (1000000312) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Parvialanlahden suussa, sen etelärannalla, Korvenniemen kärjessä. Paikalla on kiven- ja maansekainen raunio, jonka halkaisija on 3,5 x 3 m ja korkeus noin 70 cm. Raunioon on tehty kukkapenkki, eikä röykkiön rakenteesta saatu inventoinnissa selvyyttä. Röykkiön rakennetta on purettu ja kasattu takaisin paikoilleen vielä myöhemmässä vaiheessa.
Tästä noin 100 m etelälounaaseen on toinen samantapainen, osin tuhoutunut raunio.

Hautasalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee matalalla kankaalla Kulvemäen eteläpuolella Hautasalon itälaidalla. Se sijaitsee vain noin 100 m suunnitellun tuulivoimalanpaikan eteläpuolella.
Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on 15 x 14 m valleineen. Se havaittiin laserkeilausaineistosta ja tarkastettiin maastossa 11.8.2022.
Tervahaudan valli on noin 3 m leveä ja 1,2 m korkea ympäristöön nähden. Halssi osoittaa
länsiluoteeseen. Halssin leveys on noin 1 m ja sitä reunustaa maavalli noin 3–4 m matkalta.
Tervahaudan ympärillä on erilaisia kuoppia ja painanteita. Sen halkaisee pohjois-eteläsuunnassa polku, ja varsinkin eteläpuolella tämän kohdalla on syvä kaivanto vallin halki. Tätä reunustavat noin 2–3 m pitkät nokimaan täyttämät maapenkat. Rakenne muistuttaa halssia, vaikka on kaivettu koko vallin läpi. On mahdollista, että valli on rikottu auralla metsänpohjan käsittelyn yhteydessä. Toisaalta ympäristössä maanpohjan käsittely ei näytä olleen mitenkään erityisen voimallista.
Tervahaudan pohjalle kaivetusta koekuopasta havaittiin noin 20 cm paksu nokinen hiilensekainen turvemaakerros, jonka alla oli tervan kovettamaa hiekkaa. Kohteen lähiympäristö tarkastettiin muiden rakenteiden kuten tervanpolttajien asumusten
varalta, mutta tällaisia ei havaittu.

Vasapuron latva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 21 km pohjoiskoilliseen Suolavaarojen pohjoispuolisilla kankailla, Liippalammista n. 450 m itään. Etelään laskevalta kankaanreunalta, Liippasuolle johtavalta ajouralta on tavattu kaksi työstettyä kvartsia, toinen ajouran ulkopuolelta rikkoutuneesta maankohdasta. Paikalta ei kvartsien lisäksi tavattu mitään muuta asuinpaikkaan viittaavaa.

Palovaara (1000045571) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Palovaaran pohjoisosassa sen itärinteessä vanhan sorakuopan kaakkoispuolella. Haudan halkaisija on 19 m ja kuopan syvyys 0,9 m, halssi suuntautuu itään, se on sortunut. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä kuusia ja mäntyjä.

Pitämämaa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pitämaan länsiosassa eteläisellä alarinteellä hiekkaisella tasanteella lähellä rämettä. Haudan halkaisija on 16 m ja kuopan syvyys 0,7 m, halssi suuntautuu etelään, se on sortunut. Haudan läpi on ajettu useita kertoja metsäkoneella ja sen on sen takia vaurioitunut. Haudan päällä kasvaa nuoria mäntyjä. Tervahaudasta noin 40 m lounaaseen sijaitsee tervapirtin pohja (ks. alakohde).

Tuluskangas etelä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Tuluskankaan eteläpuolella kivisen mäen itälaidalla lähellä metsätien risteystä. Haudan halkaisija on 18 m ja kuopan syvyys 0,9 m, halssi suuntautuu koilliseen, pituus 6 m, se on sortunut. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä kuusia mäntyjä. Tervahaudasta noin 35 m koilliseen sijaitsee tervapirtin pohja (ks. alakohde).

Teerikangas länsi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee tasaisella kankaalla Teerikankaan länsipuolella. Haudan halkaisija on 20 m ja kuopan syvyys 0,7 m, halssi suuntautuu itään, pituus > 8 m, se on sortunut. Tervahaudan keskellä on pienen rakennuksen maaperustus, mitat 4 x 4 m. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä ja kuusia. Tervahaudasta noin 20 m pohjoiseen sijaitsee tervapirtin pohja (ks. alakohteet).

Piiruanharjut länsi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee pienellä soraharjanteella Piiruanharjujen länsipuolella vanhan sorakuopan kaakkoispuolella. Haudan halkaisija on 20 m ja kuopan syvyys 0,8 m, halssi suuntautuu itäkoilliseen, se on sortunut. Haudan päällä kasvaa pieniä kuusia. Tervahaudasta noin 20 m luoteeseen sijaitsee tervapirtin kiuas (ks. alakohde).

Koivuoja 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee hiekkatasanteella Koivuojan koillispuolella, kohdassa, missä Koivuoja kulkee Piiruanharjujen ja Kitinahon välissä. Haudan halkaisija on 22 m ja kuopan syvyys 0,9 m, halssi suuntautuu lounaaseen, se on sortunut. Haudan päällä kasvaa isoja kuusia. Haudasta 10 m pohjoiseen on pieni kuonakasa, halkaisija noin 1,5 m, korkeus 40 cm. Tervahaudasta noin 25 m kaakkoon sijaitsee tervapirtin kiuas (ks. alakohteet).

Koivuoja 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tervahaudasta Koivuoja 1 noin 10-20 m lounaaseen on ison savottakämpän pohja, jonka mitat ovat noin 20 x 7,5 m. Sillä on melko matala maaperustus, jossa on paikoitellen havaittu puujäänteet. Sisätila erottuu aluskasvillisuuden perusteella hyvin. Väliseinien paikkoja ei enää havaittu, kaakkoisnurkassa oli pieni osa hirsikehikosta säilynyt. Hirret olivat kirveellä ja sahalla katkaistu. Tulisijan paikkaa ei havaittu. Kämppä on rakennettu joko 1800-luvun loppupuolella tai 1900-luvun alkupuolella; myöhemmin käytettiin yleisesti kivi- tai betoniperustuksia.
Vieressä puron rannalla on laavu, ja vuoden 1966 peruskartassa sen kohdalla on tulisijan merkki.

Luotsiasemantie 6 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde koostuu rakennuksen pohjasta ja siihen liittyvästä kivisestä kummusta, jotka sijaitsevat Luotsiasemantien pohjoispuolella, noin 1 metrin etäisyydellä tien reunasta. Rakennuksen pohja on valleineen kooltaan 4,8 x 4 metriä ja sisäosan koko on noin 3,4 x 1,6–2 metriä. Kivijalka on noin 30–40 cm korkea ja 80 cm leveä.
Kivinen kumpu sijaitsee rakennuksen pohjan lounaispuolella noin 3 metrin etäisyydellä (ks. alakohde).
Kohde on mahdollisesti 1700-luvulle ajoittuva rakennuksen pohja. Alueella tiedetään sijainneen rakennuksia jo 1700-luvun lopulla, joskin tunnettujen karttojen perusteella alueelle ei asemoidu suoraan rakennusta 1700-1800-lukujen kartoissa. Kohteen kairaukset ja koepistot tukevat kohteen ajoittumista 1700-luvulle. Rakennuksen kohdalle ei asemoidu rakennusta uudemmissa, 1900-luvulta peräisin olevissa kartoissa.

Rautokivi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Peltoalueella, pienen niemen kärjessä sijaitseva pienialainen kivikautinen asuinpaikka, jonka alueelta tavattiin runsaasti kvartsi-iskoksia. Viljellyn pellon reuna päättyy jyrkkään, noin 120 cm korkuiseen törmään, josta puskittunut ja heinittynyt maa-alue jatkuu kohti järveä noin 10 metrin matkan. Myös veden äärellä on toinen jyrkkä törmä.
Asuinpaikka sijaitsee niemen kärjessä, jonka alue on ympäröivää maanpintaa hieman korkeammalla. Pelto on melko savinen.
Kohteelle tehtiin koetutkimukset vuonna 2024, jossa todettiin pääosan muinaisjäännöksestä tuhoutuneen peltotöissä. Pellon kaakkoisreunassa, aivan rantatörmän tuntumassa on kuitenkin enemmän löytöjä ja paikoin säilyneitä kulttuurikerroksia peltokerroksen alla.

Kankarainen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, jonka kokonaishalkaisija on noin 9 metriä ja keskuskuopan halkaisija noin 5 metriä. Keskuskuopan syvyys on noin 130 cm. Halssi suuntaa kohti koillista, ja se on 1 m leveä, 2 metriä pitkä ja 50 cm syvä.
Tervahaudan päällä kasvaa vanhoja mäntyjä, männynvesoja, sammalta, jäkälää, variksenmarjaa, puolukkaa ja mustikkaa. Alue on mäntymetsää, ja tervahaudan läheisyydessä on soranottoa.

Lepänen 3 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Matala kivistä rakkakenttään kasattu kummeli saaren pohjoisosan korkeimmalla kohdalla. Hieman hajonnut, halkaisijaltaan vajaan 10 metrin kokoinen kummeli on suunnattu merelle kaakkoon päin. Se on aivan Pullon saaren linjamerkin ja karttaan merkityn linjan kohdalla. Kummelin koillispuolella Pirttikaaran rannassa on uusi kesämökki jota ei ole merkitty karttoihin.

Lepänen 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee samassa rakkakentässä kuin kohde Lepänen 3. Rakkakentän lounaiseen reunaan on raivattu kahden ison kiven suojaan parin neliön tila, joka on reunustettu kivillä. Raivattua aluetta ei pienen kokonsa ja kivisen pohjansa vuoksi voi pitää leiripaikan jäännöksenä. Kyseessä voisi sen sijaan olla esimerkiksi kalastajien nuotion suojaksi raivaama tila. Raivattua aluetta ympäröivät pienet kivet, jotka ovat selvästi ihmisen kasaamia.

Itäjoenhautakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pahkapuron rantatöyräällä Itäjoenhautamaan itäpäässä. Heti kohteen eteläpuolella on pieni kämppä. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 15 m ja kuopan syvyys on noin 1,1 m. Vallien leveys on 3–4 m. Vallit kohoavat ympäristöstä varsin korkealle ja hauta on muutenkin selväpiirteinen. Selkeä halssi kuitenkin puuttuu. On todennäköistä, että halssi on ollut rannan puolella ojan töyräässä. Jyrkkä rinne on tosin vaikeakulkuinen. Muilla puolilla tervahautaa kiertää matala ojanne. Ympäristössä on myös joitain pieniä kuoppia. Haudan pohjalle tehdystä koekuopasta havaittiin nokista hiilensekaista hiekkaa. Tervahauta tarkastettiin MML maastotietokannan perusteella.

Kourinkangas (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kourinkankaan laelta on löytynyt rautakautisia esineitä. Kohteen laajuus ei ole tiedossa.

Saloisten pappila (Mikkelä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Saloisten vanha pappila sijaitsee Saloisten kirkosta n. 400 m kaakkoon. Paikka on peltojen ympäröimä matala mäki, jolla on kaksi lautavuorattua hirsirakennusta. Piha on nurmea, reunoilla kasvaa jonkin verran puustoa. Pihan itälaidalla sijaitsee pappilan päärakennus, "punainen puoli" ja pihan eteläreunalla tuparakennus, "keltainen" puoli. Päärakennuksen kunnostus aloitettiin 1722, isoviha kuitenkin viivästytti töiden aloittamista, ja varsinainen pappilan rakennusten uusiminen aloitettiin 1730. Pappilan päärakennuksen on arveltu valmistuneen vuonna 1750 kaksi kamariseksi ja eteisen käsittäväksi. Rakennusta on laajennettu myöhemmin. Tuparakennus oli väentupa, siinä oli myös vierashuone tai -huoneita. Pappila oli virkatalona 1860-luvulle asti (Pohjois-Pohjanmaan rakennettu kulttuuriympäristö 2015 ja Paikalle on merkitty vuoden 1760 isojakokartalle pappila ja sitä ympäröivät niityt ja pellot. Saloisten pappila kuuluu Rky-kohteeseen 1158 Saloisten tapuli ja kirkkomäen maisema.
Kohteen aluerajauksen länsireunalta on ilmoitettu löydetyn hopeinen nappi (ILM15030).

Korkiakangas pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Korkiakangas -nimisen mäen pohjoisrinteellä on n. 15 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, halssi pohjoiseen. Ympäristössä kasvaa tiheää eri rakenteista metsää.

Selkärajainkaarat (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Piehingin Ylipään Selkärajainkaartojen pohjoisosassa Lylynnevan länsipuolella. Matalaan ja kapeaan hiekkadyyniin on tehty n. 12 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, halssi on kaivettu kaakkoon. Alueella kasvaa harvaa mäntymetsää.

Ispinänkankaat luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Piehingin Ylipäässä, Ispinänkankaiden pohjoispuolella kulkevan metsätien ja Ispinäojan välissä, virran eteläpuolella. Alue on tasaista hiekkakangasta, puusto harvaa varttunutta mäntymetsää. Noin 20 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, halssi on kaivettu pohjoiseen. Haudan päällä ja reunoilla kasvaa katajia ja tiheää kuusipuustoa.

Ispinänkankaat pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Piehingin Ylipäässä, Ispinänkankaiden pohjoispuolella kulkevan metsätien ja Ispinäojan välissä, virran eteläpuolella. Joen eteläpuolella on hiekkadyynikenttää, puusto tiheää mäntytaimikkoa. Noin 10 m halkaisijaltaan oleva tervahauta jokitörmän reunalla, osin sen alapuolella, halssi on kaivettu pohjoiseen. Haudan päällä ja rantatörmällä kasvaa tiheää nuorta puustoa.

Keijakangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Raahen Möykkyperältä n. 2,7 km lounaaseen Pahanevan suoalueen itäpuolella Keijakankaalla. Keijakankaan itä- ja eteläosassa on tehty avohakkuita ja metsänaurausta viime aikoina sekä joku vuosi sitten. Ympäröiville alueille laskevat rinteet ovat kivikkoisia, korkeimman alueen itäosassa on n. 150 m pitkä ja enimmillään n. 30 m leveä avorakka. Rakan päältä on ajettu metsäkoneella, jonka seurauksena rakkaan on syntynyt lähes koko avorakan pituinen n. 1-1,5 m leveä matala valli. Rakan länsipäässä on kolme rakkakuoppaa: itäisin on n. 2,5 m halkaisijaltaan ja n. 0,6 m syvä, siinä on selvä reunavalli, eteläreuna on vaurioitunut metsäkoneella ajamisen seurauksena. Kaksi muuta ovat n. 1,5 m halkaisijoiltaan ja n. 0,3-0,4 syviä. Kaikkien kuoppien kivissä on jäkäläkasvillisuutta. Suurin kuoppa vastaa hyvin kivikautisilta/esihistoriallisilta korkeuksilta tunnettuja rakkakuoppia. Rakassa havaittiin yksi n. 20 cm halkaisijaltaan oleva luontainen kvartsikivi. Kuoppien läheisyydessä on moderni n. 0,6 m korkea ja n. 1 m läpimitaltaan n oleva latomus. Kangas jatkuu kivikkoisena länteen mäen keskiosaan, missä korkeimman kohdan eteläreunalla on kivikkoisella maapohjalla n. 1,5 m halkaisijoiltaan olevat kuopat, joista toisessa on selvä reunavalli sekä yksi pieni kehämäinnen latomus (alanro 5), joka voi liittyä paikalla sijainneeseen palovartiotorniin. Palovartiotornin kohdekoordinaatit sijaitsevat rakkakuoppakohteen kohderajauksen sisällä.

Keijala 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Keijakankaan kaakkoisreunalla ja avohakkuualueen reunalla on kaksi n. 100 metrin etäisyydellä toisistaan olevaa tervahautaa. Ne ovat n. 10 m halkaisijoiltaan, läntisemmän päällä ei ole juuri puustoa, enemmän katajaa.

Hoikkamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Yli-Utoksentien ja nimettömän metsäautotien risteyksen itäpuolella sijaitseva tervahauta on halkaisijaltaan noin 12 metriä. Tervahaudan pohja on hyvin tasainen, eikä sillä erotu selvää kuoppaa. Tervahaudan vallin leveys on noin 2 metriä. Sen syvyys on vain noin 0,3–0,5 metriä vallin yläreunasta mitattuna. Tervahaudan halssia ei erottanut selvästi maastossa. Tervahaudan vallissa on aukot sekä idässä että lounaassa, joista toinen voi olla halssiaukko. Tervahaudan vallin päältä otetusta maaperäkairauksesta havaittiin musta noensekainen maakerros. Tervahaudan päällä kasvaa kuusia, koivuja sekä pajukkoa. Puita ja pajukkoa on niin tiheästi, että ne vaikeuttivat tervahaudan havainnointia.

Tornikangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kallion päälle on kasattu kivinen kehä tai valli, joka on pyöreän muotoinen ja halkaisijaltaan noin 3 metriä. Se on tehty luontaiseen kalliopainaumaan. Vallissa on päällekkäin 1–4 kivikerrosta. Vallissa on aukko etelään. Kehän keskellä on vettä. Kivivallin korkeus veden pinnasta on noin 0,5 metriä. Ympäristö alueella on kalliota sekä kivistä mäntymetsää, jossa kasvaa hieman nuoria lehtipuita.
Kyseessä on todennäköisesti jokin metsästykseen liittyvä suojarakennelma. Kivivallin tarkempaa funktiota tai ajoitusta ei inventoinnin yhteydessä voinut selvittää.

Saariaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Saariahon lounaislaidalla. Se tarkastettiin laserkeilausaineiston perusteella
11.8.2022.
Selkeäpiirteinen tervahauta on halkaisijaltaan noin 12 m. Vallien leveys on noin 3 m ja korkeus noin 1 m ympäristöstä. Keskeltä hauta on noin 1,5 m syvä.
Halssi osoittaa etelälounaaseen alarinteeseen. Se ei ole erityisen selkeä. Se yltää lisäksi koko
vallin halki. Pohjalle tehdystä koekuopasta havaittiin 30 cm paksuinen hiilensekainen nokikerros. Tämän alla ollut hietakerros oli mahdollisesti osin kovettunut. Maassa oli myös selvä tervan haju. Tervahauta on huomioitu hyvin metsänkäytössä ja säästetty taimikon keskelle. Lähiympäristöstä ei löydetty muita kohteita.

Rillankivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärveltä Pielavedelle johtavan tien länsipuolella kolmen maakunnan ja kunnan rajapisteessä, kivikkoisella mäntykankaalla joka on luonnonsuojelualuetta. Luoteessa on Pohjanmaa (Pyhäjärvi), idässä Savo (Pielavesi) ja etelässä muinainen Häme nyk. Keski-Suomi (Pihtipudas).
Kivikkoisella harjanteella oleva kookas siirtolohkare on kooltaan n. 260 x 150 laajuinen ja korkeimmillaan n. 140 cm korkea. Kivi on ollut Pohjanmaan, Savon ja Hämeen maakuntien rajamerkkinä ilmeisesti jo 1400-luvulta lähtien ja sen pintoihin on rajankäyntien yhteydessä tehty hakkauksia. Rillankiveä on pidetty myös mahdollisena Pähkinäsaaren rauhan rajakivenä. Nimensä kivi on saanut maanmittari Jacob Frillesta.
Ensimmäisen kerran Rillankivi mainitaan nimeltä vuoden 1736 Viitasaaren pitäjän rajatarkistuskartassa, jossa vanha rajamerkki "maanselkä no. 31" nimetään uudelleen Rillankivi no. 1:ksi. Varmoja vuosilukuja ei kivessä näy kuin yksi: 1814. Tämän lisäksi kiveen on hakattu Ruotsin rajasymboli ns. valtiolaiva sekä useita tarkemmin ajoittamattomia nimikirjaimia.
Kiven hieman kaltevalla lakialueella on erotettavissa seuraavat merkit (kirjaimet ja
numerot 10-15 cm korkeita):
- Noin 30 cm korkuinen ns. valtiolaiva, jonka sisäpuolella ”VK”.
- Tämän alapuolella ”1814”.
- Tämän alapuolella ”RA+”.
- Tämän alapuolella ”RJ”
- Alimpana ”JE”.
- Valtiolaivasymbolista yläoikealle oli suorakaiteen muotoinen hakkaus, jonka sisäpuolella oli ”PT”. Tämän yläpuolella, hieman edellisistä vasemmalle yläviistoon
suuntautuen oli merkitty ”IM”.
Eteläpuolisella (Hämeen puoleisella) pystysivulla on epäselvä merkintä
”NI”. Itäkoillisen puoleisella pystysivulla on havaittavissa merkinnät: ”P E L A V E”.
Tämän alapuolella ”E”. ja tämän alapuolella ”AK” tai ”AVajaa metri kivestä lounaaseen on (oletettavasti 1900-luvulta peräisin oleva) maantasainen, pyöreä, betonista valettu rajapaalun perusta.

Tuomola 2 (1000012919) (Maarakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Iin Asemankylän rautatiesillasta noin 2,8 kilometriä itäkoilliseen, koillis- lounaissuuntaisella hiekkaisella harjanteella. Paikalla kasvaa mäntymetsää.
Harjanteella on kolme maakuoppaa, jotka ovat halkaisijaltaan kaksimetrisiä ja syvyydeltään noin 0,4 metriä. Pohjoisin kuopista (1) sijaitsee noin 35 metriä itään tieurasta. Kuopan pohjalle tehdystä lapionpistosta on tavattu palaneita kiviä, joten ainakin se on tulkittavissa keittokuopaksi. Kuopissa 2 ja 3 on havaittu huuhtoutumiskerroksen alainen hiilensekainen kerros. Kuoppa 4 on muita hieman pienempi ja luonteeltaan epämääräinen.
Koivulan tilalla todettiin 2013 tarkastuksessa yksittäinen jyrkkäprofiilinen myöhäinen/moderni kuoppa muita huomattavasti (n. 170 metriä) etelämpänä; yhtenäiskoordinaatit noin: 7248664/3430252.

Läksynkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee tasaisella rehevähköllä kankaalla alueen pohjoisosassa. Kohteessa sijaitsee kaksi tervahautaa ja yksi tervapirtin kiuas. Pohjoisimpana on tervahauta 1, jonka halkaisija on 14 m ja sen halssi suuntautuu etelään. Siitä noin 30 m itäkaakkoon on tervapirtin kiuas ja siitä 30 m etelään tervahauta 2. Osittain ojitettua nuorta kasvatusmetsää.

Rajaräme 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Matalalla soraharjanteella sijaitsevat kaksi tervahautaa. Hauta 1 on aivan luonnonsuojelualueen rajalla. Sen halkaisija on 15 metriä ja halssi suuntautuu pohjoiseen. Tervahauta 2 sijaitsee 40 m lounaaseen metsätien länsipuolella, osa vallista on tieojan vaurioittama, haudassa kasvaa tiheää nuorta pajukkoa.

Hautaperkkiö 2 (1000036584) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Muinaisjäännösrekisterissä mahdollisena muinaisjäännöksenä oleva kohde, joka v. 2022 maastotarkastuksessa varmistui tervahaudaksi. Tervahaudan halkaisija valleineen on noin 13 metriä ja syvyys pohjalta vallin laelle noin 1,6 metriä. Hautaa ympäröivä valli on leveydeltään noin kaksi metriä. Lounaisreunalla sijaitsee halssiaukko, joka on leveydeltään noin 1,5 metriä. Tervahauta on rakennettu rinteeseen, ja sen pohjoisreuna on selkeästi muuta hautaa korkeammalla. Vaikka paikka on kasvaa tiheästi nuorehkoa kuusta ja koivua, on se melko helposti havaittavissa.
Tervahaudan keskelle tehtiin lapiolla pieni, noin 25 x 10 senttimetrin kokoinen koepisto, jossa havaittiin turpeen alta hiilen ja noen sekainen huuhtoutumiskerros. Kuopasta löytyi myös pieniä hiilenkappaleita.

Keisarintie Välisuo (Kulkuväylät)
Historiallinen; Keisarin tie, joka on rakennettu 1600-luvulla yhdistämään Kajaanin ja Oulun linnoja, kuvastaa tieyhteyksien varhaista kehityshistoriaa harvaan asutussa pohjoisimmassa Suomessa.
Tie on kulkenut Oulusta Säräisniemelle Oulujärven länsirannalle, josta matka kohti Kajaania on jatkunut Oulujärven yli joko vesitse tai jäitse. Historiansa ensimmäiset vuosikymmenet tie soveltui vain ratsukäyttöön ja lienee saatu ajokelpoiseksi 1700-luvun puolivälissä. Keisarintie oli 1600-luvulta 1800-luvun lopulle tärkeä postitie Tukholman ja Viron välillä ja ainoa maantie Oulusta Kajaaniin.
Välisuolla on nähtävissä koko suon leveydeltä, noin 200 m matkalla, jälkiä kapulasillasta tai muusta vastaavasta rakennelmasta. Harmaantuneet halkaisijaltaan 15-20 cm leveät poikki-
puut näkyvät siellä täällä osittain turpeen alta.
2023: tarkkuusinventoinnin perusteella muinaisjäännöskohde Keisarintie Välisuo on osittain vahingoittunut puunajossa, ojankaivuussa ja kohteen halkaisevan tien teossa. Ilmeisesti pääosa puurakenteista on kuitenkin edelleen paikallaan.
Suon yli rakennetun kapulasillan rakennetta pyrittiin havainnoimaan tarkkuusinventoinnin aikana pintapuolisella tarkastelulla ja sitä selvitettiin tarkemmin tien poikkisuuntaan kaivetulla koekuopalla. Koekuopan koko oli noin 150 x 50 cm ja se sijoitettiin tien laidasta kohti keskiosaa rakenteiden tarkempaa selvittämistä varten. Koekuoppa kaivettiin kokonaisuudessaan puhtaaseen pohjamaahan, ja esiin saadut kerrokset ja rakenteet dokumentoitiin. Rakenteet katkaistiin kuopan laidoilta ja puut otettiin talteen
ajoitusnäytteitä varten. Koekuopan kohdalla tien rakenne oli varsin selkeä: keskiosassa on poikittaisia halkaisijaltaan noin 10 cm:n kokoisia puita ja tien reunalla pitkittäisiä ja ohuempia riukuja (n. 5-10 cm). Puut olivat pyöreäpintaisia luonnonpuita. Pitkittäisiä puita oli noin 150 cm:n leveydeltä ja länsiosastaan ne näkyivät ojassa. Ojan länsilaidalta ei kuitenkaan tällä kohdalta löydetty lisää puita, joten rakenteen leveys ei liene alkujaankaan ollut paljon tätä suurempi. Poikittaisia puita saatiin esiin noin 1 m leveydeltä ja ne jatkuivat itään tiekerrosten alle. Puurakenteiden päällä oli ainakin kaksi eri sorakerrosta. Sorakerrosten ja puurakenteen alta kaivettiin noin 20 cm:n kerros tiivistä suoturvetta, jonka pintaosissa oli hieman lahoja puunkappaleita. Tämän alta löytyi hiekkamaa noin 75 cm syvyydeltä tien pinnasta mitattuna.
Historiallisten lähteiden ja vuoden 2023 tutkimuksessa kerättyjen puunäytteiden vuosilusto-
ajoituksen perusteella Välisuon puurakenne liittyy todennäköisesti jo Keisarintien vanhimpaan tunnettuun perustamisvaiheeseen aivan 1600-luvun alussa.
Kenttähavaintojen ja taustatutkimusten perusteella muinaisjäännösalueen rajausta ehdotetaan kavennettavaksi eteläpäästään ja laajennettavaksi pohjoispäästään. Alueen kuivausjärjestelyjen vuoksi on mahdollista, että puurakenteet alkavat tulevaisuudessa lahota.

Keisarintie Orikangas (Kulkuväylät)
Historiallinen; Keisarin tie, joka on rakennettu 1600-luvulla yhdistämään Kajaanin ja Oulun linnoja, kuvastaa tieyhteyksien varhaista kehityshistoriaa harvaan asutussa pohjoisimmassa Suomessa.
Tie on kulkenut Oulusta Säräisniemelle Oulujärven länsirannalle, josta matka kohti Kajaania on jatkunut Oulujärven yli joko vesitse tai jäitse. Historiansa ensimmäiset vuosikymmenet tie soveltui vain ratsukäyttöön ja lienee saatu ajokelpoiseksi 1700-luvun puolivälissä. Keisarintie oli 1600-luvulta 1800-luvun lopulle tärkeä postitie Tukholman ja Viron välillä ja ainoa maantie Oulusta Kajaaniin.
Orikankaan eteläpuolisessa notkelmassa tavattiin myös jäänteitä vanhasta ojasillasta, joka näkyy osittain hiekan ja tupeen alta. Sillan leveys on 3,2 m ja se on todennäköisesti tehty tien suuntaan asetelluista puunrungoista ja tiivistetty ajokelpoiseksi kasaamalla maata päälle. Puiden päät eivät ole näkyvissä.

Irrilänräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta on n. 17 m, kuopan n. 7 m, ja halssi suuntautuu lounaaseen.

Jussila 2 (1000046471) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pieni tervahauta sijaitsee kohteen Jussila 1 alueen eteläosassa, vajaat 20 m sen alakohteesta 2-5 (kiuas) etelään. Tervahaudan läpimitta on n. 8 m, kuopan n. 3 m, ja halssi suuntautuu etelään.

Sauvolanräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta on n. 20 m, kuopan n. 7 m, ja halssi suuntautuu lounaaseen.

Rinkkala 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on maastokartalle merkitty vinovalovarjostesessa erottuva ja vuoden 2022 inventoinnissa varmistettu tervahauta. Sen kokonaishalkaisija on noin 18 metriä ja kuopan halkaisija n. 7 metriä. Halssi on kohti etelään.

Hirvasvaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Viitaperäntien pohjoispuolella, Hirvasvaaran laen eteläosassa on vanhaa sammaleen peittämää rakkakivikkoa, jossa sijaitsee yksi rakkakuoppa. Kohteen etelään laskevalla kivikkoisella rinteellä kasvaa mäntytaimikkoa, pohjoispuolella varttunutta kuusimetsää.
Kuoppa on soikea ja kokonaisuudessaan vallit mukaan lukien kooltaan noin 5 x 4 metriä. Itse kuopan koko on noin 3,5 x 2,5 metriä. Syvyyttä kuopalla on noin 0,3 metriä. Vallien korkeus on noin 0,2 metriä. Kivet ovat melko paksun sammaleen peitossa. Maasto laskee jyrkästi rakkakuopan itäreunalta. Aivan rakkakuopan koillisreunan läheisyydessä on kiinteistörajojen taitekohta, jossa oranssinen metallipyykki.
Kuopan vieressä rakassa on joitakin epämääräisiä pienempiä n. 1-1,5 m halkaisijoiltaan olevia kuopanteita, joista eteläisimmästä mitattiin sijaintitieto. Noin 50 m kaakkoon johtolinjauksen eteläpuolelta havaittiin yksi n. 20 cm halkaisijaltaan oleva kvartsikivi. Rakkaa tarkastettiin n. 400 m pohjoiseen, missä havaittiin yksi epämääräinen muutama metri halkaisijaltaan oleva matala kuoppa, joka on ilmeisemmin tuulenkaadon aiheuttama.

Hirvasselkä 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Hirvasselän korkeimmalla kohdalla on laajahko rakkakivikko (noin 60 x 100 metriä), Kivikon keskiosassa on todettu ainakin kolme kolme rakkakuoppaa (alakohteet 1-3).
Kuopat 1 ja 2 ovat hyvin lähekkäin toisiaan ja niiden vieressä on epämääräisiä, pienempiä kuoppia tai painaumia kivikossa. Pienin rakkakuopista (3) sijaitsee noin 10 metriä länteen kuopista 1 ja 2.

Kettukangas 3 (1000046481) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kettukankaan pohjoisossa, sen Vitmasuon puoleisella itälaidalla, erottuu vinovalovarjosteessa puolisenkilometriä pitkä pohjois-eteläsuuntainen kuoppajono, jossa on 26 kuoppaa. Kuopat on varmistettu kairaamalla pyyntikuopiksi.

Lehtimaa (1000046530) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Ison Kähtävän länsipuolella Lehtimaa-nimisellä kankaalla. Alue on vastikään hakattu. Tervahauta on halkaisijaltaan 19–26 m mittaustavasta riippuen. Vallit ovat 5–7 m leveät ja huomattavan korkeat. Vaikutti siltä, että tervahauta olisi kaivettu luontaiseen kumpareeseen pienen selkeäpiirteisen harjanteen luoteispäähän. Halssi osoittaa lounaaseen tai länsilounaaseen. Halssissa ei ollut havaittavissa erityisiä rakenteita.
Tervahaudan pohjalle tehdystä koekuopasta havaittiin noin 30 cm paksu nokisen hiekan kerros ja sen alta harmaa pohjamaahiekka. Vallien ulkopuolelta havaittiin ainakin yksi pieni
kuoppa, joka liittynee kohteen käyttöön. Tiheä kasvillisuus vaikeutti tässä tarkempien havaintojen tekoa. Lähialue tarkastettiin muiden kohteiden varalta, mutta tällaisia ei löydetty.

Kangaslampi (1000046535) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Matala hiekkaharjanne kahden harjun ja kahden lammen välissä. Kuivaa mäntykangasta. Kuoppa sijaitsee harjanteen yläosassa n. 30 m Kangaslammesta länsiluoteeseen. Se on soikea, mitaltaan 2,3 x 2,1 m, syvyys 1 m. Huuhtoutumiskerroksen paksuus yläreunassa on 3 cm (samaa kuin ympäristössäkin; kuopan pohjassa on huuhtoutumiskerros on n. 5 cm sen alla 15-25 cm paksu nokimaa ja hiilikerros. Kuoppa on mahdollisesti keittokuoppa tai miilu.
Lähialueella on joitakin resenttejä kuoppia.

Piipsankallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Piipsankallion länsirinteellä on tervahauta, joka on halkaisijaltaan n. 16 m, halssi luoteeseen, vallissa on ilma-aukkoja, ympärillä tervanvalmistuksessa ja haudan rakentamisessa syntyneitä kuoppia. Haudan päällä kasvaa varttuneitakin kuusia, yksi laho raitapuukin, pintakasvillisuus on lähinnä sammalta ja mustikkaa. Maaperä on suhteellisen vähäkivistä. Lähiympäristössä kasvaa varttunutta kuusimetsää, länsipuolella kuitenkin avohakkuun jäljiltä nuorta tiheää puustoa.

Hyvärilä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjokeen etelästä laskevan Vaikonojan suusta 1,3 km itäkaakkoon ja Pyhäjoen rannasta noin 500 m koilliseen. Paikalla on matala harjanne, jonka kaakkoispäässä Hyvärisen talo on aiemmin sijainnut. Mäen rinteillä ja ympärillä on vanhaa peltoa, joka on vastikään metsitetty. Alue on nykyisin entistä talon pihapiiriä ja sen lähipeltoja. Harjanteen kaakkoisosassa havaittiin inventoinnin yhteydessä kvartsia, aiemmin alueelta on löydetty yksi kiviesine.

Tärkkämöjoki N-ranta 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kuusamon kirkosta nooin 14 km itään Tärkkäjoen pohjoisrannalla on ainakin seitsemän pyyntikuopaksi tulkittua maakuoppaa noin 250 metrin matkalla. Kuoppien keskinäinen etäisyys on noin 30-50 metriä, paitsi vierekäin sijaitsevat kuopat 3 ja 4. Kuoppien halkaisija vaihtelee 3,5 - 5 metrin välillä, lisäksi kuoppien ympärillä erottuu loivaa vallia.

Tärkkämöjoki N-ranta 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuusamon kirkosta noiin 14 km itään Tärkkämöjoen pohjoisrannan tuntumassa on pyyntikuopaksi tulkittu maakuoppa, jonka halkaisija on noin 4 m ja syvyys 50-60 cm

Lehmineva (1000046791) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta valleineen on pohja-alaltaan pyöreähkö, pohja laakea, vallit ovat selvät ja noin syvyys 0,5 m korkeat. Tervahaudan pohjalla on neliömäinen, jyrkkäreunainen ja tasapohjainen kuoppa, laajuus 2 x 2 m, syvyys 0,5 m. Kuopan kairanäytteessä oli nokista hiekkaa, vallissa hiiltä. Halssi on suolle lounaaseen. Maasto on mäntykangasta.

Jyljänkangas (1000046793) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Jyljänkankaan koillisosassa hiekkakuoppa-alueen ja sen poikki menevän metsäautotien kahden puolen.
Paikalla on kaksi koilliseen ja itään aukeavaa hiekkaista tasannetta noin 102,5 ja 105 m mpy korkeustasolla. Yläpuoliset tasot ovat pääasiassa kivikkoisia ja / tai karkeaa soraa. Kvartseja löytyi useasta kohdasta molemmilta tasanteilta, hiekka-kuoppien leikkauksista ja teiden pinnoilta. Alueelle kaivettiin muutamia koekuoppia, mutta niistä ei löytöjä tullut. Maaperä on hiekkaa. Soranotto on rikkonut asuinpaikka-aluetta pahoin. Molemmilla tasanteilla on kuitenkin jäljellä myös ehjää maaperää, minkä perusteella osa asuinpaikasta lienee säilynyt.

Kejolankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi tervahautaa noin 60 m etäisyydellä toisistaan, puro välissä.
Tervahauta 1 sijaitsee purouoman törmän päällä. Valleineen noin 14 m, halssi itään. Pusikkoista hiekkapohjaista maata.
Tervahauta 2 sijaitsee noin 60 metriä ensimmäisestä tervahaudasta etelään. Tervahaudan pohja on pyöreähkö ja keskelle loivasti syvenevä, laakea, syvyys n. 1 m, halkaisija valleineen 10 m. Vallin korkeus puolisen metriä. Kairanäytteessä oli hiiltä. Halssi on puron puolella eli lännen suunnalla. Maasto on sekametsää, maaperä moreenia.

Rimpineva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan pohja on pyöreähkö ja keskelle loivasti syvenevä, laakea, syvyys vajaan metrin, halkaisija valleineen 14 m. Vallin korkeus puolisen metriä. Kairanäytteessä oli hiiltä. Tervahaudan valli on rikkoontunut metsänhakkuiden yhteydessä ja se on vesaikon peitossa. Maasto on sekametsää, maaperä moreenia.

Mäenpää (1000046796) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tervahauta. Alkuperäinen pohjanmuoto on pyöreähkö, halkaisija noin 18 m. Keskusta on laakea ja matala. Vallin korkeus on alarinteessä 1,5 m, ylärinteessä puolisen metriä. Runsaasti hiiltä. Tervahaudan päälle on pystytetty vaja tai kevyt karjasuoja. Maasto on sekametsää, maaperä moreenia. Tervahauta sijaitsee Mäenpään tilan länsipuolella, noin 160 m Pyrrönperäntiestä länteen.
Tervahaudasta noin 50 metriä luoteeseen on kellarinjäännös.

Kontiomäenrämeet (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Viistovalomallinnoksen mukaan vaikuttaa, että paikalla on selvä tervahauta. Maastotarkastuksessa ilmeni, että tiheässä nuoressa kuusikossa on metsäaurauksen tuhoaman tervahaudan jäänteitä. Paikan päällä tervahaudan rakennetta ja kokoa ei pysty hahmottamaan, mutta viistovalomallinnoksen perusteella se on ollut läpimitaltaan ilmeisesti noin 10 m. Tervahauta on lähes täysin tuhoutunut.

Isoaho (1000046799) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan pohja on pyöreähkö, loivasti keskustaan viettävä syvyys n. 1 m, halkaisija valleineen 12 m. Epäselvät, matalat vallit. Kairanäytteessä oli runsaasti hiiltä. Halssi on lounaaseen. Maasto on nuorta mäntyä ja koivua kasvavaa hiekkakangasta.

Karkulehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on keskikokoinen tervahauta laskukuoppineen. Haudan reunat ovat haudan pohjalta noin 1,5 metrin korkeudessa ja reunat noin puolen metrin paksuiset. Tervahauta on halkaisijaltaan ulkoreunoista noin 7 metriä. Kohde sijaitsee läheiseltä metsätieltä noin 100 metriä itään, suolta nousevalla tiheäkasvuisella kankaalla.

Keippelö (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee hiekkamoreenikankaalla metsämaastossa. Maasto lähialueella on yleensä lähes tasaista, mutta tervahauta on noin 20 m läpimittaisen ja noin metrin ympäristöstään kohoavan kumpareen itäosassa. Runsaan kymmenen metrin päässä pohjoisessa on pellon reuna, jossa kulkee tilustie. Noin 80 m päässä länsiluoteessa on voimajohtolinja. Keippelön talo, josta tilustie tulee, on noin 600 m päässä samassa suunnassa. Tervahauta on pieni, kuopan läpimitta vallin harjalta toiselle on vain noin 5 m. Kuoppa on muodoltaan laakea, syvyys
enimmillään noin 70 cm. Valli on matala, korkeimmillaan noin 50 cm kaakossa, missä maan pinta laskee nopeammin kuin pohjoisessa ja lännessä. Halssi suuntautuu itään. Laskukuopan pituus on noin 4 m, suurin leveys 1,5 m ja syvyys 1 m. Laskukuoppa avautuu kumpareen rinteeseen.

Paskokangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on noin 8 x 5 metriä ja ympäröivästä kaivannosta noin 1,5 metriä korkea hiilimiilu. Kohteen ympärillä on kaivanto, josta miiluun on ilmeisesti otettu täyttömaa. Kohteen päällä tehdyissä kairauksissa havaittiin tasainen ja hyvin tiivis hiilikerros. Hiilimiilu on ilmeisesti jätetty tyhjentämättä ja on säilynyt täytenä. Kohteen päällä on pyöreä kaivanto. Kohde sijaitsee kuivalla hiekkakankaalla läheisestä metsäautotiestä noin 70 metriä kaakkoon.

Otanaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on tyypillinen suhteellisen suuri tervahauta laskukuoppineen. Haudan reunat ovat pohjalta noin kolmen metrin korkeudessa ja yli metrin paksuiset. Tervahauta on halkaisijaltaan ulkoreunoista noin 14 metriä. Tervahaudan ympäristössä on useita muita kaivantoja ja kumpuja todennäköisesti kohteeseen liittyen. Kohde sijaitsee luonnonsuojelualueella tiheässä metsikössä
alueella kulkevan polun varrella.

Heteneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on tyypillinen keskikokoinen tervahauta laskukuoppineen. Haudan reunat ovat haudan pohjalta noin kahden metrin korkeudessa ja reunat ovat yli metrin paksuiset. Tervahauta on halkaisijaltaan ulkoreunoista noin 9 metriä. Kohde sijaitsee luonnonsuojelualueella hyvin tiheässä metsässä läheiseltä soiselta sähkölinjalta nousevalla kankaalla. Tervahauta on noin 80 metriä toisesta alueen tervahaudasta pohjoiseen (alakohde tervahauta 2).

Lohisuvanto 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lohisuvannon kivikautisen asuinpaikan lounaispäässä on tervahauta, jonka halkaisja on noin 13 x 20 metriä. haudan keskuskuoppa on syvä ja haudassa on halssi kohti jokea.

Lohisuvanto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iin Kuivaniemen Lohisuvannon eteläpuolella loivasti Kuivajokeen viettävässä kangasrinteessä Kuivajoentein ja Kuivajoen välissä. Kohteessa on yksi talokuoppa (asuinpainanne) ja yksi asuinpaikkapinta. Lisäksi kohteessa on tervahauta, joka on tehty asuinpaikkapinnan alueelle kohteen lounaisosaan. Keväällä 2012 metsäkone oli ajanut kohteessa ja rikkonut maanpintaa. Asuinpaikkapintaa osoittavat kolme koneenjäljestä tuolloin huomattua kvartsi-iskosten löytöryvästä.

Rahka-ahonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Rahka-ahonkankaan itäosassa, kaakkoon suuntautuvan harjanteen lounaisrinteellä. Paikalla on pari metriä korkea törmämäinen rinne, jonka alla maasto laskee loivasti lounaassa olevan Rahkanevan reunaan. Törmän päällä harjanteella on loivasti kaakkoon laskevaa kangasta. Alue on metsämaastoa. Rahka-ahontie on noin 200 m päässä pohjoisessa. Siltä eroaa etelään metsäautotie, joka tulee pohjoisesta noin sadan metrin päähän kohteen itäpuolelle.
Tervahaudan kuopan halkaisija on 8 m. Se on reunoilta loiva, mutta keskellä on jyrkempireunainen suppilomainen osa, halkaisijaltaan noin 4 m. Valli on matala, ulkopuolelta enimmillään puolen metrin korkuinen, sillä kuoppa on kaivettu törmän päälle tasaiselle maalle. Halssi on lounaassa suon puolella ja sen edustalla oleva törmässä oleva tervanlaskukuoppa kooltaan pieni. Kuoppa on myös osittain täyttynyt maalla, jonka eläimet ovat kaivaneet sen reunoille tervahaudan valliin tekemistään koloista.

Rahka-ahontien (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on hyvin pieni tervahauta laskukuoppineen. Haudan reunat ovat pohjalta noin metrin korkeudessa ja paksuimmillaan puoli metriä. Hauta on halkaisijaltaan ulkoreunoista noin 5 metriä. Kohde sijaitsee maastokarttaan merkityssä paikassa maastossa olevan pienen kukkulan kupeessa noin 135 metriä tiestä länteen.

Pajumäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on tyypillinen suhteellisen suuri tervahauta laskukuoppineen. Haudan reunat ovat pohjalta noin kolmen metrin korkeudessa ja yli metrin paksuiset. Tervahauta on halkaisijaltaan ulkoreunoista noin 16 metriä. Kohde sijaitsee ojitetun suon reunasta nousevalla kankaalla. Kohteelle johtaa metsäautotie, jota on lähiaikoina (tarkastettu 2022) käytetty metsän hakkuun yhteydessä.

Pajumäki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pajumäen pohjoisosassa, loivasti itäkoilliseen laskevalla rinteellä. Rinteelle on peruskarttaan merkitty tervahauta, mutta sen kohdalla rinnevarjosteessa ei näy mitään tervahautaan viittaavaa, eikä tervahautaa löytynyt paikalta maastoa tarkastettaessa. Rinnevarjosteessa näkyy kuitenkin ilmeinen tervahauta karttamerkistä noin 50 m eteläkaakkoon. Tässä kuvattu tervahauta löytyi maastosta kyseiseltä kohdalta.
Tervahauta on rinteessä olevan jyrkemmän kohdan päällä. Maaperä on vähäkivistä
hiekkamoreenia. Rinne tervahaudan ympäristössä oli inventoinnin aikaan äestettynä hakkuuaukeana. Tervahaudan alue oli jätetty äestämättä ja se erottui pensaikon peittämänä kohtana, jossa oli myös muutamia pieniä puita.
Tervahaudan kuopan halkaisija on noin 8 m, ja syvyys 150–170 cm. Kuoppa on suppilomainen. Valli on melko leveä ja sen korkeus ulkopuolelta on noin metri. Haudan kokonaisläpimitta on 14–15 m. Halssin kohdalla vallissa on matala painuma. Halssi on koillisessa alarinteen puolella. Tervanlaskukuoppa sen alla rinteessä on 4 m pitkä ja enimmillään 2 m leveä. Syvyys on enimmillään 1,5 halssin puoleisessa päässä.

Pajumäki 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pajumäen länsirinteen alaosassa. Rinteellä kasvaa mäntyvaltaista metsää. Maaperä on hiekkamoreenia. Etelästä tuleva metsäautotie kulkee aivan tervahaudan vierestä länsilounaassa ja edelleen rinteen juurella pohjoiseen.
Tervahaudan kuopan halkaisija on 11 m ja syvyys 150–180 cm. Kuoppa on profiililtaan suppilomainen. Vallin korkeus ulkopuolelta on enimmillään alarinteen puolella lännessä noin 150 cm ja vähimmillään ylärinteen puolella idässä puoli metriä. Ylärinteen puolella vallin harja on oikeastaan maanpinnan tasossa, sillä vallin ulkopuolella on haudan tässä puoliskossa matala kehäkaivanto, josta on otettu maata valliin. Rakenteen kokonaisläpimitta on siten noin 20 m. Halssi on lännessä. Sen kohdalla vallissa on lovi, joka ulottuu selvästi vallin harjan sisäpuolelle, noin 4 m päähän haudan keskipisteestä. Tervanlaskukuoppa on rinteessä halssin edustalla (pituus 5 m, leveys 2 m, syvyys 1 m).

Mustikkaperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mustikankallion pohjoisella alarinteellä ja Makkararämeen eteläpuolella on tervahauta. Haudan halkaisija on 18 m, kuopan syvyys 0,8 m; halssi suuntautuu pohjoiseen, se on sortunut. Ympäristössä on eri-ikäistä kasvatusmetsää.

Hallaräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitseen Hallarämettä halkaisevalla kapealla hiekkaharjanteella aivan metsätien pohjoispuolella. Haudan halkaisija on 19 m, kuopan syvyys 0,7 m; halssi suuntautuu etelään, se on sortunut. Ympäristössä kasvaa nuorta havumetsää.

Jylhänräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Jylhänrämeen luoteispuolella pienellä niemekkeellä on tervahauta. Haudan halkaisija on 10 m, kuopan syvyys 0,5 m; halssi suuntautuu lounaaseen, se on sortunut. Ympäristössä kasvaa eri-ikäistä erirakenteista metsää.

Hahtomäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kivisen mäen lounaisrinteellä. Tervahaudan halkaisija on noin 12 metriä. Sen syvyys pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 0,5 metriä. Vallin leveys on noin 2,5 metriä. Tervahaudan halssi on näyttävä. Se suuntautuu etelälounaaseen. Sen pituus on noin 3,5 metriä ja leveys sekä syvyys noin 1,5 metriä. Halssin suulla, tervahaudan kuopan puolella on esillä haudan kylmämuurattuja kiviä. Tervahaudan itä- sekä pohjoispuolella on moderneja kaivantoja, joita tehtäessä myös tervahauta on hieman vaurioitunut. Tervahaudan päällä kasvaa jykevää puustoa.

Mäkelä (1000046858) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on heikosti maastosta erottuva tervahauta, jonka halkaisija on noin 14 metriä. Sen syvyys pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 0,5 metriä. Tervahauta sijaitsee mäen itäosassa sen alarinteessä. Halssi aukeaa itään alarinteeseen. Se on noin 3 metriä pitkä, 1,5 metriä leveä ja 1,5 metriä syvä. Haudan itäpuolella kulkee vanha metsäautotie. Tervahaudan ympärillä on maanottoa, joka vaikeuttaa sen havainnointia. Päällä kasvaa jykevähköjä kuusia ja mäntyjä.

Kapusta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kivikkoisen mäen itäpuolella tasaisemmalla kohdalla. Tervahaudan halkaisija on noin 14 metriä. Sen syvyys pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 1,7 metriä. Vallin leveys on noin 3 metriä. Vallin eteläosassa erottuu pienehkö halssiaukko alarinteeseen. Tervahaudan päällä kasvaa tiheää puustoa ja puskaa. Haudan pohjalta otettiin kairaus, josta havaittiin mustaa noensekaista maata.

Pohjanlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on noin 20 metriä. Sen syvyys pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 1,7 metriä. Vallin leveys on noin 4 metriä. Halssi suuntautuu kaakkoon. Se on noin 6 metriä pitkä, 2 metriä leveä ja 2 metriä syvä. Halssin suulla tervahaudan kuopan puolella on esillä haudan kylmämuurattuja kiviä. Tervahaudan päällä kasvaa jykevää puustoa. Haudan päälle on kaatunut puu itä-länsi suuntaisesti. Haudan vallin päälle tehtiin kairaus, josta havaittiin mustaa hiilensekaista maata. Tervahauta on merkitty peruskartalle.
Inventointi 2023: kohde on ennallaan.

Aittomaankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee melko huonosti maastosta erottuva tervahauta. Sen kuopan halkaisija on noin 6 metriä. Sen syvyys pohjalta maanpinnalle mitattuna on noin 1 metrin. Valleja tai halssia ei erota maastossa. Sen päältä on ajettu metsäkoneella ja sen päällä on paljon kaadettuja puunrunkoja sekä kantoja. Sen ympärillä ja päällä kasvaa lisäksi tiheää sekapuumetsää ja tervahauta on myös heinittynyt.

Isokumpu (Kivirakenteet)
Historiallinen; Hakkuuaukean itäreunalla sijaitsee rajamerkki, jonka kivinen neliönmuotoinen kiviperusta on kooltaan noin 1,2 x 1,2 x 0,5 metriä. Kivet ovat sammaleen peitossa. Kiviperustan keskellä on pystyssä viisarikivi. Sen koko on noin 40 x 40 cm. Siinä ei erotu hakkauksia tai merkintöjä. Se sijaitsee nykyisillä kiinteistörajojen risteyskohdassa. Vuoden 1961 peruskartalla rajamerkin kohdalle on merkitty Kukonkylän ja Sievin välinen raja. Pitäjänkartalla se on sama raja.

Pentin Matkushauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee pienen mäen lounaisrinteellä melko kivisessä maastossa. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 16 metriä. Haudan syvyys on noin 0,5 metriä pohjalta vallin yläreunaan mitattuna. Haudan vallin leveys on noin 6 metriä. Tervahaudan halssi ei erotu. Tervahaudan päällä kasvaa tiheää sekapuumetsää ja tervahaudan eteläpuoleisen vallin päälle on kasattu oksia. Haudan pohjalta otettiin maakairalla näyte, josta havaittiin mustaa hiilensekaista maata. Tervahauta on merkitty peruskartalle.

Kaskikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kivikkoisen rinteen eteläreunalla. Se on halkaisijaltaan noin 17 metriä. Haudan syvyys pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 2 metriä. Vallin leveys on noin 4 metriä. Haudan itäpuoleisen vallin ulkoreunalla on esillä tervahaudan kylmämuurattuja kiviä noin 6 metrin matkalla. Haudan halssi suuntautuu etelään. Se on noin 4 metriä pitkä, 2 metriä leveä ja 1,5 metriä syvä. Tervahaudan päällä kasvaa jykeviä mäntyjä sekä pienempiä kuusia ja koivuja. Vallin päältä otettiin maakairalla näyte, josta havaittiin mustaa hiilensekaista maata. Haudan länsi- sekä eteläpuolella on moderneja kaivantoja. Haudasta noin 45 metriä lounaaseen sijaitsee toinen tervahauta (alakohde tervahauta 2, raportin kohde 14).

Hautakangas (1000046999) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteen ympäristössä metsä on melko lailla harvennettua, ja tervahauta erottuukin selkeästi maastossa. Tervahaudan ympärillä kasvaa jokusia jykeviä kuusia, sekä pienikokoisempaa koivikkoa ja katajaa. Ympärillä sijaitsee myös useita moderneja kaivantoja, joista suurin on noin tervahaudan kokoinen. Tervahauta on ollut merkittynä peruskartalle jo ennen maastotarkastuksen tekoa. Kohteen itäpuolella kulkee Sievin ja Kannuksen välinen tie, noin 150 metrin päässä tervahaudan keskiosasta.
Tervahauta on halkaisijaltaan noin 20 metriä. Tervahauta on melko syvä, mäen yläreunalta mitattuna syvyyttä on noin kaksi metriä. Valli on paksu ja jyrkkä, leveydeltään noin 4,5 metriä. Tervahaudan pohjoispuolelta rajamerkin kohdalta valli on hävinnyt. Halssiaukko sijaitsee alarinteessä, tervahaudan eteläosassa. Tervahaudan keskiosasta otettiin maakairanäyte, josta erottui selkeästi hiilen sekaista maata.
Inventointi 2023: Kohteen tarkastuksen yhteydessä tervahaudan länsipuolelta löytyi toinen aiemmin huomaamatta jäänyt tervahauta sekä etäänpää harjanteen laelta (tervahaudasta pohjoiseen) maakuoppa. Kohde sijaitsee osittain Sievin ja osittain Kannuksen puolella. Kohteen korkeus on muutettu 74 m -> 94 m.

Alajoensuunkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivikkoisen mäen länsirinteessä sijaitsee suppilomainen tervahauta, joka on halkaisijaltaan noin 18 metriä. Tervahaudan vallien leveys on noin 4 metriä. Tervahaudan syvyys pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 2,2 metriä. Halssiaukko erottuu heikosti kohti länttä. Halssiura on noin 6 metriä pitkä. Tervahaudan päällä kasvaa pieniä koivuja sekä pajukkoa. Tervahaudan vallista otettiin maaperäkairaus, josta havaittiin mustaa noensekaista maata.

Pohjanhilju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaistee Pohjanhilju-nimisen mäen kaakkoisrinteessä, noin 300 metriä Poleentieltä etelään. Halkaisijaltaan tervahauta on noin 20 metriä ja syvyydeltään 1,7 metriä. Valli on kookas, leveydeltään noin 5 metriä, ja erottuu selkeästi tervahaudan länsiosassa. Paikoin valli on kasvillisuuden peitossa tai kokonaan hävinnyt. Halssi sijaitsee mäen alarinteessä, tervahaudan lounaispuolella.
Tervahaudan ympäristö on hyvin tiivistä metsää, ja kohde erottuu sen vuoksi huonosti maastossa. Ympärillä kasvaa isokokoisia kuusia, jotka peittävät tervahaudan reunan monin paikoin. Keskiosa on säilynyt aukeampana, ja sen kohdalla kasvaa lähinnä jokusia pieniä koivuja ja kuusia. Tervahaudan keskeltä otettiin maakairanäyte, jossa erottui selkeästi hiilen sekaista maa-ainesta.

Kaskikangas 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kaskikankaan pohjoispuolella, ojitettujen soiden ympäröimällä metsäisellä alueella on esillä rajamerkki, josta on esillä suurehko, noin 40 x 40 cm kokoinen viisarikivi. Sen ympärillä sammaleen alla on kiviä noin 1 x 0,5 metrin kokoisella alueella hieman epämääräisesti. Viisarikivessä ei havaittu hakkauksia tai merkintöjä. Paikalla on nykyään kiinteistöraja. Rajamerkki paikannettiin vuonna 1843 laaditulta pitäjänkartalta, jolloin paikalla on ollut Kukon kylän ja kruunun/valtionmaan välinen raja. Raja on merkitty myös vuoden 1961 peruskartalle.

Lamminkangas (1000047035) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lamminkankaan pohjoisreunalla sijaitseva pyyntikuoppakohde, joka koostuu 47 pyyntikuopasta. Kuopat sijaitsevat noin 520 metrin pituisella matkalla.
Kohde on havaittu lidar-aineistosta, ja kuopat on varmistettu pyyntikuopiksi kairaamalla. Alueella on myös moderneja kuoppia, jotka todennäköisesti liittyvät kohteen eteläpuolella sijaitsevaan Lamminkankaan maanottoalueeseen.

Yläpudas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tolpankankaan ja Porinkankaan pohjoislaidalla sijaitseva pyyntikuoppajono, jota pohjoisessa rajaa Yläpudas ja siihen liittyvät Perkkauksenlampi ja Kannikkolampi. Kuusi läntisintä pyyntikuoppaa sijaitsevat Kannikkolammen länsi-/luoteispuolella kuntoradan alueella. Pyyntikuopat sijaitsevat noin 1,4 km:n matkalla.
Kuopat on havaittu lidar-aineistosta ja ne on varmennettu kairaamalla pyyntikuopiksi.

Kalapirtinniemi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Soistuneen Kortejärven itäpuoliselta niemeltä on löytynyt metallinetsinnässä noin 10 - 15 cm syvyydestä kaksi nuolenkärkeä, takonauloja, lyyranmuotoinen tulusrauta ja muita pieniä rautaesineitä. Vaatii tarkempaa selvitystä.
Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM21998, ILM25421.
Kohde käytiin tarkastamassa vuonna 2022. Kalapirtinniemi on osittain kuivatetun Kortejärven itäpuolella ja osa niemestä sijaitsee pohjoispuolella olevalla luonnonsuojelualueella. Alue on havupuuvaltaista sekametsää, jossa kasvillisuus on pääosin keskenkasvuista taimikkoa, pusikkoa ja korkeaa heinää. Löytöpaikka sijaitsee Kortejärveen työntyvän Kalapirtinniemenkärjen länsirinteellä.
Nuolenpään ja tulusraudan löytöpaikkojen läheisyydessä oli havaittavissa suurehkoja sammaleenpeittämiä kiviä röykkiömäisessä muodostelmassa. Kasvillisuuden alta paljastui pienempiä palaneita kiviä. Muuten paikalla ei pystytty tekemään tarkempia havaintoja runsaan kasvillisuuden ja alueen kivikkoisuuden vuoksi, aluetta tarkasteltiin noin 20 m säteeltä.

Kalapirtinkankaat (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä lattealehtinen rautanuolenkärki, jonka pää on taivutettu rullalle. Alakohteeksi merkitty ruotsalaisen väkipuukon kahvanpäätehela merovingiajan alusta. Lisäksi kaksi muuta nuolenkärkeä, iso takonaula ja kupariseosta. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM25418, 25420 jne.
Vaatii tarkempaa selvitystä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Paikalla on korkea potentiaali kiinteän rautakautisen muinaisjäännöksen suhteen.

Kolmikanta (1000044330) (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Mourunginjärven itäpuolisella metsäalueella sijaitseva Kolmikanta on paikoin varsin kivikkoinen matala hiekkamoreenikangas. Harvahkoa suhteellisen kookasta mäntyä kasvan kankaan järvenpuoleinen eteläreuna kohoaa hieman muuta kangasta korkeammalle ja laskee suhteellisen nopeasti kohti etelässä olevaa Järvisuota.
Metallinetsinnässä on elokuussa 2021 löytynyt permiläinen karhukoristeinen laattahela merovingiajalta (noin 500-800 jKr.). Esine löytyi kivikkoisesta ja sammaleisesta mustikkavarvikosta noin 10 cm syvyydestä, kuntan ja hiekkamaakerroksen välistä.
Alueelle tehtiin maastotarkastus syksyllä 2021. Tuolloin kankaan korkeimmalta kohdalta, sen kivikkoiselta etelälaidalta todettiin latomusmainen matala röykkiö. Sammalen ja jäkälän peittämän kiveyksen ala on noin 4-5 x 6 - 6 metriä ja korkeus noin 20-30 cm. Kiveyksen alalla on vanhan tuulenkaadon jäljet ja vierelllä kookas mänty.

Rahikkoaro 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ahoinkankaalta Rahikkoarolle johtavan metsätien koillispuolella. Kohde on tunnistettu laserkeilausaineistosta eikä sitä ole tarkastettu maastossa.

Rahikkoaro 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ahoinkankaalta Rahikkoarolle johtavan metsätien lounaispuolella siitä haarautuvan sivutien risteyksessä. Kohde on tunnistettu laserkeilausaineistosta eikä sitä ole tarkastettu maastossa.

Sotkajärven hautuumaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sotkajärven hautausmaan pohjoislaidan ja jyrkästi Oulujokeen viettävän törmän väliseltä alueelta törmän reunalta on löydetty kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja rapautuneita (palaneita?) kiviä. Alueelle tehtiin 6 koekuoppaa, joista 2:sta löytöjä. Löytökuopissa oli punaruskea noensekainen noin 20 cm paksu likamaakerros.
Mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Heti rajauksen lounaispuolella on parin aarin kokoinen vanha hiekkakuoppa.
Runsas 100 m paikasta etelään löytyi koekuopituksessa yksittäinen kvartsi-iskos. Tämä on katsottu erilliseksi kohteeksi (kivikautinen löytöpaikka), koska tämän ja asuinpaikan väliseltä alueelta ei koekuopituksessa löydetty mitään merkkejä muinaisjäännöksestä. Kyseisellä välialueella on lukuisia, noin 2 m leveitä ja puolisen m syviä ojia, jotka liittyvät Sotkajärven hautausmaan käyttöönottoon 1900-luvun alussa.

Vilponkorva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Oulujoen saaren itärannalla – (ennen Pällinkosken voimalan rakentamista ollut niemi), Pällikosken kaakkoispuolella, noin 11 km Utajärven kirkosta luoteeseen. Jokitörmällä on neljä tervahautaa noin 120 m matkalla, kesämökin pihapiirissä, osin kuusimetsässä. Pihapiirin läheisyydestä huolimatta tervahaudat ovat säilyneet hyvin. Maasto on sekametsää, maaperä moreenia.

Määtänsaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Määtänsaaren koillisrannalla, noin 8 km Utajärven kirkosta luoteeseen, kävelysillan kupeessa. Tervahaudan pohja on pyöreähkö ja keskelle loivasti syvenevä, syvyys 1 m, halkaisija valleineen 8 m. Kairanäytteessä oli runsaasti hiiltä, ei huuhtoutumiskerrosta. Halssi on joen puolella. Maasto on lehtipuuvaltaista sekametsää, maaperä hiekkaa.

Ojanperä (1000047283) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sotkajärveen laskevan puron länsipuolella, runsaat 6 km Utajärven kirkosta luoteeseen on kaksi tervahautaa. Maasto on kuusivaltaista sekametsää ja nuorta koivikkoa. Maa-perä on vähäkivistä hiekkamoreenia.

Tervahauta (1000047285) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee liki törmän reunaa, Sotkajärveen laskevan puron länsipuolella, noin 6 km Utajärven kirkosta luoteeseen. Tervahaudan pohja on pyöreähkö ja suppilomainen, halkai-sija valleineen16 m ja syvyys 1,5 m. Halssi on kosteikon puolella vallin itäreunalla. Kairanäytteessä oli runsaasti hiiltä, ei huuhtoutumiskerrosta. Maasto on kuusivaltaista metsää, maaperä vähäkivistä hiekkamoreenia.
Huom! Kohteen nimi on Tervahauta, koska paikka on Paikannimiarkistossa nimetty tällä nimellä.

Hirvioja (1000047287) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hirviojan koillispuolella matalalla törmällä noin 25 m ojasta koilliseen. Tervahaudan halkaisija n. 14 m, kuopan halkaisija n. 4 m halssi suuntautuu lounaaseen. Erirakenteista metsää, puronvarsikasvillisuuta.

Isokangas 7 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee soraharjanteella metsätieltä noin 55 m m koilliseen. Tervahaudan halkaisija n. 16 m, kuopan halkaisija n. 5 m halssi suuntautuu koilliseen. Ympäristö on avohakattu, taimikkona; haudanpäällä kasva eri-ikäisiä kuusia.

Karjokalliot (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee laajan pohjamoreenitasanteen loivalla koillisrinteellä, metsätieltä noin 150 m itään tervahaudan halkaisija n. 16 m, kuopan halkaisija n. 6 m halssi suuntautuu lounaaseen. Ympäristö on avohakattu ja muokattu.

Vähänojanmetsät (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee puron törmällä noin 15 m purosta etelään. Tervahaudan halkaisija n. 12 m, kuopan halkaisija n. 5 m halssi suuntautuu itäkoilliseen. Alue on avohakattu ja muokattu, se on heinän peittämä. Puron varteen on jätetty kapea metsäkaistale.

Hoikkakangas (1000047296) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee rämeen ympäröimällä matalalla kosteahkolla kankaalla. Tervahaudan halkaisija n. 14 m, kuopan halkaisija n. 5 m halssi suuntautuu itään.

Mäntylä pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee hiekkaharjanteet kaakkoispäässä metsätien itäpuolella. Tien molempiin puolin on vanhoja soranottomonttuja, joista yksi ulotu tervahaudan vallille asti. Tervahaudan halkaisija n. 21 m, kuopan halkaisija n. 7 m halssi suuntautuu itään. Erirakenteista puustoa.

Kylmäkorpi (1000047303) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee rämeen keskellä olevalla tasaisella sorakankaalla. Tervahaudan halkaisija n. 9 m, kuopan halkaisija n. 3 m halssi suuntautuu itään. Alue on avohakattu ja muokattu ja tiheän heinikon peittämä.

Korvenkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee matalansoraharjanteen luoteispäässä. Tervahaudan halkaisija n. 12 m, kuopan halkaisija n. 5 m halssi suuntautuu pohjoiseen. Laaja avohakkualue, taimikkoa.

Korvenkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee matalansoraharjanteen keskiosassa. Tervahaudan halkaisija n. 15 m, kuopan halkaisija n. 5 m halssi suuntautuu koilliseen. Kapea metsäkaistale kahden hakkuualueen välissä. Kuiva kangasta. Kohteesta 80-120 m kaakkoon on muutama vanha matala maaottokuoppa, yhden kuopan kohdalla on peruskartassa tervahaudan merkintä.

Hirvioja 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hirviojan itäpuolella pienen törmän päällä. Tervahaudan halkaisija n. 16 m, kuopan halkaisija n. 6 m halssi suuntautuu länsiluoteeseen puron suuntaan. Rehevähköä puronvarsikasvillisuutta.

Kiimakangas (1000047308) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee sorakankaan loivalla itärinteellä metsätien länsipuolella. Tervahaudan halkaisija n. 15 m, kuopan halkaisija n. 6 m halssi suuntautuu koilliseen. Nuorta ja varttunutta kasvatusmetsikköä.

Myllykangas 1 (1000047309) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee levän hiekkaharjanteen etelärinteellä. Tervahaudan halkaisija n. 14 m, kuopan halkaisija n. 4 m halssi suuntautuu lounaaseen. Kuiva kangas, varttunutta kasvatusmetsikköä.

Myllykangas 2 (1000047310) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Myllykankaan itäosissa, Lähderämeen pohjoispuolella, pienellä moreenisaarekkeella sijaitsee pirtin pohja – selkeimmin erottuvat rakenteet ovat kiviuunin jäännökset (suorakulmainen kiviröykkiö, n. 3 m x 2 m, 0,6 m korkea, jossa yhä erottuu uunin tulipesän aukko), sekä siitä n. 2 m länteen kivisen vallin ympäröimä kellarikuoppa (valleineen n. 5 m x 5 m, kuopan halkaisija n. 2 m. ja syvyys 0,6 m). Näistä rakenteista länteen jatkuu vielä huonommin säilyneen kivetyn vallin ympäröimä tasainen alue, joka on voinut olla osa samaa rakennusta, tai erillisen rakennuksen pohja. Rakenteet ovat uunin kiviröykkiötä lukuun ottamatta täysin humuksen ja sammalen peitossa, ja vaikuttavat siten ainakin lähemmäs 200 vuotta vanhoilta. Tähän viittaa myös saatavilla kartta-aineisto – sen enempää vanhoissa peruskartoissa kuin pitäjänkartassakaan ei paikalle ole merkitty minkäänlaista rakennusta, mikä viittaisi rakennuksen olleen täysin hylättynä 1800-luvun puoliväliin mennessä. Toisaalta vuoden 1957 peruskartassa sekä vanhoissa ilmakuvissa vuosilta 1949 ja 1956 välittömästi pirtin sijainnin pohjoispuolitse kulkee jonkinlainen kärrypolku tai muu kulkureitti, kun taas pitäjänkarttaan tällaista reittiä ei ole merkitty.

Häntäkaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kapean hiekkaharjanteen laella. Tervahaudan halkaisija n. 12 m, kuopan halkaisija n. 4 m halssi suuntautuu itäkoilliseen. Tervahaudan itävallin yli on kulkenut kapea traktoritie, joka on toiminut myös metsäkoneen ajourana, joka loppu juuri ennen vallia. Alue on avohakattu ja tiheän aluskasvillisuuden peittämä.

Rahkovuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija n. 15 m, kuopan halkaisija n. 6 m, halssi suuntautuu länteen. Tervahauta sijaitsee nykyisellä voimalinjan käytävällä, ja on täysin vesakon ja risukasojen peittämä.

Tuominiemi (1000047323) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pienen kankaan itä-/kaakkoisreunalla sijaitseva tervahauta. Kohde on painannettu LIDARK-hankkeessa, ja se on tarkastettu maastossa 2023. Kohde merkittiin maastoon sen koillispuolelle tulevan voimalinjahakkuun yhteydessä. Kohde tarkastettiin huhtikuussa, jolloin tervahaudan eteläreuna oli sula, mutta muutoin tervahauta oli lumen peittämä. Sen rakenteet olivat kuitenkin selkeästi hahmotettavissa.
Tervahauta sijaitsee kuusimetsässä, jossa kasvaa myös harvakseltaan haapaa ja koivua. Aluskasvillisuus koostuu sammalesta, puolukasta ja mustikasta. Tervahauta on halkaisijaltaan 14,5 metriä ja keskikuopan halkaisija on noin 5 metriä. Keskikuopan syvyys on noin 1 metri. Halssi suuntaa itään, ja se on noin 2 metriä leveä ja 4-5 metriä pitkä. Tervahaudan päällä kasvaa vanhoja kuusia.

Kivipaikka (Kivirakenteet)
Historiallinen; Noin 110 metriä metsäautotiestä itään mäntytaimikon koillisreunassa sijaitsee rajamerkki. Rajamerkistä on esillä noin 50 x 30 x 15 cm kokoinen viisarikivi. Viisarikiven ympärillä, sammaleen alla tuntuu lisää kiviä noin 1 x 1 metrin kokoisella alueella. Viisarikivessä ei havaittu hakkauksia.
Vuoden 1843 pitäjänkartassa rajamerkin kohdalla on Kanto by ja Kronojord eli Kantokylän ja Kruununmaan välisen rajan taitekohta. Vuoden 1955 peruskartassa rajamerkin kohdalla on Kantokylän ja Valtionmaan välisen rajan taitekohta. Kohdalla on nykyisin kiinteistörajan taitekohta.

Rajamäki (1000047325) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; LIDARK-hankkeessa havaittu hiilimiilu, joka tarkastettiin maastossa 2023 sen eteläpuolelle rakennettavan voimajohtolinjan hakkuun vuoksi. Tarkastuksen aikana miilu merkittiin maastoon nauhoin.
Miilu sijaitsee kankaan koillisreunalla. Alue on kuusimetsää, jossa kasvaa muutama koivu. Aluskasvillisuus koostuu sammalesta ja puolukasta ja mustikasta.
Hiilimiilu on pyöreä kumpu, jonka ulkoreunaa kiertää 60-100 cm leveä ja 40 cm syvä kaivanto. Kumpu on halkaisijaltaan noin 10-11 metriä. Kumpu on muuta maanpintaa korkeampi, ollen noin 60 cm korkea. Miilun pintaosa on tasainen, ja sen päällä kasvaa vanhoja kuusia. Maa oli kairaamista ajatellen vielä jäässä, mutta sen verran mitä kaira upposi kuntan läpi, oli kairauksessa havaittavissa runsaasti hiiltä.

Tykiö 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ylivieskan keskustasta n. 17,7 km itäkaakkoon rämeen ympäröimän matalan tuoreehkon kankaan koillisrinteellä. Maaperä on hienoa soraa. Nuorta kasvatusmetsikköä / taimikkoa. Kohde on merkitty peruskartalle.
Paikalla on tuplahauta, läpimitta valli mukaan lukien 15 m, kuopan halkaisija 7 m ja syvyys 0,8 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus 4 m ja syvyys 1,9 m, se on sortunut. Vallin päällä kasvaa nuoria lehtipuita ja kuusia, kuoppa on heinän peitossa.
Kohde on tarkastettu vuoden 2014 inventoinnissa, mutta sitä ei ole merkitty muinaisjäännösrekisteriin. Kohde on ennallaan.

Hirvenhauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ylivieskan keskustasta n. 17,9 km itäkaakkoon rämeen ympäröimällä matalalla kuivahkolla kankaalla. Maaperä on soraa, paikoitellen hiekkaa. Varttunutta kasvatusmetsikköä. Kohde on merkitty peruskartalle.
Kohde on tuplahauta, jonka halkaisija valli mukaan lukien on 12 m, kuopan halkaisija on 5 metriä ja syvyys 1,5 metriä. Halssi suuntautuu länteen ja sen pituus on 5 m ja syvyys 2,1 metriä. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Napalanhauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ylivieskan keskustasta noin 16,5 km itäkaakkoon rämeen ympäröimällä tasaisella tuoreella kankaalla. Maaperä on lajittumatonta pohjamoreenia. Ympäristö on avohakattu ja muokattu. Kohde on merkitty peruskartalle.
Paikalla on kuoppamiilu, halkaisija on 9 m, vallin korkeus on 0,4-0,6 metriä ja leveys noin metrin. Kuopan syvyys noin 0,9 metriä. Kairauksessa havaittiin yli 20 cm vahva kova hiili-/ nokimaakerros. Vallin päällä kasvaa nuoria kuusia.

Tykiö 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kallioisen alueen lounaisosassa sijaitsee laonnut rajamerkki. Maassa on esillä yhteensä neljä kiveä, joista kolme on melko piikkimäisiä muodoiltaan. Yksi kivistä on pyöreän muotoinen. Kivet ovat yhdessä kasassa maata vasten noin 1 x 0,4 metrin kokoisella alueella. Vuoden 1843 pitäjänkartassa rajamerkin kohdalla on Kanto by ja Kronojord eli Kantokylän ja
Kruununmaan välisen rajan taitekohta. Vuoden 1955 peruskartassa rajamerkin kohdalla on Kantokylän ja Valtionmaan välisen rajan taitekohta. Kohdalla on nykyisin kiinteistörajan taitekohta.

Tykiö 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee mäntyvaltaisen kallioisen alueen länsiosassa. Paikalla on sammaleen peittämä rajamerkki. Keskellä on esillä viisarikivi, joka on kooltaan noin 50 x 30 x 20 cm. Sen ympärillä sammaleen alla tuntuu lisää kiviä noin 1 x 1 metrin kokoisella alueella. Viisarikivessä ei havaittu hakkauksia.
Vuoden 1843 pitäjänkartassa rajamerkin kohdalla on Kanto by ja Kronojord eli Kantokylän ja Kruununmaan välisen rajan taitekohta. Vuoden 1955 peruskartassa rajamerkin kohdalla on Kantokylän ja Valtionmaan välisen rajan taitekohta. Kohdalla on nykyisin kiinteistörajan taitekohta.

Palokangas (1000047331) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee tiheässä sekametsässä noin 2 metriä modernin ojakaivannon itäpuolella Sydännevan lounaispuolella. Paikalla on sammaleen peittämä rajamerkki, josta on esillä vain viisarikivi. Viisarikiven koko on noin 40 x 25 x 10 cm. Viisarikiven ympärillä sammaleen alla tuntuu lisää kiviä noin 1 x 1 metrin kokoisella alueella. Viisarikivessä ei havaittu hakkauksia.
Vuoden 1843 pitäjänkartassa rajamerkin kohdalla on Kanto by ja Kronojord eli Kantokylän ja Kruununmaan välisen rajan taitekohta. Vuoden 1955 peruskartassa rajamerkin kohdalla on Kantokylän ja Valtionmaan välisen rajan taitekohta. Kohdalla on nykyisin kiinteistörajan taitekohta.

Sydänneva (1000047332) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee tiheässä sekametsässä Sydännevan pohjoispuolella. Paikalla on sammaleen peittämä rajamerkki, josta on esillä viisarikivi. Viisarikivi on kooltaan noin 40 x 20 x 10 cm. Viisarikivessä ei havaittu hakkauksia. Viisarikiven ympärillä, sammaleen alla tuntuu lisää kiviä noin 1,5 x 1 metrin kokoisella alueella.

Vasamanneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, joka on halkaisijaltaan noin 16 metriä vallien ulkoreunoilta mitattuna. Tervahaudan valli on noin 4–5 metriä leveä. Sen syvyys pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 1 metri. Tervahaudan halssi suuntautuu lounaaseen. Tervahaudan valliin tehtiin pieni pisto lapiolla, josta havaittiin tumma hiilensekainen maakerros.

Kaksostenhauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskarttaankin merkityt kaksi vierekkäistä tervahautaa sijoittuvat hiekkaiselle harjanteelle noin 30 m etäisyydelle toisistaan. Paikalla kasvaa nuorta havupuuvaltaista talousmetsää. Tervahaudoista suurempi (itäisempi) on halkaisijaltaan noin 21 m ja sen paksuus on noin 6-7 m. Tervahaudan syvyys sen pohjalta vallin päälle mitattuna on syvimmillään noin 1,6 m. Haudan halssiaukko antaa koilliseen. Tervahautaa kiertää hyvin epämääräinen katkoviivamainen oja kaivanto.
Paikan tervahaudoista läntisemmän (N 7103732 E 401353) halkaisija on noin 14,5 m, josta vallin osuus on noin 4 m. Tervahaudan halssiaukko antaa länteen. Haudan syvyys sen keskeltä vallin päälle vaihtelee noin 40 cm ja 1, 2 m välillä, matalampi osa on lännen puolelle ja korkeampi idän. Paikan tervahaudoista suurempi (itäisempi) on näyttävä ja suppilomainen, kun pienempi haudoista on matala ja maljamainen ja sulautuu hyvin ympäristöönsä.

Kakola (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalta todettu rajamerkki on noin 1 m leveä, 1 m pitkä ja 0,5 m korkea. Siinä on neliön muotoinen perusta, jonka kivistä osa on esillä ja osa sammaleen peitossa. Keskellä on viisarikivi, joka on puoliksi sammaleen alla. Rajamerkin keskellä, viisarikiveä vasten on laitettu pystyyn puinen moottorikelkkauraa merkkaava kyltti. Vuoden 1843 pitäjänkartassa rajamerkin kohdalla on Kanto by ja Kronojord eli Kantokylän ja Kruununmaan kylien välisen rajan taitekohta. Vuoden 1955 peruskartassa rajamerkin kohdalla on Kantokylän ja Valtionmaan välisen rajan taitekohta. Kohdalla on nykyisenkin kiinteistörajan taitekohta.

Tervaskangas (1000047355) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan noin 16 m tervahauta. Vallit ovat selkeät ja pohja laakea. Halssi on koillisen puolella. Halssin pituus on noin 7 m. Kohdetta ei valokuvattu inventoinnissa. Erotettu muinaisjäännöskohteesta Isokallio.

Metsähaudankangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Honkarämeen ja Riutanrämeen välisellä Metsähaudankankaalla. Kangas on
mäntyä kasvava moreeniharjanne. Röykkiö sijaitsee kankaan luoteispään korkeimmalla kohdalla. Röykkiön lähiympäristö on kivinen ja lohkareinen. Siitä huolimatta kiviröykkiö erottuu luontaisesta ympäristöstä selvästi ja näkyy avoimessa maastossa jo etäältä. Muita röykkiöitä ei alueelta löydetty.
Röykkiön pohjakaava on jokseenkin soikea ja laki on loivasti kupera. Röykkiö koostuu lähinnä nyrkin- ja päänkokoisista kivistä mutta seassa on muutamia hieman isompiakin kiviä. Keskivaiheilla on yksi selvästi muita kookkaampi ja korkeampi kivi. Röykkiö on jäkälä- ja sammalpeitteinen. Maa-ainesta siinä ei havaittu. Röykkiön laajuus on noin 5 x 3 metriä, korkeus 0,5–0,7 metriä.
Kohteesta 35 metriä etelään on tervahauta Metsähaudankangas 2 (1000047357).

Metsähaudankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan pohjakaava on pyöreähkö. Pohja on syvä ja selvästi suppilomainen. Vallit ovat selvät. Tervahauta on osittain rinteessä, ja alarinteessä valli on selvästi korkeampi, kuin ylärinteen puolella. Halssi on lounaaseen. Halkaisija on 18 m ja syvyys 1–1,5 m. Maanäytekairauksessa (käsikairalla) tervahaudasta löytyi hiiltä, huuhtoutumiskerrosta ei ollut.
Alue tarkistettiin lidarhavainnon sekä Nimiarkiston tietojen perusteella. Perimätiedon mu-
kaan kankaalla on tervahautoja (NA: Leevi Junkala 1954).
Tervahauta sijaitsee kiviröykkiöstä Metsähaudankangas (1000047356) 35 m eteläkaakkoon.

Metsähaudankangas länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Matojärvennevan ja Metsähaudankankaan välisessä ojitettujen soiden rajaamassa moreenisaarekkeessa. Tervahauta sijaitsee Toristuksenpirtiltä noin 370 m etelä-kaakkoon ja metsäautotiestä noin 30 m itään. Tervahaudan pohjakaava on pyöreähkö ja pohja on loivasti suppilomainen. Vallit ovat selvät. Halssi on etelään. Halkaisija on valleineen 10 m ja syvyys 1 m. Vallien korkeus 1 m. Maanäytekairauksessa (käsikairalla) tervahaudasta löytyi hiiltä, huuhtoutumiskerrosta ei ollut. Kohde tarkastettiin lidaraineistosta tehdyn havainnon perusteella.

Konttihaudankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Honkarämeen ja Metsänevan välisellä ojitettujen soiden ympäröimällä moreenikankaalla metsäautotiestä 20 m länteen. Lähiympäristö on kivistä mäntyä kasvavaa moreenikangasta. Tervahaudan pohjakaava on pyöreähkö. Pohja on matala ja laakea. Vallit ovat hyvin matalat.
Haudan poikki menee ajoura. Tervahaudan halkaisija on 7 m ja syvyys 0,5 m. Maanäytekairauksessa (käsikairalla) tervahaudasta löytyi hiiltä. Huuhtoutumiskerrosta ei ollut. Kohde tarkastettiin lidarhavainnon perusteella. Myös alueen nimi Konttihaudankangas viittaa tervahautaan (NA: Leevi Junkala 1954).

Halmehenperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Halmehenperän itäpuolella Mannilantiestä 40 m kaakkoon. Maasto on loivapiirteistä mäntykangasta. Tervahaudan pohjakaava on pyöreähkö, pohja on matala ja laakea. Vallit ovat matalat. Halssi on etelään. Haudan halkaisija on 8 m ja syvyys 0,5 m. Maanäytekairauksessa (käsikairalla) tervahaudasta löytyi hiiltä. Huuhtoutumiskerrosta ei ollut. Kohde tarkastettiin lidarhavainnon perusteella.

Kinarehenkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on pieni rinteeseen kaivettu tervahauta. Pienuutensa vuoksi se erottuu hieman
heikosti ympäristöstään, mutta on paikalla kuitenkin selkeä. Ympäristössä on paljon matalia
kuoppia. Halssi osoittaa koilliseen alarinteeseen. Kuopat ja halssi mukaan luettuna rakenteen halkaisija olisi noin 15 m. Keskelle jäävä painanne on kuitenkin vain noin 3–4 m halkaisijaltaan. Alarinteen puolella on selkeät noin 3 m leveät vallit. Tervahaudan pohjalta havaittiin irtonaista hiilensekaista hiekkaa. Kohdetta ei valokuvattu inventoinnissa.

Sysimökki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteen tervahaudat sijaitsevat Kinarehenkankaalla vajaa 200 m Mannilantiestä kaakkoon. Aivan metsätien itäpuolella on kaksi tervahautaa 45 m etäisyydellä toisistaan. Lähiympäristö on loivasti viettävää hiekkakangasta ja mäntymetsää, josta osa nuorta taimikkoa entisellä hakkuualueella.
Läntisemmän tervahaudan pohjakaava on pyöreähkö, pohja suppilomainen ja vallit ovat selvät. Osin kivetty halssi on kaakkoon. Tervahaudan halkaisija on 16 m ja syvyys 1 m.
Itäisemmän tervahaudan pohjakaava on pyöreähkö ja pohja on laakea. Vallit ovat matalat. Halkaisija on noin 12 m ja syvyys 0,5 m. Tervahauta on rikkoutunut monesta kohdasta metsätöissä.
Maanäytekairauksessa (käsikairalla) tervahaudoista löytyi hiiltä, huuhtoutumiskerrosta ei ollut. Nimiarkistossa on tietue nimellä Sysimökki tunnetusta kohteesta (NA: Leevi Junkala 1954). Paikalla ollut tiedon mukaan tervahauta ja sysimökki. Tervapirtin paikkaa ei maastotarkastuksessa löydetty.

Runsahankallio (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Runsahankallion pohjoisimmalla avokalliolla, kiinteistöjen 5:13 ja 5:17 välisellä rajalla. Maasto röykkiön lähiympäristössä on kallioista ja lohkareista havumetsää.
Röykkiön pohjakaava on jokseenkin soikea, laki on laakea ja laakean kupera. Röykkiö koostuu lähinnä päänkokoisista ja sitä suuremmista kivistä, mutta seassa on muutamia nyrkinkokoisia kiviä. Röykkiö on jäkälä- ja sammalpeitteinen. Maa-ainesta siinä ei havaittu. Rakenne on luode–kaakko-suuntainen. Röykkiön laajuus on noin 4,5 x 2,5 m, korkeus 0,5 m. Se muistuttaa ulkoisesti alueelta aiemmin tunnettuja kiviröykkiöitä. Röykkiö sijaitsee alarinteestä katsoen näkyvällä paikalla.
On otettava huomioon, että röykkiön lähellä havaittiin rautainen kallioon pultattu lenkkipäinen harusvarras. Kiviröykkiön päältä löydettiin sähköjohdon ja pylväsrakenteiden välisen eristeen kappale. Lisäksi kivien väleissä huomattiin todennäköisesti pylvään rakenteisiin liittyvää lahonnutta puuta. Havaintojen perusteella
röykkiön kohdalla on ollut sähköpylväs. Näin suurta kiviröykkiötä tuskin on kuitenkaan koottu pylvään tueksi. Röykkiössä ei myöskään ollut kallion pintaan saakka ulottuvaa kivetöntä tai lähes kivetöntä kohtaa, joka usein on poistettujen pylväiden tukikiveyksissä nähtävissä.
Paikalla on lounas–koillinen-suuntainen lähes puuton kapea väylä, jonka kohdalla kiviröykkiö on. Tarkastetun kartta-aineiston perustella kallioalueen poikki on kulkenut sähkölinja ainakin vuodesta 1952 vuoteen 1998. Linjan muiden pylväiden paikoille ei ollut tarkastetulla alueella kasattu minkäänlaisia tukikiveyksiä. Tilojen 5:13 ja 5:17 välinen raja on ollut paikalla 1970-luvulta lähtien. Vaikka röykkiön kohdalla kulkee nykyisin kiinteistöraja, sekään ei selitä sitä, miksi kiviröykkiö on kasattu kyseiselle paikalle.
Todennäköisesti kyseessä on kivikaudelle ajoittuva kiviröykkiö, jota on myöhemmin sähkölinjaa kallioiselle alueelle rakennettaessa hyödynnetty pylvään tukemiseen, kun se on sattunut linjalle.

Runsas (1000047368) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde tarkastettiin lidarhavainnon perusteella. Paikalla on neljän kivikautisen asumuspainanteen ryhmä sekä kaksi tervahautaa ja näihin liittyviä kaivantoja (2 mahdollista miilua). Tervahaudat ja mahdolliset miilut on eriytetty muinaisjäännösrekisteriin omaksi kohteekseen Runsas 2 (1000047369).
Asumuspainanteet ovat rivissä selkeän rantatörmän päällä. Muodotaan kuopat ovat hieman suorakulmaisia ja syviä. Kaikkien pääty osoittaa koilliseen kohti rinnettä. Osassa oli havaittavissa myös valli. Painanteet ovat aikanaan sijoittuneet pitkänomaisen saaren mantereenpuoleiseen päähän.
Läntisin asumuspainanne 1 on suorakulmainen ja koillinen–lounas-suuntainen pääty rantatörmää kohden. Mitoiltaan tämä oli 6 x 5 x 1 m. Sitä ympäröivät vallit, joissa maata ja kiviä. Vallien leveys oli arviolta 2–3 m, mutta nämä olivat matalat ja metsänkäsittely oli mahdollisesti vaurioittanut niitä. Pohjalta havaittiin noin 5 cm:n paksuinen musta hiilikerros ja tämän alta huuhtoutumiskerros. Todennäköisesti kyseessä on asumuspainanne, johon on myöhemmin päätynyt hiiltä viereisestä tervahaudasta.
Toinen asumuspainanne 2 on edellisestä 15 m itään. Paikalla on varsin selkeän suorakulmainen kuoppa. Kooltaan tämä on 4 x 3,5 m. Syvyys on vajaan metrin. Pääty osoittaa pohjoiskoilliseen kohti rantatöyrästä. Painanteeseen ei liity selkeää vallia, vaikka joitain oletettavasti kuopasta nosteltuja kiviä reunoilla näkyy. Metsän laikutus on tosin sotkenut ympäristöä. Idän puolella on kylläkin havaittavissa valli, mutta kyse voi olla vain vierekkäisten painanteiden välisestä reunasta. Painanteen keskelle kaivettiin 40 x 40 x 15 cm koekuoppa. Tästä havaittiin yksi selkeä iskos, eikä kaivamista jatkettu pitemmälle. Maaperä oli kivistä hiekkamaata. Painanteen pohjalla on vahva huuhtoutumiskerros ja tämän pinnalla joitain hiilenpaloja ilmeisesti läheisestä tervahaudasta.
Heti tämän itäpuolella oli kolmas todennäköinen asumuspainanne 3. Muodoltaan suorakulmainen painanne oli kooltaan 6 x 4 m ja syvyydeltään vajaan metrin. Pääty osoitti rantavallia kohden.
Itäisin asumuspainanne 4 on – vallit mukaan lukien – mitoiltaan 9 x 6 m. Vallit eivät ole erityisen selkeät, mutta käsittävät esimerkiksi suurempia kuopasta nosteltuja kiviä. Keskelle jäävä kuoppa on muodoltaan suorakulmainen ja mitoiltaan 5 x 3,5 m. Syvyyttä tällä on arviolta 70–80 cm. Painanne sijaitsee rantatörmän päällä, ja rinne lähtee laskeutumaan heti painanteen vallilta. Myös tässä pääty osoittaa rantaa kohden koilliseen. Keskeltä poistettiin turve 40 x 40 cm koekuoppaa varten, mutta heti turpeen alta havaittiin useita iskoksia, eikä koekuoppaa siksi kaivettu pintaa syvemmälle. Kuopassa oli muiden tapaan selkeä huuhtoutumiskerros ja aavistus nokea turpeen alapinnassa.
Asuinpainanteiden lomaan jää yksi tervahauta (Runsas 2) ja sijainnin perusteella on mahdollista, että tässä olisi hyödynnetty paikalla valmiiksi ollutta asumuspainannetta. Tervahauta on kaivettu aivan töyrään reunaan, eikä siinä ole selkeää vallia.

Runsas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi tervahautaa ja kaksi mahdollista hiilimiilua sijaitsee osittain kivikautisen asuinpaikan lomassa. Asuinpainanteiden lomaan jää yksi tervahauta (tervahauta 2) ja sijainnin perusteella on periaatteessa mahdollista, että tässä olisi hyödynnetty paikalla valmiiksi ollutta asumuspainannetta. Tervahauta on kaivettu aivan töyrään reunaan, eikä siinä ole selkeää vallia. Kuopan halkaisija on noin 9 m, eli hauta on suhteellisen suuri. Pohjalla on 15 cm nokisen hiekkakerroksen alla tervan kovettama taso. Halssi on pituudeltaan 4 m ja osoittaa alarinteeseen pohjoiskoilliseen.
Tervahaudan 2 länsipuolella on matala pitkänomainen koillinen–lounas-suuntainen painanne, miilu 1. Tämä on lounaispäästään selkeä mutta alarinteen puoleinen reuna ei erotu. Yläpää on n. 3 m leveä ja 0,5 m syvä. Pohjalla on tässä noin 20 cm nokinen hiekkakerros ja palaneita puunkappaleita.
Tämän pohjoispuolella on luode–kaakko-suuntainen painanne, mahdollinen miilu 2. Alarinteen puolella on selkeä valli. Kooltaan painanne on noin 8 x 3 m, mutta kaakkoispää on epäselvä. Pohjalle tehdystä koepistosta havaittiin 20 cm puhtaan hiilen kerros. Painanteet voisivat olla esimerkiksi miilunpohjia.
Tervahaudasta 75 m luoteeseen on toinen tervahauta, tervahauta 1. Halkaisijaltaan tämä on noin 12 m ja vallit ovat 2 m leveät. Muodoltaan tervahauta on syvä suppilomainen. Pohjalla on vahva harmaan hiilensekaisen hiekan kerros. Halssin kohdalla on niin ikään lyhyt valli. Halssikaivanto on noin 3 m pitkä ja osoittaa pohjoiskoilliseen.

Teerikangas (1000047374) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Oulun ja Kajaanin välisen maantien eli Keisarintie pohjoispuolelle on Wallenborgin vuoden 1785 maantiekarttaan merkitty Afrättningsplats (rangaistuspaikka). Kohteen sijainti ilmoitettu kuolemanrangaistusta ja mestauspaikkoja käsittelevän teoksen (Moilanen 2021, Kohtalona mestauslava) mukaisesti. Paikalla on toimeenpantu neljä teloitusta vuosina 1766-1802. Paikalle on pystytetty esittelytaulu ja muistopatsas vuonna 2020. Karttatarkastelun perusteella kyseessä näyttäisi olevan noin 100 x 100 metriä oleva alue, joka etelälaidaltaan on rajoittunut Keisarintiehen. Todennäköisesti nykyisen maantien rakentaminen on osin tuhonnut alueen eteläosaa.
2023: Vanha teloituspaikka sijoittuu eteläosastaan valtatien 22 kohdalle ja sen pohjoispuolelle. Noin kolmasosa teloituspaikasta sijoittuu valtatien ja tieojien kohdille. Tierakenteiden pohjoispuolelle jää noin 60 * 100 m kokoinen osa teloituspaikkaa. Alue on kivistä moreenikangasta, jonka pohjoisosa on avarapohjaista nuorta männikköä. Valtatien puoleisella laidalla kulkee sähköjohtolinja.
Teloituspaikan alue tarkastettiin kauttaaltaan maastotöiden aikana. Alueelle tehtiin kairauksia ns. geologin sauvalla (Ø 17 mm), satunnaisia koekuoppia sekä metallinilmaisinetsintää. Kairauksen ja koekuoppien tekeminen oli toivotonta maaperän kivisyyden vuoksi. Alueelta ei tavattu lainkaan hienomman mineraalimaan kohtia, joihin voisi kuvitella hautoja kaivetun. Metallinilmaisimelta alueelta löydettiin modernia roskaa, jotka painottuvat valtatien läheisyyteen.
Teerikankaalla mestatuista paikalle on haudattu varmuudella yksi. Toinen mahdollinen paikalle haudattu on poltettu roviolla. Paikalla mestattujen jäännösten/hautojen löytämistä alueelta voi pitää hyvin epätodennäköisenä.
Alueelta ei saatu konkreettisia todisteita teloituspaikasta. Kohde arvotetaan siitä huolimatta kiinteäksi muinaisjäännökseksi tarkan karttapaikannuksen ja historiallisten lähteiden perusteella. Teerikankaan muinaisjäännöskohteelle ei laadita aluerajausta, vaan se jää pistekohteeksi (paikkatietopiste sijoittuu keskelle teloituspaikkaa).

Kurkikaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kapean harjun lounaisrinteellä, halkaisija on 18 m, kuopan halkaisija 11 m, syvyys 0,8 m; halssi suuntautuu lounaaseen, se on sortunut. Kuiva mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsikköä. Lähistöllä on laajoja avohakkuualueita.

Sainilan Majakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee tasaisella kivikkoisella kankaalla Saarinevan länsipuolella. Haudan halkaisija on 15 m, kuopan halkaisija 7 m, syvyys 0,6 m; halssi suuntautuu luoteeseen, se on sortunut. Kuivahko mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsikköä. Kankaan reuna-alueet ovat paikoitellen soistuneet.

Mustalampi länsi (1000047387) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee soraharjanteella Mustalammen länsipuolella. Haudan halkaisija on 13 m, kuopan halkaisija 7 m, syvyys 0,7 m; halssi suuntautuu itään, se on sortunut. Kuivahko mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsikköä.

Mustalamminkangas (1000047388) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee soraharjanteella Mustalammen länsipuolella. Haudan halkaisija on 12 m, kuopan halkaisija 7 m, syvyys 0,7 m; halssi suuntautuu etelään, se on sortunut. Rehevähkö kangas, nuorta kasvatusmetsikköä.

Kuuraräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee soraharjanteella Mustalammen länsipuolella. Haudan halkaisija on 11 m, kuopan halkaisija 5 m, halssi suuntautuu kaakkoon, se on sortunut. Rehevähkö kangas, nuorta kasvatusmetsikköä.

Laukkuniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee soraharjanteella Mustalammen länsipuolella. Haudan halkaisija on 16 m, kuopan halkaisija 9 m, syvyys 0,7 m; halssi suuntautuu luoteeseen, se on sortunut. Rehevähkö kangas, nuorta kasvatusmetsikköä.

Kivinevansaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee tasaisella kankaalla Ruoholamminnevan eteläpuolella. Haudan halkaisija on 10 m, kuopan halkaisija 4 m, syvyys 0,7 m; halssi suuntautuu etelään, se on sortunut. Tuorehko kangas, jossa kasvaa runsaasti heinää; nuorta kasvatusmetsikköä.

Ruoholamminharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Ruoholamminharjun länsirinteellä laajan avohakkualueen reunalla. Haudan halkaisija on 16 m, kuopan halkaisija 8 m, syvyys 0,7 m; halssi suuntautuu länteen, se on sortunut. Kuiva kangas.

Viisseinäsenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee tasaisella sora-alueella Visseinänäsenkankaan harjunjakson pohjoispäässä. Haudan halkaisija on 15 m, kuopan halkaisija 9 m, syvyys 0,8 m; halssi suuntautuu itään, se on sortunut. Tuorehko kangas, eri-ikäistä sekametsää.

Uuttuankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kivikkoisella kankaalla Pyöriännevan pohjoispuolella. Haudan halkaisija on 10 m, kuopan halkaisija 5 m, syvyys 0,6 m; halssi suuntautuu lounaaseen, se on sortunut. Tuoreehko kangas, nuorta sekametsää.

Saarinevanlaitakangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Saarinevalaitakankaan itäpäässä Saarinevan turvetuotantoalueen eteläpuolella; haudan pohjoispuolella on pieni mökki. Haudan halkaisija on 19 m, kuopan halkaisija 10 m, syvyys 0,8 m; halssi suuntautuu koilliseen, se on sortunut. Tuoreehko kangas, eri-ikäistä havumetsää..

Linjalampi pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee tasaisella hiekkaisella kankaalla Siikajoen pohjoispuolella. Haudan halkaisija on 12 m, kuopan syvyys 0,6 m; halssi suuntautuu etelään, se on sortunut. Kuivahko kangas, nuorta mäntymetsää.

Sauvasuo pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee hiekkaisella tasanteella Sauvasuon turvetuotantoalueen pohjoispuolella. Haudan halkaisija on 18 m, kuopan halkaisija 9 m, syvyys 0,8 m; halssi suuntautuu koilliseen, se on sortunut. Kuivahko mäntykangasta. Peruskartalla on merkitty toinen tervahauta kohteesta 16 n. 300 m pohjoiseen, kyseessä on kuitenkin resentti kuoppa.

Saarinevanlaitakangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kivikkoisella kankaalla Saarinevan eteläpuolella. Haudan halkaisija on 19 m, kuopan halkaisija 11 m, syvyys 07 m; halssi suuntautuu pohjoiseen, se on sortunut. Kuivahko kangas, nuorta mäntymetsää.

Vittoudenkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vittoudenkankaan pohjoisreunalla, laajan sorakuopan länsipuolella on tervahauta; halkaisija valli mukaan lukien n. 12 m, kuopan syvyys 0,7 m, halssi suuntautuu pohjoiseen, se on sortunut. Haudan päällä sekä ympäristössä kasvaa eri-ikäistä sekametsää

Kokkopetäikkö etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pienellä kangassaarekkeella rämeen keskellä on tervahauta, halkaisija 14 m. Kuopan syvyys 0,6 m. Halssi suuntautuu etelään, se on sortunut

Honkasaari (1000047408) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pienen kallioisen mäen länsirinteellä on tervahauta, halkaisija 20 m. Kuopan syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu etelään, se on sortunut. Haudasta 20 m kaakkoon on tervapirtin kiuas, mitat 1,8 x 1,6 x 0,6 m. Humuksen alla on nokimaata ja palaneita kiviä.

Varissaari (1000047409) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pienellä kangassaarekkeella rämeen keskellä on tervahauta, halkaisija 16 m. Kuopan syvyys 0,6 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, se on sortunut. Haudasta 20 m koilliseen on tervapirtin kiuas, mitat 2,2 x 2x 0,7 m. Humuksen alla on nokimaata ja palaneita kiviä.

Pykälö etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Matalalla kankaalla rämeen keskellä on tervahauta, halkaisija 17 m. Kuopan syvyys 0,6 m. Halssi tarkka sijainti oli epäselvä haudan päällä ja ympärillä olevien hakkujätteiden takia. Kohde sijaitsee laajalla avohakkuualueella, jota on muokattu.
2023: Kohde on entisellään.

Mullikonkaarto 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mullikonkaarron läntisellä hiekkavallilla on tervahauta; halkaisija valli mukaan lukien n. 15 m, kuopan syvyys 0,7 m, halssi suuntautuu lounaaseen, se on sortunut, nuorta ja osittain vanhempaa kasvatusmetsää, haudan lounaispuolella on pienehkö vanha soranottoalue.

Koivusalmi (1000047434) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pyhännän kunnan eteläosassa Akanmäentien länsipuolella Pienimäen eteläkärjessä pienellä, hieman kaarevalla itä-luode-suuntaisella harjanteella. Ketjumaisessa muodostelmassa sijaitsee ainakin kahdeksan maahan kaivettua kuoppaa sekä yksi kuoppajonosta noin 100 metriä eteläkaakkoon. Kairaamalla kuopista havaittiin hiiltä ja nokista maata.

Pienimäki (1000047435) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Heti Akanmäentien länsipuolella, Pienimäen eteläreunalla sijaitsee suuri tervahauta. Tervahaudan halkaisija on noin 25 metriä. Vallien leveys on noin 8 metriä ja korkeimmillaan ne ovat yli metrin. Tervahaudan syvyys on noin 1,5 metriä. Halssi laskee tielle päin etelään ja sen pituus on noin 8-9 metriä. Tervahaudan päällä kasvaa paljon sekalaista puustoa sekä katajaa.

Köökelöinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Köökelöisen pohjoiseen laskevalla rinteellä. Tervahaudan päällä ja ympäristössä kasvaa pääosin nuorehkoa kuusikkoa ja joitakin suuria kuusia. Tervahauta erottuu huonosti maastosta. Tervahaudan halkaisija on 17 metriä, vallien leveys on 4-5 metriä ja korkeus 0,3-0,5 metriä. Halssi laskee länteen ja sen pituus noin 4 metriä, leveys 2 metriä ja syvyys noin 40 cm. Tervahaudan muoto on kulhomainen.

Puistola (1000047437) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee metsäalueella kahden pellon välissä, noin 235 metriä Kalliojärvestä länteen Puistola nimisen vanhan asuinpaikan pohjoispuolella. Tervahauta erottuu hyvin maastossa ja sillä on korkeat vallit. Sen päällä kasvaa mäntyjä. Halkaisija on noin 18 metriä ja pohja on laakea. Vallien leveys on noin 5 metriä ja korkeus noin 0,9 metriä. Halssi laskee kaakkoon kohti peltoa.

Vesankangas (1000047442) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Reisjärven Pekkaperällä Järvikyläntien länsipuolella, sen ja pienen luoteeseen suuntaavan tienhaaran lounaispuolella. Aholanneva on kohteen lounaispuolella. Alueella sijaitsee yli 70 viljelysröykkiötä, kiviaitaa, talopohjia, kellarinpohjia ja erilaisia kuoppia. Mahdollisesti kyseessä on vuonna 1800-luvun loppupuolella perustettu tila, joka on merkitty pitäjänkarttaan nimellä Lähetkangas. Asuinpaikka ei ole ollut asuttuna pitkään. Sinne on kuitenkin ehditty raivata suurella vaivalla pellot kivikkoiseen maaperään, josta on muistona näyttävät kiviaidat ja peltoröykkiöt. Alueella kasvaa pääosin kuusikkoa, seassa joitakin koivuja. Maaperä on tuoretta kangasta ja turvemaata.

Kainuu (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokartan ja laserkeilausaineiston perusteella paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on 17-18 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Uusipelto (1000047521) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tervahauta sijaitsee loivassa metsärinteessä. Tervahaudan keskiosa on suhteellisen tasainen, halkaisija noin 4 metriä. Tervahaudan valli ei ole kaikkialla yhtenäinen, vaan etenkin rakenteen koillisreuna on epämääräisen muotoinen. Niiltä osin kuin ehjää vallia on, sen paksuus on noin 9 metriä. Tervahaudan halssin pituus on noin 10 metriä ja se osoittaa lounaaseen. Haudan pohjalla on paksu, hiilensekaisen ja nokisen hiekan kerros.

Mullikonkaarto 3 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Painanteet ja kuopat sijaitsevat tervahaudan Mullikonkaarto (1000037675) eteläpuolella. Alakohteet 1 ja 2 ovat painanteita ja alakohteet 3-9 maakuoppia. Painanteet sijaitsevat vierekkäin etelä-pohjoissuunnassa, ne ovat soikeat, mitaltaan 4,5–5,5 m x 3 m.
Huuhtoutumiskerros viittaa esihistorialliseen ikään. Vaikka painanteiden pohjassa on havaittu kairauksissa likamaakerrosta, ei tavattu selviä merkkejä asuinpaikasta. Painanteiden funktio jäi epäselviksi. Kuopat sijaitsevat kahta lukuun ottamatta rivissä. Huuhtoutumiskerroksen perusteella ne ovat esihistoriallisia. Niiden koon ja rakenteen perusteella ne voivat olla pyyntikuoppia.

Mullikonkaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2013: Lidar-kartoituskohde, ei ole tarkastettu maastossa.
Matala kuivahko soiden ympäröimä hiekka/soraharjanne, varttunutta kasvatusmetsikköä. Hauta sijaitsee koillislaidalla suon reunalla matalan törmän yläpuolella. Läpimitta valli mukaan lukien n. 12 m, kuopan halkaisija n. 8 m, halssi suuntautuu koilliseen, pituus n. 4 m. Haudan päällä on isoa puustoa.
2022: Kohde tarkastettiin maastossa. Tervahaudan halkaisija on 11 m ja syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu koilliseen, pituus noin 4 m, se on osittain sortunut, Haudan päällä ja ympäristössä kasvaa isoja mäntyjä. Talousmetsää, kuivaa hiekkakangasta.

Ruunakangas (1000047543) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Moreeniharjanteen loivalla länsirinteellä sijaitsee tervahauta, läpimitaltaan n. 16 m; sen halssi suuntautuu lounaaseen. Alueella kasvaa yli 100 vuotta vanha puustoa.

Nautakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tasaisella rehevähköllä kankaalla sijaitsee tervahauta, pääosin ojitettua rämettä haudan halkaisija on n. 12 m; sen halssi suuntautuu lounaaseen. Lähellä on vanhoja soranottopaikkoja (sen takia kohdetta ei havaittu inventoinnissa 2021).

Leviäkangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on yksittäinen pieni tervahauta, jonka halkaisija on valleineen noin 6 metriä. Keskuskuopan halkaisija on vain noin 3,5 metriä. Halssinpaikka on länteen kohti kankaan alempanan olevaa keskiosaa. Kankaan laki on kivikkoinen ja tervahaudan länsipuolella on vanhaa maanottoa ja tämän tuloksena syntynyttä kivikkoa.

Leviäkangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Leviäkankaan länsirinteestä on tavattu rinteesnsuuntainen asuinpainanne, jonka pituus on noin 22 metriä ja leveys noin 4 metriä. Tasapohjaisen painanteen alarinteen puolella on heikkoa vallia. Painanteesta luoteeseen on yksittäinen maakuoppa (ala noin 2 x 3 metriä ja syvyys noin 60 cm).

Tyrnävän vanha kirkko (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Tyrnävänjoen itärannalla vanhan maantien pohjoispuolella on sijainnut Tyrnävän vanha kirkko ja hautausmaa. Kirkon tarkka rakennusvuosi ei ole tiedossa, mutta se on ilmeisesti ollut olemassa vuonna 1647. Kirkko paloi 1865. Tämän jälkeen uusi kirkko rakennettiin nykyiselle paikalle puolisen kilometriä idemmäs. Vanhan kirkon pituus on ollut noin 27,3 metriä ja leveys noin 11,9 metriä. Kyseessä on tiettävästi ollut suorakaiteinen tukipilarikirkko.

Hangaskangas 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee tervahaudasta Hangaskangas (1000037715) 180 m kaakkoon matalalla hiekkavallilla avohakkuualueella. Haudan halkaisija on 9 m, kuopan halkaisija 5 m. Halssi suuntautuu koilliseen, se on sortunut.

Pöytäkumpu (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hauta sijaitsee matalalla paikoitellen kallioisella kumpareella Hangaskankaan itäpuolella. Läpimitta valli mukaan lukien 14 m, kuopan halkaisija 5 m ja syvyys 0,6 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, se on sortunut. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä lehti- ja havupuita.

Kotakangas (1000047581) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hauta sijaitsee rämeen ympyröivällä metsäsaarekkeella Kotakankaan luoteispuolella. Läpimitta valli mukaan lukien 16 m, kuopan halkaisija 9 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, se on sortunut. Hauta sijaitsee avohakkuualueen reunan tuntumassa, sen päällä kasvaa eri-ikäisiä lehti- ja havupuita.

Kuivikkomäenkangas etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hauta sijaitsee Kuivikkoniemenkankaan eteläpäässä metsätien länsipuolella. Läpimitta valli mukaan lukien 17 m, kuopan halkaisija 9 m ja syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, se on sortunut. Hauta sijaitsee avohakkuualueen reunan tuntumassa, sen päällä kasvaa eri-ikäisiä lehti- ja havupuita.

Virkkusenlehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hauta sijaitsee lehdon eteläosassa laajan avohakkualueen reunalla. Läpimitta valli mukaan lukien 18 m, kuopan halkaisija 10 m ja syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, se on sortunut. Hauta sijaitsee avohakkuualueen reunan tuntumassa, sen päällä kasvaa eri-ikäisiä lehti- ja havupuita.

Kaimalehdonhauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hauta sijaitsee pienellä saarekkeella rämeen keskellä. Läpimitta valli mukaan lukien 14 m, kuopan syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu kaakkoon, se on sortunut. Hauta sijaitsee hakkuualueen reunan tuntumassa, sen valli on osittain metsäkoneen vaurioittama.

Hautakumpu (Hautapaikat)
Historiallinen; Paikalla on maastokartalle merkitty tervahauta. Kirjatun perimätiedon mukaan paikalle olisi haudattu vainolaisen tappamia Autio-Sirviön talon asukkaita. Mika Sarkkisen inventointiraportin kuvaus (Pyhäjärvi O.L. inventointi 1995; s. 174, kohteen Autio-Sirviö): ”Talonpaikasta n. 500m etelään olevaan hautakumpuun kerrotaan vainolaisen tappaman talonväen haudatun.”Sarkkisen raportin Liitteen 1 kuvaus (Jorma Tulkun tekstistä ”Surma kulki suota myöten”): ”Perimätiedon mukaan vihollinen nousi jokivartta polkua, löysi alemman Sirviön talon, poltti sen ja tappoi asukkaat, jotka haudattiin hautakumpareeseen noin 500 metriä talosta etelään.”
Inventointi 2022: Hautakumpare-nimisen nuorehkoa mäntyä kasvavan kivikkoisen moreenikumpareen laen pohjoispuolelta havaittiin yksi suurempi ja kaksi pienempää kuopannetta. Näistä ainakin suuri kuopanne ja pohjoisempi pienistä kuopanteista oli selvästi kaivettu moreeniin, poistaen kiviä, ja täytetty sittemmin hiekalla. Kaakkoisempi pienempi kuopanne vaikutti myös kaivetulta, mutta oli sikäli kapeasti kivien välissä, ettei tästä ilman tarkempia tutkimuksia voitu saada varmuutta. Suurin kuopanteista on muotonsa ja kokonsa puolesta mahdollinen aikuisen ihmisen hauta, ja myös sen täyttö hiekalla viittaa käyttöön kesähautana. Pienemmät kuopanteet voisivat vastaavasti olla tulkittavissa lasten kesähaudoiksi. Sijainnilla on selkeästi yhä paikallismerkitystä, sillä sinne johtaa läheiseltä metsäautotieltä valkoisin viitoin merkitty polku.
Paikalta ei havaittu jälkiä peruskarttaan merkitystä tervahaudasta.

Autio-Sirviö (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehkä viimeistään 1800-luvun alussa autioitunut, ilmeisesti 1570-luvulla perustetun talonpaikka erilaisine rakennusjäänteineen, peltoineen ja viljelysraunioineen. Talonpaikasta n. 500 m etelään olevaan hautakumpuun kerrotaan vainolaisen tappaman talonväen haudatun ks. kohde Hautakumpu 1000038428.
Inventointi 2022: Haudanjoen eteläpuolella, niin joen eteläisen törmän päällä kuin törmän eteläpuolisella tasanteella aina Sirviöntielle asti, paikassa nimeltä Autio-Sirviö, havaittiin n. 2,3 ha alueella jäänteitä vanhasta talonpaikasta sekä vanhasta maataloustoiminnasta. Joen törmän lähettyvillä alue kasvaa vanhaa tuoreen kankaan kuusimetsää, ja siitä etelään Sirviöntielle asti varttuneen koivun, kuusen ja haavan muodostamaa sekametsää, jossa lukuisia niittymäisiä, harvemman, vaihtelevan ikäisen puuston täplittämiä aukeita. Aluetta halkovat useat vanhat pelto-ojat, etenkin sekametsää kasvavalla alueella, mutta paikoin myös joentörmälle asti. Muut havaitut kiinteät rakenteet keskittyvät joentörmän tuntumaan sekä alueen keskiosiin, ja näiden ympärillä alueen etelä-, itä- ja länsiosissa on oletettavasti ollut lähinnä peltoja ja niittyjä. Vanhoilla pelloilla ja niityillä kasvaa useita hyvin vanhoja (yli 100, jopa yli 150 vuotta vanhoja) puita. Jorma Tulkku mainitsee raportissaan vuodelta 1988 (Mika Sarkkisen 1995 inventointiraportin liitteessä 1) eräällä niityllä tuolloin 150-vuotiaan männyn ja 130-vuotiaan kuusen. Kohteen alustava rajaus sekä inventointihavaintojen että Jorma Tulkun kartoituksen pohjalta.
Sarkkisen raportin (1995) liitteenä on kuvaus Jorma Tulkun alustavasta inventoinnista (v. 1988. Inventoinnissa 2022 Tulkun mainitsemista alakohteista paikannettiin numerot 1. Asuinrakennus [alakohde 1], 4. Kuoppa [kellari, alakohde 3], 6. Tervahauta [kohde Autio-Sirviö 2] mutta ei sen yhteydessä mainittua tulisijan rauniota, 8. Peltorauniot [alakohteet 7 ja 8], 9. Pellot [noin alustavan aluerajauksen eteläiset kaksi kolmasosaa]; Tulkun alakohteessa 2. Navetta ja kota mainitsema kodan tulisija saattaisi vastata tämän raportin alakohdetta 2, joka tosin vaikutti kotaa jykevämmän rakennuksen rauniolta, tulisijoineen. Tulkun alakohteen 2. navettaa, samoin kuin alakohteita 3. Sauna, 5. Kaivo ja 7. Kivikehä ei runsaan aluskasvillisuuden seasta havaittu, vaikkakin alueen viimeaikaisen koskemattomuuden perusteella niidenkin voidaan olettaa säilyneen.

Autio-Sirviö 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Haudanjoen törmällä, n. 130 m kohteen Autio-Sirviö talonpohjasta itään, ja vain n. 35 m samaisen kohteen pelto-alueiden reunamilta luoteeseen sijaitsee tervahauta. Tervahauta on vallit mukaan lukien halkaisijaltaan n. 13 m ja kuopan halkaisija n. 6 m. Haudan halssi on suunnattu pohjoiseen joentörmää alas. Rantatörmän päällä kasvaa vanhaa kuusi- ja haapametsää.
Jorma Tulkku kirjoitti vuoden 1988 raportissaan (Mika Sarkkisen vuoden 1995 inventointiraportin liite 1): ”Tervahauta ja haudanpolttajan mökki: jokitörmässä halkaisijaltaan 6-metrinen tervahauta, jonka itäpuolella tulisijan raunio. Haudassa 175-vuotias petäjä.” Tulkun mainitsema vanha mänty havaittiin vanhuuttaan tai myrskyssä tervahaudan itäreunan päälle kaatuneena. Sen päälle oli sittemmin kaatunut myös useita haapoja, nämä taas majavien toimesta. Tulkun mianitsemaa tulisijaa ei havaittu, mutta voidaan olettaa sen mahdollisesti sijaitsevan tuon tervahaudan itäpuolen puunrunkorykelmän alla, sillä alue vaikutti majavien toimia lukuun ottamatta koskemattomalta.

Haudanjoki 1 (1000047589) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta on n. 14 m, kuopan n. 6 m, ja halssi suuntautuu koilliseen.

Haudanjoki 2 (1000047590) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on n. 22 m, kuoppa n. 13 m, halssi koilliseen; kuopan keskellä suuri hiilikasa. Tervahaudan lounaisosien yli on kulkenut metsätyökoneita tai vastaavia.

Haudanjoki 3 (1000047598) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta valleineen on n. 21 m, ja kuopan n. 9 m; halssi suuntautuu pohjoiskoilliseen, alas Haudanjoen törmää.

Susikangas pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta valleineen on n. 16 m, ja kuopan n. 7 m; sen halssi suuntautuu itään.

Haudanjoki 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta valleineen on n. 14 m, ja kuopan n. 6 m;
halssi suuntautuu koilliseen.

Laukankaarto pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee nuorta taimikkoa kasvavan moreeniharjanteen lounaispäädyssä. Sen läpimitta valleineen on n. 21 m, ja kuopan n. 9 m. Sen halssi suuntautuu etelälounaaseen.

Petäjälahdenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Petäjänlahdenkankaan luoteispuolella on tervahauta. Haudan halkaisija on 16 m, kuopan syvyys 0,5 m; halssi suuntautuu lounaaseen, se on sortunut. Ympäristössä kasvaa erirakenteista metsää.

Ala-Pukki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on noin 17-18 metrinen tervahauta, jonka keskuskuopan halkaisja vallin päältä on noin 9-10 metriä. Halssi on pohjoiseen kohti maantietä. Eteläpuolella kuoppia, jotka ilmeisesti ainakin osin kaiveltu myöhemmin.

Pitkäkangas 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pitkäkankaan luoteisosassa sijaitsee tervahauta; halkaisija n. 19 m, kuopan halkaisija n. 9 m halssi suuntautuu lounaaseen. Tervahaudalla ja aivan sen ympäristössä kasvaa eri-ikäistä lehtomaisen kankaan sekametsää, etelämpänä mäntyvoittoista kasvatusmetsää.

Vanhanhaudankangas (1000047716) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vanhanhaudankankaan keskiosasta sen itäreunalle kulkee kapea hiekkaharjanne. Harjanteen itäpäädyssä on pieni tervahauta (halkaisija n. 11 m, kuopan halkaisija n. 6,5 m, kuopan syvyys n. 1 m, valli hyvin matala, vain n. 30 cm) ja siitä länteen kulkee pyyntikuoppajono, josta tavattiin 10 pyyntikuoppaa. Kuopat olivat pyöreitä, pääosin halkaisijaltaan n. 2–3 m ja n. 60–100 cm syviä. Kaksi kuopista, alakohteet 9 ja 10, olivat kuitenkin selvästi suurempia, halkaisijaltaan yli 4 m ja yli 1 m syviä.

Kiviharju (1000047717) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kiviharjun eteläosassa sijaitsevalla kumpareella. Sen halkaisija on n. 13 m, kuopan läpimitta 6 m ja syvyys 0,6 m, halssi suuntautuu lounaaseen.

Uudenhaudankangas (1000047718) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Uudenhaudankankaan pohjoisosassa, itäisen rinteen laella kulkevan matalan harjanteen päällä sijaitsevat tervahauta sekä tervapirtin pohja. Tervahaudan halkaisija on n. 17 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 0,8 m, halssi suuntautuu pohjoiseen. Tervapirtin pohja koostuu kivi- ja maaperustuksesta, n. 4,5 m x 4,5 m sekä koillisnurkassa sijaitsevasta kiukaan jäänteestä, kiviröykkiöstä, jossa palaneita kiviä, halkaisija n. 2 m, korkeus n. 1,2 m. Ympäristö on kivikkoista, ja alueella kasvaa harvennettua, pääosin nuorta mäntyvoittoista metsää. Tervahaudan päällä, ja harjanteen itäpuolella kasvaa kuitenkin myös jonkin verran varttuneempia havupuita.

Pilpankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hauta sijaitsee Pilpankankaan keskiosissa, itäisen rinteen laella. Läpimitta valli mukaan lukien 17 m, kuopan halkaisija 6,5 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu itäkoilliseen, se on sortunut.

Kuohukangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kuohukankaan itäreunassa. Sen läpimitta valli mukaan lukien on 18 m, kuopan halkaisija 7 m ja syvyys 0,8 m. Halssi suuntautuu koilliseen, se on sortunut. Haudan ympäristössä kasvaa kuusivaltaista varttunutta sekametsää.

Ketunpesänsaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Ketunpesäsaaren pohjoisosassa, pienellä harjanteella rämeen reunassa. Sen läpimitta valli mukaan lukien on 15 m, kuopan halkaisija 6 m ja syvyys 0,9 m. Halssi suuntautuu koilliseen, se on sortunut. Haudan ympäristössä kasvaa varttunutta kuusi- ja mäntymetsää.

Ukonkaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hauta sijaitsee Ukonkaarron pohjoisosassa Rajasuon rämeiden etelä- ja kaakkoispuolella. Läpimitta valli mukaan lukien on 16 m, kuopan halkaisija 7 m ja syvyys 0,7 m. Halssi suuntautuu koilliseen ja on sortunut. Tervahaudan päällä kasvaa varttuneita kuusia, mutta muuten aivan sen ympäristössä ei juuri ole suurempia puita, sillä hautaa ympäröi metsäoja. Lähialueella lännessä on varttuneempaa sekametsää, idässä ja etelässä muutaman kymmenen vuoden ikäistä mäntyvoittoista kasvatusmetsää.

Kalaranta, Joukamojärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muojoen ja Joukamojärven välisen niemen etelärannalla Verkkoniemen ja Kokkoniemen välissä, noin 13 metrin etäisyydellä rannasta. Alueelta on löydetty hirvenpääesine noin koordinaatista P:7309270 I:629191. Löytöpaikan tarkastuksessa vuonna 2023 mökin itäpuolella havaittiin olevan runsaasti kvartsi-iskoksia, mikä kertonee alueella sijaitsevasta kivikautisesta asuinpaikasta.
Koekaivausten aikana vuonna 2023 asuinpaikalle kaivettiin kaksi kaivausaluetta ja 24 koekuoppaa, joiden yhteispinta-ala oli 27,31 m2.
Koekaivausten perusteella hirvenpääesine on ilmeisesti aikanaan haudattu kiven viereen kivikautisen asuinpaikan reuna-alueelle. Esineen valmistusmateriaali on kvartsiitti ja se ajoittunee vastineiden perusteella keski-myöhäisneoliittiselle kivikaudelle (n.3000-2000 eKr.).
Mökin ympäristössä sijaitsevan asuinpaikan säilyneet osat saatiin rajattua mökin itäpuoleiselle tasanteelle noin 157 m2 laajuiselle alueelle. Koekuopasta 6 löydettiin ison nisäkkään luunkatkelma, josta teetetyn radiohiiliajoituksen perusteella ainakin tämän osan asuinpaikkaa ajoittuu myöhäismesoliittiseksi, n. 6000–5900 calBC. Alueelta löydettiin kvartsi- ja kivilaji-iskosten lisäksi palanutta luuta, piikaapimen katkelma, kvartsikaapimia ja palaneen luuesineen katkelmia.
Hirvenpääesine ja asuinpaikka eivät välttämättä liity toisiinsa asuinpaikasta saatujen ajoitusten ja hirvenpäänesinetyypin ajoituksen perusteella.

Kursunkangas 3 (1000047764) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, joka sijaitsee Kursunkankaalla pienen kankaan lounaisreunalla. Tervahaudan lounaispuolelta kulkee metsätie. Alue on mäntymetsää, jossa kasvaa harvakseltaan koivuja. Aluskasvillisuus koostuu sammalesta, jäkälästä ja varpukasveista.
Tervahauta on kokonaishalkaisijaltaan 16,5 metriä. Sen keskuskuopan leveys on 6,5 metriä ja syvyys 180 cm. Halssi suuntaa lounaaseen. Halssi on 5 metriä pitkä, 2 metriä leveä ja 60-70 cm syvä.
Tervahaudasta 20 metriä koilliseen sijaitsee kuoppa, joka on moderni.

Ritamaa 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iin Rtamaan pohjois-eteläsuuntaisen harjanteen eteläosassa sijaitsevan pohois-eteläsuuntaisen kankaan laella. Kasvillisuus on kuusi- ja mäntymetsää, alueella kasvaa myös muutama koivu. Aluskasvillisuus koostuu sammalesta, puolukasta ja mustikasta, kivien päällä paikoin kasvaa jäkälää. Alue on kivikkoinen hiekkamoreeniharjanne. Etenkin kankaan ympärillä oleva maasto on erittäin kivikkoista. Alueelle tehdyissä koepistoissa maaperä on erittäin kivistä ja karkeahiekkaista maata.
Kankaan laella on pohjois-eteläsuuntainen asumuspainanne, jonka keskuskuoppa on kooltaan 14 x 4 metriä. Valleineen asumuspainanteella on kokoa noin 27 x 12 metriä. Kuopan syvyys vallien yläosasta mitattuna on noin 60-80 cm. Asumuspainanteeseen tehtiin kaksi koepistoa, joista asumuspainanteen pohjoisosasta löydettiin palaneita luunmuruja. Ne jätettiin paikoilleen.
Painanteen pohjoispuolella noin 5 metrin etäisyydellä on pyöreä kuoppa, kooltaan 2,5 x 2 metriä. Sen syvyys on noin 40-50 cm (ks. alakohteet).
Asumuspainanteen kaakkoispuolella noin 7 metrin etäisyydellä asumuspainanteesta sijaitsee 4 x5 metrin kokoinen röykkiö. Se on kooltaan 4 x 5 metriä, ja se leveni mäkeä alaspäin. Korkeudeltaan röykkiö on noin 50 cm, ja se koostuu noin 30-40 cm kivistä. Kiviä peitti suurelta osin jäkälä ja sammal. Kivet ovat todennäköisesti peräisin asumuspainanteen sisäpuolelta.
Kohteesta noin 80 metriä etelään sijaitsee kaksi samankaltaista asumuspainannetta Ritamaa 4 (1000047767).

Ritamaa 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iin Rtamaan pohjois-eteläsuuntaisen harjanteen eteläosan keskivaiheilla. Alue on kivikkoista hiekkamoreeniharjannetta, ja maaperä on erittäin karkeahiekkaista ja kivikkoista. Kasvillisuus koostuu männystä ja muutamista pihlajan taimista. Aluskasvillisuus koostuu sammalesta, puolukasta ja mustikasta. Alueella on kaksi asumuspainannetta, joista pohjoisempi asumuspainanne 1 on noin pohjois-eteläsuuntainen, ja sen etelä-/lounaispuolella oleva asumuspainanne 2 on noin kaakko-luodesuuntainen. Niiden vallit osin sulautuvat yhteen.
Asumuspainanteen 1 keskuskuoppa on kooltaan noin 15 x 4 metriä ja valleineen sen koko on noin 22 x 12 metriä. Keskuskuopan syvyys on noin 40-80 cm.
Asumuspainanteen 2 keskuskuoppa on kooltaan noin 11 x 4 metriä ja valleineen sen koko on noin 18 x 12 metriä. Keskuskuopan syvyys on noin 40-60 cm. Painanteen läpi on ajettu kaakko-luodesuuntaisesti vuonna 2019 tai sen jälkeen tehdyn harvennushakkuun yhteydessä työkoneella, jonka seurauksena asumuspainanteen pohjalta on noussut kaksi noin 30 cm kokoista kiveä maanpinnalle. Asumuspainanteen läpi kulkee havaittavat ajourat, mutta maan pinta ei ole juuri rikkoutunut.
Kohteesta noin 80 metriä pohjoiseen sijaitsee samankaltainen asumuspainanne Ritamaa 3 (1000047766).

Kukkokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ympäristön kuvaus: Kohde sijaitsee hakkuualueella soitten ympäröimän saarekkeen koilliskulmassa. Ympäröivä metsä on mänty- ja kuusimetsää.
Kohteen kuvaus: Kohteen halkaisija on n. 21 metriä valli mukaan lukien. Syvin kohta n. 1 metrin, vallien leveys 5 metriä. N. 5 metriä pitkä halssi on etelän suuntaan. 5 metrin säteellä tervahautaa ympäröi neljä kivipohjaista kuoppaa, jotka 2 metrin halkaisijaltaan ja 0,5 metriä syviä.

Koiraharju (1000047823) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ympäristön kuvaus: Tervahauta sijaitsee noin 50 m varsinaisesta Koiraharjusta itään, hyvin loivasti kaakkoon laskevalla hiekkakankaalla. Tervahaudan kaakkois- ja itäpuolella maasto muuttuu ilman selvää rajaa soistuneeksi. Alueella kasvaa nuorehkoa mäntyvaltaista metsää.
Kohteen kuvaus: Tervahaudan kuopan halkaisija on runsaat 9 metriä. Kuoppa on laakea, syvyydeltään noin metrin, ylärinteen puolen vallin harjaan verrattuna noin 120 cm, alarinteen puolelta noin 90 cm. Valli on kapea ja terävälakinen, luoteessa ulkopuolelta noin 50 cm korkea, kaakossa noin 100 cm. Kokonaisläpimitta on noin 14 metriä. Halssi suuntautuu eteläkaakkoon. Sen kohdalla vallissa on ojamainen kaivanto, joka ulottuu haudan sisäpuolella noin kahden metrin päähän vallin harjasta. Tervanlaskukuoppa vallin ulkopuolella on pituudeltaan noin 4 metriä ja leveydeltään 1,5 metriä. Syvyys on suurimmillaan noin 70 cm vallin lähellä, toinen pää on matalampi.

Latvakangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ympäristön kuvaus: Kohde sijaitsee hyvin loivasti länteen laskevalla hiekkamoreenikankaalla. Kohteen ympäristössä kasvaa mäntyvaltaista taimikkoa. Melko harvan puuston korkeus vaihtelee parista metristä noin viiteen metriin. Alue on kevyesti äestetty hakkuun jälkeen, mutta äestysjäljet ovat jo lähes kokonaan peittyneet kasvillisuuteen. Noin 200 m päässä lännessä olevalta Korpijoentieltä tulee paikalle ajoura, joka kulkee kohteen ohi alle kymmenen metrin päästä etelässä. Kohteen itäpuolella se kääntyy kaakkoon ja häviää kauempana.
Kohteen kuvaus: Kohteessa on lähekkäin tervahauta ja kiuasmaisen tulisijan jäännös, todennäköisesti niin sanottu tervapirtin kiuas. Tervahaudan kuopan halkaisija on noin 9 m. Kuoppa on laakea ja matala. Syvyyden tarkempaa arviointia vaikeuttaa se, että kuopan poikki kulkee äestysuria. Äestyksessä on noussut esiin muutamia kiviä ja hiiltä. Valli on leveä ja matala. Ulkopuolelta sen korkeus on alle metri. Haudan kokonaisläpimitta on noin 16 m. Halssi ja tervanlaskukuoppa ovat tiheän kuusentaimikon peitossa. Halssi suuntautuu lounaaseen. Sen kohdalla vallissa on kuoppa, joka ulottuu vähän vallin harjan sisäpuolelle. Tervanlaskukuoppa vallin ulkopuolella on lyhyt, ja ilmeisesti äestyksen rikkoma.
Tervahaudan itäpuolella on kiviröykkiö, ilmeisesti kiuasmaisen tulisijan jäännös. Se sijaitsee 11 m päässä tervahaudan vallin ulkoreunasta ja 7 m päässä eteläpuolella olevan ajouran keskilinjasta (ks. alakohteet).

Mäntyharju (1000047826) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ympäristön kuvaus: Kohde sijaitsee kuivassa kangasmetsässä, loivasti lounaaseen viettävällä
rinteellä.
Kohteen kuvaus: Tervahauta on metsäkasvillisuuden peittämänä. Syvin kohta 1,5 metriä, halkaisija n. 10 metriä valleineen. Vallien leveys n. 3 metriä, 2 metriä pitkä halssi on kohti lounasta. Tervahaudan länsipuolella 10 metrin päässä on kuoppa, halkaisijaltaan 2 metriä. Haudan eteläpuolella 10 metrin päässä taas kaksi kuoppaa, molempien halkaisija 2 m, kaikki kuopat ovat 0,5 m syviä. Pirttiä ei havaittu.

Korpijoki (1000047827) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ympäristön kuvaus: Kohde sijaitsee korpijoen länsirannalla, rehevässä sekametsässä. Aluskasvillisuus kangasta.
Kohteen kuvaus: Tervahautaa ympäröi kaksoisvalli. Sen läpimitta vallit mukaan lukien 12 metriä, kuopan läpimitta 7 metriä ja syvyys 0,5 metriä. Halssi suuntautuu itään, pituus 5 metriä ja syvyys 1,5 metriä. Vallin ja kuopan päällä kasvaa mäntyä ja lehtoa. Tervahaudan ympäri kulkee 0,5 metriä syvä oja. Pirttiä ei havaittu.

Hutuli 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suppilomaisen tervahaudan halkaisija on noin 12 metriä vallien ulkoreunoilta mitattuna. Tervahaudan huonosti erottuva valli on noin 2 metriä leveä ja korkeus on noin 0,3 metriä maan pinnalta vallin yläreunaan mitattuna. Tervahaudan syvyys sen pohjalta vallin päälle mitattuna on noin 1,2 metriä. Tervahaudan halssi suuntautuu länteen. Halssin kokonaispituus on noin 10,0 metriä, muuttuen noin 5,0 metrin jälkeen ojamaiseksi, kapeammaksi kaivannoksi. Tervahaudan pohjalle tehtiin kairaus, josta havaittiin tumma hiilensekainen maakerros. Tervahaudan päällä kasvaa melko tiheää sekapuumetsää.
Tervahaudasta noin 6 metriä etelään on suorakaiteen muotoinen kaivanto, jonka koko on
noin 1,5 x 2 metriä ja syvyys noin 0,5 metriä. Kaivannon pohjalla on sammalen ja mullan alla kiviä, huuhtoutumiskerrosta ei kairauksessa havaittu. Kaivannon koillispuolelta lähtee matala ja kapea u-kirjaimen muotoinen ojamainen kaivanto, joka kiertää miltei koko tervahaudan noin 3 metriä vallin ulkopuolelta.

Savineva (1000047829) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on noin 12 metriä vallien ulkoreunoilta mitattuna. Tervahaudan valli
on noin 1,5 metriä leveä ja korkeus on noin 0,3 metriä maan pinnalta vallin yläreunaan mitattuna. Vallin päälle on paikoitellen noussut hiiltä alueella tehdyn maanmuokkauksen takia. Tervahaudan syvyys sen pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 1 metriä. Tervahaudan halssi suuntautuu lounaaseen. Halssi on noin 5 metriä pitkä. Tervahaudan ympärille on tehty katkoviivamaisia ojakaivantoja. Tervahaudan pohjalle tehtiin kairaus, josta havaittiin tumma hiilensekainen maakerros.
Tervahauta erottuu melko huonosti ympäristöstään, sillä alue on avohakattu ja äestetty.
Alueella sekä tervahaudan päällä kasvaa nuorta, muutaman vuoden ikäistä taimikkoa.

Tuorinsaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maljamaisen tervahaudan halkaisija on noin 14 metriä vallien ulkoreunoilta mitattuna. Tervahaudan valli on noin 3 metriä leveä ja korkeus on noin 0,6 metriä maan pinnalta vallin yläreunaan mitattuna. Tervahaudan syvyys sen pohjalta vallin päälle mitattuna on noin 0,6–0,8 metriä. Tervahaudan halssi suuntautuu koilliseen. Se on noin 7 metriä pitkä. Tervahaudan ympärille on tehty ojamainen kaivanto. Tervahaudan pohjalle tehtiin kairaus, josta havaittiin tumma hiilensekainen maakerros.
Tervahauta erottuu huonosti ympäristöstään, sillä alueella ja tervahaudan päällä kasvaa
tiheää havumetsää. Lisäksi useat metsäkoneen jättämät urat halkovat tervahaudan ja halssin pintakerroksia.

Hutuli 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde Hutuli 1 koostuu kahdesta historiallisen ajan tervahaudasta, jotka sijaitsevat noin 10 metrin etäisyydellä toisistaan. Tervahautojen päällä kasvaa harvennettua sekapuumetsää.

Rimpikoivikko (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tasaisen kankaan loivalla länsirinteellä on tervahauta, jolla on korkea ympäröivä valli, halkaisija 18 m, halssi suuntautuu lounaaseen.
Tervahaudasta 35 m länteen on tervapirtin kiuas, mitat n. 2,8 x 2,5 x 0,6 m. Kohde on paksun humuskerroksen peittämä. Humuksen alla on isohkoja palaneita kiviä ja nokimaata. Kiukaan länsipuolella on mahdollinen maavallin jäännös.
Tervahaudasta noin 40 m koilliseen on rakennuksen suorakulmainen 40-60 cm leveä ja 20 cm korkea maaperustus, rakenteen ulkomitat ovat 9 x 5,5 m. Tulisijan jäännettä ei kairauksissa havaittu. Perustuksen päällä kasvaa noin 80 – 100 vuotta vanhaa kuusi.

Historiallinen; Kivisen kankaan laajan kallioalueen itäpuolella metsätien ja mökkitien risteyksen tuntumassa on tervahauta. Haudan halkaisija on 18 m, halssi suuntautuu kaakkoon. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Rahkolanhauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Matalalla pienellä hiekkatasanteella rämeen keskellä on tervahauta, halkaisija 11 m, halssi suuntautuu lounaaseen. Vallin päällä kasva eri-ikäisiä mäntyjä.

Ruokohauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mato-ojan pohjoispuoleisen törmän yläpuolella on tervahauta, halkaisija noin 17 m, halssi suuntautuu lounaiseen, ja sitä lähtee yli 10 m pitkä oja puron suuntaan. Haudan luoteispuolella on samanlainen oja, sen yläpäässä maa on muokattu.

Uudennevankoivikko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Matalalla hiekkatasanteella rämeen keskellä on tervahauta, halkaisija 16 m, halssi suuntautuu lounaaseen. Ympäristö on avohakattu.

Hevoskorpi pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hevoskorven pohjoispuolisella kankaalla, Hevoskorvenkanavan koillispuolella ja Heininevasta länteen sijaitsee tervahauta. Sen halkaisija on n. 21 m, kuopan halkaisija n. 11 m, halssi suuntautuu etelään. Tervahaudan ympäristö on joskus metsäaurattu ja on melko epätasaista, paikoin kivikkoista. Alue on vaihtelevan ikäistä sekametsää.

Tuohikorpi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tuohikorven ja Hevoskorven välisen kankaan keskivaiheilla. Kohteessa on tervahauta sekä siitä runsaat 10 m pohjoiseen tervapirtin kiuas, jonka ympärillä on säilynyt myös hieman tervapirtin pohjaa (ks. alakohteet). Tervahaudan halkaisija on n. 20 m, kuopan halkaisija n. 11 m, halssi suuntautuu pohjoiseen. Alueella on melko paljon aiempien metsätöiden jälkiä. Ympäristössä kasvaa avarahkoa, heinikkoista, nuorta mänty- ja koivusekametsää.

Hevoskorpi etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hevoskorven kaakkoispuolella, n. 800 m Pykälön hylätystä talosta pohjoisluoteeseen, länsilounas–itäkoillis-suuntaisen harjanteen pohjoisreunalla sijaitsee tervahauta. Tervahaudan halkaisija on n. 23 m, kuopan halkaisija n. 11 m, halssi suuntautuu koilliseen. Alueella kasvaa varttunutta mäntyvoittoista metsää.

Korteperä länsi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Korteperän ja Hevoskorren välisellä kankaalla, n. 800 m Pykälön asumattomasta talosta koilliseen, koillisesta länteen kaartuvan hiekkaharjanteen päällä sekä sen loivassa luoteisrinteessä on neljän todennnäköisen pyyntikuopan, muutaman pienemmän ja epämääräisemmän kuopan, sekä neljän matalan, pitkänomaisen painanteen muodostama muinaisjäännösryhmä. Näistä pyyntikuopiksi tulkitut kuopat sijoittuvat harjanteen lounaisosaan, painanteet taas hieman keskemmälle sekä luoteisrinteen alaosiin. Pienempiä kuoppia oli alueella paljon, mutta näistä vain kaksi vaikuttivat todennäköisesti hyvin vanhoilta (topografiansa ja kairausnäytteestä havaitun paksun huuhtoutumiskerroksen perusteella), ja vain nämä kaksi on kartoitettu. Alueella on ollut myös selkeää myöhempää ihmistoimintaa, ml. tervahauta (Korteperä länsi 2), vain n. 15 m päässä alakohteena olevasta painanteesta 1, sekä n. 1500 m2 laajuinen matala hiekkakuoppa, jonka eteläreuna alkaa vain n. 10 m alakohteena olevasta painanteesta 4 pohjoiseen. Myös harjanteen päällä, ainakin sen keski- ja koillisosissa, on tapahtunut jonkinlaista hiekanottoa – sekä hiekanoton että paikoin hyvin tiheän aluskasvillisuuden vuoksi jäi epäselväksi, onko kyseisessä osassa harjannetta mahdollisesti aikanaan myös sijainnut vanhemman ihmistoiminnan merkkejä.

Korteperä länsi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Korteperän ja Hevoskorren välisellä kankaalla, n. 800 m Pykälön asumattomasta talosta koilliseen, koillisesta länteen kaartuvan hiekkaharjanteen kaakkoiskulmassa sijaitsee tervahauta. Tervahaudan halkaisija n. 16 m, kuopan halkaisija n. 9 m, halssi suuntautuu eteläkaakkoon. Samalla harjanteella sijaitsee myös pyyntikuoppien ja painanteiden ryhmä Korteperä länsi 1 (1000048210). Kyseisen kohteen lähin painanne sijaitsee vain n. 15 m tervahaudasta luoteeseen. Tervahaudan välittömässä ympäristössä on avointa ja heinikkoista, mutta tervahaudan päällä kasvaa nuoria kuusia.

Korteperä länsi 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Korteperän länsipuolisella kankaalla, välittömästi Pykälön tien pohjoispuolella sijaitsevat tervahauta ja siitä n. 20 m pohjoiseen sijaitseva kiuas (ks. alakohteet). Tervahaudan halkaisija on n. 21 m, kuopan halkaisija n. 10 m, halssi suuntautuu koilliseen. Alueella kasvaa varttunutta kuusimetsää.

Pykälö länsi (Maarakenteet)
Historiallinen; Pykälön talosta n. 340 m päässä, talolta länteen vievän vanhan ajopolun varrella, sijaitsee tervahauta. Tervahaudan halkaisija n. 26 m, kuopan halkaisija n. 15 m, halssi suuntautuu lounaaseen tai länteen – molemmissa suunnissa on tervahaudan vallissa matalampi kohta, ja molempiin suuntiin johtaa ränni- tai ojamainen rakenne. Joko tervahaudalla on ollut eri käyttöaikoinaan eri suuntaiset halssit, tai läntisempi rakenne on valliin myöhemmin tehdyn kellarikuopan sisäänkäynti – molempien halssimaisten rakenteiden kohdalle on tervahaudan valliin nimittäin myös kaivettu kuopat, ja näistä ainakin läntisempi vaikuttaa hieman tervahaudan käytön jälkeiseltä. Näiden kuoppien lisäksi tervahaudan valliin on kaivettu myös kolme muuta kuoppaa (ks. alakohteet). Kuopat vaikuttavat jonkinlaisilta kellareilta, nauriskuopilta tai muilta vastaavilta varastorakenteilta. Kohteen päällä ja sen ympäristössä kasvaa vanhaa kuusimetsää, joka vaikuttaa silmämääräisesti arvioiden hyvinkin siltä, että olisi voinut joskus olla kaskena.

Palokan Hautakangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Palokan hautakankaan laen luoteisreunassa. Sen halkaisija on n. 22 m, kuopan halkaisija n. 11 m, ja halssi suuntautuu luoteeseen. Tervahaudan lähettyvillä on myös kahden kiukaan jäänteet – niistä paremmin säilynyt sijaitsee tervahaudasta n. 25 m lounaaseen, ja toinen, joka vaikuttaa olevan hieman sortunut ja levinnyt taas n. 17 m tervahaudasta itään (ks. alakohteet). Alueella kasvaa pääosin varttunutta, harvahkoa mäntymetsää, mutta tervahaudan päällä ja sen pohjois- ja itäpuolella on myös sekalaisempaa puustoa hieman tiheämmässä.

Lamminkangas 1 (1000048219) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Lamminkallion pohjoispuolisen hiekkaharjanteen keskivaiheilla (harjanne on merkitty maastokarttaan kalliopaljastumana, mutta se on tosiaan hiekkaa), kohdassa jossa harjanne kulkee haaraantuneena kahdeksi, suunnilleen rinnakkaiseksi osaksi, sijaitsee muutaman pyyntikuopan ryhmä. Kohteessa on kolme melko selkeää pyyntikuoppaa, ja kaksi hieman epämääräisempää. Selkeämmät kolme kuoppaa muodostavat rivin pohjoisemman harjannehaaran laelle, ja epämääräisemmät eteläisen. Alueella on enemmänkin kuoppia, mutta osa näistä oli selkeästi paljon myöhempiä, hiekanottoon liittyviä, ja osan ikää ja alkuperäistä muotoa ei hiekanoton tai metsäkoneiden liikkeiden aiheuttamien vahinkojen jäljiltä pystytty tässä inventoinnissa tarkemmin selvittämään, eikä niitä ole siksi kartoitettu. Alueella kasvaa harvaa mäntymetsää, jonkin verran myös katajaa.

Lamminkangas 2 (1000048220) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lamminkallion pohjoispuolella, länsi–itä-suuntaisen, nuorta kuivan kankaan männikköä kasvavan hiekkaharjanteen (joka on maastokartassa merkitty kalliopaljastumaksi) itäpäädystä, vajaat 50 m länsiluoteeseen mastokartan tervahauta merkinnästä (tervahautaa alueelta ei löytynyt) havaittiin suurehko kuoppa, joka on luultavasti hiilimiilun jäännös. Kuopan yli on ajettu metsäkoneilla tai traktoreilla, ja siitä on otettu maata miilun polttamisen jälkeen, joten se ei ole säilynyt alkuperäisessä muodossaan, mutta kuopan reunojen hiekan peittämistä hiilikerroksista päätellen kyseessä on todennäköisesti kuoppamiilu. Nykyisen kuopan halkaisija on n. 6 m ja se on syvimmillään n. 1,5 m syvä; ja sitä ympäröivät paikoin n. 30 cm korkeat vallit. Kuopan reunoista otetuissa kairausnäytteissä näkyi humuksen alla hyvin ohut huuhtoutumiskerroksen alku (n. 1–2 cm), jonka alla 5–15 cm kerros punertavaa ja hiekkaa, jonka alla 10–30 cm kerros hiiltä. Kuopan pohjasta saatu kairausnäyte oli huomattavan erilainen. Siinä ei ole merkkiäkään huuhtoutumiskerroksesta, ainoastaan n. 60 cm paksun kellertävän hiekkakerroksen alla n. 5 cm kerros nokimaata, jonka pohjassa n. 1 cm varsinaista hiiltä – valitettavasti kaira ei päässyt tämän syvemmälle, joten tuon hiilikerroksen paksuutta ei saatu selville. Vaikuttaa joka tapauksessa siltä, että miilun pohja on täyttynyt tai täytetty hiekalla tyhjentämisensä jälkeen, ja tämä on joko tapahtunut myöhemmin kuin miilun käytöstä jääminen, tai miilun pohjasta on myöhemmin otettu maata, ja siinä ei siksi ole jäljellä podsolin muodostumisen merkkejä kuten reunoilla – jälkimmäinen vaikuttaakin miilun pohjan kuoppaisuuden perusteella todennäköiseltä.

Kurkiniska kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vastaskankaan ja Kurkiniskan välissä sijaitsee tervahauta. Tervahauta on vahingoittunut metsän aurauksessa niin, ettei sen mittoja täysin luotettavasti voitu arvioida. Nykyisessä tilassaan se on pinta-alaltaan n. 20 m x 16 m, kuoppa nykyisessä muodossaan on n. 9 m x 6 m. Romahtamaton halssi on säilynyt kokonaisena, ja suuntautuu kaakkoon. Alue on kivikkoista, nuorehkoa sekametsää.

Korteperä kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Korteperän ja Lamminkallion välisellä kankaalla, luoteeseen viettävän terassin reunalla sijaitsee tervahauta. Tervahaudan halkaisija on n. 23 m, kuopan halkaisija n. 13 m, ja halssi suuntautuu luoteeseen. Tervahaudan ympäristössä ja pohjoispuolella kasvaa varttunutta, kuusivaltaista metsää, etelämpänä hieman nuorempaa mäntyvaltaista metsää.

Näsiäkangas länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Näsiäkankaan länsipuolisen, kapeamman kankaan keskiosissa. Sen halkaisija on n. 24 m, kuopan halkaisija n. 13 m, halssi suuntautuu länteen. Tervahaudan valli on vaurioitunut lounaisosastaan. Tervahaudan ympäristössä ja pohjoispuolella kasvaa eri ikäistä sekametsää, mutta etelään ja itään päin lähtiessä ympäristö muuttuu nopeasti varttuneiden mäntyjen hallitsemaksi.

Sarvikangas 3 (1000048247) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Alueella on ainakin kaksi röykkiötä ja kolme kuoppaa. Röykkiö 1 on matala kiviröykkiö, jonka laajuus on noin 4-5 x 4-5 metriä. Röykkiö on neliömäinen ja varsin selvästi rajautuva, ainakin NE- ja NW-reunat jokseenkin suoria. Rakenne koostuu pienehköistä nostannaisista kivistä (2 – 3 kivikertaa?), mutta se rajautuu osin nostannaisia kookkaampiin maakiviin, joita etenkin NW- ja NE-laidalla. Länsipuolella neliömäisen rakenteen ulkopuolella vaikuttaa olevan rakenteessa kiinni oleva pieni ulokemainen kiveys, joka lännessä rajoittuu maakiveen. Tästä noin 30 metriä länteen on pienempi röykkiö 2, jonka ala on noin 2,4 x 2,6 metriä ja korkeus noin 40 cm, pohjoispäässä maakivi. Tämän röykkiön vierellä, siitä alle 10 metrin säteellä on kolme kuoppaa, joiden reunalla on kiviä. Kuopista kaksi on röykkiöstä länteen ja yksi itään. Liittyvätkö röykkiöt ja kuopat toisiinsa ajallisesti ei ole tiedossa. Röykkiöstä 2 noin 30 metriä pohjoiseen oleva hieman epämääräinen kiveys (noin 2,5 x 4,5 metriä) voi olla luontainen (noin kohdassa 7209995/434947).

Heteselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Pyhäjoen Pelkosperältä n. 3 km pohjoiseen Raahen ja Pyhäjoen rajan tuntumassa,
Heteselän sorakuopalle johtavan metsätien varrella pohjoiseen laskevan rinteen reunalla.
Se on halkaisijaltaan noin 10 m, lähes 10 m pitkä halssi suuntautuu pohjoiseen. Haudan länsisivulla on n. 2 x 1,5 m laaja ja 1,5 m syvä kuoppa, joka on selvästi itse tervahautaa myöhäisempi. Mahdollisesti se on myöhemmin tehty hiilimiilu. Tervahauta on merkitty peruskartalle.
2023: Selkeäpiirteinen tervahauta sijaitsee aivan tien laidassa Heteselän itälaidalla. Hiekkapohjainen mäntykangas on vastikään hakattu. Tervahaudan kohta on säästetty hakkaamalla puut tekopökkelöiksi. Tervahaudan kokonaishalkaisija on noin 15 m. Vallit ovat noin 3–4 m leveät. Tien reuna yltää aivan hautapainanteen reunaan saakka. Toisin sanoen valli on tältä kohdalta jäänyt tien alle. Tiellä näkyy nokimaata noin 3 m etäisyydelle reunasta, eli noin tien puoliväliin sakka. Tie on perustettu kuivalle hiekkakankaalle yksinkertaisesti tasoittamalla maasto kohdalta. Tienpintaan ei ole vaihdettu tai ajettu maata. Halssi on selkeäpiirteinen ja osoittaa pohjoiseen alarinteen puolelle. Se jatkuu noin 7 m päähän vallista. Halssia reunustavat noin 2 m leveät ja 1–1,5 m korkeat vallit. Tervahaudan puoleisessa päässä halssi ulottuu hautapainanteeseen asti ja on mahdollisesti kaivettu aikanaan auki.
Halssista pohjoiseen maasto muuttui kosteaksi, eli tervahauta on kaivettu aivan hiekkakankaan laidalle. Tervahaudan luoteisvallissa on syvä 2 x 1 x 1,4 m kuoppa. Tämä mainitaan myös Itäpalon (2011) raportissa. Kuoppa tulkittiin resentiksi. Se voi olla soranoton koekuoppia.
Tervahaudan länsipuolella on laakea matala halkaisijaltaan noin 8 m painanne. Paikalta on todennäköisesti nostettu turpeita ja maata tervan polton tarpeisiin. Huomattakoon toisaalta, että risteysalueen ympäristössä on myös soramonttuja. Tervahaudasta 20 m länteen on 3 x 2 x 0,6 m kuoppa, jonka pohjalta tavattiin nokista hiekkaa (ks. alakohteet). Kuoppa liittynee tervahautaan.
Ympäristöstä etsittiin myös mahdollisen tervapirtin paikkaa, sitä löytämättä. Noin 500 m paikalta luoteeseen Heteselän suuren soramontun eteläpuolella on rinnevarjosteen perusteella toinen tervahauta ja on mahdollista, että työmiehet ovat käyttäneet samaa pirttiä. Toisaalta myös Nikulan talo on suhteellisen lähellä 2 km päässä pohjoisessa, joten mikäli hauta on ollut talonväen, ei erillistä pirttiä ole välttämättä tarvittu. Muinaisjäännöspistettä tarkennettiin hieman vinovalovarjosteesta tervahaudan keskelle. Lisäksi lisättiin kuoppa alakohteena. Aluerajausta laajennettiin myös hieman. Rajaus on edelleen hyvin tiukka ollen vain joitain metrejä vallin laidasta.

Hallaharju (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hallaharjun lounaisrinteessä, harjun laesta länteen ja Lukkaristennevasta pohjoiseen, ja se rajautuu koillisessa Hallan talolle vievään metsätiehen. Kohde koostuu seitsemästä pystymiilun pohjasta sekä yhdestä rajamerkistä. Miilujen pohjista ei havaittu hiiltä tai muita polttamisen jälkiä, joten joko niitä ei ole poltettu lainkaan, tai ne on viimeisimmän käyttönsä jälkeen siivottu huolella. Miilut ovat halkaisijaltaan n. 11–15-metrisiä pyöreitä tasanteita. Kohteen varsinaisissa koordinaateissa sijaitsevalla miilulla oli pystymiiluksi poikkeuksellisen jykevät, n. metrin korkuiset ja paksuiset vallit, ja sitä epäiltiin aluksi tervahaudaksi. Halssin puute ja muita paikan miiluja vastaava hiiletön pohja kuitenkin viittaavat siihen, että se on osa samaa miiluryhmää. Muilla kohteen miiluilla oli tyypillisempi n. 30 cm korkea ja n. 50 cm leveä valli, joka oli useimmissa miiluissa säilynytkin vain osittain.
Miilujen 2 ja 3 välissä sijaitsee rajamerkki – uudempi matala kivitolppa, jonka pohjoissivuun on hakattu numero 2, sekä tämän vieressä sammalen peittämä romahtanut kivilatomus. Ympäristössä kasvaa varttuneempia mäntyjä, nuorempia kuusia ja koivuja, sekä jonkin verran katajaa.

Kettunen (Asuinpaikat)
Historiallinen; 4-tien varrella Temmesjoen itärannalla Kettukosken kohdalla. Paikalle on merkitty vuoden 1755 isojakokartalle Kettusen talo. Alue on loivasti joelle viettävää peltoa. Isojakokartalle merkitty talon paikka on pääosin rakentamaton, pihan pohjoisreunalla on yksi rakennus. Inventoinnin aikana alueella oli autonromuja. Paikalla on sijainnut talo ainakin vielä 1840-luvun alussa, vanhimmalle vuoden 1952 peruskartalle Kettusen talo on merkitty 4-tien varteen, missä on yhä pystyssä Kettusen myöhempi päärakennus, pihapiirissä on myös muuta vanhaa rakennuskantaa. Kettusen talon nimenä on ollut myös Halonen, joksi se on nimetty mm. 1840-luvun pitäjänkartalla.

Mallula (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Merikyläntieltä Kuusiniemeen erkaantuvasta tiestä länteen, Korvenojalle johtavan metsätien varrella. Matalan hiekkakankaan reunalla on n. 15 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, halssi länteen. Päällä kasvaa lähinnä nuoria kuusia. Lähistöllä eteläpuolella on useita moderneja maanottokuoppia. Noin 180 metrin etäisyydelle kaakkoon on merkitty vuoden 1765 isojakokartalle sotilastorppa, paikan tervanvalmistus voi hyvinkin liittyä siihen asutukseen.

Relletinsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Relletinsuon koillispuolella, matalan kivikkoisen kankaan eteläreunalla hakkuuaukolla. Noin 13 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, halssi pohjoiseen. Haudan päälle on jätetty säästöpuuryhmä. Haudasta n. 15 m itäkaakkoon on tervapirtin kiukaan jäännös, se on n. 2 m halkaisijaltaan ja 70 cm korkea.

Ravirata itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Valtatiestä 8 n. 300 m pohjoiseen kivikkoisen matalan niemekkeen eteläreunalla. Noin 13 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, halssi etelään. Haudan päällä kasvaa tiheää mäntypuustoa ja jonkin verran koivuja.

Makkara-arot (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laajan Makkara-arot hiekkadyynikentän eteläosassa, heti metsätien eteläreunalla. Noin 15 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, halssi kaakkoon. Tie on jonkin verran leikannut haudan pohjoisreunaa, metsätie on haudan kohdalla hiilen värjäämä. Alueella kasvaa eri ikäistä mäntymetsää. Haudan päällä myös jonkin verran koivuja ja katajaa.

Pohjanmaan rantatie/Vanha Kirkkotie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Tielinja sijaitsee Siikajoenkylässä sijaitsevasta golfkentästä n. 200 m länteen, matalan hiekkadyynin päällä kulkevan metsätien kohdalla. Lounaaseen linjaus jatkuu osin myös soistuneessa maastossa. Kiinteä muinaisjäännös Pohjanmaan rantatie/Vanha Kirkkotie koskee linjauksen lounaisosan soistuneen maaston osuutta. Hiekkadyynin päällä kulkeva linjaus kohti pohjoista on muinaisjäännösrekisterissä muuna kulttuuriperintökohteena Pohjanmaan rantatie/Vanha Kirkkotie 2.
Alueen puusto on iältään vaihtelevaa mäntymetsää. Rekisteriportaalissa Pohjanmaan rantatien linjaus on RKY-kohteena ja merkitty kulkemaan länsipuolella nykyisen Vanhanmaantien kohdalla. Vuoden 1761 isojakokartan mukaan tie on kuitenkin kulkenut kahtena haarana n. 300-400 metrin etäisyydellä sen itäpuolella, itäisempi haara oli ilmeisesti talvitienä. 1840-luvun pitäjänkartalle on merkitty sama linjaus kuin isojakokartalle sekä nykyinen Vanhamaantie ilmeisesti myöhemmin päälle piirrettynä.
Pohjanmaan rantatie kulki Turusta Tukholmaan Pohjanlahden ympäri. Rantatie on ollut Pohjanmaan tärkein tie ja Lapin läänin alueella pitkään ainoa maantie. Tie kehittyi 1600-luvulta ratsupolusta, 1660-lukuun mennessä tie oli rakennettu Ouluun asti.

Halosenharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuonna 2023 arvioitiin, että Halosenharju 2:n muinaisjäännöspisteen koordinaatit ovat väärässä kohdassa. Muinaisjäännösrekisteripisteeltä tai sen ympäristöstä ei löytynyt tervahautaa, mutta 50 m pisteestä kaakkoon löytyi kuvausta vastaava rakenne.
Löydetty tervahauta on sisämitaltaan 6 m ja sen valli on 3 m leveä (rakenteen halkaisija on
siten yhteensä 12 m). Vallin korkeus on 1,2 m ja tervahaudan syvyys on n. 2 m. Halssi on kooltaan 2 x 2 x 10 m ja sen juoksutusura jatkuu pohjoiseen joen suuntaan. Tervahauta on suhteellisen hyvässä kunnossa, mutta sen läpi kulkee polku, joka on kuluttanut tervahaudan vallia.

Myllykoskensuvanto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Myllykoskenkankaan koillispuolella olevan Myllykoskensuvannon etelärannalla on kaksi tervahautaa ja yksi hiilimiilu. Kohteet on merkitty peruskartalle.
Tervahauta 1 on kokonaishalkaisijaltaan 8 metriä ja sen keskuskuopan halkaisija on 4 metriä. Haudan keskuskuopan syvyys on 1,5 m ja vallin korkeus 60 cm. Tervahaudan halssi ei erotu. Tervahauta sijaitsee hiekkamaalla, hyvin tiheän mäntytaimikon keskellä, jonka valtapuu on mänty ja aluskasvillisuus kanervia sekä jäkäliä. Valleissa näkyy kulumisjälkiä, mutta ne kohdistuvat vain aluskasvillisuuteen ja itse valli on ehjän näköinen.
Aivan Kalimeenojan rannalla on tervahauta 2, joka on kokonaishalkaisijaltaan 12 metriä ja jonka keskuskuopan halkaisija on 6 metriä. Haudan vallit ovat 3 m leveät sekä 60 cm korkeat. Tervahaudan halssi on kooltaan 2,5 x 1,5 x 11 m ja se johtaa suoraan jokeen. Selkeäpiirteinen tervahauta sijaitsee varttuneessa kuusimetsässä, ja aluskasvillisuus on enimmäkseen mustikkaa ja rahkasammalta. Tervahauta vaikuttaa ehyeltä, mutta sen läheisyydessä, joen varressa on tulipaikka ja polulla lähistöllä näyttää olevan runsaasti rakennusjätettä.
Tervahautojen lisäksi alueella on hiilimiilu. Miilu sijaitsee aivan polun varrella, Kalimeenojan rannalla varttuneessa kuusimetsässä. Se on hyvin jyrkkäpiirteinen ja selkeä. Miilu vaikuttaa ehjältä. Se on kuoppamiilu, ja se on halkaisijaltaan 3 metrinen ja syvyydeltään 80-170 cm.

Niittysuonlampi 4 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pilkkapuu, noin 4 m korkea kelo, jonka kylkeen on muinoin viilletty kenttä. Siihen on kaiverrettu "182X" Oletuksen mukaan kyseessä on vuosiluku, jonka viimeinen merkki X on 8, vuosi 1828. Lukusarjan alla on ympyrä, jonka alla on kolme ripseä alaspäin. Tässä on lukusarja, joka on vaikeaselkoinen. koko kuvakenttä on kooltaan noin 25 x 10 cm.

Harvankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidarissa ja Lidark-aineistossa esiintyvä hiilimiilu, joka on merkitty peruskartalle tervahaudaksi. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Kivijärvenkangas 1 (1000037723) (Työ- ja valmistuspaikat)
Korkea kaakko-luode-suuntainen harjujakso, kuivahko kangas, varttunutta kasvatusmetsikköä.
Hauta sijaitsee tasaisella hiekka-alueella harjun korkean ydinosan koillispuolella; tuplahauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 16 m, kuopan halkaisija 7 m ja syvyys 1,1 m; kuopassa on hiilikasa. Halssi suuntautuu länteen, pituus 6 m ja syvyys 1,9 m; sortunut. Haudan päällä kasvaa isoja mäntyjä ja koivuja.
Kohteen koordinaatteja muutettu lidar-aineiston perusteella noin 9 metriä länteen 12.10.2023 (alun perin 7113601/461727). Samalla kohteelle on tehty aluerajaus. Lidar-aineiston perusteella tervahaudan halssi suuntautuu lounaaseen.

Purnunnokka 3 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löydetty rautaisia nuolenkärkiä, reiällisiä raudanpaloja ja nauloja sekä kuparipellin palasia, jotka, etenkin viimeksi mainitut, viittaavat keskiaikaiseen tai rautakauden lopulle ajoittuvaan kohteeseen, mahdollisesti jopa asuinpaikkaan. Löytöalueen tarkastuksessa ilmoitetun löytöpaikan läheisyydestä tavattiin ainoastaan hieman epämääräiset painanne ja kuoppa. Ilmoitetulta löytökohdalta ei pintatarkastelussa havaittu viitteitä rakenteista.

Isolehto (1000048810) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar- ja lidark-aineistosta havaittu tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Telinaho länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar- ja lidark-aineistosta havaittu tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kurjenluijanneva itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar- ja lidark-aineistosta havaittu hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Alimmainen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar- ja lidark-aineistosta havaittu tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Markkuunkangas SW (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Markkuunkankaan lounaisosassa olevan loivan kumpareen kaakkoispäässä on vanhoja maa-aineksenottopaikkoja, yhden hieman laajemman sorakuopan lisäksi alueella on useita jokseenkin nuoria kuoppia. Näiden lomassa, sorakuopan länsi- ja luoteispuoella on neljä maakuoppaa, joissa havaittiin kairaamalla sekä koepistoin palanutta kiveä, huuhtoutumiskerrosta ja hiiltä. Kyseessä mahdollisesti ovat keittokuopat.

Mustikkakangas NE (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Mustikkakankaan laki on jokeenkin tasaissta ja kivikkoista mäntyä kasvavaa kangasta. Kankaan koillisosassa on loivapiirteinen kuoppa, jonka halkaisija on noin 2 metriä ja syvyys noin 40 cm. Kuopassa on todettu huuhtoutumiskerros. Kuoppa on pienellä ympäristöää hiekkaisemmalla alueella, jossa ei ole maakiviä kuten ympäristössä.

Värminkoski 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee mäntyvaltaista metsää kasvavassa kangasmaastossa, joka laskee loivasti koilliseen. Kankaalla on lähinnä korkeuskäyrien suuntaisia matalia hiekkaharjanteita, joiden väleissä on soistuneita painanteita. Maaperä harjanteilla on hiekkaa ja pääosin vähäkivistä. Harjanteet ovat ainakin osittain rantamuodostumia, jotka ovat syntyneet paikan ollessa meren rantavyöhykkeessä. Kohde sijaitsee pienialaisella kumpareella, joka on eteläpuolella olevan rautatien erilleen leikkaama harjanteen pää.
Kumpareen pohjoisrinteellä havaittiin samanlainen kuoppa kuin pohjoisempana kankaalla keittokuoppakohteessa Värminkoski a-d olevat kuopat. Siihen kaivettiin koekuoppa, jonka havaintojen perusteella kuoppa on todennäköisesti keittokuoppa (alakohde K1).
Edellä mainitusta kuopasta noin kymmenen metriä etelään, kumpareen lakialueella on kaksi kuoppaa (alakohteet K2 ja K3). Ne ovat pienempiä ja matalampia kuin pohjoisrinteessä oleva kuoppa, mutta voivat olla keittokuoppia.
Kumpareen pohjoisrinteellä olevan kuopan ja laella olevien kuoppien välissä on vielä kaksi pientä (noin 1,5 m läpimittaista) ja matalaa kuoppaa, joita ei ole luetteloitu alakohteiksi. Lähiympäristössä radan pohjoispuolella ja radan eteläpuolella kumpareen kohdalla jatkuvalla harjanteella ei havaittu muita kuoppia eikä muutakaan muinaisjäännöksiin viittaavaa.
Kohde on rajattu siten, että se sisältää noin 10 m vyöhykkeen kuoppien ympärillä, paitsi etelässä, jossa oja on lähempänä.

Mustalamminkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidarissa näkyvä lidark-kohde. Tervahautaa ei ole tarkastettu maastossa.

Saarinevanlaitakangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidarissa näkyvä lidark-kohde. Tervahautaa ei ole tarkastettu maastossa.

Kivineva etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-aineistossa näkyvä lidark-kohde. Tervahautaa ei ole tarkastettu maastossa.

Pahkakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidarissa erottuva hiilimiilu, lidark-kohde. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hirsikangas itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidarissa ja Lidark-aineistossa esiintyvä tervahauta, joka on merkitty peruskartalle. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Oulunsuu 17/38/39 Perttunen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Perttusen talot sijoittuvat 1760–70-lukujen kartoilla samalle tontille jokirantaan pienen
ojan luoteispuolelle. Numero 17 on lähimpänä ojan suuta, 38 on joen törmällä tästä luoteeseen ja 39 ylempänä maan puolella. Vuoden 1806 kartalla talot on kuvattu samoin, mutta 1807 kartalla numero 17 on siirtynyt ojan toiselle puolen. Vuonna 1946 koko alue on ollut jo peltoa.
Nykyään talonpaikat löytyvät pellolta käytöstä jääneen lossipaikan kaakkoispuolella. Kaikki talonpaikat erottuvat ympäristöstään hyvin selväpiirteisinä kumpuina.
Talon 17 paikalla havaittiin kumpareella ympäristöä paksumpi noin 40 cm nokinen peltokerros. Paikoin kerrospaksuus oli 50 cm ja pohjalla oli selvästi nokisempi kerros ja joitain kiviä. Myös tiiltä havaittiin eri puolilta aluetta.
Talon 38 kumpareella kerrospaksuus oli paikoittain 60–70 cm ja pohjalla oleva maa oli selvästi nokisempaa. Myös tiiltä esiintyi alueella tasaisesti.
Talon 39 paikalta havaittiin niin ikään tiiltä. Multakerros oli täällä noin 45 cm ja jälleen pohjalla kerros oli paikoin nokinen. Talonpaikkojen ympäristössä kyntö oli normaalin vahvuinen noin 30 cm.
Kohde rajattiin havaintojen ja 1760-luvun kartan perusteella.

Oulunsuu 20 Korhonen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Korhosen talo on 1760–70-lukujen kartoissa kuvattu nykyistä paikkaa lähemmäksi rantaa.
Tilanne on sama 1807 kartoissa ja pitäjänkartoilla. Vuoden 1931 ilmakuvassa talo on nykyisellä paikallaan ja vanha paikka peltoa.
Nykyisen talon isännän suku on tullut paikalle 1900-luvun alkupuolella. Tällöin vanha talon-
paikka ei ilmeisesti ole enää ollut muistissa.
Talon isäntä mainitsi pellossa olleen mustan nokisen kohdan juuri tontin oletetulla paikalla.
Tämä näkyy myös ilmakuvissa muun muassa vuodelta 1947. Lisäksi kun lähimökille menevän tien luoteispuoleiseen laitaan kaivettiin viemäriä oli osuttu vanhaan hirsisalvoskaivoon. Kaivoa ei liene kaivettu pohjaan.
Tie lienee pitkälti samalla paikalla kuin 1700-luvun kartoilla. Tontti on kuvattu 1760-luvun kartalla kokonaan tien luoteispuolelle. Maa nousee hieman joen törmälle melko tasalakiselle harjanteelle. Todennäköisesti talo on ollut juuri tässä.
Pelto oli inventoinnin aikaan viljalla, joten jouduttiin tyytymään havaintojen tekoon pellon
reunalta. Harjanteen kohdalta pellon laidasta havaittiin kairaamalla paksu nokimaakerros,
joka oli säilynyt kyntökerroksen alla. Tiiltä ja nokea havaittiin lisäksi kyntökerroksesta pellon reunasta koko harjanteen laen alalta.
Tontin paikalla on selvästi säilynyt kaivon lisäksi muitakin rakenteita kyntökerroksen alla.
Alue rajattiin havaintojen ja ilmakuvissa näkyvän nokimaan perusteella.

Oulunsuu 28 Pukki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pukin talon paikka sijaitsee melko jyrkällä rinnepellolla, Oulujoen etelärannalla. Inventointihetkellä pelto oli hevoslaitumena, joten sitä ei voitu tarkastaa. Paikalta on useita historiallisen ajan metallinilmaisinlöytöjä. Kohde rajattu 1760-luvun kartan mukaisesti.

Oulunsuu 29 Lappalainen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talo näkyy paikalla 1760-luvun kartoilla ja on edelleen samassa kohtaa vuonna 1807. Vuoden 1946 ilmakuvassa kohta on peltoa ja tilakeskus on siirretty mäen päälle. Useissa ilmakuvissa näkyy vanhan tontin kohdalla laikku, jossa kasvusto on heikkoa.
Paikka sijaitsee jyrkässä Oulujokeen viettävässä rinteessä. Kohta ei ensinäkemältä näytä asuinpaikaksi erityisen edulliselta. Tontin kohdalla rinne kuitenkin loivenee suhteessa sen ylä- ja alapuoliseen maastoon.
Kohdalla on hyvin kivinen alue, mikä selittää heinän huonoa kasvua paikalla. Osa kivistä näytti olevan paikallaan, eikä kivisimpiä kohtia ilmeisesti ole kynnetty. Kohdilla oli useita osin savisia vaalean ja tummanruskean maan kerroksia ja osittain. Lisäksi alueelta havaittiin paikoin nokista maata ja ainakin yksi kynnön alainen kuoppa.
Kynnettyä peltoaluetta metallinpaljastimella tarkastettaessa löydettiin kaksi rahaa. Toinen näistä on vuodelta 1666 (1/6 ÖR SM). Toinen on niin huonokuntoinen, etteivät merkinnät
näy. Lisäksi löydettiin puukon tupen hela.
Alue rajattiin havaintojen perusteella. Rajaus on varsin tiukka.

Oulunsuu 41 Korpela (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talo on kuvattu paikalle vuosien 1768 ja 1807 kartoilla ja se löytyy myös pitäjänkartoilta.
Vuoden 1931 ilmakuvassa tontti on pääosin peltoa, mutta itälaidalla on latoja tai kunnalliskodin talousrakennuksia.
Tontin kohta on edelleen pellolla. Se erottui huomattavan hyvin suorakulmaisena alueena,
missä heinä kasvaa ympäristöä paremmin. Tontin yläreunassa on myös suora matala painanne. Paikka on lähiympäristöä korkeammalla lukuun ottamatta idän suuntaa, missä
rinne nousee kohti Heikinharjua.
Koko tontin alueella peltomaa oli nokista. Kairauksissa havaittiin monesta kohtaa kiviä ja syvemmälle noin 50–70 cm yltäneitä kerroksia. Hieman havaittiin myös tiilenmurenia.
Pellon reuna ei yllä aivan törmän laitaan, vaan väliin jää muutama metri vattua kasvavaa tasannetta. Tämän seasta havaittiin kiviä. Nämä on voitu raivata pellolta, mutta voivat olla
myös rakennusten peruskiviä. Toinen 1900-luvun puolivälissä alueella olleista rakennuksista
on kuitenkin ollut juuri tässä pellon laidan ulkopuolella.
Toinen rakennuksista on ollut tontin eteläosan tasalla. Paikalla on edelleen kartassakin näkyvä pellolle yltävä niemeke. Niemekkeen keskellä on korkeita maakasoja, jotka näyttää ainakin osin kaivetun vierestä pellon laidasta, missä nykyään on painanne. Maakasoissa oli samankaltaista nokista kivensekaista maata kuin pellolla. Pellon reunassa olevan painanteen pohjalla oli osittain vielä jäljellä nokikerrosta. Mahdollisesti kyseessä on kyntökerroksen alla säilynyt nokimaa, joka on tullut esiin, kun kyntökerros on paikalta kaivettu pois.

Oulunsuu 50 Kinnunen 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talo on kuvattu 1760-luvun karttaan järvien välisen kannaksen eteläpuolelle peltoaukean
pohjoislaitaan. Talo on merkitty 1773, 1781 ja 1806 karttaan, mutta puuttuu 1807 kartalta.
Paikan maankäyttö näyttää säilyneen ennallaan. Peltoaukea on edelleen juuri samassa
kohtaa. Tontti taas sijoittuu kiviselle metsäiselle mäelle heti pellon reunassa.
Tästä huolimatta tontin paikalta ei juurikaan onnistuttu löytämään jälkiä vanhoista rakennuksista. Parhaalla rakennuspaikalla tasanteella heti pellon reunalla on nykyään lato.
Ladon kohdalta havaittiin 5 cm puhtaan maakerroksen alla muutaman senttimetrin nokikerros. Ympäröivässä metsässä havaintojen tekemistä vaikeutti se, että maasto oli hyvin kivistä. Maanpinnalle näkyviä rakennuksien pohjia ei kuitenkaan lähimaastosta löydetty.
Mäen päältä ladosta länteen löydettiin kellarimainen rakenne. Tämä muodostui 2 x 1 m suorakulmaisesta kuopasta, jolla oli syvyyttä noin 1 m. Kuoppaa kiersi matala noin 1 m levyinen valli. Rakenne on kellariksi ehkä hieman pieni. Kaivoksi rakenne on liian leveä ja sijaintipaikka korkeimmalla kohtaa epäedullinen. Todennäköisimmin kyseessä on pieni kellarikuoppa tai perunakuoppa. Vastaavan kokoinen mutta kivetty rakenne tavattiin kohteelta Karjala Mossula.

Oulunsuu 54 Pernu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pernun talo on kuvattu jo 1745 kartalle. Se on samalla paikalla 1760–1807 kartoilla. Myös pitäjänkartalla talo on kuvattuna. 1900-luvun ilmakuvissa ja vuoden 1952 peruskartalla paikka on peltoa. Pernun talo näyttää siirtyneen jossain vaiheessa lähemmäksi jokisuuta Kinnusen vanhan talotontin kupeeseen.
Vanha talonpaikka on nykyään pellolla voimajohtopylvään koillispuolella. Kohta on jokirantaan laskevan rinteen yläpäässä, missä maasto on tasaisempaa. Peltokerroksesta havaittiin kairauksessa tiiltä ja kiviä, joista osa palaneita. Kyntökerros on tontin kohdalla ympäristöä tummempi ja paksumpi. Merkkejä kynnön alaisista säilyneistä kerroksista tai rakenteista ei onnistuttu kuitenkaan tavoittamaan.

Pyyryväisoja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pyyryväiskankaan pohjoispäässä, noin 10 m Pyyryväisojan rannasta on 11,5 x 7,5 m kokoinen suorakaiteen muotoinen maavallirakenne, jonka n. 1 m levyinen oviaukko avautuu Pyyryväisojan suuntaan itä-koilliseen. Valli on n. 2,2 m leveä ja sen korkeus sisältä on 1 m ja ulkopuolelta 70 cm. Ulkoa katsottuna rakenne on hieman pyöreä, mutta sisäpuolella on selkeät lähes 90 asteen kulmat. Rakenteen sisäpuoli on kooltaan n. 7 x 3 m tai 21 m². Kairanäytteestä paljastui runsaasti nokea 10 cm eteenpäin. Käyttötarkoitus epäselvä, mahdollinen tilapaissuoja/-asumus.

Oulunsuu 65a Kourinoja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talon tontti näkyy 1760-luvun kartalla ja vielä vuoden 1806 mittauksessa. Talotontti on vanhimmille kartoille kuvattu niin tarkkaan, että voidaan sanoa sen olleen varmuudella asemoidulla kohdalla. Paikka sijaitsee Kourinojan länsirannalla, noin 200 m päässä Oulujoen rannasta.
Paikalla havaittiin inventoinnissa kiviä, jotka voivat liittyä talon perustukseen. Ympäristö on tosin kivistä myös luonnostaan. Maaperäkairanäytteestä saatiin tiiltä.
Tonttia käytetään varastoalueena. Siellä on myös lautahökkeli ilman näkyvää perustusta. Talonpaikka lienee säilynyt hyvin, sillä puronvarsi ei ole ollut viljelyskäytössä.

Pyyryväissuo N (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kivisen suosaarekkeen koilliskulmassa lähellä on yksittäinen pyöreä kuoppa, jonka halkaisija on noin 2,5 metriä ja syvyys noin 60 cm. Kuopan pohjalle tehdyssä koepistossa havaittiin palanutta kiveä. Kuopalta länteen on hiljattain hakattu ja äestetty
hakkuuaukio, josta ei pintapoiminnassa kuitenkaan löytynyt mitään asuinpaikkaan tms. viittaavaa.

Oulunsuu Pikkarala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talo on merkitty 1760-luvun kartalle. Vuoden 1773 kartalla se mainitaan uudistaloksi. Talo on vielä 1807 kartalla.
Vuoden 1931 ilmakuvassa tila on täysin autioitunut ja ympäröivät pellotkin kasvavat metsää, minkä perusteella paikka on autioitunut 1800-luvun puolella. Vuoden 1947 ilmakuvassa pellot on raivattu uudelleen ja uusi talo on rakennettu noin 70 m vanhalta paikalta kaakkoon. Tämäkin on sittemmin purettu.
Nykyään talotontti sijaitsee metsässä selkeäpiirteisen törmän päällä tasanteella. Todennäköinen asuinrakennus on ollut törmän laidalla tontin kaakkoisosassa (alakohde Rakennuksen perustus 1).
Kaakkoispuoliskossa on suuri maan ja tiilen sekainen kivikasa, joka on todennäköisesti kiukaan tai uunin jäännös (alakohde kiuas). Tämä oli 3 m halkaisijaltaan ja nousi 50 cm vallin lakea korkeammalle. Kasa on noin 2 m päässä kaakkoispäädystä, mutta voi olla huoneen nurkassa, mikäli korkeampi maavalli osoittaa tällaista. Vallista havaittiin kairaamalla hiilitaso ja samoin lattian kohdalla oli hieman hiiltä.
Saman törmän päällä 18 m ensimmäisestä rakenteesta luoteeseen on kiuas (alakohde kiuas). Rakennuksen on täytynyt sijaita törmän reunalta ylöspäin ja vierestä havaittiinkin nokimaakerros. Rakennuksen reunat eivät näy, mutta paikalla on noin 4 x 4 m hieman tasaisempi kohta. Kiukaan kohdalla jyrkän törmän alalaidassa kulkee vanha lapiolla kaivettu pelto-oja.
Kiukaasta 8 m koilliseen on rakennuksen perusta, todennäköinen maakellari (alakohde Maakellari).
Kellarista 11 m koilliseen on myös rakennuksen perustus (alakohde Rakennuksen perustus 2). Muutama metri tästä koilliseen on vanha kaivo (alakohde Kaivo).
Huomattakoon, että tontin itäpuolella metsätien varressa on suuria kiven, tiilen ja betonin sekaisia maakasoja. Nämä lienevät purkujätettä kohteen itäpuolella myöhemmin sijainneesta rakennuksesta.
Talon tarkkaa perustamisvuotta ei tunneta, mutta tiedetään sen olleen vielä 1779 maakirjan aikaan uudistalona. Tässä tutkimuksessa on arvioitu, että vastaavat kohteet ovat todennäköisesti vasta 1750 jälkeen perustettuja. Tätä nuorempia kohteita ei yleensä määritetä muinaisjäännöksiksi, mutta näin voidaan tehdä, mikäli katsotaan kohteen olevan edustava ja hyvin säilynyt.
Kohde on inventoinnin harvoja nähtävästi kokonaisina säilyneitä asuintontteja, jossa on edelleen nähtävissä päärakennuksen lisäksi piharakennusten ja muiden rakenteiden jäänteitä. Sitä voidaan siis hyvin pitää nykyisen Oulun alueella poikkeuksellisen hyvin säilyneenä ja edustavana kohteena.

Punaisenladonkangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Punaisenladonkankaan itä-länsi-suuntaisen lakiharjanteen pohjoislaidalla, laen alapuolisella terassilla olevassa rakassa on yksittäinen kookas rakkakuoppa, jonka ala on noin 2 x 3 metriä ja syvyys noin 60 cm. Ympäröivä maasto on hyvin kivikkoista moreenikangasta.

Soidinsaari N (Maarakenteet)
Historiallinen; Kalimenojan pohjoispuolella olevan tervahaudan halkaisija valleineen on 19 m ja sisämitta 9 m. Vallien leveys on noin 5 m. Tervahaudan keskuskuopan syvyys on noin 1,8 m. Vallien leveys on noin 5 m ja niiden korkeus vaihtelee 1–3 m välillä. Halssi on 3–5 m leveä ja 2 m syvä ja haudan länsipuolella. Halssin juoksutusura jatkuu Kalimenojaan saakka.
Juoksutusuran päässä joen vieressä on pyöreä kuoppa, joka on halkaisijaltaan 2,5–3 m. Toinen saman kokoinen kuoppa on joen ja tervahaudan välissä, joka sijaitsee kuusikossa. Molemmat kuopat ovat hieman epämääräisiä.

Myllykorpi 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Pienen moreeninyppylän laen itäreunalla on yksittäinen 2 x 1,5 x 0,4 m kokoinen kuoppajäännös. Kuopasta todettiin kairanäytteessä 10 cm huuhtoutumiskerros, mutta sen käyttötarkoitus jäi epäselväksi. Kuopasta noin 45 metriä pohjoiseen on kiviröykkiökohde Myllykorpi 2.

Oulunsuu Kero-oja sotilastorppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Karttalähteiden perusteella Kero-ojan suussa on viimeistään 1760-luvulla sijainnut sotilastorppa. On todennäköistä, että se on perustettu jo vuosisadan alkupuolella.
Alueella toteutettiin tarkkuusinventointi, jossa keskityttiin vanhojen karttojen perusteella asemoidun tontin alueelle. Asemointi näyttää olevan tällä kohdalla varsin tarkka, ja osuu hyvin yhteen kenttähavaintojen kanssa. Vaikka torpan paikka on ollut myöhemmin peltokäytössä, peltokerroksen alla näytti säilyneen ainakin paikoittain syvemmälle ulottuneita kaivantoja ja arkeologisia kerroksia, jotka liittyvät mitä ilmeisimmin torpan käyttöaikaan. Kyseessä on hyvin todennäköisesti ennen 1750-luvulla perustettu torpanpaikka.
Alue rajattiin peltokerroksen alla säilyneiden kerrosten, tiilen sekä myös muun löytömateriaalin levinnän perusteella.
2023: Kohde on tarkkuusinventoitu 2023, eikä sitä nyt tarkastettu maastossa.

Myllykorpi 4 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Pienen mäen laen itäreunalla on yksittäinen maakuoppa, jonka halkaisija on noin 2,5 metriä ja syvyys noin 50 cm. Kuopan pohjalla on selvä huuhtoumiskerros, herikon vallin päällä huuhtoumiskerros on hyvin ohut. Kuopasta noin 20 metriä eteläkaakkoon on osin polulla oleva epämääräinen luontainen kuopanne, ilmeinen tuulenkaato.

Oulunsuu Pikkuniitty sotilastorppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sotilastorppa on merkitty 1760-luvun kartalle ja löytyy vielä vuoden 1806 kartalta. Vuoden 1773 kartalla se on merkitty numerolla 59, mikä voi viitata sen olevan Nokkalan (59) tilan mailla.
Paikka sijaitsee Konttisentien pohjoispuolella, Oulujoen etelärannalla rinnepellolla. Inventointihetkellä pelto oli heinällä. Peltoa tutkittiin maaperäkairoilla, ja torpan paikka voidaan rajata kairanäytteissä havaittujen tiilenmurujen ja kulttuurimaan perusteella. Peltokerroksen alla on voinut säilyä torppaan ja sen piharakennuksiin liittyviä jäänteitä.

Palokangas N (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Palokankaan pohjoispuolella olevan kankaan lounaaseen laskevassa rinteessä on muutamia kuoppia, joista ainakin koordinaattien osoittama vaikuttaa kairausnäytteen perusteella esihistorialliselta. Kuopan ala on noin 1,5, x 2 metriä ja syvyys noin 40-50 cm. Tästä noin 25 ja 35 metriä luoteeseen on kaksi kuoppaa, jotka vaikuttavat suhteellisen iäkkäiltä (ks. alakohteet). Kuoppien tarkempi ikä ja käyttötarkoitus ei tiedossa. Kyseessä voivat osin olla suhteellisen myöhäiset hiilikuopat tms.

Kello 17 Takku 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1759 kartalle on merkitty kaksi Takun taloa, molemmat numerolla 17. Toinen näistä sijaitsee edelleen asutulla tontilla kohteelta 200 m itään. Tämä on kartoilla peltojen ympäröimä ja ehkä siksi varhaisempi. Kohteena oleva talo on taas kuvattu niittyjen keskelle ojan varteen. Tilanne on kuvattu vastaavasti 1834 karttaan.
Vielä 1500 luvulla paikan eteläpuolella avautunut Rautiolanlahti oli 1700-luvulle tultaessa kuroutunut kahdeksi järveksi. Takun talo on tällöin sijainnut rantaniittyjen takana järviin laskevan pienen ojan varrella. Talon eteläpuolitse on kulkenut tieura.
Oja on edelleen paikallaan ja Takkurannantie on perustettu nähtävästi suunnilleen vanhan tieuran paikalle. Tien varteen on rakennettu leikkipuisto.
Talotontti sijaitsee heti tien pohjoispuolella leikkipuiston ja ojan välisellä alueella. Paikalla kasvoi leppää ja koivua, joiden alla oli korkea nokkoskasvusto. Tämä vaikeutti havaintojen tekemistä.
Kairaamalla löydettiin tien läheisyydestä selkeä nokimaakerros. Tämän paksuus vaihteli 10–20 cm välillä alueen itäpuolella. Vaikka paikka on merkitty pelloksi 1900-luvun puolivälin pitäjänkartoilla, ei kohdalla ollut peltokerrosta. Alueen pohjoispuolella, mistä nokikerros puuttui, pohjahiesu löytyi heti ohuen kunttakerroksen alta. Mahdollisesti alue on todellisuudessa ollut laitumena.
Sen sijaan alueen länsilaita lähellä ojan laitaa näytti olleen viljelyssä. Kyntökerros oli tien läheisyydessä nokinen ja paikoin huomattavan paksu. Nokinen maa ylsi ojan törmälle sakka. Alueen halki kulkee pelto-oja.
Maaperä oli nokimaan alueella monissa paikoin kivistä. Kairaushavaintojen lisäksi havaittiin yksi maakivi alueen itälaidalta. Myös tiiltä saatiin kairauksista tien reunan läheltä.
Alueen itäpuolella kulttuurikerrokset ovat todennäköisesti pääosin säilyneet. Alueen länsiosassa kyntö lienee tuhonnut kulttuurikerrosten pintaosat, mutta alueella on voinut säilyä syvemmälle yltäneitä kerroksia.
Muinaisjäännösalue rajattiin nokimaan perusteella. Karttojen perusteella talotontti on jatkunut tästä koilliseen, mutta alueelta ei saatu selkeitä havaintoja kulttuurikerroksista. Tienrakennus on todennäköisesti leikannut kerroksia. Leikkipuiston laidalta ei saatu havaintoja ja tontti on mahdollisesti rajautunut juuri tälle kohdalle.

Kello 19 Perttula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Perttulan talo löytyy varhaisimmilta 1759 vuoden kartoilta. Samoin se on merkitty 1834 mittaukseen ja pitäjänkartoille. Vuoden 1947 ilmakuvassa taloa ei enää ole. Autioitunut tontti näkyy kuitenkin ilmakuvassa hyvin ja se on merkitty myös vuoden 1952 peruskartalle metsäalueena. Sittemmin tonttialue on otettu viljelyyn.
Paikka on sijainnut 1500-luvun alussa Kellonlahden rannalla. Kohteen viereen ja 80 m kaakkoon on merkitty useiden keskiaikaan ajoitettujen esinelöytöjen löytöpaikat (Satalahti Vainio 1000030289). Vanhemmat löydöt voivat viitata paikalla olleen asutusta jo 1400-luvulla, tosin tällöin tontti on ehkä sijainnut hieman korkeammalla rinteessä.
Pelto oli maastotarkastuksen aikaan nurmella. Talotontin keskusosa erottui ympäristöään kuivempana kohtana (ks. kartta). Paikka on rinteen yläosassa, mutta ei aivan korkeimmalla kohdalla. Kohdalla on hieman tasannetta. Etelässä maasto laskee vanhan merenlahden pohjalle.
Maaperä talotontilla oli vaaleanharmaata hiekkamaata, kun taas ympäröivällä pellolla maa-aines oli selvästi tummempaa. Lisäksi kyntökerros oli tontin keskellä ohut, paikoin vain noin 20 cm.
Paikkaa kairatessa havaittiin useista kohdista peltokerroksesta kiviä, joista osa näkyi myös maanpinnalle. Lisäksi havaittiin tiiltä useista kairauksista. Nokimaata ei kohdalla sen sijaan ollut. Kohteen itälaidalla havaittiin kairauksessa paksumpi noin 50 cm tumma maakerros. Kohdalla on todennäköisesti kuoppa peltokerroksen alla.
Pellon kyntö lienee tuhonnut suuren osan kulttuurikerroksista. On silti mahdollista, että peltokerroksen alla on myös joitain syvemmälle yltäneitä rakenteita. Itäreunalta havaitun kuopan ja lähistön löytöjen perusteella voitaisiin paikka määrittää myös muinaisjäännökseksi. Alueella kannattaisi tehdä laajempia tutkimuksia keskiaikaisen asutuksen paikan tarkemmaksi määrittämiseksi.

Leväyskivenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Leväyskivenkankaan eteläosassa maantien eteläpuolella on yksittäinen maakuoppa, jonka halkaisija on noin 1,5 metriä ja syvyys noin 50 cm. Kuopan reunalla on huuhtoutumiskerrosta ja pohjalla kuumuuden rapauttamaa kiveä. Kuopan lähellä on lisäksi pari epämääräistä kuoppaa, jotka vaikuttavat nuorilta.

Kello 27 Vehkaperä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1759 kartalla Vehkaperän talo on merkitty peltojen keskelle lähelle meren rantaa. Ylempänä rinteessä talon nykyisellä paikalla on kartalla tyhjä kohta, johon on kirjoitettu ”nygård tompt”. Eli oletettavasti talonpaikka oli vaihtumassa juuri tällöin. Talonpaikka on 1900-luvun ilmakuvissa ja peruskartoilla peltoalueiden välistä kannasta. Rannankorkeuden perusteella paikka on voitu aikaisintaan asuttaa 1500-luvun puolivälin tienoilla.
Paikka on edelleen metsäinen ja osa männyistä huomattavan vanhoja. Talotontti sijoittuu itä-länsisuuntaiselle kiviselle harjanteelle. Erityisesti harjanteen eteläpuoli erottuu jyrkkänä törmänä, jonka alalaidassa alkaa metsittynyt pelto. Ylärinteen puolella vanha pellonraja on niin ikään selkeä ja pääosa peltoaukeasta on edelleen avonaista.
Heti rantaan kulkevan tien länsipuolelta havaittiin yhteensä neljä suurta maansekaista kivikasaa. Näiden ympäristössä tasaisella maalla oli vahva noin 20 cm nokikerros. Nokinen maa tuntui jatkuvan tien reunaan asti. Jonkin verran nokeentunutta oli maa myös tien itäreunalla, mutta tässä korkein harjanteen osa päättyi ja maasto lähti laskemaan. Tontin itäreunalla havainto-olosuhteet olivat heikot korkean aluskasvuston vuoksi.
Länteen mennessä harjanne hieman kapeni. Täältä havaittiin 4 x 3 m kevytrakenteinen kivijalka. Vahva nokikerros ei yltänyt tänne saakka, joskin hiekka oli edelleen hieman noensekaista. Tästä 10 m länteen oli laajempi 4 x 3 m peltoröykkiö, joka on voitu kasata kivijalan päälle. Lähialueella oli jonkin verran muitakin todennäköisesti pellolta tuotuja kiviä.
Kivinen ympäristöstään kohoava harjanne on alueella luonnollinen paikka asuintontille. Alue rajattiin havaintojen ja harjanteen topografian perusteella. Rajaus vastaa suurelta osin 1759 kartassa näkyvää tonttia, tosin kartalla tontti näyttää laajenevan itäpäästään enemmän. Asuinrakennus on kuvattu tähän päähän. Huomattakoon, että havaittu nokikerros ja kumpareet ovat juuri kohdalla, missä harjanne levenee. Lisäksi vanhalle kartalle talosta luoteeseen kuvattu mahdollinen rakennus on kuvattu noin 35 m etäisyydelle talosta. Sama etäisyys on kumpareilta alueen länsireunalta havaitulle laajalle röykkiölle. Vehkaperän talonpaikka on yksi Oulun alueen parhaiten säilyneistä kohteista ja lisäksi ilmeisesti autioitunut varhain, mahdollisesti 1760-luvulla.

Kello 32 Häli (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hälin talo on vielä 1759 ja nähtävästi vielä 1834 sijainnut nykyistä etelämpänä. Alue on sittemmin raivattu pelloksi. Korkeutensa puolesta kohta on voitu asuttaa noin 1500-luvun puolivälissä, jolloin se on sijainnut Kellonlahden rannalla.
Paikka sijaitsee nykyisen Hälintien itäpuolella Hälin talosta etelään. Maa vanhan tontin alueella on hyvin tummaa ja nokista. Lisäksi tontin keskiosa erottuu korkeana kumpuna. Kumpu on korkeimmillaan heti tien reunan lähellä ja jatkuu harjanteena tontin itälaidalle. Tumman maakerroksen paksuus on tämän alueella 45–65 cm, mutta pohjakerrokset eivät erotu pinnan kynnöstä. Alueen reunoilla on tavallinen 30 cm kyntökerros.
Vaikka tontin kohta erottuu hyvin selvästi, ei paikalta havaittu merkkejä säilyneistä rakenteista kynnön alla.

Kello 46 Lonki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Longin talo sijaitsee ylempänä Kalimenojan varressa. 1769 ja 1834 kuvattu talonpaikka on
sittemmin autioitunut, kun talo on siirretty etelämmäksi. Vanha paikka on nykyisin vanhaa
peltoa.
Talonpaikan seutua kairattiin melko laajalti. Alue on kivetöntä hiekkamaata ja muutamasta
kohtaa kairalla tavattu kivi voi liittyä talotonttiin. Lisäksi havaittiin parista kohtaa aavistus
hiiltä kyntökerroksesta.
Kohdepisteen kohdalla oli 50 cm paksu kerros, jonka ala oli kiviä. Kohdalta ei päästy kairalla pohjamaahan. Kohdalla on kuoppa tai muu syvemmälle yltävä rakenne. Toinen peltokerroksen alainen havainto saatiin rajauksen pohjoisosasta. Täällä 45 cm kerroksen pohjaosassa oli hiilensekaista vaaleampaa maata.
Näitä kahta havaintoa lukuun ottamatta merkkejä asuinpaikasta havaittiin hyvin vähän.
Kohde rajattiin havaintojen ja 1759 kartan perusteella.

Kello 52 Alatalo 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talo on piirretty 1759 karttaan Kalimenojan törmälle pitkänomaisen tontin päähän. Samalla numerolla on toinenkin talo 400 m tästä alavirtaan ja on mahdollista, että Alatalo-nimi on liittynyt tähän. Vuoden 1834 kartalta talo puuttuu. Pitäjänkartalle se on merkitty, tosin väärään paikkaan. On epäselvää, milloin talo on autioitunut. Vuoden 1931 ilmakuvassa paikalla on peltoa. Talon tontti erottuu kuitenkin edelleen hyvin vanhoissa ilmakuvissa omana peltolohkonaan. Nykyään tontti on pellolla. Mitä todennäköisimmin viereinen sarkaoja on edelleen tontin vanhalla kaakkoisrajalla. Kalimenojan puolella pelto päättyy jyrkkään törmään.
Paikkaa tutkittiin maaperäkairalla ja metallinilmaisimella. Lisäksi kaivettiin kaksi koekuoppaa. Koekuoppa 1 oli kooltaan 45 x 45 x40 cm. Kyntökerroksen alta havaittiin hyvin ohut noin 1 cm paksuinen noensekainen kerros. Tiilenmurenia tuli koekuopasta muutama kourallinen ja lisäksi löydettiin jokunen palaneen kiven pala.
Heti törmällä tontin kaakkoisreunalla on hieman ympäristöstä koholla oleva kohta, joka voisi olla rakennuspaikka. Koekuoppa 2 tehtiin tähän. Kuopan mitat olivat 45 x 45 x 30. Kuopasta löytyi joitain tiilen ja palaneen kiven paloja sekä naula. Kuopan vierestä havaittiin kairalla kyntökerroksen alta noin 20 cm syvä kuoppa, jossa oli pohjalla nokimaata. Myös tontin länsiosasta havaittiin kairauksissa kynnön alta hieman nokimaata.
Hieman törmästä pellolle päin oli matala harjanne. Todennäköisesti tämä on syntynyt pellon muokkauksessa, sillä kyntökerros oli kohdalla paksu, noin 40 cm.
Metallinpaljastimella tehdyt löydöt käsittivät muun muassa kirjanklipsin todennäköisesti 1700-luvun lopulta, pienen halkaisijaltaan n. 3 cm rautaisen kuulan, keritsimien puolikkaan ja veitsenkahvan. Rautakuula on mahdollisesti kartessin hauli.
Vuoden 1759 kartalla talon viereen Kalimenojan varteen on kuvattu mylly. Kohdalla muuten jyrkässä jokitörmässä on laaja muokattu tasanne. Tasanne on huomattavan suuri kooltaan noin 20 x 8 m. Maa vaikutti kairatessa syvälle sekoittuneelta. Itäpäässä tasanne porrastuu selvästi ympäröivään maastoon nähden ja samoin joen puoli on jyrkkäpiirteinen. Lännessä reuna on liukuvampi. Eteläpäässä on rinteessä jonkinlainen liuska, joka tosin ei laske suoraan tasanteelle vaan tämän eteläpuolelle. Maanmuokkaus vaikutti niin suurelta, että kyse voi olla vasta 1800–1900-lukujen toimista, mikäli sama myllynpaikka olisi pysynyt käytössä tänne saakka.
Kohdalla on joessa saari ja on todennäköistä, että saaren ulommassa haarassa on ollut pato ja voimantuotto on otettu viereisestä haarasta. Kohdalla törmä nousee tasanteen kohdalla 1,5 m pystysuoraan ja yhteensä vedenpinta on noin 2 m tasannetta alempana. Näin jyrkän törmän voisi olettaa olevan jotenkin vahvistettu, mutta mitään selvää kivimuuria ei kyetty havaitsemaan.

Kello Myllyperä torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalle on vuoden 1759 karttaan merkitty sotilastorppa. Torpan tonttia ei kuitenkaan ole
piirretty erikseen. Paikkaa ei ole merkitty myöskään 1834 karttaan. Pitäjänkartassa talo
on kuvattu karkeasti keskelle peltoa. Inventoinnissa tehtiin oletus, että torppa olisi sijainnut 1759 kartan peltolohkojen väliin jäävällä niemekkeellä. Kartalle ei ole myöskään merkitty torpan nimeä. Torppa sijaitsee 300 m Kurttilan talosta länteen.
Metsänlaidasta löydettiin inventoinnissa noin 7 x 7 m kellarin pohja. Ulkoreunaltaan tämä ei
ole kovin selkeän muotoinen, kun taas keskellä oleva 3 x 2 m syvennys on selkeän suorakulmainen. Syvennyksen rajat ovat niin selvät, että autioituminen lienee tapahtunut korkeintaan 1800-luvulla. Inventoinnissa tarkistettiin lähinnä metsäaluetta vanhojen peltoaukeiden laidalla. On mahdollista, että torpan rakennuksia on sijainnut myös nykyisten omakotitalotonttien alueilla.

Haukipudas 10 Kauppila 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kauppilan talo on merkitty 1760 karttaan pelto ja niittyaukeiden keskelle Ollilan ja Kurttilan tilojen välimaastoon. Toinen Kauppilan talo on tästä 500 m kaakkoon edelleen asutulla paikalla. On kuitenkin mahdollista, että tämä on lisätty kartalle myöhemmin.
Talo lienee alun perin perustettu merenlahden rannalle. Rannankorkeuden perusteella se on voitu perustaa aikaisintaan noin vuoden 1500-luvun puolivälin tienoilla, jolloin paikka on sijainnut suojaisan lahden rannalla. Tulvavedet ovat voineet nousta talon luoteispuolisille niityille vielä 1700-luvun puolivälissä. Talonpaikkaa ei ole merkitty vuoden 1802 karttaan. On mahdollista, että se on autioitunut ennen tätä, vaikka kyse voi olla myös kartan virheestä. Pitäjänkartalle talo on merkitty, mutta karttamateriaali perustuu vanhempiin mittauksiin ja on epäluotettavaa. Vuoden 1947 ilmakuvassa rakennuksista ei ole jäljellä mitään.
Nykyisin talonpaikka sijaitsee nokkosta kasvavan vanhan peltoaukean laidalla noin 100 m vanhasta rautatienpohjasta pohjoiseen. Paikka on kahden vanhan niittyladon välisellä alueella. Talo on sijainnut loivapiirteisen hieman ympäristöään korkeammalla olevan harjanteen päässä. Suuri osa tontista näyttää olevan vanhalla peltoaukealla. Vaikka alue on ollut peltona, aluetta noin 15 m pellon laidalta ei näytä koskaan kynnetyn. Ilmeisesti alue on ollut nurmena. Tontin paikka on siten säilynyt todennäköisesti pääosin koskemattomana. Kohta on hyvin kivinen ja pinnalla on 10–15 cm nokinen hiekkakerros. Erityisesti nokimaata on tontin luoteisosassa ja kohdalla on todennäköisesti palanut rakennus. Tontin alue on rajattu pääosin nokimaan levinnän perusteella.
Peltoaukean pohjois- ja itälaidoilla olevalle maakannakselle on kasattu runsaasti kiviä pellolta. Tämä ja korkea kasvillisuus vaikeuttivat havaintojen tekoa alueella. Nokimaa jatkuu jonkin verran alueelle, mutta ei yllä pohjoispuoliselle pellolle.
Kannaksen länsipäästä havaittiin rakennuksen perustus. Kohdalla on kaksi korkeaa maakumpua. Läntisemmän päällä on kiuas. Kairatessa havaittiin paikalta paksu 50 cm savi tai hiesukerros, jonka alla oli nokea, runsaasti tiiltä ja hieman hyvin hauraita lahoja puujäännöksiä. Näkyvyys oli kohdalla heikko, mutta rakenne tulkittiin arviolta 10 x 6 m rakennuksen perustaksi. On mahdollista, että rakennus on palanut ja päälle on sen jälkeen kasattu maata tai mahdollisesti perustettu uusi talo. On todennäköistä, että kasvillisuuden ja pellolta raivattujen kivien lomassa on lisää rakenteita. Maasto kuitenkin laskee kannaksen pohjoisreunalle.
Peltoaukean itälaidalta havaittiin matala kiuas (ks. alakohde), joka lienee riihen, pajan tai saunan uuni.
Kauppilan autioitunut talonpaikka on yksi parhaiten säilyneitä asuinpaikkoja Oulun alueella. Paikka on lisäksi asutettu todennäköisesti varhain ja autioituminenkin on voinut tapahtua jo 1700-luvun lopulla tai ainakin ennen 1900-luvun alkua.

Alakiiminki 11 Putkonen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Putkosen talo on merkitty Kiiminkijoen rantatöyräälle vuosien 1770 ja 1776 kartoilla. Vuoden 1818 kartalla talo on jo siirretty nykyiselle paikalleen mäen päällä.
Nykyään tontti sijaitsee pääosin pellolla. Pellon reunassa on kapea joutomaakaistale, jolla on runsaasti pellolta raivattuja kiviä. Tontin kohdan eteläosassa on vanha pajarakennus.
Pellolta kyntökerroksen alta muutamia metrejä pajasta luoteeseen havaittiin paksun 40 cm peltomaan alta 20–30 cm tummanruskeaa noen ja palaneen kivensekaista maata. Viereen tehdystä kairauksesta havaittiin vain normaalinvahvuinen kyntökerros, joten kyse on ilmeisesti kuopasta. Kyntö on kohdalla hieman ympäristöä tummempaa.
Muualtakin törmän päältä havaittiin hieman tiiltä ja hiiltä, mutta materiaalia esiintyy harvakseltaan hyvin laajalla alueella, eikä tämän perusteella pystytty rajaamaan selvää asuintonttia. Rajaus on tehty osittain kartta-aineistoon tukeutuen.
Maanomistajalla näytti maastotarkastuksen yhteydessä alueelta tehtyjä metallilöytöjä. Pajarakennuksen pohjoispuolelta oli löydetty 1683 äyri (1 ÖR SM). Lisäksi jostain lähialueelta oli löydetty yksi 1750 vuoden raha ja toinen mahdollisesti samanlainen. Lisäksi maanomistaja kertoi löytäneensä mailtaan yhden noin 10 cm tykinkuulan ja toisen 3 cm halkaisijaltaan olleen. Jälkimmäinen voisi olla kartessin hauli (vrt. kohde Kello 52 Alatalo).

Haukipudas 13 Ukkola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ukkolan talo sijaitsi vielä vuoden 1765 kartalla Vareputaanojan eteläpuolisella törmällä. Tämän jälkeen talo on siirretty korkeammalle kankaalle nykyiselle paikalleen. Aiemmin Halosen nimellä tunnettu talo oli autiona 1600-luvulla, kunnes otettiin uudelleen viljelyyn 1683 Matti Ukon toimesta (Virrankoski 1973: 69). On epäselvää, onko tätä edeltänyt talonpaikka ollut samalla kohtaa. Talonpaikka olisi voitu asuttaa aikaisintaan varhaiskeskiajalla, mutta se on voinut syntyä putaan varteen myöhemminkin.
Nykyisin vanha tontti on pellolla kahden puolen ojalle johtavaa polkua. Polun itäpuolella on korkea kumpare (alakohde), jonka kohdalla kasvusto on ympäristöä rehevämpää. Tästä havaittiin maaperäkairalla 60 cm paksuudelta tummaa multaista hiekkaa. Muualla pellon kyntökerros on tavallinen 30 cm.
Tien länsipuolella kyntökerros on paikoin hyvin tiukkaa maata ja seassa on jonkin verran kiviä ja tiiltä. Kokonaisuudessaan materiaalia ei kuitenkaan ollut erityisen paljon. Myös hiiltä havaittiin eri puolilta tonttia, mutta peltokerros ei ollut erityisen nokinen. Aluetta kairattiin melko tiheästi, mutta vain tontin luoteisreunalla osuttiin kyntökerroksen alaiseen kuoppaan (alakohde). Kohdalla oli kynnön alla 10 cm tiilensekaista vaaleampaa hiekkaa, 15 cm mustaa nokea ja 15 cm hiilensekaista likamaata. Kuopan syvyys maanpinnasta oli siten yhteensä 70 cm.
Tontin alue rajattiin havaintojen perusteella ja se vastaa pitkälti 1765 kartan aluetta. Rakenteet ovat nähtävästi pääosin tuhoutuneet kynnössä. Lisäksi rakennukset on todennäköisesti siirretty uudelle talonpaikalle kokonaisuudessaan, joten alueella ei välttämättä ole ollutkaan tuhoutuneita rakenteita. Kohdetta voitaisiin pitää muuna kulttuuriperintökohteena. Yksi nokimaakuoppa voidaan tosin tulkita myös merkiksi muinaisjäännöksestä, mutta tämän rajaus tulisi todennäköisesti olla muuta aluetta suppeampi.

Alakiiminki 34 Kamula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kamulan tila on 1770 karttaan merkitty uudistilana, mutta löytyy kuitenkin 1779 jo maakirjastakin. Talo on vielä 1816 kartoilla, mutta autioitunut jossain välissä tämän jälkeen.
Tontti on 1900-luvulla karttojen mukaan raivattu pelloksi. Yllättäen paikalla oli kuitenkin säilynyt kokonainen rakennuksen perustus (alakohde). Rakenteen mitat ovat 5,5 x 5,5 m. Perustus on jykevä. Leveydeltään se on noin 80 cm ja korkeudeltaan 30 cm. Ainakin lounaissivulla se on ladottu suurista luonnonkivistä. Kaakkoisreunalla kyse voi olla vain multapenkin maapenkasta. Pohjoisreunassa on suuren laakakiven päälle ladotun uunin tai kiukaan jäännös.
Tontin ylärinteenpuoleinen laita on niin kivinen, ettei sitä nähtävästi ole koskaan käännetty, vaan alue on ollut nurmena. Tontin alapuoli on kynnetty. Tontin alue erottuu ympäristöstä hieman tummemman maa-aineksen ansiosta.
Naapuritontille on vastikään kaivettu viemäri, joka kulkee tontin länsipuolen läpi.
Tien pohjoispuolella rakennuksenperustuksesta 35 m luoteeseen on kiukaan tai uunin jäännös (alakohde). Mitoiltaan tämä on 2 x 1,5 x 0,7 m. Kivet ovat palaneita ja pieniksi hajonneita. Lähialueella metsässä on runsaasti pellolta tai tieuralta raivattujen kivien röykkiöitä. Kiuas
erottuu näistä säännöllisen muotonsa ja kivimateriaalin vuoksi kuitenkin melko hyvin. Kiukaan päällä on kuntan alla piikkilankaa.

Alakiiminki Mikkola torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torppa näkyy kartoilla 1770 ja 1816. Vuoden 1947 ilmakuvassa kohdalla on metsää. Todennäköisesti tilakeskus on tässä välissä siirretty luoteeseen nykyisen talon kohdalle.
Vanha peltoalue on nykyään pihaa. Metsän puolella muutamia metrejä vanhan pellon laidasta on jykevä kiviaita. Leveydeltään tämä on noin 1,5 m ja korkeudeltaan 0,7 m. Aita on nähtävästi alun perin rakennettu torpan pellon laitaan, mutta myöhemmin aidan viereinen alue on jäänyt pellon ulkopuolelle ja kohdalle on kasattu pellolta kiviä.
Torpan tontti rinteen yläpäässä on myöhemmin raivattu pelloksi, mutta kiviaidan ja myöhemmän pellonlaidan väliin jäävä alue näyttää säästyneen. Täältä havaittiin yksi suuri palaneen kiven kasa, jota arveltiin kiukaaksi. Lisäksi havaittiin toinen pienempi lohkeilleen ja nähtävästi palaneen kiven kasa. Tämä oli kuitenkin ulkomuodoltaan epämääräisempi.
Tarkkaa havainnointia vaikeutti se, että alueelle oli myöhemmin kasattu kiviä. Rakenteiden kohdalla kiviaidassa on kohta, jossa aita muuttuu yksinkertaiseksi kiviriviksi. On mahdollista, että tässä on ollut rakennus.
Paikalta 120 m kaakkoon on Harjulankankaan asuinpaikka (muinaisjäännösrekisterin kohde 1000029477).

Vuotunki 5 Ämmänpää (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ämmänpään talonpaikka sijaitsee Ylikiimingin Ala-Vuoton eteläpuolella Kiimikijoen Ämmänkosken partaalla. Talo löytyy vuoden 1779 kartalta ja on samalla paikalla vielä 1854. Vuoden 1946 ilmakuvassa tontti on jo täysin metsittynyt. Peltojen kohdalla metsä on paikoin hieman ympäristöä harvempi. Nykyään tontti on metsämaata, jossa kasvaa varttuneita havupuita. Lähempänä jokea näkyy myös leppää, haapaa ja koivua. Aluskasvillisuus on rehevää varvikkoa. Myös katajaa esiintyy pitkin jokivartta.
Alueella havaittiin kaksi maan- ja kivensekaista kasaa, joissa oli hiekkaa, hiekka- ja liuskekiviä sekä mahdollisesti päällä kasvaneista puista ja niiden juurista muodostunutta lahopuuta. Eteläreunalla voitiin havaita melko jyrkkäreunainen ja syvä kaivo sekä kiuasrakenne. Varsinaista talon perustusta paikalta ei tunnistettu. Tontin länsirajan muodostavan ojan ulkopuolella oli suurehkoja kiviä epämääräisissä, matalissa kasoissa, mutta niistä ei pystynyt erottamaan rakenteita.
Maaperäkairanäytteissä havaittiin likamaata ja hiiltä etenkin rajatun alueen pohjoisosassa. Länsiosiltaan alue oli niin kivistä, ettei kairanäytettä voitu ottaa. Todennäköisesti talo on sijainnut tasaisemmalla osalla ehdotettua aluerajausta, hiekkaisemmalla kohdalla, lähellä maansekaisia kasoja.
Tontti voitiin rajata maastohavaintojen perusteella siten, että länsirajan muodostaa matala lapiolla kaivettu oja, joka kulkee pohjois-eteläsuunnassa rinteen alareunalla, noin 50 metrin pituudelta. Pohjoisraja vedettiin ojan pohjoispäästä suoraan itäreunan rajaavalle, rantaa pitkin menevälle, huonokuntoiselle tieuralle. Eteläreunan rajaus otettiin ojan eteläpäästä melko suoraan kohti tieuraa, jättäen samalla havaituille kaivo- ja kiuasrakenteille noin 10 m suojavyöhykkeen. Tontilla on lyhyehkö tasainen ura, joka voi olla tasoitettu koneellisesti. Muulta osin alueella ei näytä olevan suurempia vaurioita, vaan kohteen voidaan katsoa säilyneen hyvin.

Lamminsaari pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Lamminsaaren pohjoisreunamilla, vajaat 200 m Isokalliosta itään ja n. 300 m Järvinevasta kaakkoon, matalan itään viettävän hiekkaisen penkereen päällä. Tervahaudan halkaisija on n. 18 m, kuopan halkaisija n. 6 m ja syvyys n. 50 cm, halssi suuntautuu itään. Tervahaudan etelä- ja pohjoispuolitse osin vallia leikaten kulkevat metsäkoneiden urat. Ympäristö on pääasiassa nuorehkoa mäntyä kasvavaa kuivahkoa kangasmetsää – tervahaudan päällä kasvaa myös runsaasti pientä katajaa ja koivunvesoja.

Oulunsuu Kiviharju 3 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kiviharjun lakitasanteen eteläreunalla on luonnonkivikkoon tehty yksittäinen rakkakuoppa, jonka halkaisija on noin metri ja syvyys noin 50 cm. Lakialueen koillis-/itäkulmalla oleva korkein kohta on kiven-/ maa-aineksen otossa muokkaantunut. Tästä noin 50 metriä koilliseen on kivikossa oleva laakea kuopanne, jonka ala on noin 2,5 x 3 metriä ja syvyys puolisen metriä.

Oulunsuu Kiviharju 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Paikalla on kaksi keittokuopaksi tulkittua kuoppaa heti itä-länsisuuntaisen polun eteläpuolella. Pohjoisemman kuopan 1 halkaisija on noin 2,5 metriä ja syvyys noin 50 cm. Tämän eteläpuolella noin 10 metrin päässä olevan kuopan halkaisija on noin 1 metri ja syvyys noin 50 cm. Molempien pohjalta on todettu palanutta kiveä. Keittokuopista noin 30 metriä länteen (7207068/437172) on rinteessä yksittäinen epämääräinen kuoppa.

Jättiläinen (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Merijärven ja Alavieskan kunnanrajalla olevasta Kauhanlammesta noin 800 m luoteeseen olevalla kalliolla. Alueella on laaja avokalliokko kuruineen. Kohde sijaitsee laajahkon kalliopaljastuman korkeimmalla kohdalla. Röykkiö on noin 9 m pitkä ja 8 m leveä. Sen korkeus on 1,2 m. Röykkiön keskellä on noin 80 cm syvä kraaterimainen kuopanne, jonka halkaisija on noin 3 m. Kuopanne ja sen itä- ja länsilaidalla olevat metrin kokoiset alueet ovat peräisin röykkiön kaivelusta.
2023: Kohteesta löytyvän suuren röykkiön todettiin olevan kuvatunlainen, tosin sen itä–länsisuuntaiseksi pituudeksi arvioitiin jopa n. 11 m. Koon mittaaminen on kuitenkin vaikeaa, kun kehäkiveys ei ole kauttaaltaan selkeästi havaittavissa eikä röykkiön itäreuna erotu täysin sitä ympäröivästä kivikosta. Röykkiö ei sijaitse suoraan kalliopaljastuman päällä, vaan matala mäennyppylä koostuu pintakerroksiltaan rakkamaisesta kivikosta. Vain alempana rinteessä voi kivikon alla olevan sammal- ja jäkälän peittämän kallion havaita. Röykkiöön tehtyjä kuoppia myös tavattiin yksi enemmän kuin aiemmin raportoitu, eli neljä – aiemmin mainittujen keskellä sijaitsevan suuremman kuopanteen ja itä- sekä länsipäissä sijaitsevien pienempien kuoppien lisäksi myös röykkiön lounaisreunamilla on yksi pienempi kuoppa, halkaisijaltaan n. metrin ja syvyydeltään n. 80 cm.
Suuren röykkiön lisäksi paikalla havaittiin neljä pientä kuoppaa kivikossa röykkiön länsi- ja eteläpuolilla –näistä kolme lähempää ovat muotonsa ja mittojensa puolesta hyvin samanlaisia, kuin pienemmät kuopat itse röykkiössä, pyöreähköjä ja jyrkkäseinämäisiä. Neljäs, eteläisin kuoppa, hieman kauempana röykkiöstä kuin kolme muuta, sen sijaan on pitkulainen ja muita kolmea matalampi.
Näiden kuoppien lisäksi paikalta tavattiin myös kaksi pienempää röykkiötä (mitoiltaan muutamia metrejä) hieman alempana lounaisrinteessä suuresta röykkiöstä katsoen. Pienemmän kokonsa lisäksi nämä poikkeavat suuresta röykkiöstä jyrkemmän muotonsa puolesta (ne ovat suunnilleen saman korkuisia, mutta muilta mitoiltaan huomattavasti pienempiä), eikä niissä ole ainakaan pintapuolisesti havaittavissa mitään sisäisiä rakenteita. Ne ovat myös molemmat lähes täysin sammalen ja muun aluskasvillisuuden peitossa, kun taas suuren röykkiön pintakivistä melko moni erottuu sammalen ja jäkälän seasta.
Edellä mainittujen kartoitettujen alakohteiden lisäksi paikalta tavattiin muitakin ihmistoiminnan jälkiä, kuten epämääräisempiä kaivelun jälkiä pienempien röykkiöiden ympäristössä, mahdollisesti suuresta röykkiöstä pois vieritettyjä kiviä sen ympärillä yms. Suuren röykkiön länsi- ja koillispuolella, sen kivikkoisen mäen alapuolisella ja mäen ja läheisten kalliopaljastumien väliin jäävällä hiekkaisella moreenialueella on myös havaittavissa useita pienimuotoisesta hiekanotosta jääneitä epämääräisiä kuopanteita ja muita jälkiä. Näitä ei kuitenkaan kartoitettu tarkemmin eikä ole sisällytetty ehdotettuun aluerajaukseen.

Tuulenpesänkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tuulenpesänkankaan eteläpuolisella soistumien välisellä hiekkaisella tasanteella. Tervahaudan halkaisija vallin ulkoreunasta toiseen n. 17 m, kuopan halkaisija n. 8 m, halssi suuntautuu lounaaseen. Ympäristö kasvaa harvakseltaan nuorta kuusta ja mäntyä, nuorempaa koivuvesakkoa, sekä heinää ja puolukkaa, metsätöiden jälkiä ja muuta maanmuokkausta on havaittavissa runsaasti, mutta tervahauta vaikuttaa pitkälti vahingoittumattomalta.

Iso Lehtisalo länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ison Lehtisalon länsipuolella, metsätien pohjoispuolella, n. 100 m saman tien varrella olevasta laavusta itään. Tervahaudan halkaisija vallin ulkoreunasta toiseen n. 13 m, kuopan halkaisija n. 6 m. Halssi, joka ei ole sortunut, ja jonka rännin aukkokin on vielä nähtävillä sammalen lomassa, suuntautuu etelään. Tervahaudan päällä ja muualla tiekäytävän reunassa kasvaa nuorehkoja kuusia ja lehtipuita, muuten alueella kasvaa nuorta mäntyvoittoista kasvatusmetsää.

Hautaperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hautaperällä, kiemuraisen moreeniharjanteen länsireunalla, n. 30 m pienestä kalliopaljastumasta etelään. Tervahaudan halkaisija vallin ulkoreunasta toiseen n. 14 m, kuopan halkaisija n. 7 m, halssi suuntautuu lounaaseen. Ympäristö kasvaa lehtipuuvaltaista vesakkoa, tervahaudan päällä on myös hieman vanhempia koivuja ja kuusia.

Koivisto kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Entisen Koiviston talon pihapiiristä n. 120 m kaakkoon, saman mäen lounaisrinteessä sijaitsee tervahauta. Sen halkaisija vallin ulkoreunasta toiseen on n. 19 m, kuopan halkaisija n. 9 m, halssi suuntautuu etelään. Tervahaudan päällä ja ympäristössä kasvaa tuoreen kankaan varttunutta kuusivaltaista metsää, paitsi sen länsipuolella, jossa on vanha, yhä metsittymätön niittyaukea.

Peräkuru itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pekanpaikankallioiden eteläpuolella, Peräkurusta Perännevalle virtaavan puron pohjoispuolisessa rinteessä. Tervahaudan halkaisija vallin ulkoreunasta toiseen on n. 17 m, kuopan halkaisija n. 9 m, halssi suuntautuu eteläkaakkoon. Tervahaudan päällä kasvaa varttuneita sekä vanhojakin lehtipuita ja kuusia, sekä kaatuneita ja vielä osin seisovia lahopuita. Ympäristössä kasvaa parimetristä tiheää mäntyvesakkoa.

Historiallinen; Hautakankaalla, sen koillisimman kalliopaljastuman eteläpuolella, runsaat 100 m Lamppinevan reunasta lounaaseen sijaitsee tervahauta. Sen halkaisija vallin ulkoreunasta toiseen n. 21 m, kuopan halkaisija n. 12 m, halssi suuntautuu etelään. Välittömästi tervahaudan koillispuolitse kulkee ajopolku. Tervahaudan päällä ja sen välittömässä ympäristössä kasvaa varttunutta kuusimetsää sekä joitain varttuneita koivuja, kun taas sen länsi- ja eteläpuolen soistuneilla alueilla kasvaa nuorempaa kuusivoittoista sekametsää, ja vähän matkan päässä kaakossa on hakkuuaukea.

Pirttihaudankangas 8 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Pirttihaudankankaan länsiosan muinaisella rantadyynillä, alun perin vuonna 2007 tehdyssä kultakaivosalueen tarkastuksessa todettuja painanteita, joiden luonne edellyttää tarkempia tutkimuksia. Painanteet ovat alempana sijaitsevista Pirttihaudankangas 4-7 asuinpaikoista noin 70-110 m itään-itäkaakkoon.
Kaivosalueen tutkimustarpeita arvioivassa katselmuksessa 2012 todettiin ainakin 3-4 likimain samalla korkeustasolla olevaa painannetta. Ne ovat reunoilta mitaten halkaisijaltaan noin 3-4 m ja syvyydeltään noin 40-50 cm. Niistä pohjoisin painanne sijaitsi muista erillään, noin 60 metriä muista pohjoiseen.
2021: Kolmen eteläisimmän painanteen päälle oli kasattu kivilouhetta ja -murskaa noin 3-4 metrin paksuisesti. Painanteet ovat tuhoutuneet. Kolmen eteläisimmän painanteen eteläisimmän sijainti on merkitty alakohteena. Tarkastuksen aikana kuitenkin todettiin vuonna 2012 havaitun pohjoisimman painanteen säilyneen. Painanteen yli oli tosin ajettu metsätyökoneella, mutta se oli edelleen maastossa havaittavissa.

Hölökki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee metsäautotien varrella, aivan metsämaan reunassa, noin kilometrin Tuulasperäntiestä länteen. Rajamerkkinä toimiva pystykivi on kooltaan noin 75 x 50 x 60 cm. Kiven kaakkoispuolen tasaiselle pinnalle on kaiverrettu numero 2. Noin metri kivestä luoteeseen sijaitsee toinen, kaivertamaton kivi, joka on kooltaan noin 35 x 25 x 10 cm. Tämä kivi mahdollisesti merkitsee kiinteistörajan suuntaa.
Jakokartoille (Cajanus 1805–1806; 1807) asemoituna rajamerkki sijoittuu Pyhäjoen pitäjään kuuluneiden Etelänkylän, Ypperin/Yppärin kylän ja Pirttikosken kylän välisten rajojen kulmaukseen. Noin 40 vuotta myöhemmin laaditulla pitäjänkartalla (2432 11 Pyhäjoki) rajapyykin lounaispuolinen maa-alue on merkitty kuuluvaksi kruunulle ja pyykin luoteispuoleinen maakaistale on merkitty Merijärven pitäjään kuuluneen Pirttimäen kylän omistuksiksi.
Rajamerkki on nykyisellä kiinteistörajalla, ja Kiinteistörekisteriin se on merkitty rakenteella viisikivinen ja numerolla 2.

Leivinneva (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee suon ja kuivan kankaan rajalla, vajaa 400 metriä Gretanpolun päästä pohjoiseen. Rajamerkistä on näkyvissä laakea kivi, jonka koko on sen näkyvältä osalta noin 10 x 60 x 30 cm. Kivessä ei ole havaittavissa kaiverruksia. Kivi on todennäköisesti ollut alun perin pystyasennossa mutta on sittemmin kaatunut kyljelleen. Kiven juurella saattaa olla muita rakenteeseen kuuluvia kiviä sammaleen alla. Kiven viereen on pystytetty noin 180 cm pitkä mäntykeppi.
Jakokartalle (Cajanus 1805–1806) asemoituna rajamerkki sijoittuu Pyhäjoen pitäjään kuuluneiden Eteläkylän ja Ypperin/Yppärin kylän väliselle rajalle. Noin 40 vuotta myöhemmin laaditulla pitäjänkartalla (2432 11 Pyhäjoki) rajapyykin koillispuolinen maakaistale on merkitty Merijärven pitäjään kuuluneen Pirttimäen kylän omistuksiksi. Rajamerkki on nykyisellä kiinteistörajalla, ja Kiinteistörekisteriin se on merkitty rakenteella nelikulmainen ja numerolla 57.

Mustola 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikassa nimeltä Mustola, matalan mäen laella sijaitsevien pienten kalliopaljastumien eteläpuolella sijaitsee tervahauta. Sen halkaisija on vallin ulkoreunasta toiseen n. 16 m, kuopan halkaisija n. 9 m, ja halssi suuntautuu etelään. Lähes välittömästi tervahaudan itä- ja kaakkoispuolella sijaitsee kohde Mustola (1000049084) yksinäistalon tai torpan jäännös.

Hyvekuru 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikassa nimeltä Hyvekuru, pienen kallioisen mäennyppylän kaakkoispuolella, koilliseen kohti
Tammakorpea viettävän rinteen yläreunassa, sijaitsee tervahauta. Tervahaudan halkaisija vallin ulkoreunasta toiseen on n. 26 m, kuopan halkaisija n. 14 m, ja sen halssi suuntautuu koilliseen. Kolmisenkymmentä metriä tervahaudasta kaakkoon sijaitsee kohde Hyvekuru (1000049092) josta on tavattu sekä yhä pystyssä olevan yksinäistalon jäännös että hieman tätä vanhempia historiallisen ajan asutuksen merkkejä.

Peuranrahka kaakko (Kivirakenteet)
Historiallinen; Lokakuussa 2023 tuli lähiseudun asukkaalta ilmoitus rajakivestä lähellä voimalinjaa. Kohde tarkastettiin toisen matkan yhteydessä, tarkoitus oli selvittää kohteen luonnetta ja mitata koordinaatit. Laajempi ympäristön tarkastus ei ollut mahdollista vähäisen jäljellä olevan päivänvalon takia. Kohde sijaitsee hankealueen ulkopuolella Alavieskan alueella. Paikalla on rajamerkki, noin 70 cm korkea napakivi johon on hakattu kruunu ja vuosiluku 1760. Napakiven ympärillä oleva kivijalka on melkein kokonaan sammalen peittämä, muutama isompi kivi on näkyvillä, halkaisija on arvioltaan 1,5 m. Rajamerkki sijaitsee nykyisestä Merijärven-Alavieskan rajasta noin 15 – 18 m etelään. Kyseessä on ilmeisesti rajapyykki, joka on pystytetty 1760-62 rajakäynnin yhteydessä, jolloin tarkastettiin emäpitäjien rajat (tässä tapauksessa Kalajoki ja Pyhäjoki) ja läänirajat.

Marjakangas 2 (1000049159) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kallion laen etelä- ja lounaislaidalle kasattu pitkänomainen, kaareva röykkiö, jonka pituus on noin 14 metriä ja leveys kolme metriä. Korkeutta röykkiöllä on noin 50 cm, ja se koostuu yhdestä-kahdesta kivikerrasta. Röykkiössä on kaksi suurempaa, mahdollista silmäkiveä. Toinen niistä sijaitsee rakenteen keskivaiheilla, lähellä kaaren ulkoreunaa ja toinen sen itäpäässä.
Kallionlaki, jolla kohde sijaitsee kasvaa pääosin jäkälää ja mäntyä. Kallion rinteiden alapuolella kasvaa kuusimetsää. Röykkiö sijaitsee noin kilometrin etelään Oulaistentiestä ja noin 200 metriä kaakkoon Marjakankaan poikki kulkevasta voimajohtolinjasta.

Marjaneva (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee sekametsässä kalliopohjalla, hieman korkeamman kallion tyvessä. Paikalla on pohjakaavaltaan jokseenkin soikea kiviröykkiö, laajuudeltaan noin 1,5 x 1 metriä, korkeudeltaan noin 40 cm. Kivikasan päällä on noin 60 cm korkea lattea viisarikivi. Kiveyksen lähellä on yksi noin 20 cm korkuinen kivi, joka saattaa osoittaa rajan suuntaa.
Rajamerkki sijaitsee Marjanevan turvetuotantoalueen eteläpään tuntumassa, pienessä suosaarekkeessa. Sarpankankaan metsätiestä paikalle on matkaa puolisen kilometriä luoteen suuntaan. Rajamerkki on (Alavieskan) Taluskylän ja (Kalajoen) Mehtäkylän rajalla, joka on merkitty vuosina 1834–1835 piirretylle jakokartalle (Garvolii 1834–1835) ja vuoden 1843 pitäjänkartalle (2432 04 Kalajoki). Kalajoesta muodostettiin 1570-luvulla oma hallintoalue, johon kuuluivat muun muassa Alavieska ja Ylivieska. Kalajoen kunta perustettiin vuonna 1865 ja Alavieskan kunta vuonna 1866. Rajamerkki on nykyisellä kiinteistörajalla, ja Kiinteistörekisterissä sen numero on 264.

Ojala (1000049162) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkkinä toimiva kivi on kooltaan noin 35 x 20 cm. Pystyssä olevaa viisarikiveä on näkyvillä noin 25 cm korkeudelta. Merkki sijaitsee tiheähkössä havumetsässä, noin kilometri itään Jäneskankaan sähköasemalta.
Rajamerkki on (Alavieskan) Taluskylän ja (Kalajoen) Mehtäkylän rajalla, joka on merkitty vuosina 1834–1835 piirretylle jakokartalle (Garvolii 1834–1835) ja vuoden 1843 pitäjänkartalle (2432 04 Kalajoki). Kalajoesta muodostettiin 1570-luvulla oma hallintoalue, johon kuuluivat muun muassa Alavieska ja Ylivieska. Kalajoen kunta perustettiin vuonna 1865 ja Alavieskan kunta vuonna 1866.
Rajamerkki on nykyisellä kiinteistörajalla, ja Kiinteistörekisterissä se on numerolla 33 ja rakenteella yksikivinen.

Sarpaneva (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkistä on maastossa näkyvillä noin 50 x 50 x 50 cm kokoinen kivi. Sen lounaispuolella on kaiverrus 35 ja X. Kivi sijaitsee havumetsässä ja se on merkitty pystyyn tuetulla puukepillä. Pyykin länsipuolella sijaitsevalta peltoaukealta on paikalla matkaa reilut sata metriä.
Rajamerkki on (Alavieskan) Taluskylän ja (Kalajoen) Mehtäkylän rajalla, joka on merkitty vuosina 1834–1835 piirretylle jakokartalle (Garvolii 1834–1835) ja vuoden 1843 pitäjänkartalle (2432 04 Kalajoki). Kalajoesta muodostettiin 1570-luvulla oma hallintoalue, johon kuuluivat muun muassa Alavieska ja Ylivieska. Kalajoen kunta perustettiin vuonna 1865 ja Alavieskan kunta vuonna 1866.
Rajamerkki on nykyisellä kiinteistörajalla, ja Kiinteistörekisterissä se on numerolla 35 ja rakenteella nelikulmainen.

Kunnas (1000049210) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on n. 15 m halkaisijaltaan, halssi on kaivettu lounaaseen. Haudan päällä ja ympärillä
kasvaa tiheää nuorta puustoa sekä korkeaa aluskasvillisuutta.

Mäntyselkä (1000049211) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on n. 12 m halkaisijaltaan, halssi on kaivettu etelään. Reunavalli on jyrkkä. Haudan päällä ja ympärillä kasvaa varttuneita mäntyjä.

Lumikangas (1000049215) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tervahauta on n. 13 m halkaisijaltaan, halssi on kaivettu länteen. Noin 20 m itään on n. 1,5 m halkaisijaltaan oleva ja n. 50 cm korkea tervapirtin kiukaan jäännös. Alueen puusto on varttunutta kuusivaltaista metsää, haudan päällä kasvaa useita isoja puita. Maaperä on kivikkoista.

Naapuri (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohde esiintyy myös LIDARK-aineistossa. Halkaisija 13 metriä ja halssi suuntaa koilliseen.

Revonhaudat (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar-aineistossa erottuva mahdollinen pyyntikuoppajono. Jono on koillinen-lounas -suuntainen, ja se suuntaa kohti Ahmasjärven Sadelahtea. Pyyntikuoppajonon keskivaiheilta erkanee kaksi kuoppaa kohti luodetta. Kuoppien halkaisijat ovat noin 2-2,5 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Laakko (Asuinpaikat)
Historiallinen; Laakko on merkitty vuoden 1780 isojakokartalle ja jakokirjassa numerolla 3. Siikajoen ja Myllyläntien välissä, heti pellon reunassa, mistä maasto laskee suhteellisen nopeasti etelään, pohjoispuolella on Tervolankangas. Paikka on nykyisin rakentamaton, pellon reunassa on romahtaneen ladon jäännös, ympäristössä kasvaa eri ikäistä puustoa. Isojakokartalle merkityn talon paikka on tasanne heti pellon pohjoispuolella. Aluskasvillisuus tasanteen ympärillä on rehevää ja korkeaa. Maanpinnalla ei havaittu jäänteitä esim. tulisijasta. Kohteen itäpuolella pelto on jatkunut aiemmin pohjoisemmaksi, missä on jäljellä pellosta raivattuja kiviä, osin on aitamaista rakennetta, ja epätasaista kuopaista maastoa, Myllyläntien reunassa on myös moderneja maanottokuoppia.
Noin 30 ja 40 m Myllyläntieltä etelään on kaksi maakellarin jäännöstä, joista eteläisempi (kellari 1) on n. 10 x 4 m ja yli 2 m syvä, oviaukko etelään. Pystysuorat seinämät on kylmämuurattu enimmillään yli metrisistä luonnonkivistä. Kellari on ollut käytössä vielä lähihistoriassa, minkä voi päätellä mm. pohjalla olevista eristeenä käytetyistä muovisten lannoitesäkkien jäännöksistä, etelään päin olevan oven karmit ovat myös edelleen pystyssä. Edellisen pohjoispuolella on pienempi kellarin jäännös (kellari 2), joka n. 6 x 3 m ja noin 0,7 m syvä, oviaukko etelään, pohjalla on kookkaita irtonaisia kiviä, jotka voivat olla kellarin seinistä purettuja. Vanhimmat lähdemaininnat Laakon talosta ovat vuosilta 1580-86 ja 1654 (Matti Leiviskä, Pyhännän historia 1, s. 72). Laakon talo on merkitty vielä 1840-luvun pitäjänkartalle.

Makkola 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Makkola on merkitty vuoden 1780 isojakokartalle ja jakokirjassa numerolla 5. Siikajoen ja Palokankaantien välissä, korkean jokitörmän päällä, tien eteläpuolella olevan mäen korkeimman kohdan itälaidalla. Alue on peltoa ja rakentamaton, mäen keski- ja länsiosassa on talousrakennuksia. Talotontin paikka on tasaista peltoa ja inventoinnin aikana sen kohdalla oli vilja-aumoja, tontin pohjoisreunalla kulkee sähkölinja.
Vuonna 1676 Moisala jaettiin kahteen osaan eli Moisalaksi ja Makkoseksi (Leiviskä Matti, Tavastkenkä: tietoa ja tarinoita Pyhännän kunnan Tavastkengän kylästä kivikaudelta 2000-luvulle. 2011. S. 111). Moisalan talotontti sijaitsee n. 100 m itään.
Arkeologisten kohteiden nimeämiskäytännön mukaan kohteen nimi on Makkola, rekisteriportaalissa on jo Makkola-niminen kohde Tavastkengällä (Makkola, 630010004, kivikautinen asuinpaikka), nimeä ei käytetä toistamiseen tässä raportissa.

Pellikka (1000049244) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pellikan talo on merkitty vuoden 1780 isojakokartalle ja jakokirjassa samalla numerolla 2 Pellikan 2 kanssa, Pellikka 2 sijaitsee n. 150 m pohjoisluoteeseen. Pellikan talotontti sijaitsee kumpuilevalla peltoalueella Törmälänperäntien eteläpuolella, tontin luoteis-länsipuolitse kulkee syvä pelto-oja ja yli sähkölinja. Inventoinnin aikana alue oli peitteinen ja laitumena, eikä talotontin paikkaa tarkemmin katsottu. Talon perustamista haki Esko Pellikka vuonna 1783 (Leiviskä Matti, Tavastkenkä: tietoa ja tarinoita Pyhännän kunnan Tavastkengän kylästä kivikaudelta 2000-luvulle. 2011. S. 176). Pinoniemi sijaitsee idempänä, jolle paikalle se on merkitty myös pitäjänkartalle.

Vanhanjoenmutka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Siikajoen itärannalla, Vanhanjoenmutkasta n. 200-280 m pohjoiseen. Alueella oli tehty hiljattain
avohakkuu. Eteläisempi tervahauta sijaitsee jyrkän jokitörmän reunalla, se on n. 10 m halkaisijaltaan, halssi pohjoiseen pieneen notkelmaan. Haudan päällä kasvaa joitakin varttuneita mäntyjä. Hauta oli merkitty huomionauhoin hakkuita varten.
Pohjoisempi tervahauta on n. 13 halkaisijaltaan. Halssi suuntaa kaakkoon. Päällä kasvaa katajaa, puusto on poistettu päältä ja ympäriltä.

Kinttuvaarankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kinttuvaaran matalalla kaakkoislaidalla metsäisellä alueelle. Noin 14 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, päällä kasvaa varttuneitakin puita, halssi kaakkoon.

Perukka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyhännänjoen itäpuolella, Koivulan tilan vastarannalla. Perukka-nimisen peltoalueen pohjoispuolisen kankaan länsirinteellä. Hauta on n. 10 m halkaisijaltaan, halssi luoteeseen. Haudan päällä ja ympäristössä kasvaa tiheää taimikkoa ja nuorta puustoa.

Perukka 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyhännänjoen matalalla rantatörmällä, Perukka-nimisestä peltoalueesta länteen. Hauta on n. 12 m halkaisijaltaan, halssi lounaaseen. Haudan päällä kasvaa lähinnä lehtipuustoa, pinnalla myös heinää, jonkin verran katajaa. Ympäristössä kasvaa tiheää nuorta metsää.

Pahapuro (1000049266) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyhännänjoesta Vanhanjoenmutkan alapuolella kaakkoon erkanevan Pahapuron etelärannalla, uoma on nykyisin jo kuivahtanut. Hauta on n. 10 m halkaisijaltaan, halssi pohjoiseen. Haudan päällä ja ympäristössä kasvaa tiheää metsää.

Kantamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kantamaan pohjoisreunalla, noin 200 metriä länsilounaaseen Jounimaasta tulevan huono-
kuntoisen metsäautotien kääntöpaikalta, on kaksi tervahautaa. Alue on hakattua, rämemäistä, harvaa metsää, jossa aluskasvillisuutena on lähinnä korkeaa heinää. Märän suon reunaan on tervahaudoilta noin 70 metriä.
Haudoista itäisempi on halkaisijaltaan noin 18 metriä vallien ollessa noin 3 m leveät. Syvyydeltään hauta on noin 90 cm. Vallit ovat selkeät, mutta matalahkot. Halssi on pohjoiseen päin. Läntisempi tervahauta on saman kokoinen. Vallit erottuvat hyvin. Myös sen halssi on pohjoiseen. Tervahautojen väliä on noin 50 metriä.
Tervahautojen välissä havaittiin inventoinnissa epämääräinen maakuoppa, joka voi liittyä niihin. Mahdollista tervapirtin paikkaa tai muita rakenteita ei havaittu.
Liisa Kylmäsen (NA 1961) mukaan kankaan oikea nimi on Murtomaa. Perimätiedon mukaan paikalla on ollut Hökän talon tervahauta.

Aunonkangas 3 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Vuonna 1999 kankaan itäreunalla, röykkiöistä noin 400 m itäkoilliseen, on todettu suuri siirtolohkare, josta lienee lohkottu kvartsia. Kohde on ollut aiemmin noin 550 metriä länteen olevan röykkiökohteen Aunonkangas 1 (436010006) alakohteena. Vuoden 2022 inventoinnissa tarkennettiin noin 50 m sivussa olleita paikkatietoja Virheellisestä sijainnista huolimatta ohde oli huomioitu metsähakkuussa,

Korvenkangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar- ja lidark-aineistoissa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kataja (1000049336) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar- ja lidark-aineistoissa erottuva hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lehto (1000049337) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar- ja lidark-aineistoissa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pieni Katajasaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar- ja lidark-aineistoissa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Haankangas (1000049340) (Työ- ja valmistuspaikat)

Kiimamaankalliot (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar- ja lidark-aineistoissa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Törminkangas (Maarakenteet)
Rautakautinen; Törninkankaan luoteisreunalla on on yksi pyöreä maakuoppa (kuoppa 19 jonka halkaisija on noin 3 metriä ja syvyys 50-60 cm. Tästä hieman etelään on kaksi pitkänomaista kuopannetta noin 10-15 metrin päässä toisistaan (alakohteet). Lisäksi alueella on muutamia hieman epämääräisiä kuoppia, joist ainakin kaksi alueen halki johtavan tien itäpuolella kankaan reunassa. Samalta alueelta on useita esinelöytöjä, jotka yhdessä kuoppajäännösten kanssa viittaavat rautakautiseen kiinteään muinaisjäännökseen.

Lopakkaselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Keskiaikainen; paikalla on yksittäinen tervahauta, jonka kokonaishalkaisija on noin 9 -10 metriä, keskuskuopan halkaisija noin 6 metriä ja syvyys noin 60-80 cm. Halssi on kohti etelää.

Talonpojankangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Talonpojankankaalla on vierekkäin kaksi maakuoppaa, joista kookkaamman halkaisija on noin 3,5 - 4 metriä ja syvyys noin 50-60 cm. kuopan ympärillä on loivaa vallia. Täämän luoteispuolella puolenkymmenen metrin päässä on halkaisijaltaan noin 2-2,5 metriä oleva ja 40-50 cm syvä kuoppa.

Varhaismetallikautinen; Kiviharjun länsiosassa on yksittäinen kuoppa, jonka halkaisija on noin 80 cm ja syvyys noin 40 cm. Kuopan ympärillä on matala kivensekainen valli. Koepistossa on todettu heti sammalen alla palanutta kiveä ja hiiltä, joiden perusteella kuoppa on tulkittu keittokuopaksi.

Laattaikko (Kivirakenteet)
Historiallinen; Laattaikko-nimisen kankaan koillisosassa on suurikokoinen tervahauta. Alueen maasto on melko helppokulkuista kivikkoista kangasmaastoa, jossa kasvaa varttunutta, harvaa mäntymetsää. Aluskasvillisuutena on matalia varpukasveja ja puolukkaa.
Tervahaudan lisäksi sen itä- ja kakkoispuolelta havaittiin kaksi kiuasta ja kolme erilaista kuoppaa. Yksi kuopista on kaivomainen, mutta yläosaltaan kaivoksi melko laaja-alainen. Muista kuopista on oletettavasti nostettu tervahaudan tekovaiheessa maa-ainesta ja turpeita.
Tervahauta on merkitty isojakokartalle (Hällström 1852b). Lisäksi kartalle on kuvattu kaksi mahdollista rakennusta haudan koillis- ja luoteispuolille. Kyse on mahdollisesti kiukaisiin liittyneistä pirteistä. Tervahauta on ilmeisesti ollut siis käytössä ainakin 1800-luvun puolivälissä. Paikka osuu kartalla itä-länsisuuntaisen tieuran varteen. Tie jatkuu länteen 2,5 km Vaaran talolle ja idässä saman matkan päässä on toinen tervahauta.

Halosenharju 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kalimeenojan länsirannalla Halosenharjun pohjoisosassa noin 50 metrin päässä rannasta. Tervahauta on kooltaan 5,6 x 6,6 m ja sen juoksutusura on koilliseen kohti jokea. Metsäkone on vaurioittanut tervahaudan valleja.
2023: Vuonna 2023 arvioitiin, että Halosenharju 3:n muinaisjäännöspisteen koordinaatit ovat väärässä kohdassa. Muinaisjäännösrekisteripisteeltä tai sen ympäristöstä ei löytynyt terva-
hautaa, mutta 80 m pisteestä itäkaakkoon löytyi kuvausta vastaava tervahauta.
Kohde sijaitsee Kalimeenojan lounaispuolella jokeen viettävässä rinteessä. Paikalta rantaan
on noin 30 m ja lähin metsätie on 70 m tästä länteen. Alueella kasvaa mäntytaimikkoa.
Paikalla on pieni tervahauta, joka on kokonaishalkaisijaltaan vain noin 7 m. Valli on 1 m leveä
ja 0,5 m korkea. Haudan keskiosa on varsin syvä, noin 1 m vallin laelta mitattuna. Halssi
osoittaa koilliseen Kalimeenojalle päin. Se näkyy haudan vieressä matalana 2 x 1 m painanteena.

Halosenharju 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on halkaisijaltaan 17 m ja sen vallit ovat 4 m leveät. Vallien korkeus on 0,6–1 m ja haudan syvyys n. 1,5 m. Idässä sijaitseva halssi on kooltaan 3 x 5 x 0,5 m. Halssin päästä jatkuu oja suoraan joelle. Tervahaudalta on luontainen jyrkkä penger jokeen. Matka jokeen on noin 15 m ja korkeusero tällä matkalla on 5–6 m. Tervahauta on hyväkuntoinen, eikä siinä ole näkyviä vaurioita.
Kiuas sijaitsee 8 m tervahaudan vallin laidasta suoraan kaakkoon. Se on heti tervahaudan ohittavan polun reunassa tasaisella terassilla jokivarren rinteessä. Rakenne on varsin huomaamaton matala kasa. Kivet ovat laidoilla maan tasalla ja vain keskiosa on korkeampi. Mitoiltaan kiuas on 3 x 2,5 x 0,5 m. On mahdollista, että sen päällimmäiset osat on purettu. Rakenne on voinut myös hajota ja levitä paikalleen esimerkiksi metsätöiden yhteydessä.

Matosuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Matosuon koillispuolella olevan harjanteen luoteispäädyssä. Tervahauta on muodoltaan pyöreä ja sen halkaisija on 10 m. Syvyyttä haudalla on noin metri. Vallin leveys on 2 m ja ulkopuolelta se on 50 cm korkea. Halssi on kooltaan 2,5 x 2 metriä ja syvyydeltään 1,5 metriä. Juoksutusoja sijaitsee tervahaudan eteläpuolella ja se päättyy neliönmuotoiseen sivuiltaan kaksimetriseen kuoppaan. Kuopan haudanpuoleinen seinämä on kylmämuurattu ja sen alaosaan on jätetty aukko juoksutusojalle. Myös kuopan muilla seinämillä on kylmämuurausta. Tervahaudan ympäristössä on viisi muuta kuopannetta, joiden halkaisija on noin 2 m.

Latvanevankaarrot 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; LIDARK-hankkeen yhteydessä tunnistettu tervahauta, jota ei ole tarkastettu maastossa. Tervahaudan halkaisija on noin 19 metriä, ja sen halssi suuntaa etelään. Tervahaudan länsipuolella erottuu lidar-aineistossa kaksi anomaliaa, jotka liittyvät joko tervahautaan tai ovat pyyntikuoppia. Kuoppia ei ole tarkastettu maastossa, ja ne on liitetty tervahaudan alakohteiksi.

Latvanevankaarrot 4 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Lidar-aineistosta tunnistetut mahdolliset pyyntikuopat, joita ei ole tarkastettu maastossa. Kohde koostuu kolmesta muinaisjäännösalueesta, joista pohjoisimmalla alueella on kaksi kuoppaa, keskimmäisellä kolme kuoppaa ja eteläisimmällä viisi kuoppaa. Kohteesta noin 210-260 metriä länsiluoteeseen sijaitsee pyyntikuopat Latvanevankaarrot 2.
Kohteelle annetut koordinaatit ovat eteläisimmällä muinaisjäännösalueella sijaitsevan keskimmäisen kuopan sijaintitiedot.

Käärmekangas (1000049507) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan n. 20 m tervahauta. Halssi osoittaa itään. Maaperä on hiekkamoreenia. Metsä alueelta on hiljattain pääosin hakattu – tervahaudan ympäristöön on jätetty muutamia mäntyjä.

Selkämaankangas (1000049598) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, kooltaan noin 10 x 8 m, soikeahko, maljamainen. Se on rakennettu jyrkähköön moreenirinteeseen. Haudan kohta on laikutettu metsäkoneella arviolta alle 20 vuotta sitten. Haudan kohta kasvaa pääasiassa heinää, ympäristö on nuorta mäntymetsää, jossa on runsaasti pientä koivua ja muuta lehtipuuta.

Rapuska (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee lähes tasaisessa ja paikoin lievästi soistuneessa kangasmaastossa olevalla pienialaisella, ympäristöstään noin metrin kohoavalla kumpareella. Maaperä on vähäkivistä hiekkamoreenia. Ympäristö on laajalla alueella metsää, paitsi koillisessa, missä voimajohtoaukean reuna on aivan tervahaudan lähellä.
Paikalla on tervahauta, joka näkyy hyvin rinnevarjosteessa. Se on merkitty myös peruskarttaan, mutta hiukan luoteeseen oikeasta paikasta. Peruskartassa olevan karttamerkin keskipisteen ja tervahaudan keskipisteen välinen etäisyys on noin 15 m. Haudan läpimitta vallin ulkoreunasta mitattuna on noin 18 m. Reunavalli on ulkopuolelta matala. Tervahaudan kuopan läpimitta on noin 10 m. Kuoppa on matala, kokonaissyvyys noin 130 cm. Reunat ovat loivat ja keskellä on noin 2 m läpimittainen ja puoli metri syvä jyrkempireunainen kuoppa. Halssi on etelälounaassa. Halssin kohdalla reunavallissa on painuma, joka ulottuu reunavallin korkeimmasta kohdasta noin 2 m haudan keskustaan päin. Tervanlaskukuoppa on matala, pituus noin 5 m ja leveys 1,5 m. Sen syvempi pää tervahaudan reunavallin luona on ilmeisesti osittain täyttynyt reunavallin sortuessa.

Sääskikuru (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee loivasti kumpuilevassa kangasmaastossa, matalan laakean kumpareen eteläreunalla. Maaperä on melko kivistä hiekkamoreenia. Tervahaudassa ja sen ympäristössä kasvaa mäntyvaltaista taimikkoa ja nuorta metsää. Inventoinnin aikana tervahaudassa oli runsaasti risuja äskettäin tapahtuneen harvennushakkuun/risusavotan jäljiltä. Kohteen ympäristö on laajalla alueella metsämaastoa. Metsäautotien pää on kohteesta noin 120 m etelään.
Paikalla on tervahauta, joka näkyy hyvin rinnevarjosteessa. Sitä ei ole merkitty peruskarttaan. Haudan läpimitta vallin ulkoreunasta mitattuna on noin 21 m. Tervahaudan kuopan läpimitta on noin 11 m. Kuoppa on suppilomainen, syvyys noin 150 cm. Vallin korkeus ulkopuolelta on 1–1,5 m. Halssi on etelässä. Halssin kohdalla reunavallissa on painuma. Tervanlaskukuoppa vallin ulkopuolella on 5 m pitkä, 2 m leveä ja syvyydeltään noin 1 m.

Kuirinniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee laajan Kuirinniemi-nimisen mäen lounaisrinteen alaosassa. Rinne tervahaudan kohdalta ylärinteeseen päin on metsämaastoa, jossa maaperä on vähäkivistä hiekkamaata. Alarinteen puolella on omakotitalon pihapiiri. Asuinrakennus on tervahaudan länsipuolella ja piharakennus eteläpuolella. Raivattu piha ulottuu tervahaudan vallin ulkoreunaan lännessä, samoin piharakennuksen pohjoisseinustalla oleva maaleikkaus etelässä.
Paikalla on tervahauta, joka näkyy hyvin rinnevarjosteessa ja on merkitty peruskarttaan. Haudan läpimitta vallin ulkoreunasta mitattuna on noin 19 m. Tervahaudan kuopan läpimitta on noin 10 m. Kuopan reuna on ylärinteen puolella huomattavasti korkeampi (noin 200 cm) kuin alarinteen puolella (120 cm). Ylärinteen puolella reunavalli on ulkopuolelta matala, noin 50 cm. Alarinteen puolella laskua reunavallin harjalta sen ulkoreunalle on noin 2 m, mutta lasku on loiva ja ehkä osittain luontaista rinnettä. Halssi on lounaassa. Halssin kohdalla reunavallissa on loivapiirteinen, leveä painuma.

Selkämaa (1000049618) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee loivapiirteisessä kangasmaastossa metsäautotien koillispuolella metsässä. Paikalla on tervahauta, joka näkyy hyvin rinnevarjosteessa. Se on merkitty myös peruskarttaan. Haudan läpimitta vallin ulkoreunasta mitattuna on noin 20 m. Tervahaudan kuopan läpimitta on noin 11 m. Halssi on idässä. Halssin kohdalla reunavallissa on painuma.

Haapakangas (1000049784) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Reisjärven pohjoispuolella, Vanhasuon ja Hylkilään johtavan talotien välisen peltoalueen eteläpuolisessa kuusimetsässä, maaperä on kivikkoista. Noin 12 m läpimitaltaan oleva tervahauta, halssi koilliseen. Haudan reunavallin päällä kasvaa joitakin vanhoja puita sekä nuorta puustoa.

Jysinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hylkirannan itäpuolella Jysinkankaan keskiosassa. Kaksi tervahautaa avohakkuualueella n. 30 metrin etäisyydellä toisistaan, läntisemmän tervahaudan läpimitta on n. 15 m, halssi pohjoiseen, itäisemmän tervahaudan läpimitta on n. 13, halssi koilliseen. Hautojen päällä kasvoi korkeaa aluskasvillisuutta, ympäröivä kivikkoinen maaperä oli hyvin kuoppaista metsäkäsittelyn jälkeen. Haudat sijaitsevat maastokartan tervahautamerkinnöistä hieman pohjoiseen.

Jysinkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hylkirannan itäpuolella Jysinkankaan kapessa koilliskärjessä. Alueella kasvaa sekametsää. Noin 10 m halkaisijaltaan oleva laakea tervahauta, matalat vallit, halssi itään. Päällä kasvaa eri ikäisiä ja lajisia puita. Hauta sijaitsee maastokartan tervahautamerkinnästä hieman länteen.

Pitkäkangas (1000049788) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hylkirannan itäpuolella peltojen väliin jäävällä metsäalueella. Pitkäkankaalta Jysinkankaalle johtavan metsätien varrella on noin 16 m läpimitaltaan oleva tervahauta kivikkoisen rinteen reunalla, halssi etelään. Haudan ympäristössä on metsäkoneen ajouria. Lähiympäristössä kasvaa tiheää kuusimäntymetsää.

Valkeinen (1000049789) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Valkeisjärvestä n. 200 m luoteeseen matalan kivikkoisen kankaan länsireunalla. Alueella kasvaa sekametsää, lähistöllä oli tehty viime aikoina metsäharvennusta. Noin 18 m läpimitaltaan oleva tervahauta, halssi koilliseen (lidarin perusteella länteen), päällä kasvaa jonkin verran puustoa, pintakasvillisuutena mm. saniaista ja maitohorsmaa.

Pajala torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pajalan torppa on sijainnut Vuormajärven etelälaidalla lähellä Kiiskiperän lahtea. Paikka on nykyisin metsässä Paja-ahon pohjoisreunalla.
Torppa löytyy isojakokartalta ja pitäjänkartalta (Hällström 1852c, pitäjänkartta 1865a). Sen perustamisajankohta ei ole tiedossa. Vuoden 1957 ilmakuvassa ja 1966 peruskartalla paikalla on vielä metsän reunustama peltotilkku. Talo on tässä vaiheessa jo autioitunut.
Paikka on yksi parhaista asumiseen soveltuvista paikoista tarkastetulla järven osalla. Ranta on melko jyrkkä ja tontti on voitu siksi sijoittaa lähelle järveä. On mahdollista, että paikkaa on hyödynnetty jo ennen torpan perustamista. Alueella sijaitsee päärakennuksen perustuksen lisäksi kolmen rakennuksen perustukset, kiuas ja kellarin jäännös. Tiedot niistä on lisätty alakohteisiin.
Kohteen eteläpuolella on uusi edelleen käytössä oleva lato, jota ei ole sisällytetty kohteeseen. Talon vanhat pellot ovat ilmeisesti olleet myöhemmin kylän talojen käytössä, sillä myös 1966 peruskartalla on paikalle merkitty lato.
Kohde on hyvin säilynyt. Vaikka talon peltoja on hyödynnetty myöhemminkin, pihapiiri näyttää säästyneen maankäytöltä. Torpan perustamisajankohtaa ei tunneta, mutta edustavuutensa ja varhaisen autioitumisen vuoksi sitä voidaan pitää muinaisjäännöksenä.

Halme (1000049835) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Joki-Kokosta etelään Halme-nimisen kankaan länsireunalla pienen suoalueen laidassa. Paikka on maaperältään melko kostea ja kasvaa hyvin tiheää nuorta sekametsää.
Tervahauta on selväpiirteinen, vaikka erottuu maastossa huonosti tiheän puuston vuoksi. Kokonaishalkaisijaltaan se on 14 m ja vallit ovat noin 3 m leveät. Pohjalta havaittiin 30 cm hiekansekainen nokimaakerros. Sorakuoppa leikkaa vallia tervahaudan pohjoispuolella, mutta pääosin rakenne on ehjä. Halssi on suon puolella. Mitoiltaan halssi on noin 7 x 1 x 0,5 m. Sitä reunustavat vallit, joista pohjoispuolinen on osittain sorakuopan leikkaama.

Loppulanmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Juopulinjärven ja Härkövaaran välillä heti metsätien pohjoispuolella. Vieressä
on suuria vanhoja soramonttuja. Kohdalla kasvaa sekametsää.
Paikalla on suuri tervahauta. Kokonaishalkaisijaltaan se on 22–23 m. Vallit ovat 3–5 m leveät. Länsipuolella oleva soranottoalue on hieman rikkonut vallia. Halssi osoittaa pohjoiseen. Sitä reunustavat vallit. Halssin keskiosat ovat tuhoutuneet soranotossa.
Pohjalle tehdystä koekuopasta havaittiin nokimaan alta viimeisimmän polton jäljiltä paikalle
jääneiden hiiltyneiden tervaspuiden kerros. Tämän alla oli tervan kovettama maakerros.
Pieni kangas, jolla kohde sijaitsee, tunnetaan Loppulanmaana (NA: Liisa Kylmänen 1957,
Tuija Pääkkönen 1987). Perimätiedon mukaan kankaalla on asunut Juopulin ensimmäinen
asukas. Myöhemmin sitä on käytetty tervanpolttopaikkana.

Härkövaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Härkövaaran lounaisrinteellä Kaakkurilammen edustalla.
Paikalla on pieni selväpiirteinen tervahauta. Se on kaivettu melko jyrkkään rinteeseen lähelle suon reunaa. Tervahaudan kokonaishalkaisija on 11 m ja vallit ovat 3 m leveät. Valli ei erotu ylärinteen puolella. Haudan pohjalla on 30 cm hiilensekaista hiekkamaata. Alla on puhdas hiekkamaa. Halssi on lounaaseen suolle päin. Halssi on kuoppamainen ja mitoiltaan 1 x 1 x 0,8 m. Tervahaudan ympäristössä on kuoppia, joista lienee otettu maa-ainesta haudan rakentamiseen.

Viitala Hautamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Viitajärven länsipuolella Viitalan talosta noin 600 m länsiluoteeseen matalalla Hautamaa-nimisellä kankaalla. Paikka on kankaan kaakkoisosassa lähellä vanhaa voimalinjaa.
Paikalla on suurikokoinen tervahauta. Se on halkaisijaltaan noin 18 metriä, josta vallin osuus on yhteensä 6 metriä. Valli on korkeimmillaan haudan sisäpuolella, ollen arviolta 1,5 m. Valli nousee loivasti tervahaudan ulkokehältä sisään päin. Kokonaissyvyys on noin 1,4 m. Halssi on kapea ja antaa pohjoiseen. Se on vain noin metrin leveä ja saman verran syvä. Pituus on noin 5 metriä. Puusto paikalla on hyvin tiheää havupuuvaltaista metsää ja maaperä hiekkamoreenia.
Kohteen lähistöltä ei löydetty muita tervahautaan liittyviä rakenteita, kuten tervapirtin kiuasta. Kyse voi olla läheisen Viitalan talon tervahaudasta.

Arolansaari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Arolansaari-nimisessä suosaarekkeessa 350 m Vehkalammesta lounaaseen. Paikalla on vanha Laitasaaren ja Muhoksen kylien välinen rajamerkki. Merkki on edelleen käytössä. Kylien raja on kulkenut tässä ainakin pitäjänkarttojen aikaan 1850 (pitäjänkartta 1850a).
Rajamerkki on suolla heti kankaan laidalla. Kyseessä on nelikulmainen 1 x 1 x 0,3 m kivilatomus. Nykyään tämä on kokonaan turpeen peittämä eikä erotu siksi ympäristöstä kovin selkeästi.

Kärnänkallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Oulujoen pohjoisrannalla 1,5 km Leppiniemen voimalalta itäkoilliseen, noin 60 metriä eteläkaakkoon Pällintieltä ja 40 m itään Pyhäkoski 1:n muinaisjäännösalueen itäreunasta. Paikalla on tervahauta aivan jyrkän rantatöyrään päällä. Ennen patoamista kohta kohdalla jokivarressa on sijainnut Kärnänkalliona tunnettu paikka (NA: Jaakko Kemilä 1948).
Maasto on melko tasaista hiekkapohjaista korpimaata, mutta rantatöyräs viettää jokeen miltei pystysuorana. Alueen kasvillisuus on tiheää sekametsää, jossa kasvaa mäntyä, kuusta, koivua ja katajaa. Aluskasvillisuus on pääosin sammalta ja korkeampia varpukasveja, lähinnä mustikkaa.
Tervahauta on halkaisijaltaan noin 11 metriä, josta vallin osuus on noin 3 m. Valli on 60 cm korkea ja tervahaudan syvyys on noin 1 m. Halssi antaa etelään suoraan jokipenkkaan ja se vaikuttaa osittain romahtaneen jokeen. Törmästä on murtunut osia luultavasti luonnollisen eroosion vaikutuksesta. Tervahautaan liittyviä muita rakenteita ei havaittu.
Isojakokartalla (Lindqvist, A. 1851a) ja pitäjänkartalla (1850b) joen pohjoispuolinen tielinja
kulkee tervahaudan kautta.

Aittoperän räme (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Alueelta on 1800-luvun lopulla löydetty suosta koristeltu vakankansi (KM 3487:9), valinmuotti (KM 3487:12), pulkan pohjapuun (KM 3638:4) ja suksen (KM 3638:5) kappaleita. Löydöt on tehty tien ojaa kaivaessa. Esineiden tarkkaa löytöpaikkaa ei ole aiemmin todennettu. Aiemmin löydöt ovat olleet rekisterissä löytöpaikkana (kohde Haaponiemi 615040028), josta ne on nyt eriytetty. Lienee todennäköistä, ettei kyse ole irtolöydöistä.
Vuoden 2023 inventoinnissa pyrittiin tarkentamaan löytöpaikkaa aikaisemmissa tutkimuksissa esitetyn kuvauksen sekä tarkan maastotutkimuksen pohjalta. Raportissa on pohdittu ja verrattu vuoden 1898 tarkastuksessa annetun etäisyysmitan pituutta, löytöpaikan maastonkuvausta, löytöpaikalla olleiden vanhojen rantavallien sijaintia ja löytöpaikalla ilmoitettua turpeen paksuutta vuonna 2023 tehdyn tarkastuksen tuloksiin.
Esineiden mainitaan löytyneen tien ojaa kaivettaessa. Alueella kulkeneesta tiestä ei kuitenkaan ole juurikaan tietoa. Isojakokartalle ja pitäjänkartalle on piirretty Aittojärveltä tuleva polku tai tieura, joka kuitenkin päättyy lähelle Aitto-ojan suuta vanhaan järvenrantaan. Peruskartoilla tie jatkuu tästä todennäköisesti talvitienä vanhan järvenpohjan halki. Todennäköisesti tie olisi tullut Aittojärven suunnalta, mihin kartoille merkityn polun pää päättyy. Vuoden 1957 ilmakuvassa voidaan mahdollisesti havaita jonkinlainen vanhaa rantaa mukaileva tieura, jos ei kyse ole sitten rantavallista. Kankaalla tieojan kaivaminen ei ole ollut tarpeellista. Tarkasteltavalla kohdalla on kuitenkin ollut soinen poukama. Mikäli tie on haluttu oikaista tästä suoraan talolle kiertämättä kankaan kautta, olisi ojankaivuu tässä ollut tarpeellista.
Siksi maastotarkastuksen yhteydessä yritettiin löytää jälkiä tiestä rämeen kohdalta uudemman ojituksen seasta. Yksi tällainen oja löytyikin. Kyse on lähes umpeen kasvaneesta vain noin 30 cm leveästä urasta, jolla on kuitenkin paikoin syvyyttä 30–50 cm. Uudet ojitukset leikkaavat tätä ja ura on monelta osin peittynyt niistä kaivettujen maakasojen alle. Ulkomuodon perusteella kyse voisi hyvin olla 1800-luvun lopulla kaivetusta ojasta.
Edellä mainittujen seikkojen perusteella kohteelle on luotu aluerajaus. Tarkemman paikan määrittäminen edellyttäisi laajempia kaivaustutkimuksia. Huomattakoon kuitenkin, että löydöt ovat alkujaankin laajalta noin 40 m pitkältä alueelta.

Haaponiemen laki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Haaponiemen korkeimmalla kohdalla keskellä kangasta metsätien pohjoispuolella. Paikalla on sammalen peittämä suorakulmainen tasalakinen röykkiö. Mitoiltaan tämä on noin 4 x 3 x 0,7 m. Röykkiön lounaispuolella noin 5 m päässä on toinen epävarma röykkiö. Mitoiltaan tämä on 3,5 x 2,5 x 0,5. Ajokone on ajanut tämän yli ja rakenne on siksi epäselvä.
Ensimmäisestä röykkiöstä noin 20 m etelään on tien toisella puolella syvä kuoppa (alakohde). Kuoppa on suorakulmainen ja mitoiltaan 2 x 1 x 1,2 m. Tätä ympäröi 1,5 m leveä ja 30 cm korkea valli. Maa-aines pohjalla on hyvin pehmeää hiekkaa. Kairalla kokeilemalla pehmeää maata on ainakin 1 m. Niinpä kuopan syvyys on ollut ilmeisesti noin 2 m. Pohjalla on mahdollisesti ohut muutaman senttimetrin huuhtoutumiskerros. Kohteen tulkinta on vaikeaa, sillä kuoppaan on kasattu jätettä.
Röykkiön ja kuopan välistä kulkeva tie on tehty peruskarttojen ja ilmakuvien perusteella 1966 ja 1994 välillä. Jo aiemmin on talolla ollut pieni peltotilkku joitain kymmeniä metrejä kohdasta lounaaseen. Ainakin kuopan voitaisiin ajatella liittyvän Haaponiemen taloon.

Navettamaa länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Navettamaan länsireunalla Korkia Akanahon huipulta noin 450 m koilliseen ja 300 m etelään hankealuetta halkovalta metsäautotieltä. Kohde on matalahkon hiekkamoreenikankaan lounaisrinteessä, rämeen reunalla. Ympäristö on nuorehkoa mäntytaimikkoa, joka on ennen istuttamista aurattu noin 5 metrin välein syville urille. Urien välissä on yleisesti hieman parempi näkyvyys, mutta taimikko on paikoin erittäin tiheää. Itse tervahaudalla kasvaa muutama isompi puu ja se on äestysvaiheessa kierretty, eikä näkyviä vaurioita ole.
Tervahaudan valli on 3,5 m leveä koko halkaisijan ollessa noin 17 m. Syvyyttä on 1,5–1,8 m. Halssin leveys on 1,5–2 m ja sen pituus on 7 m. Halssin päästä jatkuu oja rämeelle noin 20 m kohti lounasta. Äestysaurauksen ympäristöön aiheuttamien vaurioiden vuoksi tervahaudan läheisyydestä ei havaittu muita rakenteita.

Latvastenkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaakko-luode-suuntainen soraharjanne, tuoreehko kangas, paikoitellen soistunut, nuorta
kasvatusmetsikköä. Harjanteella kulkee Haapajärvi - Pihtipudas paikallistie. Hauta sijaitsee harjanteen soistuneella lounaislaidalla, läpimitta valli mukaan lukien 19 m, kuopan halkaisija 13 m ja syvyys 1,1 m. Halssi suuntautuu lounaaseen, pituus > 6 m, syvyys epäselvä, sortunut. Haudan päällä kasvaa nuoria lehtipuita.

Korteoja Hautamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee mäntyvoittoisessa sekametsässä, jossa kasvaa jonkin verran kuusia ja muutama koivu. Aluskasvillisuutena on varvikkoa sekä sammalta. Hauta sijaitsee suon ympäröivällä kivisellä kankaalla ja tervahaudan lähellä kasvaa myös suopursua.
Ympärysmitaltaan tervahauta on yhteensä 22 m ja se on 1,8 m syvä. Vallit ovat 5 m leveät ja 1,2 m korkeat. Halssi on kooltaan 2 x 2,5 x 1,5 m ja se sijaitsee haudan lounaispuolella. Tästä jatkuva oja on noin 10 m pitkä. Tervahaudan pohjois- ja länsipuolilla on ainakin kolme kuoppaa, joiden tarkoitus jäi epäselväksi. Pirtin paikkaa ei onnistuttu paikallistamaan.
Nyttemmin ojitettu Korteoja on virrannut muutama kymmenen metriä tervahaudan kaakkoispuolella ja on voinut liittyä tervan kuljetukseen. Kohdetta ei ole merkitty vanhoille kartoille.

Pekurinniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee soiden ympäröimällä kankaalla, jonka kasvillisuutena on kuusivoittoinen sekametsä. Aluskasvillisuutena on sammalta sekä varvikkoa ja lisäksi ympäristössä kasvaa jonkin verran katajaa.
Tervahauta on ympärysmitaltaan 19 m ja 1,5–2 m syvä. Sen vallit ovat 4,5 m leveät ja 1–2 m korkeat. Tervahaudan halssi sijaitsee pohjoisessa ja on kooltaan 2 x 2,5 x 3 m. Tästä jatkuvan ojan pituus on noin 15 m.
Haudan lounaispuolella, 5 m päässä tervahaudasta, on kuoppia, joissa on kiviä pohjalla. Lisäksi tervahaudan luoteisosan vallista 3 m itään on soikean neliskulmainen 6,5 x 5 x 0,6 m kokoinen kuopanne, jonka pohjalla on kiviä. Kuopista on mahdollisesti otettu maata tervahaudan rakentamiseen.

Hämeenmaa (1000049860) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee matalalla kankaalla, jonka pohjois-, etelä- ja länsipuolella on suomaista maastoa. Alueella on jonkin verran hakkuita ja siellä kasvaa harvassa mäntyjä, kuusia sekä koivuja. Aluskasvillisuus on suomaista ja lisäksi ympäristössä on sammalta ja varpuja.
Tervahaudan kokonaishalkaisija on 18 m ja se on 1,2–1,5 m syvä. Vallit ovat 5 m leveät ja 1–1,5 m korkeat. Pohjoiseen avautuva halssi on kooltaan 2 x 2,5 x 1,2 m ja siitä jatkuva oja on 12 m pitkä.
Tervahaudan ympärillä on epämääräisiä kuoppia ja sen kaakkoiskulmasta 5 m päässä vallista on satunnaisia isompia kiviä. Muita tervahautaan liittyviä rakenteita ei havaittu.

Kaukelonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimä matala kangas, tuoreehko kangas, nuorta kasvatusmetsikköä. Hauta sijaitsee kankaan loivalla kaakkoisrinteellä, läpimitta valli mukaan lukien 12 m, kuopan läpimitta 9 m ja syvyys 1,2 m. Halssi suuntautuu eteläkaakkoon, se tuhoutui maanmuokkauksessa. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä lehti- ja havupuita.
2022: Tarkastettiin maastossa. Ison tervehaudan reunat jäljellä. Sen kahdelta puolelta on kaivettu ojat haudan vallien läpi. Kohteen keskikoordinaattia (vanha piste P: 7052168 I: 422057) siirretty noin 10 metriä länteen.

Myllypuro 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Pyhäjärven kirkosta 26,0 km länteen. Ehjä, kaunis tervahauta, halkaisija noin 14 metriä, matalahko. Halssi on.

Myllypuro 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Pyhäjärven kirkosta 25,9 km länteen. Pienehkö, ehjä tervahauta, syvä, vallit on ja halssi. Halkaisija noin 8 metriä.

Hoikanneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Pyhäjärven kirkosta 24,6 km länteen. Paikalla on metsänaurauksen vahingoittama tervahauta. Kasvillisuudesta päätellen aurattu n. 10 vuotta sitten. Halkaisija noin 14 m. Halssi on.

Teerinevankangas (1000049877) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Pyhäjärven kirkosta 25,8 km lounaaseen. Paikalla ehjä, pusikon peittämä tervahauta. Halssi on.

Raatoneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Pyhäjärven kirkosta 25,8 km lounaaseen. Paikalla on pieni tervahauta, halkaisija noin 8 m. Halssi on.

Rimpisuo 1 (Maarakenteet)
Kuoppa sijaitsee Rimpisuolle työntyvällä kapealla niemellä, sen eteläkärjen keskellä. Paikka on kuivahkoa mäntyä ja kuusta kasvavaa kangasta. Aluskasvillisuus on sammalta, jäkälää ja matalaa varpua.
Paikalla on laakea maakuoppa, jossa ei voi selkeästi hahmottaa vallia. Kuoppa on 1,9 x 1,6 metrin kokoinen, ja sen syvyys on noin 30 cm. Keskelle tehdyssä koepistossa on hahmotettavissa huuhtoutumiskerros. Kuopan ulkopuolella on erilainen maannos, huuhtoutumiskerros on rajaltaan selkeämpi ja ohuempi. Mahdollisesti kyseessä on yksittäinen pyyntikuoppa.

Pirttikangas koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Pyhäjärven kirkosta 27,6 km länteen. Paikalla on keskikokoinen tervahauta, halkaisija noin 11 m. Halssi on.

Mustalampi länsi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lidar 5p-aineiston perusteella alueella sijaitsee asumuspainanne, joka on kaakko-luoteissuuntainen. Sen keskuskuopan koko on 11,5 x 5,5 metriä, ja vallin kanssa asumuspainanteen koko on 24 x 17,5 metriä. Syvyys on 80 cm.
Kohde tarkastettiin 2024. Asumuspainanne on pohjaltaan suhteellisen laakea, pohjalla on muutama osin lahonnut kanto kumpuna. Asumuspainanteen sisälle tehtiin kaksi koekuoppaa. Niissä havaittiin maannoksen olevan melko karkeaa hiekkaa ja huuhtoutumiskerros on noin 9-15 cm paksu. Koekuopassa havaittiin palanutta kiveä. Luoteispuoliskolle tehdyssä koekuopassa oli huuhtoutumiskerroksen pinnasta mitattuna 5 cm syvyydellä hiiltä ja palanutta kiveä. Lisäksi noin 20 cm syvyydessä oli 4 cm kokoinen hiililäikkä. Vallissa on 4-8 cm paksu huuhtoutumiskerros.
Alue on avohakattu, ja asumuspainanteen ympärille on jätetty korkeat kannot merkiksi. Asumuspainanteen ympärillä on ajettu metsätyökoneella, mutta maanpinta ei ole rikkoutunut. Painanteen keskeltä ja vallin päältä on kaadettu muutamia puita, mutta puustoa kasvaa edelleen asumuspainanteen sisällä.

Syväojankangas (1000050074) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar- ja lidark-aineistoissa esiintyvä tervahauta. Kokonaishalkaisija on noin 6,5 metriä ja halssi suuntaa lounaaseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pirttikangas (1000050094) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on iso, pusikon peitossa oleva tervahauta. Halssi on.

Ahveroisten Palokangas pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on iso, komea ja ehjä tervahauta. Halssi on.

Korhosenneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on noin 9 metriä. Kapea halssi.
Kohdalle on aikaisemmin merkitty mahdollinen muinaisjäännös Matopajukonkallio 1 (tervahauta, joka havaittu lidar-aineistossa, mutta ei tarkastettu maastossa).

Vanhanahonniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on noin 17 metriä. Halssi on.

Honkavuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on korkeavallinen tervahauta, jonka halkaisija on noin 12 metriä. Halssi on.

Kettupesänkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kartoitettu Lidar-aineistosta, ei tarkastettu maastossa.
Kaakko-luode suuntainen soraharjanne, jossa runsaasti kalliopaljastumia; kuivahko
mäntykangas, nuorta kasvatusmetsikköä.
Hauta sijaitsee harjanteen lounaisella alarinteellä, läpimitta valli mukaan lukien 16 m,
kuopan läpimitta n 10 m ja syvyys 0,8 m, halssi suuntautuu lounaaseen, pituus n. 6 m.
Vallin päällä kasvaa isoja puita.
2022: tarkastettu maastossa. Paikalla on isohko, hieno tervahauta. Halssi on.

Lötäkänkangas lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vanhalla hakkuaukealla on pusikon peittämä tervahauta, noin 12 metriä halkaisijaltaan. Halssi on.

Rämenneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahaudan jäännös. Puolet tervahaudasta tuhoutunut tien teossa - tasattu ja ajettu maata päälle. Puolikas on ehjä.

Juurikkaneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hieno iso tervahauta, ojat vallin ympärillä.

Sauviinmäki lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Iso syvä tervahauta, valli polun reunalla, halssi on.

Tuunala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta, jossa halssi.

Hanhilamminkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta, jossa halssi. Pusikon peitossa.

Hautakangas etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta, jossa on halssi.

Kosukangas (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Avohakatulta ja mätästetyltä metsäkankaalta tavattiin siementen kylvön yhteydessä hopeakätkö. Kolikot olivat levinneet mätästyksen yhteydessä noin 270 x 170 cm laajuiselle alueelle. Alueelta nostettiin yhteensä 227 hopeakolikkoa, joista vanhin ajoitettu kolikko ajoittuu vuosiin 1535-1540 ja nuorimmat kolikot vuosiin 1591. Lisäksi kätköön kuuluu neljä esineen katkelmaa (rengas, koristeltu levyn katkelma sekä kaksi napin puolikasta) ja nahan pala. Löytöjen yhteispaino on noin 430 g.
Teoksessa Kautta sukupolvien: tosiasioita ja tarinoita Temmeksestä ja temmesläisistä (Temmeksen kotiseutuyhdistys 2004, Hanna Littow, s.291) kerrotaan Kosukankaalle piilotetusta hopeakätköstä.

Jylheikönmetsä itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; LIDARK-aineistosta tunnistettu tervahauta, jonka halkaisija on noin 20 metriä. Tervahaudan halssi suuntaa pohjoiseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Haarasuo lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; LIDARK-aineistosta tunnistettu tervahauta, jonka halkaisija on noin 19 metriä. Tervahaudan halssi suuntaa luoteeseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Haarasuo pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; LIDARK-aineistosta tunnistettu tervahauta, jonka halkaisija on noin 9 metriä. Tervahaudan halssi suuntaa pohjoiskoilliseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ylilamminkangas itäpää (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Ylilammen tulva-allasalueen inventoinnissa vuonna 2000 paikannettiin ainakin viisi keittokuoppaa Ylilammen luoteispuolella ja pohjoispuolisen Ylilamminkankaan itäpään reunassa. Ne ovat halkaisijaltaan 2 - 3 m ja 30 - 40 cm syviä. Koepistot paljastivat huuhtoutumiskerrosta sekä palaneita kiviä. Alue on muuten lähes kivetöntä hiekkakangasta, jonka eteläreunan läheisyydestä kuopat sijaitsevat. Kuopat ovat kolmessa ryhmässä, joista läntisin (Ylilamminkangas etelä (S) on yksittäinen, muissa 200- m itään on ainakin 2 kuoppaa (inv. -kohteet Ylilamminkangas itä (E) ja Ylilammen N-ranta (pohjoisranta). Läntisimmän itäpuolella on tervahauta. Kaksi itäisintä kuopparyhmää ovat Ylilammen kämpästä 100 m länsiluoteeseen ja siitä 30 m kaakkoon Ylilammen pohjoisrannalla. Kuoppien sijaintikankaalta ei koekuopituksessa havaittu asuinpaikan merkkejä, vaikka alue vaikuttaa sopivalta muinaisasutuksen sijainnille.
Inventointi 2023: Inventoinnissa kuoppajäännöksiä havaittiin yhteensä kahdeksan, joista kaksi olivat aivan vierekkäin. Mitatut pisteet poikkesivat hieman Muinaisjäännösrekisteristä. Poikkeamat johtuvat mahdollisesti gps:n epätarkkuudesta.
Lisäksi alueen länsiosassa havaittiin tervahaudan ja yksittäisen keittokuopan välissä kivi-
kautiseksi tai varhaismetallikautiseksi asuinpaikaksi tulkittava kvartsi-iskosten keskittymä.
Iskoksia havittiin noin 80 x 60 metrin alalla, terassimaisella hiekkaisella muinaisrannalla. Löytöjä ei otettu talteen, vaan havaintokohdista otettiin koordinaatit satelliittipaikantimella.
Yhdestä havaintopisteestä löytöjä saattoi olla useita.
Muinaisrantaa on hakattu noin 1 km matkalta ja osa siitä oli äestetty hiljattain, joten havainnointiolosuteet olivat poikkeuksellisen hyvät. Hakkuuta varten sen alueelle osuva läntisin kuoppa oli merkitty maastoon selkeästi, eikä siinä havaittu vaurioita. Muinaisrantaa tarkastettiin havainnoiden äestysuria. Ylempänä rinteessä havaintoja oli vain parissa kohtaa ja alempana terassimaisella kaistalla tiheässä. Muinaisjäännös ehdotetaan uudelleenrajatta-
vaksi.

Kotaselkä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kotaselän itäpäässä kulkevan polun pohjoispuolella on kivistä kootun kiukaan jäännökset. Kiukaan ala on noin 1,5 x 1,5 metriä ja korkeus noin 60 cm. Kiukaan ympärillä ei ollut havaittavissa rakennuksen jäännöksiä. Kiukaasta kymmenkunta metriä itään on vallien ympäröimä kuoppa, jonka ala noin 2,5 x 1 metriä (mahdollinen kellari). Tästä noin 15 metriä länteen on toinen, halkaisijaltaan noin 3 metriä oleva kuoppa. Kyseessä on suhteellisen nuori historiallisen ajan rakennusjäännös, mahdollisesti niittysaunan tai vastaavan sija. 1700-luvun kartalla paikka osuu suoniittyjen laitaan. Paikalta 200 m koilliseen virtaava oja on tunnettu Saunasuonojana. Nimitietueeseen liittyy maininta ojan lähellä sijainneesta niittysaunasta (Liisa Kylmänen 1961).
Toisaalta kiukaasta länteen oleva laajempi kuoppa vaikuttaa laserkeilausaineistojen perusteella tervahaudalta. Havainto tehtiin vasta jälkitöiden yhteydessä. Inventoinneissa mahdollinen tervahauta on noteerattu kuoppana. Lidar 5p-aineiston ja lidark-aineiston perusteella alueella on halkaisijaltaan 19,5 metrinen tervahauta, jonka halssi suuntaa pohjoisluoteeseen.

Nauruanoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Nauruanojan varressa kuusimetsässä. Paikalla on selkeäpiirteinen tervahauta. Tervahaudan kokonaishalkaisija on 12 m. Valli on noin 2 m leveä ja 0,5 m korkea. Hautapainanne on keskeltä 120 cm syvä. Luoteen puolella oleva halssi erottuu matalana painanteena. Mitoiltaan se on noin 5 x 2 x 0,5 m. Halssi jatkuu suoraan ojan reunalle. Tervahaudan pohjalta havaittiin 20 cm hiilensekaista nokista hiekkaa. Tämän alla on tervan kovettama hiekkakerros. Tervahaudan ympärillä on kuoppia ja painanteita. Muita tervahautaan liittyviä rakenteita ei havaittu.

Isokankaan laita (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Isokankaan lounaisreunalla 250 metriä asumuspainannekohteesta Isokankaan laki (1000027675) länsiluoteeseen. Paikka on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Kohdalla on loivapiirteinen lounaaseen pistävä niemi.
Paikalle kaivetusta koekuopasta löydettiin kaksi kvartsi-iskosta. Löytöpaikan lähiympäristöön tehdyistä koekuopista ei saatu lisää löytöjä. Koekuopasta 30 m etelään ja 35 m lounaaseen alarinteestä löydettiin ajouralta muutamia iskoksia. Näistä selkeämmät olivat läntisemmän keskittymän kohdalta.
Maaperä kohdalla on hiekkaista. Paikka tulkittiin kivikautiseksi asuinpaikaksi. Löytöjä tehtiin melko vähän, joten kyse voi olla lyhytaikaisesta toiminnasta tai sitten varsinainen asuinpaikka on jossain lähialueella. Paikka sijoittuu samalle tasolle viereisen kohteen Isokankaan laki kanssa ja on mahdollisesti samanaikainen.
Kankaan lounaisreunalla on useita loivapiirteisiä rantaterasseja. Erityisesti alempana maaperä on hiekkaa. Ylempänä maa on kivisempää. Mäen laelle kaivettiin joitain koekuoppia ja laki oli hyvin kivistä. Vaikuttaa todennäköiseltä, että kivikautinen toiminta keskittyy alemmaksi lounaisrinteeseen.

Hautakaarrot (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hongikonsuon eteläreunalla, noin 1,9 km itä-pohjoisreunassa metsäautotien varressa. Puusto on havupuuvaltaista, mutta tervahaudan ympärillä ja päällä kasvaa erittäin tiheästi nuorta lehtipuuta, lähinnä koivua.
Tervahaudan kokonaishalkaisija on 15 metriä ja vallin leveys kauttaaltaan noin 3 metriä. Syvyyttä haudalla on arviolta 1,2 metriä ja vallin korkeus vaihtelee 30–60 cm. Halssi on kooltaan 2 x 6 metriä ja se laskee koilliseen, josta jatkuu eteenpäin suolle matalana ojana. Tervahaudalta noin 15 metriä itäkaakkoon havaittiin 1 x 1 metrin kokoinen kuopanne, joka voi liittyä siihen. Lähistöltä ei havaittu muita rakenteita.

Saunaperkaus (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee maantien eteläpuolella Latvakankaan etelälaidalla (oik. Lalvakangas ks. Kylmänen 1961; Turpeinen 1979). Kohteen itäpuolelta kulkee tieura.
Paikalla on kokonaishalkaisijaltaan noin 16 m tervahauta. Hautapainanne on noin 9 m halkaisijaltaan. Vallit ovat noin 3 m leveät. Pohjoispuolella valliin on kaivettu kaivinkoneella suurehko kuoppa, josta on ilmeisesti otettu soraa tien pohjaan. Halssi on selkeäpiirteinen ja osoittaa etelään. Se on mitoiltaan noin 6 x 1 x 0,8 m.
Tervapirtti 1 on kiukaan kaakkoispuolella noin 10 metrin päässä. Noin 2 m tervapirtin kiukaasta länteen on toinen mahdollinen kiuas (tervapirtti 2). Noin 30 m tervahaudan laidasta kaakkoon on kaivo. Alakohteiden tarkemmat tiedot on merkitty alakohteiden kuvauksiin.
Perimätiedon mukaan saunaperkauksena tunnetulla paikalla on ollut sauna (NA Kylmänen 1961). Eteläpuolisella suoalueella on voinut olla suoniittyjä. Isojakokartoilla paikoille ei tosin ole näitä merkitty. Vaikuttaa joka tapauksessa todennäköiseltä, että nimi liittyy löydettyihin rakenteisiin.

Poika-Martimo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee hankealueen länsirajan läheisyydessä Poika-Martimon eteläpuolella. Haudalta on jokirantaan vajaa 20 m. Paikka on hakattu vähän aikaa sitten.
Tervahauta on suuri ja selväpiirteinen. Vallit ovat hyvin korkeat noussen noin 150 cm ympäröivästä maastosta. Tervahaudan kokonaishalkaisija on noin 18 m ja vallit ovat 4 m leveät. Selkeästi erottuva halssi osoittaa luoteeseen. Se on noin 7 m pitkä ja 1 m leveä. Syvyyttä on edelleen noin 1 m. Halssin kaivanto alkaa selvästi tervahaudan puolelta. Vallille on tässä kohdalla kasattu tervan kovettaman hiekan kappaleita. Mahdollisesti tervahaudan putki on tukkeutunut, ja halssi on siksi kaivettu auki. Tämä selittäisi myös halssin pituutta ja syvyyttä. Ilmeisesti työ on kuitenkin jäänyt kesken. Tervahaudan pohjalta havaittiin 20 cm nokista hiilensekaista hiekkaa, jonka alta tuli vastaan tervan kovettama maakerros.
Noin 15 m vallilta eteläkaakkoon on hiilikasa. Kasa on selkeän suorakulmainen ja mitoiltaan 3 x 2,5 m. Kasa on alueella yleistä tyyppiä, missä hiilet ovat ehkä olleet jonkinlaisessa kehikossa. Tervahautaan mahdollisesti liittynyttä pirttiä ei löydetty. Sellainen on todennäköisimmin sijainnut jokitörmällä. Poika-Martimo on kuitenkin ruopattu ja jokivarsi on täynnä maakasoja.

Kaupinoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee tiheässä kuusivaltaisessa sekametsässä Kaupinojan pohjoispuolisella töyräällä. Kohteen pohjoispuolella on aikanaan tehty matala metsäauraus valliin saakka. Tervahaudan pohjoispuolitse kulkee myös talvitien ura.
Tervahauta on kokonaishalkaisijaltaan noin 15 m ja vallit ovat noin 3 m leveät. Ne nousevat noin metrin korkeudelle ympäristöstään. Vallin ulkolaidalla on kuoppia. Tervahaudan pohjalta havaittiin 20 cm hiilisen noensekaisen hiekan kerros ja sen alta tervan kovettama hiekka. Halssi on suoraan etelään ojalle päin. Maa sen edustalla on jo kosteaa. Halssi on selväpiirteinen ja mitoiltaan noin 4 x 1 m. Tervahaudan valli levenee halssin kohdalle. Oja on melko pieni, mutta tynnyrit on voitu mahdollisesti uittaa sitä myöten. Tulva-aikaan on voitu ehkä hyödyntää venettäkin.

Kotaselkä itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on halkaisijaltaan noin 17 metriä. Valli on noin 3 m leveä. Se on korkeimmillaan
80 cm haudan pohjoisreunalla, kun taas itäpuolella se madaltuu tuskin havaittavaksi. Halssi on mitoiltaan 8 x 2 m ja osoittaa pohjoiseen.
Tervahaudan lounaispuolella noin 10 m vallista on suuri 4 x 3 m hiilikasa. Noin 20 m haudasta kaakkoon on sammutuskaivo. Hirret ovat mahdollisesti sortuneet kaivon pohjalle, koska reunoilla niitä ei voinut havaita. Noin metrin syvyydessä kaivossa tuntuu puurakenteita. Kaivo on mitoiltaan noin 2 x 2 metriä ja se oli havainnointihetkellä täynnä vettä.
Nimiarkiston tietojen mukaan alue ei ole Lalvakangas, vaan kangas on osa Kotaselkää (Kylmänen 1961). Tähän viittaa myös pitäjänkartan ”Kotaselkä” -merkintä kankaan länsipäässä (pitäjänkartta 1846b). Kotaselässä on perimätiedon mukaan ollut tervahauta (Kylmänen 1961). Tieto voi viitata nyt löydettyyn kohteeseen.

Kaupinkangas länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Poika-Martimon länsipuolella. Toisella puolen jokea on Kaupinkangas. Jokivarressa on kohdalla pieni mökki ja sauna. Tervahauta sijaitsee niille tulevan tieuran ja joen välissä, harvassa kuusikossa.
Tervahauta on loivapiirteinen ja keskipainanne on vaivoin havaittavissa. Vallit ovat erityisesti halssin puolella suhteellisen korkeat, mutta loivapiirteiset ja leveät. Vallin leveys on noin 4 m ja korkeus 0,5–1 m. Rakenteen kokonaishalkaisija on 19–20 m. Matala halssisyvennys on joen puolella. Se on noin 2 m pitkä ja 0,5 m leveä. Halssista joelle päin on pieni kosteampi painanne, jonka takana korkeampi rantatöyräs. Mökki ja sauna on rakennettu tälle töyräälle. On varsin mahdollista, että tervapirtti on alkujaan sijainnut jommankumman kohdalla. Sauna on suoraan halssin kohdalla jokirannassa. Tervahaudan eteläpuolella noin 2 m vallista on suuri hiilikasa. Se on halkaisijaltaan 4 m ja korkeudeltaan noin 1 m.

Siliäaro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Poika-Martimon etelärannalla Äijänsuon kohdalla. Nimiarkiston tietojen mukaan tällä kohdalla oleva jokivarsiniitty tunnetaan Siliäarona (Kylmänen 1961).
Tervahauta on harvassa metsässä jokivarteen rakennetun mökin pihapiirin reunalla 45 m joesta etelään. Noin 10 m halssin suulta joelle päin on tervapirtin kiuas. Tervahauta on suuri ja selväpiirteinen. Kokonaishalkaisija on 24 m. Vallit ovat 5 m leveät ja 1 m korkeat. Pohjalle tehtiin koepisto, jossa havaittiin 30 cm mustaa nokista hiekkaa, kivi ja tervan kovettaman hiekan kappale. Niiden alla oli kova pikimaakerros.
Halssi osoittaa koilliseen. Se on selväpiirteinen ja melko suorakulmainen. Halssin mitat ovat noin 5 x 1 x 1 m. Valli levenee hieman halssin kohdalle. Halssin jatkona on kapea noin 20 m oja, joka kauempana muuttuu poluksi.
Jokirannassa on kohdalla matala pudas. Haudan pohjoispuolella oleva kiuas on hyvin säilynyt (ks alakohteet). Noin 2 m tervahaudan vallista lounaaseen on pieni nokimaakasa. Ympäristössä on lisäksi joitain painanteita.

Äijänperkaus (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Poika-Martimon pohjoispuolella nimettömällä kankaalla Äijänsuon kohdalla. Kohteen eteläpuolella on Äijänperkauksena tunnettu puronvarsiniitty (NA Kylmänenn1961).
Paikalla on suuri selkeäpiirteinen tervahauta ja useita siihen liittyviä rakenteita. Ne sijaitsevat matalalla mäntyä kasvavalla kankaalla. Ympäristö on melko soista. Tervanpolttopaikka on rakenteiltaan harvinaisen monipuolinen ja hyvin säilynyt. Tervahauta on kokonaishalkaisijaltaan 23 m vallien ollessa noin 5 m leveät. Vallin korkeus ympäristöstä on noin 1 m. Halssi osoittaa länsilounaaseen. Rakenne on laidoiltaan selkeä ja halssi jatkuu koko vallin lävitse. Mitoiltaan se on noin 5 x 1 x 0,7 m. Halssin jatkona on suon laitaan päin noin 10 m pituinen kapea kuivausoja.
Tervahaudan vallista 10 m pohjoiseen löydettiin tervapirtin kiuas. Kiukaasta 5 m pohjoiseen löydettiin juomavesikaivo. Suurempi sammutusvesikaivo löytyi 8 m tervahaudan vallilta itäkoilliseen. Tervahaudan ympäristössä on useita hiilikasoja. Tarkemmat tiedot näistä rakenteista löytyy alakohteiden kuvauksista.

Puurosuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kotilansuon koillispuolisessa rämemaastossa pienellä noin 20 x 20 m kalliosaarekkeella. Viereinen Kotilansuon lahti tunnetaan Puurosuona (NA Kylmänen 1961).
Keskelle kallioista saareketta oli kaivettu yksi laikutuskuoppa. Tästä nousseesta kivisestä maasta havaittiin runsaasti kvartsi-iskoksia. Näiden määrän ja ulkomuodon perusteella kyse ei ole koneella rikkoutuneesta kvartsista. Löytöpaikalta 5 m etelään löydettiin lisäksi joitain paloja kvartsia. Paikan luonnetta pyrittiin selvittämään avaamalla pieni koekuoppa mätästyskuopan kaakkoispuolelle. Paikalla oli hyvin ohut nokinen hiekkakerros ja savikiven tuntuinen kalliopinta. Myös mätästyskuopan pohjoispuolelta poistettiin turvetta koekuopan alalta. Pinnalta löytyi pari rikotun kvartsin murenta, muttei selviä iskoksia. Koekuoppa päätettiin jättää kuitenkin kaivamatta pohjaan, sillä kerrosten paikalla katsottiin olevan hyvin ohuita ja pienialaisia. Paikka kannattaisi siksi tutkia kerralla kokonaisuudessaan.
Vierestä havaittu noki voi viitata paikalla pidetyn tulta. Kohta on luonnollinen leiripaikka ympäröivän maaston ollessa rämettä ja turvepohjaista kosteaa kangasta. Tulenpito voi siksi liittyä myös paikan myöhäisempään käyttöön. Maastossa näkyi jälkiä harvasta laikutuksesta, joka pääosin oli kiertänyt pienen kalliosaaren. Löytöpaikalta 200 m itään on suon keskellä korkea saari, jonka selkeät rantaterassit sopisivat hyvin esihistoriallisen ajan asumiseen. Kivikaudella paikan ollessa saari, kvartsien löytöpaikka on sijainnut mantereen puolella tätä kohti työntyvällä niemellä. Inventoinnissa jälkiä asuinpaikoista ei saarelta onnistuttu kuitenkaan löytämään.
Kohde rajattiin kalliosaarekkeen topografian mukaan. Kyse on mahdollisesti kivikautisesta lyhytaikaisesta leiripaikasta.

Kaukaetelä (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohteet sijaitsevat Kaukaetelä-nimisen suon pohjoispuolella kahdella pienellä kalliosaarekkeella. Eteläpuolinen suokaistale lienee muodostanut aikanaan kapean merenlahden tai saaren ja mantereen välisen salmen. Itäisemmältä kalliosaarekkeelta havaittiin vaatimaton kivilatomus ja tulenpidon jälkiä. Kostean turvepohjaisen kankaan keskellä oleva saareke oli noin 20 m halkaisijaltaan. Kallion päältä havaittiin ohuen jäkäläkerroksen alta liuskeiseksi rapautunutta kalliota noin 100 x 80 cm:n alueella. Rapautuminen on oletettavasti seurausta tulesta, joka on keskittynyt varsin pienelle alalle.
Heti rapautuneen kallion lounaispuolella oli matala kivilatomus. Melko suorakulmainen latomus on suunnaltaan pohjoiskoillisesta etelälounaaseen. Mitoiltaan se on 3 x 2 m. Kivet ovat suoraan kalliolla yhdessä kerroksessa. Kooltaan ne ovat pääosin noin 20 cm, mutta mukana on suurempiakin aina 50 cm:iin asti. Rakenne ei ole erityisen selkeäpiirteinen, mutta arvioitiin ihmisen tekemäksi, koska kivet ovat kalliopinnalla, kivikeskittymä poikkeaa ympäröivästä alueesta ja tulenpidon jäljet viittaavat ihmistoimintaan alueella.
Edelliseltä paikalta 70 m länteen havaittiin kalliosaarekkeen laelta ohuen jäkäläkerroksen alta kallion pinnalta rikkoutuneen kvartsiitin siruja. Palat eivät olleet varmoja iskoksia. Löytöpaikka on kuitenkin erikoinen, sillä sirut ovat kallion pinnalla. Kallio on suon keskellä, joten alueella ei ole metsätalouskäyttöä. Kallion päällä löytöpaikan vieressä oli epämääräinen kasa kiviä, joista suurin sopi hyvin istuinkiveksi. Paikkaa ei kaivettu laajemmin, sillä kerrokset ovat kohdalla olemattoman ohuita. Noin 8 x 4 m kalliosaareke on aikanaan sijainnut aivan veden äärellä. Vieressä on toinen vastaava kallio, jolta ei kuitenkaan tehty löytöjä.

Uunivaara koillinen (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Utosjoen pohjoispuolella, noin 1 km Utajärven Uunivaaran korkeimmalta kohdalta koilliseen. Maasto on hiekkaista jäkäläkangasta, joka viettää loivasti koilliseen ojitetulle suoalueelle. Ylempänä kankaan korkeimmalla kohdalla maaperä muuttuu kiviseksi moreeniksi. Suota reunustaa melko tasainen terassimainen muinaisranta.
Paikalla on pyöreä 2,2 x 0,5 metrin kokoinen, vallillinen kuoppa, joka tulkittiin pyyntikuopaksi. Kairanäytteestä kuopan pohjalta saatiin n. 40 cm tummanharmaa kerros. Vallissa saman värinen kerros oli 5–8 cm, jonka jälkeen tuli vastaan likaista kellanruskeaa hiekkaa. Kankaalla kairanäytteestä tuli vain 1 cm huuhtoutumiskerros, jonka jälkeen kellertävää hiekkamaannosta.
Kuopasta noin 14 m itään on toinen, kooltaan 1,5 x 1 x 0,2 m oleva, kuoppa. Siinä oli 3–4 cm paksu huuhtoutumiskerros. Heti kuntan alla oli hiiltä, mutta koepisto oli tyhjä. Tämä kuoppa lienee luontainen.
Lähistölle pieneen 0,5 m kokoiseen painanteeseen tehtiin vielä yksi koekuoppa. Myös se oli löydötön. Kuoppa oli rikastumiskerrokseen asti harmaata hiekkaa, joka tulkittiin tulvakerrokseksi.

Saukko-oja (1000050401) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Utajärven Uunivaaran pohjoispuolella kulkevan Saukko-ojan varressa, noin
2,3 km Ylilammilta itään.
Tervahauta on alle 10 m luonnonpurosta ja se on kooltaan 10 m (kokonaishalkaisija 18 m) ja 1,5 m syvä. Valli on puron puolella 4 m korkea, mutta sivuilta vain n. 70 cm korkea ja vastakkaisella puolella hädin tuskin näkyvä. Valli on täynnä ketunkoloja. Halssi on pohjoiseen,
mutta se on eläinten tuhoama.
Tervahaudan itäpuolella on 3 x 4 x 0,6 m kokoinen kuoppa, jossa oli vain 1 cm paksu huuhtoutumiskerros ja muuten kairanäyte oli puhdas.

Antinaapa 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistossa ja lidark-aineistossa erottuva tervahauta.
Kohde tarkastettiin vuonna 2024. Kohde on maastossa huonosti erottuva tervahauta. Halkaisija on noin 11 metriä ja halssi suuntaa lounaaseen. Halssin pituus on 7 metriä, leveys 60 cm ja syvyys 30-100 cm. Tervahaudan keskuskuoppa on vain noin 30-40 cm syvä, ja vallit ovat korkeintaan 50 cm korkeat. Keskuskuoppa on hyvin laakea. Tervahaudan vallin ulkopuolella on useita pieniä kuoppia. Tervahaudan kuopassa ja vallissa kasvaa mäntyjä. Kuopan keskelle tehdyssä kairauksessa havaittiin paksu hiili- ja nokikerros.
Tervahaudan koillispuolella on kiuas.

Antinaapa 4 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; 5p Laserkeilausaineistossa erottuvat neljä asumuspainannetta, jotka tarkastettiin vuonna 2024. Asumuspainanteet sijaitsevat Antinaapan pohjoispuolella olevan niemen pohjoisosassa hiekkaisessa maaperässä.
Alueella on neljä painannetta, joiden koot vaihtelevat 4-7 metrin välillä. Painanteista tavattiin vaihtelevasti kulttuurikerrosta ja hiiltä. Tarkemmat tiedot painanteista on viety alakohteet-välilehdelle.

Historiallinen; Kohde sijaitsee Hautakankaan korkeimman harjanteen itäreunalla.
Tervahauta on halkaisijaltaan 18-metrinen ja 1,3 metriä syvä. Halssi suuntaa itään. Pituutta halssilla on 5 metriä ja syvyyttä 0,35 metriä. Haudan keskeltä paljastuu runsas hiilikerros.

Ylipäänkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Olhavajoen itärannalla Ylipäänkosken kohdalla on n. 600 metrin matkalla joen suuntainen ja 12 pyyntikuopan muodostama kokonaisuus. Eteläisimmät osat kohteesta ovat pienillä harjanteilla olevia neljän kuopan jonoja, pohjoisempi osa muodostuu kahdesta kuoppaparista.
Pyyntikuopat ovat lidar 5p-aineistosta mitaten halkaisijaltaan noin 4-6 metrisiä. Kuopista on kairattu esiin podsol-maannos.
Kohde on vaurioitunut. Ortokuvan perusteella pohjoisista kuoppapareista eteläisempi vaikuttaisi vaurioituneen vuonna 2021 toteutetun maaperän muokkauksen yhteydessä. Eteläisempiä neljän kuopan jonoja koskee toukokuussa 2023 tehty metsänkäyttöilmoitus, joka ei sisällä maanmuokkausta.

Numerokangas (1000050611) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kolmesta kivikkokuopasta muodostuva kohde sijaitsee Numerokankaan pohjoispäässä, suohon rajautuvan itä-länsisuuntaisen kivikon länsilaidalla. Rakkakuoppien koot on ilmoitettu alakohteissa. Rakkakuoppa 1 ja 2 sijaitsevat toisistaan 17,5 metrin etäisyydellä toisistaan ja kuopat 2 ja 3 10 metrin etäisyydellä toisistaan.

Suittisuo 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kolmesta asumuspainanteesta muodostuva kohde sijaitsee laajan, Hautakangas-nimisen, rantavoimien muokkaaman hiekkakankaan pohjoisella, Suittisuohon työntyvällä haarakkeella.
Asumuspainanteet sijaitsevat 17- 40 metrin etäisyydellä toisistaan. Kaksi eteläisintä asumuspainannetta ovat soikeita ja kooltaan noin 15 x 9 metrisiä ja pohjoisin on halkaisijaltaan noin 10 metrinen, pyöreä painanne. Pohjoisimman painanteen vallissa on oviaukot pohjoiskoillisessa ja etelälounaassa. Asumuspainanteiden tarkemmat koot on ilmoitettu alakohteissa.
Kaikista painanteista on kairattu esiin podsol-maannos. Eteläisimpään painanteeseen kaivetusta koekuopasta löytyi palanutta kiveä, mikä yhdessä alakohteiden ulkoisten piirteiden kera antaa olettaa niiden olevan asumuspainanteita.

Rytisaari (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Rytilammen koillispuolella sijaitsevan Rytisaaren koillisosassa on kankaan lakikivikon korkeimman kohdan koillispuolella on noin 7 metrin päässä toisistaan kaksi mahdollista kivikkokuoppaa. Kangas laskee kohteen koillispuolella jyrkästi suohon.
Eteläisempi kivikkokuopista (kuoppa 1) on halkaisijaltaan 2,5-metrinen ja 0,3 metriä syvä. Siitä 7 metriä luoteeseen sijaitseva pohjoisempi kivikkokuoppa (kuoppa 2) on hieman selkeämmin erotettavissa, halkaisijaltaan 2,5-metrinen ja 0,4 metriä syvä. Pohjoisemmasta kivikkokuopasta tuli kairatessa esiin podsolimaannos.

Pieni Temppelikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyöreä, halkaisijaltaan 8-metrinen halssillinen tervahauta on 0,6 metriä syvä. Noin 3,5 metriä pitkä ja 40 cm syvä halssi suuntaa länsilounaaseen tervahaudan keskustasta katsoen. Kairatessa vastaan tulee runsas hiilikerros.

Kiviniemi 1 (1000050653) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Valtatien 88 pohjoispuolella, alueella kulkevan metsäautotien itäpuolella sijaitsee halkaisijaltaan noin 15 metrin kokoinen tervahauta. Sen vallin leveys on noin 3 metriä. Syvyyttä tervahaudan keskeltä vallin yläreunaan on noin 1,5-2 metriä. Halssiaukko aukeaa koilliseen. Sen pituus on noin 5 metriä, leveys 1,5 metriä ja syvyys 2 metriä.
Tervahaudan päällä kasvaa suuria mäntyjä. Se erottuu selvästi MML:n korkeusmallista ja on
merkitty myös peruskarttaan. Tervahaudasta noin 10 metriä luoteeseen metsäautotien länsipuolella tiheän taimikon reunassa sijaitsee kuoppa (ks. alakohde). Kuopan keskelle tehdystä lapion pistosta havaittiin mustaa maata sekä hiiltä. Kyseessä voi olla hiilimiilu tai jokin tervahautaan liittyvä kaivanto.
Alueella on useita kuoppia sekä kaivantoja, jotka osa todettiin moderneiksi hiekanottokuopiksi tai muiksi kaivannoiksi. eivätkö ne kuulu muinaisjäännösalueeseen.

Kiviniemi 2 (1000050654) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Valtatien 88 pohjoispuolella, aivan Roppatien itäpuolella sijaitsee kaksi kuoppaa harvennetussa mäntykangasmetsässä. Luoteisempi kuoppa on halkaisijaltaan noin 8 metriä ja sen ympärillä on vallimaista rakennetta. Vallin leveys on noin 2 metriä. Kuopan syvyys on keskeltä vallin yläreunaan mitattuna noin 1,3 metriä.
Kuoppa on merkitty peruskarttaan tervahautana, mutta se ei maastotarkastuksen perusteella vaikuttanut tervahaudalta. Kuopan pohjalle tehtiin lapiolla pisto, josta ei havaittu tervahaudalla tyypillistä mustaa maata tai hiiltä. Myöskään huuhtoutumiskerrosta ei havaittu tai se oli niin ohut, että sitä ei selvästi erottanut. Pistosta ei tavattu mitään löytöjä.
Edellä mainitusta kuopasta noin 22 metriä kaakkoon havaittiin toinen kuoppa, joka oli halkaisijaltaan noin 5 metriä. Kuopan ympärillä ei erotu selvää vallia. Kuopan syvyys on noin 0,7 metriä. Kuopan keskellä tehdystä lapion pistosta havaittiin ohut huuhtoutumiskerros sekä sen alta ruskeaa hiekkaa. Pistosta ei tavattu mitään löytöjä.
Molempien kuoppien kohdalla kasvaa melko jykeviä mäntyjä. Kummankin kuopan funktio jäi inventoinnin yhteydessä kuitenkin epäselväksi. Varsinkin kaakkoisempi kuoppa vaikutti ehjän huuhtoutumiskerroksen perusteella melko vanhalta. Kuoppiin tehdyistä pistoista ei kuitenkaan saatu mitään esimerkiksi kivikautisiin asumuspainanteisiin viittavia merkkejä. Alueella on useita erilaisia kuoppia ja kaivantoja, joista muut vaikututtavat muotonsa ja olemuksensa perusteella olevan melko moderneja kaivantoja.

Isovuori (1000050736) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Isovuoren pohjoispuolella sijaitsee halkaisijaltaan noin 15 m kokoisen laakean tervahaudan jäännös. Tervahauta erottuu myös MML:n korkeusmallista, joskaan ei tyypillisenä tervahaudan näköisenä ilmiönä vaan ”pelkkänä” kuoppana.
Tervahaudassa ei ole selkeitä valleja. Sen syvyys on noin metri. Epämääräinen halssiaukko aukeaa pohjoisluoteeseen, kohti hakkuuaukeaa. Tervahautaa peittää paksu sammal ja varvikko, lisäksi sen päällä kasvaa havupuita ja katajaa.

Kurunsaari (1000050738) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Inventointialueen itäosasta, Kurunsaari nimisen kohouman keskiosasta, tavattiin muhkean sammalkerroksen peittämä kiviröykkiö. Röykkiön päällä kasvaa mänty, jonka rungon paksuus tyvestä on noin 40 cm. Röykkiön muoto on kutakuinkin pyöreä ja sen halkaisija on noin 1,6 m. Korkeutta röykkiöllä on noin 70 cm. Vuoden 1955 peruskartalla paikka on metsämaata (tuolloin metsäalueen nimi on ollut Karunsaari), samoin kuin vuoden 1843 pitäjänkartalla.
Röykkiön luoteislaitaa puhdistettiin pieneltä alalta sammaleesta. Sammaleen alta paljastui useampia kiviä, joiden keskimääräinen halkaisija oli noin 35 cm. Kiviä tuntui olevan sammaleen peittämänä enemmänkin.
Röykkiön ajoitusta tai käyttötarkoitusta ei inventoinnin keinoin saatu selville. Kaskiröykkiöt esiintyvät ryhmissä, joten sellaiseksi se sopisi huonosti. Hautaröykkiöksi sen muoto ja koko on erikoinen ja sijainti suorastaan poikkeuksellinen.
Kohteelle laadittiin aluerajaus, joka perustuu maastohavaintoihin ja GPS-mittaukseen.

Siurua Isomaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mertajoen pohjoispuolella Isomaasta etelään ja Isosta Pukasuosta lounaaseen. Paikalla kasvaa kuusivaltaista sekametsää.
Paikalla oleva tervahauta (A) on kokonaishalkaisijaltaan 20 m. Vallit ovat 4 m leveät. Tervahaudan pohjalta havaittiin 15 cm nokimaakerros, jonka alla oli tervan kovettama maa. Halssi on lounaaseen. Halssipainanne yltää tervahaudan vallin läpi. Tervahaudan valli levenee halssin kohdalla ja painanne on noin 4 m pitkä vallien kohdalla. Tästä halssi jatkuu vielä 5 m matalien vallien reunustamana ojana. Tämän päästä lähtee kapea kuivausoja, joka jatkuu pitkälle alarinteeseen.
Tervahaudan ympäristössä oli joitain painanteita. Noin 10 metriä vallin reunasta luoteeseen on kiuas. Ympäröivä maasto on kosteaa ja kiukaan vieressä on aavistuksen korkeampi hieman kasvustoltaan poikkeava alue, joka voi olla tervapirtin kohta. Kiuas olisi tämän lounaisnurkassa.
Kiukaasta 7 m länteen on halkaisijaltaan noin metrisen hiilikasan pohja. Toinen suuremman hiilikasan pohja on tervahaudan vallilta 10 m länteen. Ks. alakohteet.

Tervasaari (1000050740) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mertajoen länsipuolella Tervasaari-nimisen kankaan pohjoispäässä. Paikalla on tervahauta ja kiuas. Tervahauta on halkaisijaltaan 17 m ja vallin leveys on 3 m. Pohjalta havaittiin 20 cm kerros noensekaista hiekkaa, jonka alla oli tervan kovettama maakerros.
Halssi on itään. Vallissa on sen kohdalla selvä painanne. Mahdollisesti tervaputkea on myöhemmin kaivettu esiin tai sitten halssi on aikanaan jatkunut vallin alle. Varsinainen halssi tästä itään on noin 5 m pitkä. Tervahaudan valli levenee kohdalla ja jatkuu matalina valleina halssia reunustaen. Halssin leveys on noin metrin. Tervahaudan lounaispuolella on laajempi painanne.
Tervahaudan reunasta 20 m luoteeseen on tervapirtin pohja (ks. alakohteet).

Siurua Petäjäkangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee vanhan linjan varressa Petäjäkangas-nimisen kankaan pohjoisosassa Kalliosuontieltä etelään. Alue on harvaa mäntymetsää kasvavaa puolukkakangasta.
Paikalla suuri tervahauta. Kokonaishalkaisijaltaan tämä on 24 m ja valli on 5–6 m leveä. Vallit ovat melko loivat mutta rakenne erottuu ympäristöstään hyvin jo pelkästään kokonsa vuoksi. Tervahaudan pohjalta havaittiin 20 cm nokimaata ja alta tervan kovettama kerros. Halssi on pohjoiseen rämettä kohden. Vallissa on kohdalla painanne. Halssi on mitoiltaan 7 x 1 x 1 metriä. Tätä reunustavat matalat vallit.
Tervahaudan reunasta noin 20 m luoteeseen on huomattavan suuri tervapirtin kiuas. Tervahaudan koillispuolella noin 10 m halssin suulta itään on hiilikasa (ks. alakohteet).

Ketolansuo (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vitmaojan itärannalla Ketolansuon eteläpuolella Hepokoskelta Siuruanjokivarresta tulevan harjanteen päässä. Harvaa mäntymetsää kasvava harjanne jatkuu ojalle saakka.
Paikalla on soikeahko kuoppa. Mitoiltaan tämä on noin 2 x 1 x 0,3 m. Pohjalla näytti olevan
huuhtoutumiskerros, mikä viittaa kuopan korkeaan ikään. Pinnalta turpeen seasta havaittiin
joitain moderneja lasinsiruja.
Alueella on ollut myöhäisempää toimintaa. Tieuran eteläpuolella on toinen jyrkkärajaisempi kuoppa, joka tulkittiin soranottokuopaksi. Ympäristöstä löydettiin metallinpaljastimella joitain moderneja löytöjä.
Paikka on sijaintinsa puolesta sopiva sekä esihistoriallisen että historiallisen ajan toiminnalle. Harju on osa Siuruanjoelta Oijärvelle kulkevaa ketjua, mikä toimii luontaisena kulkureittinä soisempien alueiden keskellä. Paikalta koilliseen Kettukankaalta tunnetaankin useita pyyntikuoppakohteita (esim. Kettukangas E).
Kohde arvioitiin sijainnin ja huuhtoutumiskerroksen perusteella muinaisjäännökseksi. Kuopan käyttötarkoitus jäi epävarmaksi.

Hirvasvaara pohjoinen (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee laajan Hirvasvaaran pohjoisosassa, lännessä virtaavan Vaaraojan ja itäpuolella turvatuotantoalueen vieritse kulkevan Viitasuontien välissä. Mäen korkeimmalla kohdalla n. 180 m pitkän kapean rakan pohjoisosassa on avorakassa luontainen syvempi alue, jonka länsi-pohjois-itäreunoilla on muinainen massiivinen rantavalli.
Avorakassa on n. 20 m pitkä, n. 0,5-07 m korkea ja n. 1-1,5 m leveä valli, joka on koottu n. 20-50 cm halkaisijoiltaan olevista kivistä. Valli on selvästi ihmisen tekemä ja mm. kivien pintakasvillisuuden perusteella se ei ole syntynyt lähihistoriassa, vallin länsipuolella ja sen vieressä on sen sijaan lähihistoriassa koottuja matalampia valleja/kivirivejä ja kivikasoja.
Rantavallissa ja rakassa on myös joitakin röykkiömäisiä rakenteita ja joitakin rakkakuoppia, joiden kiviä on osin liikuteltu lähihistoriassa. Rakassa havaittiin yksi luontainen ruusukvartsikivi. Kohde voi olla esihistoriallinenkin, topografiassa on joitakin jätinkirkoillekin ominaisia piirteitä. Kohde sijaitsee hankealueen ulkopuolella, sen luoteisreunasta n. 70 m pohjoiseen; kohde kartoitettiin yleispiirteisemmin.

Palonkylä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Vuonna 2021 tehty yleisöilmoitus (ILM20518) Palonkylän kankaan koillisrinteellä sijaitsevasta kivirakenteesta, joka sijaitsee pienellä kivirakalla. Kuvauksen mukaan alueella on 3 x 3 metrin kokoinen kivilatomus, jossa on oviaukko alarinteeseen pohjoiseen päin. Kuvien perusteella alueella on mahdollisesti keskuskuopallinen röykkiö tai rakkakuoppa.

Mustosennevan kangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Arkistotutkimus 2024: Lidar-aineistossa erottuva, mahdollisesti neljän asumuspainanteen muodostama kokonaisuus. Painanteiden koot vaihtelevat noin 6–10 x 3,5–4 metrin välillä. Kohde liittyy mahdollisesti viereisellä kiinteistöllä sijaitsevaan kivikautiseen asuinpaikkaan Mustosenneva luode (436010008).
Maastotarkastus 2024: tarkastuksessa paikalla todettiin olevan neljä peräkkäistä asumuspainannetta (asumuspainanteet 1-4), joiden ympärillä on vallit. Painanteiden päältä oli poistettu puusto alueella tehdyn hakkuun aikana ja yhden painanteen yli on ajettu koneella.

Kopsankangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahaudan pohja, halkaisija n. 18 m. Tervahaudan itäreuna on hieman vaurioitunut maanotossa. Itäreunalla olevan halssin kohdalle tervahaudan valliin on pystytetty tilusrajakivi.

Kopsankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapajärven kirkosta 4,8 km luoteeseen.
Paikalla on maan päälle tehdyn matalan tervahaudan pohja. Halkaisija n. 13 m.

Moottorirata (1000051016) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee ympäröivistä soista kohoavalla Kettukalliontien ja moottoriradan välisellä kapealla hiekkakankaalla noin kuuden metrin etäisyydellä tien länsireunasta. Paikalla on lounaaseen loivasti laskeva rinne, jolla kasvaa mäntymetsää.
Tervahauta on ehjä ja sen halkaisija on noin 12 metriä. Syvyyttä sillä on keskikohdalla noin metri. Halssi on suunnattu alarinteeseen kohti lounasta. Tervahaudan ympäristössä on muutamia pieniä hiekanottokuoppia, jotka liittynevät tervahaudan rakentamiseen. Tervahauta on merkitty peruskartalle.

Iso-Mankinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kestilän kirkolta 10 km luoteeseen. Paikka sijaitsee Iso-Mankinen -nimisen hiekkakankaan itäpäässä, kangasmetsän keskellä, Pönkitiestä 400 metriä itään. Paikalla on vinovalovarjosteessa heikosti, maastossa hyvin erottuva tervahauta.
Tervahauta on ehjä ja hyvin säilynyt. Halkaisijaltaan tervahauta on silmämääräisesti arvioiden n. 8 metriä ja muodoltaan se on jyrkkä. Vallit ovat hyvin kapeat, vain 1 metriä leveät. Haudan syvyys on n. 1 metrin. Tervahaudan halssi on n. 10 metriä pitkä, on muodoltaan koukerteleva ja laskee itään, kohti vanhaa suota.

Iso-Mankinen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kestilän kirkolta 10 km luoteeseen. Tervahauta sijaitsee Iso-Mankinen -nimisen hiekkakankaan itäreunalla loivassa rinteessä lähellä kankaan ja suon rajapintaa. Paikalla kasvaa harvaa mäntymetsää.
Tervahauta on halkaisijaltaan noin 20 m ja keskellä syvyyttä on reilu metri. Halssi on suunnattu itään kohti suota. Tervahauta on säilynyt ehjänä. Sen länsipuolella noin 8 metrin päässä vallista on 1x1m keko palaneita kiviä, jotka ovat paljastuneet metsäkoneen ajettua niiden yli. Kyseessä voi olla tervapirtin uunin jäännökset.

Jousineva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Pulkkilan kirkolta 12,7 km koilliseen, Ryngynkankaan turvetuotantoalueen pohjoispuolella, turvetuotantoalueelta Honkakankaalle johtavan metsätien varrella.
Paikalla on maastokarttaan merkitty tervahauta. Tervahauta on halkaisijaltaan n. 13 metriä ja syvyydeltään n. 1,5 metriä. Tervahaudan halssi on syvä mutta huonosti säilynyt ja se laskee kohti lounasta.

Perälä (1000051020) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kestilän kirkolta 9,8 km länsilounaaseen. Tervahauta sijaitsee Hautakankaan koillisosassa avohakkuualueella. Sen ympäristössä on useita maa-aineksenottokuoppia. Maaperä alueella on soraa ja hiekkaa.
Tervahaudan halkaisija on noin 11 m ja sen syvyys keskellä on noin 1 m. Tervahauta on osittain vaurioitunut, sillä sen yli on ajettu metsäkoneilla ja sen pintaosat ovat kärsineet äestyksestä. Myös pohjoiseen kohti suota suunnattu halssi on vaurioitunut.

Kortteikko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kestilän kirkolta 11 km länteen. Tervahauta sijaitsee Majakankaan länsiosassa kaakkoon viettävällä ja sekametsää kasvavalla rinteellä. Sen kaakkois- ja itäpuolella kulkee noin 8 metrin päässä metsätie. Tervahaudan läpimitta on noin 20 metriä ja sen syvyys keskeltä noin 2 m. Sen halssi on pituudeltaan 5 m ja suuntautuu etelään. Tervahauta on ehjä.

Pakopirtinkangas (1000051022) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vanha rajakivi sijaitsee Kestilän kylästä länteen, Hirvirimmen luonnonsuojelualueesta välittömästi etelään kuivalla hiekkakankaalla. Kivi on korkeudeltaan 1 m ja pohjoiseteläsuuntainen. Kivestä on heikosti erotettavissa kaiverrus ”60”.
Rajamerkin kohdalla kulkee v. 1846 pitäjänkartalla Kestilän kylän ja kruunun maiden välinen raja, joka kulkee rajamerkin suuntaisesti. v. 1957 peruskartalla rajamerkki sijaitsee kiinteistörajan taitteessa. Kyseessä voi olla vain kiinteistöraja, mutta rajakiveen kaiverrettu numero ei vastaa peruskartoille merkityn kiinteistön numeroa.

Iso-Mankinen 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kestilän kirkolta 10 km luoteeseen. Rajamerkki sijaitsee Iso-Mankinen -nimisen kankaan länsireunalla paikassa, jossa mäntymetsäinen kangasmaasto rajautuu suohon. Se on muodoltaan neliö 1 x 1 m ja korkeutta sillä on noin puoli metriä. Rajamerkki on ladottu luonnonkivistä ja sen keskellä on 30 cm korkea pystykivi.
Rantsilan pitäjänkartalla vuodelta 1846 rajamerkki sijaitsee Sipolan kylän ja kruununmaiden välisen rajapisteen läheisyydessä. Rajamerkin kohdalla sijaitsee rajapiste myös vuoden 1957 peruskartalla (karttalehti 3412 11), valtionmaan ja Pulkkilan kylän välissä.

Ryngynkangas (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Laaja kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kestilän kirkolta 14 km länteen, Ryngynkankaan koillisreunalla. Ryngynkangas on suuri ja sangen tasainen hiekkainen kangas, joka on ollut asuinpaikan käytön aikaan mesoliittisen kivikauden loppupuolella saari. Asuinpaikan kohdalla on ollut pieni koilliseen työntyvä niemi, jonka molemmilla puolilla havaittiin runsaasti kvartsi- ja kivilaji-iskoksia sekä tulen rapauttamia kiviä paikoissa, joissa maanpinta oli rikki. Alueella kasvaa mäntymetsää ja maaperä on hiekkaa.
Asuinpaikka rajautuu koillisessa suohon ja lounaassa hiekkakuoppaan. Paikalla on nyt useita hiekkakuoppia ja paikoin pintamaasta kuorittua aluetta. Hiekkakuoppien ympäristössä on monin paikoin jäljellä ehjää maastoa ja asuinpaikkaa. Alueen läpi kulkee turvetuotantoalueelle vievä tie. Kivikautisia löytöjä havaittiin runsaasti tien pohjoispuolella olevan hiekkakuopan kaikilla reunoilla sekä kuopasta nostetuissa hiekkakasoissa. Hiekkakuopan ympärillä on jäljellä koskematonta hiekkakangasta, johon tehdyistä koekuopista löydettiin kvartsi-iskoksia. Asuinpaikkaa halkovan tien kaakkoispuolella on pintamaasta kuorittua aluetta, jossa havaittiin olevan runsaasti kivikautisia löytöjä. Löydöt jatkuvat kaakossa hiekkakuopan reunalla sijaitsevalle suurelle tervahaudalle saakka noin 90 metrin etäisyydelle tiestä. Hiekkakuoppien ja suon välissä on jäljellä ehjää kangasmaastoa ja asuinpaikkaa.

Rauturäme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta, joka erottuu laserkeilausaineistosta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kaustinhauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistosta havaittu mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Teerisuonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistosta havaittu mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Nimetönräme 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistosta erottuu mahdollisesti kolme hiilimiilua. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ukonvuori (1000051089) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kivikkoisessa maastossa. Tervahaudan päällä kasvaa jykevää haapaa ja koivua.
Suppilomaisen tervahaudan halkaisija on noin 19 metriä vallien ulkoreunoilta mitattuna. Tervahaudan valli erottuu pohjoisessa ja lännessä. Tervahaudan valli on noin 5 metriä leveä. Tervahaudan syvyys sen pohjalta vallin päälle mitattuna on noin 1,8 metriä. Tervahaudan pohjan kuopan halkaisija on noin 9 metriä. Tervahaudan halssia ei erota maastosta tai kyseessä voi olla myös halssiton tervahauta. Tervahauta sijaitsee törmän reunalla, jossa maasto laskee etelään. Tervahaudan pohjalle tehtiin lapionpisto, josta havaittiin tumma hiilensekainen maakerros.

Koskikangas (1000051090) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kaakkoisrinteessä kivikkoisessa maastossa. Kivet on raivattu tervahaudan pohjoispuolelle metsätien viereen. Tervahauta erottuu melko selkeästi ympäristöstään, sillä alue on vähäpuinen. Alueella ja tervahaudan päällä kasvaa nuorta sekametsää.
Suppilomaisen tervahaudan halkaisija on noin 9 metriä vallien ulkoreunoilta mitattuna. Tervahaudan valli on noin 1,5 metriä leveä. Vallin korkeus on ylärinteen puolella noin 0,3 metriä ja alarinteen puolella noin 0,6 metriä maan pinnalta vallin yläreunaan mitattuna. Tervahaudan vallissa on halssin kohdalla kaivanto, jonka leveys on noin 0,8 metriä ja syvyys on noin 0,3 metriä. Tervahaudan syvyys sen pohjalta vallin päälle mitattuna on noin 1,2 metriä ylärinteen puolella ja noin 1,0 metriä alarinteen puolella. Tervahaudan halssi suuntautuu länteen Polekoskea kohti. Halssi on noin 4 metriä pitkä. Tervahaudan pohjalle tehtiin kairaus, josta havaittiin tumma hiilensekainen maakerros.
Tervahaudasta noin 8 metriä etelään on suuri siirtolohkare. Lohkareen ja tervahaudan välissä on pyöreä noin 1,0 m halkaisijaltaan oleva ja 0,6 m syvä kaivanto. Kuopan pohjalle tehtiin kairauksia, joissa ei ollut huuhtoumakerrosta eikä hiiltynyttä maata. Kuoppa ei vaikuta olevan kovin vanha.

Yökumpu 2 (Maarakenteet)
Maakuoppa sijaitsee Yökummun länsiosassa, Ohtaojaa kohti laskevalla rinteellä. Paikalla on kuusivaltainen sekametsä.
Paikalla on laakea, vallillinen maakuoppa. Sen sisäosan halkaisija on noin kolme metriä ja vallien leveys hieman yli metrin. Vallien päältä katsoen kuopan syvyys on 20-30 cm. Länsilounaslaidalle tehdyssä koepistossa on kaksoismaannos, ylin huuhtoutumiskerros on nähtävillä. Keskelle tehdyssä koepistossa samanlainen huuhtoutumiskerros, ja syvemmällä punertavaa ja tiiviiksi pakkautunutta hiekkamaata. Kohteen kokonaishalkaisija on noin 5 metriä. Päällä ei kasva puita. Vierestä kulkee kapea polku, joka voi olla eläinten polku. Ulkomuoto muistuttaa esimerkiksi kodanpohjaa, mutta oviaukon paikkaa ei tässä voi havaita.

Hirvipalo itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Maakuoppa sijaitsee Hirvipalon koillisrinteen alaosassa, Vesikkokorvensuon luoteispuolella. Alueella kasvaa kuusta ja aluskasvillisuus koostuu varvuista ja sammalista.
Koillis-lounassuuntaisen kuopan koko on 2 x 0,7 m, ja syvyys noin 0,4 m. Kuoppa on koillispäässä matalampi kuin lounaispäässä. Maa on päätynyt kuopan koillispuolelle keoksi. Huuhtoutumiskerrosta ei havaittu. Kuoppa voi hyvin liittyä kaskeamiseen, joka on alueella jatkunut aina 1800-luvun loppupuoliskolle asti. Todennäköinen sadon varastointiin liittyvä kuoppa (nauriskuoppa).

Keskituore (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Keskituoreen laesta noin 175 metriä lounaaseen, lounaaseen viettävällä rinteellä, Alue on kuusimetsää, jossa kasvaa siellä täällä iäkkäitä koivuja. Aluskasvillisuus sammalta, mustikkaa ja hieman vähemmän puolukkaa.
Paikalla on maastossa selkeästi erottuva, pitemmältä sivultaan rinteen myötäinen kuoppa. Sen koko on noin 90 x 150 cm, syvyys ylärinteen puolella 80 cm, alarinteen puolella 40 cm. Reunat ovat melko jyrkät. Pohjaan tehdyn koepiston perusteella on hankala arvioida sen ikää. Pohjalla oli harmaan hiekkamaan seassa nyrkkiä pienempiä särmikkäitä/laattamaisia kiviä eikä profiilia saanut selvästi esille. Vastaavanlaisia kuoppia löytyy usein kaskialueilta, jolloin ne voivat olla sadon varastointia varten tehtyjä, kuten nauriskuoppia.

Selkävaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Selkävaaran länteen laskevan rinteen alaosassa. Paikalla on kuusimetsää, ja aluskasvillisuus muodostuu varvuista ja sammalista.
Paikalla on kaksi maakuoppaa, joista toisen koko on noin 1,5 x 0,5 m. Syvyys noin 60 cm. Itäpäässä kuopan reunat ovat epämääräisemmät kuin toisessa päässä. Siellä kuopan reunat laajenevat hieman, jolloin leveys päässä hahmottuu noin 1,5 m leveänä. Kuopassa on huuhtoutumiskerros. Heti pohjoispuolella on muitakin kuoppia 3 kpl, mutta ne vaikuttavat
nuoremmilta, vaikkakin ovat täysin sammalen peittämiä. Niissä ei ole selvää huuhtoutumiskerrosta. Niiden ulkopuolella on ympäristöstä erottuva vaaleampi sammalkerros.
Kolmen metrin päässä pitkänomaisesta kuopasta koilliseen on toinen maakuoppa, kooltaan noin 1,5 x 1 m. Syvyys on noin 30 cm ja huuhtoutumiskerros on pohjaan tehdyssä koepistossa. Muissa kuopissa paikalla maa on hieman löyhempää eikä selkeää huuhtoutumiskerrosta ole muodostunut.
Vastaavia kuoppia, erityisesti pitkänomaisia maakuoppia on usein vanhoilla kaskialueilla, jolloin ne on usein tulkittu sadon varastointikuopiksi.

Välivaara lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Maakuoppa sijaitsee Välivaaran lounaisrinteessä, tuoreella kankaalla. Paikalla kasvaa kuusimetsä ja siellä täällä kasvaa haapaa.
Kohde on havaittu ensimmäisen kerran vuonna 2000. Kohde vanhalla kaskimaalla. Huuhtoutumiskerrosta ei muodostunut eli on historialliselta ajalta. Ilmeisesti naurishauta tai ruisauma.
Vuonna 2023 kuopan kooksi mitattiin 1,8 x 1 m ja syvyys 0,4-0,5 metriä. Reuna on hieman loivempi pohjoisreunalla, tosin eteläreunalla kasvaa haapa, joka voimistaa kuopan reunaa. Kuoppa voi hyvin liittyä kaskeamiseen, joka on alueella jatkunut aina 1800-luvun loppupuoliskolle asti. Koepistoa ei nyt tehty, mutta aiemman tiedon perusteella huuhtoutumiskerrosta ei ole havaittu.

Lohivaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Tervahauta sijaitsee Lohivaaran etelärinteessä, sen vaaran laelta noin 560 metriä etelälounaaseen. Paikalla on mäntyvaltainen sekametsä. Eteläpuolella noin 15 metrin päässä on polku. Tervahaudan päällä kasvaa arviolta lähemmäs sadan vuoden ikäisiä mäntyjä ja vallilla on yksi kelo.
Tervahaudan halkaisija vallin päältä vallin päälle on noin 7 metriä, kokonaishalkaisija noin 10 metriä. Sen syvyys on noin 0,5 m. Alarinteeseen eli lähes etelään suuntaavan halssin pituus on 3 metriä ja leveys 1,2 m, ja syvyys tervahaudan valliin nähden 1,2 m. Halssiaukon vastapuolella, tervahaudan takana on kaksi vierekkäistä, luultavasti ilmanottoon liittyvää kuoppaa. Luoteisempi on noin 1,5 m pitkä ja 60 cm leveä, koillisempi 2,8 m pitkä ja noin 50 cm leveä. Myös halssin vieressä kummallakin puolella on kuopat.

Tunturioja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kuusimetsä, aluskasvillisuus koostuu varvuista ja sammalista. Haudan päällä kasvaa enemmän mäntyjä kuin lähiympäristössä. Ne ovat vielä kasvamassa pituutta, ja ovat arviolta alle 100-vuotiaita.
Maastossa selkeästi erottuva tervahauta. Vallin korkeimmalta kohdalta halkaisija 7,5 m, ulkoreunalta noin 10,5 m. Sisäosa syvä, noin metrin. Halssi suuntaa alarinteeseen, koilliseen. Kaivannon pituus on 6 metriä ja sen leveys on hieman yli metrin, alarinteen puolella 0,7 m. Halssin syvyys on noin 1,4 metriä. Haudassa vaikuttaa poltetun tervaa kahteen otteeseen, sillä korkeimman vallin ulkopuolella vaikuttaisi olevan loivempipiirteinen valli / tervahaudan pohja. Haudan reunoja kiertää melko yhtenäinen kaivanto. Ulkopuolella vallin korkeus on enimmillään noin 0,8 m. Lounaispuolella ainakin kaksi luultavasti tervahaudan rakentamiseen liittyvää kaivantoa.

Mäntyniemi (1000051270) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee tasaisella mäntykankaalla noin 350 metriä Mäntyniementieltä länteen. Tervahauta on pieni ja muodoltaan suppilomainen. Sen läpimitta on noin 8 metriä ja syvyys 1,5 metriä. Valli on matala ja leveydeltään noin 2,5 metriä. Halssiaukko osoittaa länteen.
Tervahaudan ympäristö on aukeaa ja kohde erottuu maastossa hyvin. Vallin päällä kasvaa mäntyjä, keskiosassa pieni kuusi ja pihlaja. Noin 140 metriä tervahaudasta etelään kulkee sähkölinja. Tervahautaan tehtiin lapiolla koepisto, jossa havaittiin hiiltynyttä maakerrosta.

Punikinneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on noin 24 metriä vallien ulkoreunoilta mitattuna. Tervahaudan valli on noin 7,0 metriä leveä ja korkeus on noin 0,6 metriä maan pinnalta vallin yläreunaan mitattuna.
Tervahaudan syvyys sen pohjalta vallin päälle mitattuna on noin 1,3 metriä. Tervahaudan halssi suuntautuu itään. Halssi on noin 10,0 metriä pitkä, tosin halssi muuttuu noin 5,0 metrin jälkeen ojamaiseksi kaivannoksi. Tervahaudan ympärille on tehty ojakaivanto, jonka syvyys on noin 0,3 metriä ja leveys noin 0,3 metriä. Tervahaudan pohjalle tehtiin kairaus, josta havaittiin tumma hiilensekainen maakerros.
Tervahauta erottuu hyvin ympäristöstään, sillä tervahauta on merkitty kulttuurikannoilla. Alueella kasvaa harvennettua nuorta sekametsää. Useat metsäkoneen jättämät urat halkovat tervahaudan ympäristöä.

Niemiaho (1000051273) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maljamaisen tervahaudan halkaisija on noin 20,0 metriä vallien ulkoreunoilta mitattuna. Tervahaudan valli on noin 3–4 metriä leveä 2,0 metriä korkea alarinteeltä mitattuna. Tervahaudan syvyys sen pohjalta ylärinteeseen on noin 1,7 metriä. Tervahaudan halssi suuntautuu etelään. Halssi on noin 7,0 metriä pitkä. Tervahaudan ympärille on tehty ojakaivanto, jonka syvyys on noin 0,2 metriä ja leveys noin 0,3 metriä. Tervahaudan pohjalle tehtiin kairaus, josta havaittiin tumma hiilensekainen maakerros.
Tervahaudasta noin 3,0 metriä länteen sijaitsee rinteessä noin 4,0 metriä halkaisijaltaan oleva kaivanto, joka todennäköisesti on syntynyt maanoton yhteydessä.
Metsätien ja tervahaudan välissä sijaitsee äestetty hakkuualue. Tervahauta erottuu hyvin ympäristöstään, sillä alue on merkitty osittain katkotuilla kulttuurikannoilla. Alueella ja tervahaudan päällä kasvaa harvaa ja melko nuorta mäntymetsää. Useat metsäkoneen jättämät
urat halkovat tervahaudan ympäristöä.

Visurinräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suppilomaisen tervahaudan halkaisija on noin 24,0 metriä vallien ulkoreunoilta mitattuna. Tervahaudan valli on noin 8,0 metriä leveä ja korkeus on noin 0,6 metriä maan pinnalta vallin yläreunaan mitattuna. Tervahaudan syvyys sen pohjalta vallin päälle mitattuna on noin 2,0 metriä. Tervahaudan vallia on kaivettu halssin kohdalta noin 1,5 metrin matkalta noin 1,0 metrin syvyisesti. Kaivannon kohdalla on runsaasti hiiltä. Tervahaudan halssi suuntautuu lounaaseen. Halssin pituus on noin 8,0 metriä. Tervahaudan pohjalle tehtiin kairaus, josta havaittiin tumma hiilensekainen maakerros.
Tervahaudasta noin 4,0 metriä länteen rinteessä sijaitsee laajahko noin 4,0 metriä leveä kaivanto, joka todennäköisesti on syntynyt maanoton yhteydessä.
Tervahauta erottuu melko hyvin ympäristöstään, sillä alueella ja tervahaudan päällä kasvaa tukevaa sekametsää. Muuten alueella kasvaa nuorehkoa hoidettua sekametsää. Useat metsäkoneen jättämät urat halkovat tervahaudan ympäristöä.

Ahonkangas 1 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Pienen harjanteen päällä hiekkaisella mäntykankaalla havaittiin tunnistamaton kuoppajäännös. Kuoppa on muodoltaan kulmikas, jyrkkäreunainen ja syvä, mitoiltaan noin 4 x 4 metriä. Syvyydeltään kuoppa on noin 1,8 metriä. Keskiosan viereen tehtiin koekuoppa (n. 25 x 25 cm), josta havaittiin ohut huuhtouma (n. 5 cm), sekä sekoittuneempaa ruskeaa hiekkaa. Koekuopasta ei havaittu löytöjä. Ympäristössä on havaittavissa jonkin verran pienempiä tunnistamattomia painaumia, ei kuitenkaan selkeää useamman kuopan muodostelmaa. Inventoinnin perusteella kohde todettiin tunnistamattomaksi kuoppajäännökseksi. Kyseessä on mahdollisesti pyyntikuoppa, mutta varmuudella sitä ei pystytty tunnistamaan.

Jyletaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suppilomaisen tervahaudan halkaisija on noin 12 metriä vallien ulkoreunoilta mitattuna. Tervahaudan valli on noin 3 metriä leveä ja korkeus on noin 0,8 metriä maan pinnalta vallin yläreunaan mitattuna. Tervahaudan syvyys sen pohjalta vallin päälle mitattuna on noin 0,6–0,8 metriä. Tervahaudan halssi suuntautuu länteen. Halssi on noin 10,0 metriä pitkä, tosin halssi
muuttuu noin 5,0 metrin jälkeen ojamaiseksi kaivannoksi. Tervahaudan ympärille on tehty pistemäinen ojakaivanto. Tervahaudan pohjalle tehtiin kairaus, josta havaittiin tumma hiilensekainen maakerros.
Tervahauta erottuu huonosti ympäristöstään, sillä alueella ja tervahaudan päällä kasvaa eri-ikäistä sekametsää. Lisäksi tervahaudan päälle on kaatunut suuri kuusi ja kelo, ja tervahaudan pohjalla kasvaa useita katajia.

Koivunmaankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suppilon muotoinen tervahauta on rakennettu loivalle mäenrinteelle aukealla mäntymetsällä. Tervahaudan halkaisija on noin 15 metriä ja syvyys yläreunalta mitattuna 1,7 metriä. Valli on jykevä, leveydeltään noin 4 metriä. Vallin ulkoreunalla erottuu katkoviivamaista kaivantoa, joka on tehty tervahaudan ympärille. Halssiaukko osoittaa alarinteeseen kohti etelää.
Kohde erottuu hyvin ympäristöstään. Vallin päällä kasvaa jokunen mänty ja tervahaudan keskiosassa katajaa. 10 metriä tervahaudan länsipuolella kulkee metsäautotie ja 5 metriä kohteen edustalla erottuu metsäkoneen jälki. Tervahaudan keskiosaan tehtiin koepisto, jossa erottui selkeästi hiiltä.

Ahonkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suppilomaisen tervahaudan halkaisija on noin 19 metriä vallien ulkoreunoilta mitattuna. Tervahaudan valli on noin 4,0 metriä leveä ja korkeus on ylärinteessä noin 1,6 metriä ja alarinteessä noin 2,5 metriä maan pinnalta vallin yläreunaan mitattuna. Tervahaudan syvyys sen pohjalta vallin päälle mitattuna on noin 1,6 metriä. Tervahaudan halssi suuntautuu pohjoiseen.
Halssin pituus on noin 7 metriä. Tervahaudan pohjalle tehtiin kairaus, josta havaittiin tumma hiilensekainen maakerros. Tervahauta erottuu hyvin ympäristöstään, sillä tervahaudan päällä kasvaa vesakkoa. Muuten alueella kasvaa tukevaa hoidettua mäntymetsää.
Tervahaudasta 8 metriä länteen sijaitsee tervapirtin pohja.

Pitkäkangas (1000051279) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee hakkuuaukealla, jossa ympärille on kasvatettu hiljattain uutta mäntymetsää. Etäisyys metsäautotieltä on noin 300 metriä itään. Tervahauta erottuu hieman korkeampana kohtana muuten tasaisessa maastossa. Kohde on myös merkitty maastossa kulttuurikannoilla. Tervahaudan kohdalta on jätetty istuttamatta männyntaimia. Kohteen päällä kasvaa hieman nuorta koivua ja katajaa.
Tervahaudan läpimitta on noin 14 metriä ja syvyys 1,5 metriä. Valli on jykevä, leveydeltään noin neljä metriä. Halssiaukko on pituudeltaan kuusi metriä ja osoittaa kohti itää. Tervahaudan keskiosaan tehtiin lapiolla koepisto, jossa havaittiin hiiltä ja nokea.

Lehtikangas (1000051280) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee hakkuuaukealla noin 425 metriä Lehtikankaantieltä kaakkoon. Kohde on merkitty peruskartalle, ja se on säilynyt hyvin, vaikka ympäristöä on muokattu. Halssissa näkyy kuitenkin pieniä vaurioitumisen merkkejä. Tervahaudan päällä kasvaa nuorta koivua, ympärille on istutettu vastikään männyntaimia.
Tervahauta on muodoltaan korkeareunainen ja suppilomainen. Kohteen halkaisija on noin 14 metriä ja syvyys 1,7 metriä. Vallin leveys on noin 3 metriä. Halssiaukko erottuu vaurioista huolimatta, ja se osoittaa luoteeseen. Halssia on näkyvillä noin 5 metriä. Tervahaudan keskiosaan tehtiin maakairalla koepisto, jossa erottui hiiltynyttä maakerrosta.

Ketunpesäkangas (1000051281) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pieni ja suppilomainen tervahauta sijaitsee tasaisella mäntykankaalla noin 130 metriä metsäautotieltä länteen. Haudan läpimitta on noin 12 metriä ja syvyys 1,7 metriä. Valli on säilynyt selkeäpiirteisenä ja on leveydeltään kolme metriä. Halssiaukko osoittaa länteen.
Kohde erottuu hyvin harvaan kasvavalla ja kuivalla kankaalla. Vallin päällä kasvaa muutamia mäntyjä, sekä pieni katajapensas. Tervahaudan länsipuolella lähimaastossa erottuu metsäkoneen jälkeä, mutta siitä huolimatta kohde on hyvin säilynyt. Keskiosaan tehtiin lapiolla koepisto, jossa erottui hiiltynyt maakerros.

Karkulehdonräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suppilomaisen tervahaudan halkaisija on noin 18,0 metriä vallien ulkoreunoilta mitattuna. Tervahaudan valli on noin 3,0 metriä leveä ja korkeus on noin 1,2 metriä maan pinnalta vallin yläreunaan mitattuna. Tervahaudan syvyys sen pohjalta vallin päälle mitattuna on noin 1,5 metriä. Tervahaudan halssi suuntautuu itään. Halssi on noin 7,0 metriä pitkä. Tervahaudan pohjalle tehtiin kairaus, josta havaittiin tumma hiilensekainen maakerros.
Tervahauta erottuu hyvin ympäristöstään, sillä ympäröivällä alueella on tehty metsän harvennusta. Tervahaudan päällä kasvaa nuorehkoa sekametsää, taimikkoa ja katajaa. Aivan tervahaudan etelävallin ohitse kulkee metsäkoneen jättämä ura.

Mustikkakangas (1000051284) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 260 metriä Lehtikankaantien eteläpuolella. Kohteen vierestä kulkee metsäkoneen tekemä polku ja pohjoispuolella sijaitsee hakkuuaukea. Tervahaudan itäpuolella kasvaa tiheästi istutettua mäntymetsää. Alue on yleispiirteiltään tasaista.
Tervahauta on muodoltaan syvä ja suppilomainen. Sen läpimitta on noin 18 metriä ja syvyys kaksi metriä. Valli on matala, mutta jykevä, leveydeltään noin 4–5 metriä. Halssiaukko osoittaa lounaaseen. Vallin päällä kasvaa isohkoja mäntyjä, sekä koivua ja katajaa. Vallin ulkopuolella näkyi modernia roskaa, kuten lastulevyä ja lattiamattoa. Tervahaudan keskiosaan tehtiin maakairalla koepisto, jossa erottui runsaasti hiiltynyttä maakerrosta.

Murtokangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan läpimitta on noin 18 metriä ja syvyys yläreunalta mitattuna 1,9 metriä. Tervahaudan reunoilla erottuu tuplavalli, joka on yhteensä noin neljä metriä leveä. Halssiaukon pituus on noin seitsemän metriä ja suunta lounaaseen. Kohde on metsittynyt vahvasti, ja etenkin sen keskiosassa kasvaa runsaasti nuorta koivua, kuusta ja haapaa.
Tervahauta sijaitsee metsäkankaalla noin 10 metriä vierestä kulkevan metsätien itäpuolella. Noin 80 metriä tervahaudasta koilliseen sijaitsee hakkuuaukea, itäpuolella ojitettua aluetta. Maasto on tasaista, mutta tervahauta on rakennettu hieman ympäristöään korkeammalle kohdalle. Tervahaudan keskiosaan tehtiin lapiolla koepisto, josta erottui hiiltynyttä maakerrosta.

Niemiahonkangas (1000051286) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on kooltaan pienehkö, läpimitaltaan noin 10 metriä ja syvyydeltään 1,7 metriä. Valli erottuu selkeästi ja on leveydeltään noin 2,5 metriä. Halssi on pituudeltaan 5 metriä ja laskee alarinteeseen lounasta kohti. Tervahauta on metsittynyt voimakkaasti, ja sen päällä kasvaa erityisesti nuorta koivua, mäntyä ja haapaa. Vallilla kasvaa myös muutamia jykevämpiä mäntyjä.
Tervahaudan keskiosasta otettiin maakairanäyte, jossa erottui selkeästi hiiltynyttä maata. Tervahaudan ympäristö on tasaista sekametsää. Viisi metriä kohteen itäpuolella kulkee pieni metsätie. Länsipuoli on ojitettua.

Hoikkanokka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 100 metriä Kissakankaantieltä pohjoiskoilliseen tiheästi kasvavalla metsäkankaalla. Muodoltaan tervahauta on jyrkkäreunainen ja syvä. Sen halkaisija on noin 16 metriä ja vallin leveys 3 metriä. Halssi laskee koilliseen ja erottuu pitkänä ojamaisena kaivantona. Pohjalla on paikoin tervahaudan rakentamisessa käytettyä kiveystä näkyvillä. Pohjalla kasvaa myös useita kuusia.
Tervahaudan ympäristö koostuu tiheästä sekametsästä, sekä nuoresta istutusmetsästä. Vanha voimajohtolinja sijaitsee 60 metriä kohteen eteläpuolella. Tervahaudan pohjalta otettiin maakairanäyte, jossa erottui runsas hiilensekainen maakerros.

Vanhanmajankangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pieni umpeenkasvanut tervahauta sijaitsee harvennetulla mäntykankaalla noin 175 metriä lähimmältä metsäautotieltä itään. Lusikkaperän puolelta peltotieltä etäisyyttä tervahaudalle on noin 450 metriä luoteeseen. Tervahaudan halkaisija on noin 10 metriä ja syvyys 1,2 metriä. Vallin leveys on 2,5 metriä ja korkeus noin metrin. Tervahaudan muoto on kumparemainen: korkean ja paksun vallin keskellä sijaitsee matala pohja. Halssi osoittaa kohti lounasta. Tervahaudan pohjalta otettiin maakairanäyte, jossa erottui hiilensekaista hiekkaa.
Noin 25 metriä tervahaudan keskiosasta luoteeseen sijaitsee suorakaiteen mallinen painanne, joka on mahdollinen tervapirtin pohja.

Pieni Heinäjärvi (1000051316) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pienen Heinäjärven pohjoispuolisella mäennyppylällä. Sen halkaisija on n. 22 m, kuopan halkaisija n. 14 m, ja halssi suuntautuu länteen. Alueella kasvaa hyvin nuorta mäntyvaltaista sekametsää, tervahaudan päällä myös varttuneempia puita.

Kalmokangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kalmokankaan luoteisen laen lounaisreunalla. Sen halkaisija on n. 11 m, kuopan halkaisija n. 6,5 m, halssi suuntautuu etelälounaaseen. Tervahautaa ympäröivän matalan ojamaisen rakenteen ulkopuolella on lisää vallimaisen rakenteen jäänteitä, joten paikalla saattaa olla aiemmin sijainnut suurempi tervahauta. Alue kasvaa avohakkuun jäljiltä parimetristä, mäntyvaltaista vesakkoa, ja maanpinta on monin paikoin metsätöissä muokkaantunutta.

Kalmokangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kalmokankaan kaakkoisosassa, kankaan harjannemaisen korkeamman
osuuden lounaisrinteessä. Sen halkaisija on n. 10 m, kuopan halkaisija n. 6 m, halssi suuntautuu etelään.
Tervahautaa ympäröivän matalan ojamaisen rakenteen ulkopuolella on lisää vallimaisen rakenteen jäänteitä, joten paikalla saattaa olla aiemmin sijainnut suurempi tervahauta. Tervahaudan ympäristössä kasvaa nuorta mäntyvaltaista metsää.

Ristimäki (1000051319) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pykäläkankaan ja Ristimäen välissä, jälkimmäisen länsirinteen juurella. Sen
halkaisija on n. 13 m, kuopan halkaisija n. 7,5 m, halssi suuntautuu länteen. Tervahaudan ympäristössä kasvaa vaihtelevan ikäistä kuusivaltaista sekametsää.

Lintumäki Koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Lintumäen pohjoispuolisen pienemmän kallioisen mäen koillisrinteessä
jyrkähkön törmän päällä, n. 125 m Pirkonpurosta länteen. Sen halkaisija on n. 11 m, kuopan halkaisija n. 6m, halssi suuntautuu itäkoilliseen. Alue törmän päällä on metsäaurattua ja kivikkoista. Ympäristössä kasvaa nuorta sekametsää.

Rättälä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee n. 250 m itään Prättälän vanhasta talonpaikasta, koilliseen viettävässä
rinteessä. Sen halkaisija on n. 12 m, kuopan halkaisija n. 6,5 m, halssi suuntautuu koilliseen. Tervahaudan luoteispuolta leikkaa vanha metsäkoneen ajojälki tai vastaava, ja tervahaudan valli on tältä puolelta vaurioitunut. Heti tervahaudan länsipuolella sijaitsee jonkinlainen maakuopan ja epämäärisen kivirakenteen yhdistelmä, joka voisi olla vaurioitunut tervapirtin kiuas ja mahdollisesti osa sen pohjaa, mutta se voi myös olla jotain muuta, esim. vaurioituneesta tervahaudan vallista syrjään työnnettyä kiviainesta. Tervahaudan ympäristössä kasvaa kuusivaltaista lehtomaisen kankaan sekametsää.

Ikosenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Ikosenkankaan kaakkoisosassa, Sikosuon pohjoispuolella. Sen halkaisija on n. 18 m, kuopan halkaisija n. 10,5 m, halssi suuntautuu lounaaseen. Lidar-rinnevarjostekuvassa näkyy toinen rakenne n. 10 m tervahaudasta kaakkoon, mutta kyseessä on vain tervahaudan rakentamiseen liittyvä suurehko L:n muotoinen kuoppa (n. pitkä sivu n. 8 m, lyhyempi sivu n. 4 m, syvyys 50 cm) sekä sen viereinen kumpare. Tervahaudan ympäristössä kasvaa varttunutta kuusivaltaista metsää.

Ahveroisen Palokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ahveroisten Palokankaan länsiosassa, loivassa koilliseen viettävässä rinteessä sijaitsevalla ympäristöään hieman syvemmällä tasanteella. Paikalla on kaksi tervahautaa, joista varsinaisissa kohdekoordinaateissa sijaitsee suurempi, halkaisijaltaan n. 18 m; tervahaudan kuopan halkaisija on n. 11 m, ja sen halssi viettää kohti syvempää tasannetta (näennäisesti ylärinteeseen), lounaaseen. Pienempi tervahauta (alakohde 6-2) on heti sen luoteispuolella, niin että niiden vallit ovat luoteis/lounaisreunoiltaan osin yhteneväiset. Tervahautojen ympäristössä kasvaa varttunutta kuusimetsää, muualla alueella metsä on pitkälti nuorempaa ja maasto kivikkoista.

Karvosenkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar-aineistossa erottuva ja LIDARK-hankkeen yhteydessä tunnistettu tervahauta, jonka halkaisija on noin 9,5 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lähdekangas (1000051487) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja lidar-aineistossa erottuva mahdollinen tervahauta, jonka halkaisija on noin 20 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tammiräme pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohteessa on noin 7 metriä ympäristöään korkeammalle kohoava pieni moreenikumpare, jonka laella on noin 35x20-metrinen, muodoltaan suorakulmainen alue, josta LiDAR-visualisoinneissa hahmottuu kaksi pitkänomaista ja yksi pyöreä painanne. Pitkänomaiset painanteet ovat mitoiltaan noin 15x5 metriä ja pyöreä painanne halkaisijaltaan noin 9 metriä. Toinen pitkistä painanteista täyttää suorakulmaisen alueen etelä- ja toinen länsisivun, pyöreän painanteen sijoittuessa kohteen koillisnurkkaan. Tämä kolmen painanteen muodostama rakenne muistuttaa olemukseltaan hieman jätinkirkkoa. Läntisimpään painanteeseen avatusta koekuopasta tehdyt löydöt vahvistavat painanteet asumuspainanteiksi.
Metsänhoidollisista toimenpiteistä johtuen kohdetta on vaikea hahmottaa maastossa.

Pyöriänneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 15,5 km luoteeseen. Paikalla on tervahauta, halk n. 20 m, halssi on. Sen eteläpuolella on palaneista kivistä koostuva raunio eli kiukaan jäänne. Vieressä on mahdollisesti tervanpolttoon liittyvä kuoppa, kooltaan 2,5x3 m n. 0,8 m syvä.
Läheltä löytyi avoimesta maalaikusta harmaa tuluspii (N 7126266 E 412484). Sen perusteella voisi olettaa, että hauta olisi 1800 luvulta ellei hieman varhempi.

Ukonneva koillispuoli 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 13,0 km luoteeseen. Paikalla on tervahauta, halkaisija n. 18 m, halssi on. Hauta on vallillinen ja melko syvä (1,8 m).

Ukonnevansaaret (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 12,9 km luoteeseen. Paikalla on tiheän näreikön peitossa tervahauta, halk. noin 20 m, halssi on.

Mairikinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 13,3 km luoteeseen. Paikalla on tervahauta tiheän näreikön peittämänä, halk. n. 10 m ja halssi on.

Uunikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 12,8 km luoteeseen. Paikalla on tervahauta, halk. n. 18 m, halssi on.

Ukonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 11,8 km luoteeseen. Paikalla on tervahauta n. 15 m halk, syvä ja korkea sekä leveä valli. Halssi on. Tervahaudan itäpuolella on tuulenkaadossa kivikasa, joka vaikutti kiukaan rauniolta. Onko kyseessä kiuas vaiko tuulenkaadon aiheuttama kasa rapautuneita kiviä, jäi epävarmaksi. Maaperä paikalla on moreenia.

Tervakallio koillispuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 11,5 km luoteeseen. Paikalla on tervahauta, halkaisija 16 m, halssi on. Vesakon peitossa.

Kokkokallio (1000051618) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 10,8 km luoteeseen. Paikalla on iso ja hyväkuntoinen tervahauta, halkaisija n. 17 m, syvä keskusta, isot vallit, halssi on.

Hullarinräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 10,4 km luoteeseen. Metsätien pohjoiskupeessa on tervahauta, risuilla täytetty ja maanraivausvalleja molemmin puolin ja vieressä. Pusikon ja näreikön peitossa. Hauta on ehjä. Halssi itään.

Murtokangas (1000051620) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 8,8 km luoteeseen. Paikalla on iso, korkea ja leveävallinen tervahauta, halssi on.

Pukinkorpi kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 10,2 km luoteeseen. Paikalla on tervahauta, halk n. 12 m, halssi on.

Lautakangas etelä (Maarakenteet)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 10,3 km luoteeseen. Paikalla on parinkymmenen metrin etäisyydellä toisistaan kaksi maakuoppaa pienharjumaisessa maastossa. Itäisempi kuoppa 1 on vallillinen ja halkaisijaltaan n. 2 m ja 0,5 m syvä, hieman ovaalimainen. Kuopassa on maannos, joten kovin nuori se ei ole. Läntisempi kuoppa 2 on halkaisijaltaan runsas 3 m, 50 cm syvä ja paksu maannoksen A kerros. Kuopat eivät siis ole kovin nuoria eivätkä ne vaikuta luontaisilta.
Alue on hiekkamaaperäistä, kivetöntä harjua ja "kaaraa" (eli tuulen ja veden kerrostamaa särkkää). Voivatko olla pyyntikuoppia? Mitään ajoittavaa emme alueen lukuisista avoimista maastonkohdista löytäneet.

Pöytäkaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 6,6 km luoteeseen. Paikalla on tervahauta, halkaisija n. 20 m ja syvyys 1,5 m, halssi on.

Kellinkaarto 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 7,5 km luoteeseen. Paikalla on tervahauta, halkaisija n. 13 m, halssi on.

Kellinkaarto 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 7,4 km luoteeseen. Paikalla, tasaisella harjumaisella lakitasanteella, kivettömässä hiekkamaaperässä on kuoppa, halkaisija n. 4 m, syvyys n. 0,5 m. Kuopassa paksu maannos - ei siis nuori. Ei vaikuta lainkaan luontaiselta. Funktio tuntematon. Pyyntikuoppa vai liittykö se tervahautaan joka n. 40 m luoteeseen. Eteläpuolella laaja laikutusalue, jossa ei merkkejä ihmistoiminnasta. Parissa koekuopassa kuoppaan ja sen vierelle ei mitään mainittavaa normaalin maannoksen lisäksi.

Kellinkaarto 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 7,8 km luoteeseen. Harjanteen (harju) koillispäässä on vesakon peittämä tervahauta halkaisija 12 m, korkeat vallit. Halssi on.

Istunmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 7,1 km pohjoiseen. Paikalla on tervahauta n. 20 m halk, halssi on.

Hulavuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 8,8 km pohjoiseen. Paikalla on isohko tervahauta n. 18 m halk, halssi on. Sen pohjoispuolella on päältä avoin uunin raunio, noin 2 m halk. ja 40 cm korkea kiviraunio - ilmeisesti tervapirtin uunin/kiukaan raunio.

Parsiaismaa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; 5p laserkeilaiusaineistossa havaittu kuoppakohde, joka varmistui tarkastuksen aikana keittokuoppakohteeksi. Kohde sijaitsee Parsiaismaan kaakkoisemman kankaan länsireunalla. Maasto on mänty- ja kuusimetsää, ja aluskasvillisuus muodostuu sammaleista, puolukasta ja mustikasta. Paikoin alueita on hienittynyt.
Alueella todettiin olevan 13 keittokuoppaa, joiden koot ja kuvaukset on merkitty alakohteisiin.
Alueelta tavattiin myös kolme modernia kuoppaa sekä kämpän pohja. Kämpän pohjalla oli pressua ja nurkassa kamiina. Kämpän koko oli sisältä mitattuna 3 x 3 metriä ja sen oviaukko osoitti kohti itää. Sijainti 7217186/433658.

Kivelänkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Oulun Kivelänkankaan eteläisemmällä kankaan länsiosassa voimajohtolinjan alla on havaittavissa matala koillinen-lounassuuntainen harjanne, jonka päällä on kolmen pyyntikuopan muodostama jono. Pyyntikuopat sijaitsevat noin 14-19 metrin etäisyydellä toisistaan, ja ne ovat halkaisijaltaan noin 1 metrisiä ja 30 cm syviä. Kuopilla on vahvat vallit, leveydeltään noin 1,5-2 metriset.

Kettukivenkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta. Raportti toimittamatta.

Kivimäki etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta. Raporttia ei ole toimitettu.

Pöyrynkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; tervahauta. Raportti puuttuu.

Mämmykumpu (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; tervahauta. Raportti puuttuu.

Isosalo (1000051723) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta. Raportti puuttuu.

Sarvisalo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta. Raportti puuttuu.

Sarvisalo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; tervahauta. Raportti puuttuu.

Tervasalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta. Raportti puuttuu.

Pajulamminneva (Työ- ja valmistuspaikat)

Pajumäki (1000051729) (Työ- ja valmistuspaikat)

Palokangas kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta ja kiuas. Raportti puuttuu.

Hongonjoki (Työ- ja valmistuspaikat)

Jylkynsalo (Työ- ja valmistuspaikat)

Kokkopuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa esiintyvä ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 14,5 metriä ja halssi suuntaa länteen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ketunpesäkangas (1000051906) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa esiintyvä ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 16,5 metriä ja halssi suuntaa etelään. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hietamaa (1000051990) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hietamaan pohjoisosassa, Kortinkankaantien pohjoispuolella sijaitsevan kankaan itäpuolella sijaitseva kuoppa, jonka halkaisija on 3 metriä ja syvyys noin 70-80 cm. Kuopan ympärillä on valli. Kuopan pohjalla kuntan ja likamaakerroksen alla on 10-15 cm paksu hiili- ja nokikerros. Kyseessä on todennäköisesti kuoppamiilu.

Vartinhaanaro (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kahtena noin 100 metriä toisistaan erillään olevana pesäkkeenä tasaisella, hienosta hiekasta muodostuneella Vartinhaanaro-nimisellä mäntykankaalla välittömästi Vartinojan eteläpuolella. Kohde on tasaista kangasmetsää, jonka maaperä on hienoa hiekkaa.
Kohde muodostuu kahdesta ryväksestä keittokuoppia, jotka sijaitsevat itä-länsisuunnassa noin 100 metrin päässä toisistaan. Läntisessä ryväksessä keittokuoppia on 25 kpl (alakohteet 1-25), itäisessä 12 kpl (alakohteet 26-37). Kaksi läntisen ryväksen kuoppaa sijaitsee muista erillään matalalla hiekkaharjanteella noin 15 metriä itään.
Kohteen keittokuopat ovat halkaisijaltaan 1,5-4,0 metrisiä, 35-80 cm syviä ja muodoltaan joko pyöreitä tai soikeahkoja. Sekä itäisessä että läntisessä ryväksessä kaivettiin yhden keittokuopan pohjalle koekuoppa. Molemmista löytyi palaneita kiviä noin 30-40 cm syvyydestä, lisäksi itäisessä koekuopassa oli kivien päällä noin 5 cm paksu hiilikerros.

Tynnyrikaara koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Tynnyrikaaran koilliseen suuntautuvan haaran pohjoisosassa on 11 kuoppajäännöksen muodostama ryväs. Sijaintikorkeuden, ryhmittymisen sekä kuopista tehtyjen havaintojen perusteella ne ovat todennäköisesti keittokuoppia.
Kohteessa on yhteensä yksitoista kuoppajäännöstä, joiden halkaisija on 1,5-3 metriä, syvyys 30-65 cm. Useammassa kuopassa tuntui maaperäkairalla sondatessa kivipanos. Kuoppajäännökseen 6 kaivetusta koekuopasta löytyi turpeen alta paksuhko hiilensekainen hiekkakerros ja sen alta palaneita kiviä.

Tynnyrikaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kahdeksan keittokuopan muodostama kohde sijaitsee Tynnyrikaaraksi kutsutun tasaisen mäntykankaan läpi kulkevan voimalinjan pohjoispuolella noin 35 metrin matkalla koillis-lounaissuuntaisena, väljän jonomaisena muodostelmana.
Kohteessa on kahdeksan keittokuoppaa, jotka ovat pääosin pyöreitä, halkaisijaltaan 2-3-metrisiä ja syvyydeltään 30-60 cm. Kairatessa useassa kuopassa oli hiekan seassa hiiltä ja monessa tuntui sondatessa myös kivipanos. Lisäksi metsäkone oli kääntänyt näkyviin muutaman palaneen kiven.
Kohde on vaurioitunut. Kuoppien 6 ja 7 päältä on ajettu metsäkoneella, kuoppa 8 sijaitsee vesakossa joka lienee aikanaan äestetty.

Papinkangas lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Siikajoen Papinkankaan lounaisosassa, noin 30 metriä maantiestä pohjoiseen, on kuuden keittokuopan muodostama ryväs hiekkaisessa maaperässä.
Keittokuopat ovat muodoltaan pyöreitä, profiililtaan varsin laakeita ja niiden halkaisija on 2-4 metriä. Syvyyttä kuopilla on 30-80 cm.
Kaikista kuopista todettiin yhtä lukuun ottamatta sondaamalla kivipanos, jonka lisäksi neljässä niistä oli kairanäytteessä hiekan seassa hiiltä. Kohteen ominaisuuksien (ryväs), sijainnin (lähellä rinnettä) sekä lähistöltä aiemmin tunnettujen kohteiden johdosta koekuopan kaivamista ei katsottu tällä kertaa tarpeelliseksi.

Kurkikangas (1000052019) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Keskeisiltä osiltaan maa-ainekseksi otetun Kurkikankaan länsilaidalla on viisi keittokuoppaa: kolme muodostaa klusterin kankaan länsireunalla ja kaksi muuta sijoittuu näistä n. 60 metriä pohjoiskoilliseen maa-aineksenottokuopan pohjoispuolelle. Maaperä on kivistä hiekkamoreenia (karkeaa hiekkaa).
Kohteen keittokuopat ovat maaperästä johtuen verrattain pieniä (halkaisija 2,0-2,5 m) ja jyrkkäprofiilisia (syvyys 40-50 cm).
Kaikista kuopista todettiin sondaamalla kivipanos, jonka lisäksi kuoppajäännökseen 3 kaivatusta koekuopasta löytyi palaneita kiviä ja sen profiilissa näkyi hiiltä noin 20 cm syvyydessä.
Kohde on vaurioitunut. Jäljelle jääneet 5 keittokuoppaa ovat ehjiä, mutta on verrattain todennäköistä että niitä on tuhoutunut aiemmin maa-aineksenotossa.

Katajasuo pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Oulun Haukiputaalla, Katajasuon pohjoislaidalla kohoavan kumpumoreenimuodostuman itäreunalla on viiden kuoppajäännöksen muodostama ryväs. Kuoppajäännökset on niiden sijaintikorkeuden ja -tavan sekä kahdesta koekuopasta löydettyjen palaneiden kivien perusteella tunnistettavissa keittokuopiksi.
Keittokuopat ovat muodoltaan pyöreitä tai soikeahkoja, syvyydeltään 40-45 cm. Kuoppiin 1 ja 4 tehdyistä koepistoista löytyy muun kiviaineksen joukosta myös palaneen kiven kappaleita.

Sikoharju länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Oulun Sikoharjun länsireunalla on rantavalliin kaivettu 7 kuoppajäännöstä, jotka sijaitsevat jonomaisena muodostelmana noin 45 metrin matkalla. Kuopat 1-4 sijoittuvat kankaan länsireunan lävistävän voimajohdon johdokadun alueelle, kuopat 5-7 sen lounaispuolella sijaitsevaan metsikköön. Kuopat ovat todennäköisesti keittokuoppia.
Kuopat ovat halkaisijaltaan 2-3,5-metrisiä ja noin 40-55 cm syviä. Kuoppia oli vaikea kairata niiden kivisyyden sekä erittäin karkean hiekan takia. Kuoppiin 3 ja 6 kaivettiin pienet koekuopat. Molemmista löytyi heti pinnasta halkaisijaltaan noin 10-senttisiä kiviä, joiden kivilaji on punainen graniitti. Etenkin kuopan 6 kivet olivat selvästi tulen rapauttamia. Lisäksi kivien yhtenäinen koko ja kivilaji sekä kiviaineksen eroavuus niiden ympäristössä paljastuneesta maaperästä antavat perusteet tunnistaa kuopat keittokuopiksi.
Kohde on vaurioitunut. Kuopan 1 koillisreuna on vahingoittunut johtokadun raivaamisen yhteydessä. Kuoppien 3 ja 4 kohdalla erottuu LiDAR-visualisoinnissa myös metsäkoneen uraa. Lisäksi kuopan 7 vieressä on moderni ja jyrkkäreunainen kuoppa.
Maaperä on runsaskivistä hiekkamoreenia, hiekka on karkeaa ja kivien koko vaihtelee soralajitteesta aina miehennostannaisiin.

Hoikkasuo luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Viidentoista keittokuopan muodostama kohde sijaitsee kivisen kumpumoreenimuodostelman koillisreunalla, 200 metriä Onkamontiestä pohjoiseen Hoikkasuon kohdalla. Kuopat sijoittuvat väljästi rinteen suuntaisesti noin 40 metrin matkalle ja 0,04 ha:n alalle.
Kohteen keittokuopat ovat muodoltaan pääosin pyöreitä, halkaisijaltaan 1,5-3,5 metriä ja 25-60 cm syviä. Pohjaprofiilin muoto kuopissa on kapeampi tai laakeampi suppilo.
Kuoppiin 3 ja 7 kaivettiin pohjalle koekuoppa. Molemmista paljastui huuhtoutumiskerros sekä melko pinnasta myös joukko palaneita kiviä.
Kohde on vaurioitunut. Kuoppaa n:o 10 lukuun ottamatta kaikki kohteen keittokuopat ovat vahingoittuneet metsänhoidollisena toimenpiteenä suoritetun äestyksen seurauksena.

Kiviharju kaakkoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Yhteensä 18 keittokuopan muodostama kohde sijaitsee laajan, Kiviharju-nimisen kankaan kaakkoisreunalla noin 6 km Haukiputaan kirkosta itäkaakkoon.
Haukiputaan Kiviharjun kaakkoislaidalla on kahdeksantoista väljän ryväksen muodostamaa keittokuoppaa noin 0,165 hehtaarin alalla. Kuopat saattavat liittyä alueen koillisreunalla sijaitsevaan kohteeseen 1000013154 (Oulu Kiviharju koillinen [Haukipudas], jolloin 1900-luvun jälkipuolella suoritettu maa-aineksenotto alueella olisi tuhonnut osan laajasta kohteesta.
Kohteen keittokuopat ovat halkaisijaltaan 2-3-metrisiä, noin 20-50 cm syviä. Alueen maaperä on varsin hienoa hiekkaa, mikä ilmenee kuoppajäännösten laakeana profiilina ja niiden sisältämän kivipanoksen löytymisenä sondauksissa verrattain syvältä maaperästä. Kaikista kuopista kairattiin esiin huuhtoutumiskerros ja sondaus osoitti kaikissa olevan kivipanos.
Kohde on vaurioitunut. Maastossa liikkunut metsäkone on vaurioittanut renkaillaan kolmen kuoppajäännöksen reunaa.

Susisuo luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde muodostuu kuudesta keittokuopasta, jotka sijoittuvat koillis-lounaissuuntaisesti noin 20 metrin matkalle kivisestä moreenista muodostuneen harjanteen kaakonpuoleiselle alarinteelle.
Kohteen keittokuopat ovat muodoltaan pyöreitä tai soikeahkoja, halkaisijaltaan 2,5-4,0 metriä ja 45-70 cm syviä. Kaikissa kuopissa oli sondausten perusteella kiviä heti pinnassa, minkä lisäksi niistä kaikista todettiin kairaamalla huuhtoutumiskerros. Yhdessä tyypillisen ryhmittymisen ja topografisen sijainnin perusteella, kuopat voidaan tulkita keittokuopiksi.
Kohde on vaurioitunut. Historiallisten ilmakuvien perusteella kohde on avohakattu ja äestetty 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä. Äestys on vahingoittanut alakohdetta n:o 5, muut ovat säilyneet enemmän tai vähemmän koskemattomina.

Vilamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijoittuu noin 6,5 km Onkamonjärvestä länsiluoteeseen, missä matalahkon ja kivikkoisen kankaan laen itäpuolisessa lievehiekassa sijaitsee 23 keittokuoppaa. Kuopat sijoittuvat väljästi pohjois-eteläsuuntaiseksi muodostelmaksi noin 100 metrin matkalla.
Kuopat ovat pohjamuodoltaan laakean suppiloimaisia, halkaisijaltaan 1,5-3 metriä ja 30-80 cm syviä. Yhteen alakohteeseen kaivetusta koekuopasta löytyi palaneita kiviä ja muiden alakohteiden sondauksessa havaittiin niiden pohjalla kivipanos.
Kohde on vaurioitunut. Kohteessa 1990-luvulla suoritetun avohakkuun jäljiltä alueella kasvaa verrattain tiheä nuori männikkö ja metsäkoneen liikkuminen alueella näkyy renkaan urina maaperässä. Kohde on kuitenkin suurelta osin säästynyt viereisellä palstalla hieman aiemmin avohakkuun yhteydessä suoritetulta äestykseltä.

Kaakkurilampi (1000052068) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jäälin keskustaajamasta noin 4 kilometriä itäkaakkoon sijoittuvan Kaakkurilammen länsipuolella kohoavan matalahkon metsäkankaan etelärinteessä, joka on vähäkivistä hiekkamoreenia.
Kohteessa on kolme soikeahkoa asumuspainanetta, jotka muodostavat kankaan etelärinteellä luode-kaakko-suuntaisen tasavälisen jonon noin 40 metrin matkalla. Kolme asumuspainannetta ovat muodoltaan pyöreänsoikeita. Asumuspainanteiden tarkemmat tiedot on merkitty alakohteisiin.
Asumuspainanteeseen 2 kaivetusta koekuopasta löydettiin muutama palanut kivi sekä mahdollinen kvartsi-iskos. Löydöt laitettiin takaisin koekuoppaan sen täytön yhteydessä.

Kokkojärvenniitty länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde on vähäkivisestä moreenista muodostunut harjanne Kokkojärvenniityn länsirannalla Kokko-ojan eteläpuolella. Kankaan laen kaakkoispuolella on noin 40 metrin matkalla neljä asumuspainannetta sekä yksittäinen asunpaikkakuoppa, joka sijaitsee toisen ja kolmannen asumuspainanteen välissä.
Asumuspainanteet ovat muodoltaan soikeahkoja, mitoiltaan 6-8 x 5-6 metrisiä ja noin 30-50 cm syviä. Asuinpaikkakuoppa on muodoltaan pyöreä, halkaisijaltaan 3-metrinen ja noin 50 cm syvä.
Painanteeseen 2 kaivetusta koekuopasta paljastui heti pintamaan alta voimakkaasti likaantunut mineraalimaa eli nk. "likamaa". Koekuopasta löytyi myös muutama palaneen luun siru. Luunsirut laitettiin takaisin koekuoppaan sen peittämisen yhteydessä.

Siltasuo pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muhoksen Siltasuon pohjoisreunalla kohoavalla luode-kaakko-suuntaisella kivisellä moreeniharjanteella on viisi asumuspainannetta, joista kolme sijaitsee peräkkäin kankaan eteläisellä rinteellä rinteen suuntaisesti ja kaksi muuta näistä noin 65 metriä pohjoisluoteeseen kankaan luoteiskärjen kohdalla.
Asumuspainanteiden muoto vaihtelee pyöreästä suorakulmaiseen, niiden pituus on n. 5-8 metriä. Poikkeuksena 13 metriä pitkä asumuspainanne 3, jonka leveys on 4,5-6 metriä ja syvyys 40-60 cm. Asumuspainanteisiin 1 ja 5 kaivetuista koekuopista löytyi palaneita kiviä.

Niemikangas (1000052074) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muhoksen Niemikankaan itälaidalla on rinteen suuntaisesti viiden asumuspainanteen muodostama jono noin 50 metrin matkalla. Lisäksi kohteessa on ainakin kolme asuinpaikkakuoppaa, jotka sijaitsevat asumuspainanteiden 1-3 länsipuolella.
Kohteen viisi asumuspainannetta ovat 6-9 metriä pitkiä, 6-7 metriä leveitä ja 30-55 cm syviä. Painanteet 1 ja 2 sekä 3 ja 4 ovat kiinni toisissaan; painanne 5 sijaitsee hieman muista erillään n. 8 metriä painanteesta 4 pohjoisluoteeseen.
Painanteeseen 1 kaivetusta koekuopasta löytyi heti pintamaan poiston jälkeen palaneita kiviä. Lisäevidenssin hakeminen ei katsottu tarpeelliseksi painanteiden muodon ja keskinäisen sijainnin vertautuessa erinomaisesti vastaaviin kivikautisiin kohteisiin.

Kehämaa (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Vuoden 1956 peruskartassa Kehäkangas-nimisenä esiintyvän moreeniharjanteen kaakkoispäässä sijaitsee noin hehtaarin laaja kivikko, jossa on yksittäinen asuinpaikkavalli sekä kolme kivikkokuoppaa.
Kohteessa on pieni, muodoltaan soikea ja mitoiltaan 3x2-metrinen asuinpaikkavalli. Sen lähistöllä on myös kolme kivikkokuoppaa: kaksi matalaa ja halkaisijaltaan 2-metristä sekä syvempi, halkaisijaltaan 3-metrinen.
Kohde on vaurioitunut. Kivikon kaakkoisreunalla on soikeahko, 13x7-metrinen ja 2,5 metriä syvä kiviaineksen oton synnyttämä kuoppa. Lisäksi kivikkokuoppa 3 voi mahdollisesti olla syntynyt tai siihen on kajottu saman toiminnan yhteydessä; siinä kasvava mänty ovat tosin huomattavasti vanhempi kuin maa-aineksenottokuopan vastaavat.

Kummunkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kummunkankaalla on kankaan korkeimman laen kaakkoispuolella kahdeksan kuoppajäännöstä, jotka muodostavat väljän ryväksen. Alakohteiden koon, ominaisuuksien ja sijainnin sekä kuoppaan 1 kaivetun koekuopan perusteella ne on tunnistettavissa keittokuopiksi.
Kuopat ovat muodoltaan pyöreitä tai soikeahkoja, halkaisijaltaan 1,5-3 metrisiä, 25-40 cm syviä. Kuoppaan 1 kaivetusta koepistosta löytyi palaneita kiviä.
Kohde on vaurioitunut. Osa alakohteista on kärsinyt metsänparannustarkoituksessa suoritetussa maaperän äestyksessä.

Kello Navettakangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kuuden keittokuopan muodostama ryväs sijoittuu nuoreen männikköön Navettakankaan kaakkoisosan matalalle moreenikumpareelle, noin 150 metriä aiemmin tunnetusta keittokuoppakohteesta Oulu Navettakangas kaakkoon. Maaperä on kivinen hiekkamoreeni.
Kohteessa on kuusi pyöreätä kuoppajäännöstä, joiden halkaisija on 1,5-2,5 metriä, syvyys 30-60 cm. Kuoppien sijaintikorkeuden, ryhmityksen sekä ominaisuuksien perusteella ne on tunnistettavissa keittokuopiksi. Kuoppajäännökseen 3 tehdystä koepistosta löytyi palaneita kiviä; muissa kuopissa kivipanos tuntuu heti pinnassa kuopan pohjalla.

Kuovisuo länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kalimeenlammen ja Kuovisuon välissä sijaitsevan kankaan eteläisemmän lakiharjanteen kaakkoisreunalla on kaksi avohakkuun yhteydessä suoritetun metsäaurauksen pahoin vahingoittamaa asumuspainannetta. Maaperä on kivistä hiekkamoreenia.
Kohteesta havaittiin kaikkiaan 20 kvartsi-iskosta tai palaa, joiden tarkka sijainti mitattiin senttitarkalla satelliittipaikantimella. Kvartsien levintä korreloi painanteiden sijainnin kanssa. Kvartsit jätettiin niille sijoilleen maastoon. Kvartsien löytöpaikat on ilmoitettu kohde-ilppari-ilmoituksessa.
Kohde on vaurioitunut. Kohde on kärsinyt pahoin avohakkuun yhteydessä suoritetusta äestyksestä, joka on kääntänyt mineraalimaata laajalti esiin.

Ketunmaa lounas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Yksittäinen, itä-länsisuuntainen asumuspainanne sijaitsee Liippaantien pohjoispuolisessa metsikössä maa-aineksenottokuopan itäpuolella lähellä tunnettua muinaisjäännöskohdetta Liippaankanava N. Alueella on muitakin asumuspainanteita jossain määrin muistuttavia maastonpiirteitä, joiden muinaisjäännösstatusta ei voitu tarkastuksen yhteydessä varmentaa.
Kohteessa on pitkänomainen, mitoiltaan n. 18 x 6,5 -metrinen ja 40 cm syvä painanne, josta erityisesti TPI-visualisoinnissa erottuu neljä peräkkäistä asumuksen sijaa. Painanteen kolmeen itäisimpään "asumukseen" tehtiin koepistot. Itäisimmästä löytyi likamaata, sirpaleiksi palanutta kiveä sekä likamaata. Keskimmäisestä koekuopasta löytyi vain palanutta kiveä, läntisimmän kuopan ollessa löydötön. Itäisimmästä koepistosta löytyi rikastumiskerroksesta/likamaasta yksittäinen palaneen luun siru.
Kohde on vaurioitunut. Ilmakuva-aineiston perusteella, kohdealue on aukkohakattu ja äestetty 2000-luvulla vuonna 2010 tai sitä aiemmin.

Jylhänaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sanginjoen itärannalla kohoavan Jylhänahon kaakkoisrinteessä, missä kangasmaastossa, välittömästi metsässä kulkevan NNW-SSW-suuntaisen voimalinjan länsipuolella, sijaitsee noin 40 metrin matkalla kolmen peräkkäisen asumuspainanteen muodostama jono.
Asumuspainanteeseen 3 kaivetusta koekuopasta löytyi tulen rapauttamien kivien lisäksi hiiltä ja likamaata sekä mahdollinen kivilaji-iskos ja kvartsi-iskos/esine. Löydöt jätettiin koekuoppaan.

Leimisuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Lumijoen Ukuranperältä kilometri koilliseen sijaitsevan, Leimisuo-nimisen peltoalueen länsipuolella on pienehkö kivikkoinen moreeniharjanne, jonka kaakkoislaidalla on neljän keittokuopan ryväs. Kuopat sijaitsevat vähäkivisen moreenin ja hienon hiekan vaihettumisvyöhykkeessä.
Keittokuopat ovat muodoltaan pyöreitä ja pohjaltaan laakeita. Niiden halkaisija on 1,5-2 metriä ja syvyys 25-35 cm. Kuoppajäännökseen 1 tehdystä koepistosta tuli rikastumiskerroksessa vastaan likamaata, hiiltä ja kivipanos, kuopista 3 ja 4 sondattiin kivipanos. Kuoppa 2 oli 30 cm saakka kivetön, mutta se muistuttaa olemuksen ja sijainnin perusteella muita kuoppia siinä määrin, että sekin on tulkittavissa keittokuopaksi.
Kohde on vaurioitunut. Keittokuopan 1 päältä on ajettu metsäkoneella, vauriot ovat kuitenkin suht vähäisiä.

Vaununkangas itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Lumijoen Ukuranperän luoteispuolella kohoavan Vaununkankaan itäisessä kärjessä on hakkuuaukiolle sijoittuva ja metsäaurauksen pahoin vahingoittama kuuden keittokuopan ryväs. Maaperä on vähäkivistä hiekkamoreenia.
Kohteen keittokuopat ovat pyöreitä, pohjaltaan joko laakeita tai laakean suppilomaisia. Ne ovat yhtä 2-metristä lukuun ottamatta halkaisijaltaan 2,5-metrisiä ja 30-50 cm syviä. Palaneet kivet keskittyivät äestysurissa tiiviisti kuoppajäännösten ympärille ja kuopan pohjaa sondattaessa, jokaisessa niistä tuntui kivipanos. Siksi koepistojen/-kuoppien tekeminen katsottiin tällä kertaa turhaksi.
Kohde on vaurioitunut. Kaikki kuusi keittokuoppaa ovat vaurioituneet maaperän äestyksen seurauksena.

Paskaharju luode (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Noin 2 kilometriä Iin Jakkurannasta lounaaseen kohoavan Paskaharjun luoteiskärjessä sijaitsevalla rantaterassilla on seitsemän kuoppajäännöksen muodostama itä-länsisuuntainen jono. Kuusi kuopista on tulkittavissa keittokuopiksi, seitsemännen ollessa kivetön hiilensekainen kuoppajäännös. Maaperä on hienoa hiekkaa, minkä johdosta kuoppajäännökset ovat verrattain pienipiirteisiä ja vaikeasti havaittavia.
Kohteen kuoppajäännöksen ryhmittyvät väljän itä-länsisuuntaiseen jonoon noin 35 metrin matkalle. Kuopat ovat muodoltaan keskimäärin pyöreitä, pohjaltaan laakeahkoja, halkaisijaltaan 1,5-2-metrisiä ja 35-40 cm syviä. Kuoppajäännökseen 1 kaivettiin 80 x 30 cm kokoinen koekuoppa, josta palaneiden kivien lisäksi havaittiin rikastumiskerroksesta sekä hiiltä että nk. likamaata.

Pilkkakangas lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pohjoisen pääradan itäpuolella sijaitseva Pilkkakankaan moreenikangas on ennestään tunnettu muinaisjäännöskohde, josta tunnetaan keittokuoppia usealta alueelta. 5p-LiDAR-aineistoon perustuvassa tarkastuksessa heinäkuussa 2024 kankaan lounaispuolelta löydettiin tiiviissä ryppäässä 6 uutta keittokuoppaa. Maaperä on verrattain runsaskivistä hiekkamoreenia.
Kuoppajäännökset sijoittuvat noin 20 metrin matkalle, väljän koillis-lounaissuuntaiseksi ryväkseksi. Kuopat ovat pyöreitä ja suppilomaisia, niiden halkaisija on 1,5-2,5 metriä ja syvyys 30-50 cm. Kuoppajäännökseen 4 kaivetusta koekuopasta saatiin kivipanoksen tiiviydestä huolimatta kaivettua esiin palaneita kiviä.

Hevonvitunsuo luode (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Viitisen kilometriä Onkamonjärvestä itään sijaitsevan Hevonvitunsuon luoteisreunalla on laajahko moreeniharjanne, jonka laella on tyyppiin "röykkiömäinen keskuskuopparakenne" (ks. Okkonen 2003: 28-30) luokiteltava kivirakenne. Maaperä on kivinen hiekkamoreeni, joka muuttuu kivisemmäksi kankaan laella.
Kivirakennelma on muodoltaan soikeahko, mitoiltaan 4x3 metriä ja syvyydeltään noin 45 cm. Rakennelman kivien koko vaihtelee nyrkinkokoisesta miehennostannaiseen.
Kohde on vaurioitunut. Ilmakuvien perusteella kankaan laki on avohakattu ja äestetty 1900-luvun viimeisellä vuosikymmenellä. Toimenpide on vaurioittanut erityisesti rakenteen kaakkoisreunaa, joka on nykymuodossaan muuta rakennetta epämääräisempi.

Porraskangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Säilynmäentiestä noin 50 metriä länteen todella peitteisessä metsämaastossa. Tervahaudan päällä kasvaa tiheää sekapuumetsää sekä paljon rehevää aluskasvillisuutta. Tervahaudan halkaisija on noin 22 metriä. Sen vallin leveys on noin 4 metriä ja syvyys noin 1,7 metriä pohjalta vallin yläreunaan mitattuna. Halssi suuntautuu pohjoiseen ja se on noin 5 metriä pitkä. Pohjalle tehdystä lapionpistosta havaittiin mustaa noensekaista maata.

Tuohisalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee metsäautotien välittömässä läheisyydessä, noin kahdeksan metriä tien lounaispuolella. Ympäristö on tiehää sekametsää, tervahaudan kohdalla on harvemmaksi jäänyt alue. Kohteen päällä kasvaa jokusia isompia koivuja ja kuusia.
Tervahauta on kooltaan iso, sen halkaisija on noin 21 metriä. Syvyys yläreunalta mitattuna on 1,9 metriä. Vallin paksuus vaihtelee kolmen ja viiden metrin välillä. Vallin koillisreunalla sijaitsee isoja kivenlohkareita, jotka liittynevät vierestä kulkevan tien rakentamiseen. Tervahaudan halssiaukko on noin viisi metriä pitkä ja laskee alarinteeseen kohti etelää. Tervahaudan pohjalle tehtiin lapiolla koepisto, josta erottui selkeästi hiiltä.

Parviaiskangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kerttujärventiestä noin 40 metriä kaakkoon pienen mökin ja varastorakennuksen välissä mäen alarinteessä. Tervahaudan halkaisija on noin 19 metriä ja sen vallin leveys on noin 4 metriä. Tervahaudan syvyys pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on ylärinteeseen mitattuna noin 2,7 metriä ja alarinteeseen mitattuna noin 1,8 metriä.
Halssi suuntautuu länteen kohti metsäkoneen ajouraa. Halssi on noin 4 metriä pitkä. Heti tervahaudan vallin pohjoispuolella sijaitsee pieni mökki ja heti tervahaudan vallin eteläpuolella varastorakennus. Tervahaudan pohjalle on tehty tulentekopaikka. Vallin päältä otetusta kairauksesta havaittiin mustaa noensekaista maata. Tervahaudan päällä kasvaa suurehkoja kuusia ja koivuja.

Tynnyrikangas (1000052355) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maljamaisen tervahaudan halkaisija on noin 13 metriä vallien ulkoreunoilta mitattuna. Tervahaudan valli on noin 3,5–4 metriä leveä ja korkeus on noin 1,2 metriä maan pinnalta vallin yläreunaan mitattuna. Tervahaudan syvyys sen pohjalta vallin päälle mitattuna on noin 0,8 metriä. Tervahaudan halssi suuntautuu lounaaseen. Halssi on noin 4 metriä pitkä.
Tervahaudan vallia on kaivettu halssin kohdalta. Kaivannon leveys on noin 0,3 metriä ja syvyys 0,6–0,8 metriä. Tervahaudan pohjalle tehtiin lapionpisto, josta havaittiin tumma hiilensekainen maakerros. Alueella sekä tervahaudan päällä kasvaa nuorta taimikkoa.

Ahon Koukun kangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Ahon Koukun kankaalla länsilounaaseen laskevan rinteen reunalla Ahon Koukun- nimisen järven ja Kerttujärven välissä. Tervahaudan halkaisija on noin 20 metriä ja sen vallin leveys on noin 5 metriä. Tervahaudan syvyys pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 1,8 metriä. Halssi suuntautuu lounaaseen alarinteeseen kohti Ala Koukkua. Se on noin 3 metriä pitkä.
Tervahaudan päällä kasvaa jykevää sekapuumetsää. Pohjalle tehdystä kairauksesta havaittiin mustaa hiilensekaista maata. Tervahauta on merkitty peruskartalle.

Koukun koukku (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maljamaisen tervahaudan halkaisija on noin 24 metriä vallien ulkoreunoilta mitattuna. Tervahaudan valli on noin 6 metriä leveä ja korkeus on ylärinteessä noin 1 metriä ja alarinteessä noin 1,8 metriä maan pinnalta vallin yläreunaan mitattuna. Tervahaudan syvyys sen pohjalta vallin päälle mitattuna on noin 1,5 metriä. Tervahaudan alarinteeseen kaivettu halssi suuntautuu länteen. Halssi on noin 7 metriä pitkä.
Tervahaudan pohjalle tehtiin lapionpisto, josta havaittiin tumma hiilensekainen maakerros. Tervahauta erottuu huonosti ympäristöstään, sillä alueella kasvaa eri-ikäistä sekametsää. Tervahauta on merkitty peruskarttaan.

Kerttujärvi (1000052358) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsäautotieltä noin 25 metriä etelään sijaitsevan tervahaudan halkaisija on noin 14 metriä vallien ulkoreunoilta mitattuna. Tervahaudan valli on noin 3 metriä leveä ja korkeus on ylärinteen puolella noin 0,3 metriä ja alarinteen puolella noin 0,8 metriä maan pinnalta vallin yläreunaan mitattuna. Tervahaudan syvyys sen pohjalta vallin päälle mitattuna on noin 1,5 metriä. Tervahaudan halssi suuntautuu länteen. Halssi on noin 6 metriä pitkä.
Tervahaudan pohjalle tehtiin lapionpisto, josta havaittiin tumma hiilensekainen maakerros. Tervahauta erottuu selvästi ympäristöstään. Alueella ja tervahaudan päällä kasvaa tukevaa havumetsää.

Resu-Niittulampi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on noin 26 metriä vallien ulkoreunoilta mitattuna. Tervahaudan valli on noin 3–5 metriä leveä ja korkeus on noin 0,5–0,8 metriä maan pinnalta vallin yläreunaan mitattuna. Tervahaudan syvyys sen pohjalta vallin päälle mitattuna on noin 1,2 metriä. Tervahaudan halssi suuntautuu etelään. Halssi on noin 7 metriä pitkä. Tervahaudan vallia on kaivettu halssin kohdalta. Ojamaisen kaivannon leveys on noin 0,3 metriä ja syvyys 1,2 metriä. Tervahaudan pohjalle tehtiin lapionpisto, josta havaittiin tumma hiilensekainen maakerros. Tervahauta erottuu huonosti ympäristöstään, sillä alueella ja tervahaudan päällä kasvaa tukevaa sekametsää ja alue on hyvin vesakoitunut. Lisäksi useat metsäkoneen jättämät urat halkovat tervahaudan ja halssin pintakerroksia.
Tervahaudasta noin 15 metriä lounaaseen on pyöreä noin 2 metriä halkaisijaltaan oleva ja 0,6 metriä korkea osittain sammaleen peittämä kiviröykkiö (Röykkiö 1 N 7073213 E 381802). Röykkiöön on kerätty kiviä, joiden halkaisija vaihtelee 15–30 senttimetrin välillä. Osa kivistä on teräviä ja vaikuttavat rapautuneilta. Tästä noin 25 pohjoiseen on myös toinen, miltei täysin sammaleen peittämä kiviröykkiö (Röykkiö 2 N 7073238 E 381798). Röykkiön halkaisija on noin 2 metriä, ja korkeus on noin 0,8 metriä. Kivien halkaisija vaihtelee 10–30 senttimetrin välillä. Osa kivistä on teräviä. Kiviröykkiöt liittyvät todennäköisesti tervahautaan ja voivat olla peräisin esimerkiksi tervapirtin kiukaasta tms.

Iso Niittulampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsätieltä noin 5 metriä pohjoiseen sijaitsevan suppilomaisen tervahaudan halkaisija on noin 10 metriä vallien ulkoreunoilta mitattuna. Tervahaudan valli on noin 2 metriä leveä ja korkeus on noin 0,2 metriä maan pinnalta vallin yläreunaan mitattuna. Tervahaudan syvyys sen pohjalta vallin päälle mitattuna on ylärinteessä noin 1,7 metriä ja alarinteessä noin 1,2 metriä. Tervahaudan halssi on hyvin todennäköisesti tuhoutunut ojakaivannon yhteydessä. Tervahaudan ympärille on kaivettu tuuletuskuoppia.
Tervahaudan pohjalle tehtiin lapionpisto, josta havaittiin tumma hiilensekainen maakerros. Tervahauta ei erottu kovin selvästi ympäristöstään. Alueella ja tervahaudan päällä kasvaa melko tiheää sekametsää ja vesakkoa.

Löytölampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta sijaitsee harvennetussa sekametsässä noin 320 metriä metsäautotien länsipuolella. Noin 60 metriä kohteen länsipuolella kulkee Vääräjoki. Tervahauta on tiheästi kasvavan kasvillisuuden peitossa, mutta erottuu selkeästi ympäristöstään. Haudan päällä kasvaa jykeviä haapoja ja kuusia. Tervahaudan halkaisija on noin 14 metriä ja syvyys yläreunalta mitattuna 1,7 metriä. Valli on jykevä, leveydeltään noin neljä metriä. Halssi laskee alarinteeseen lännen suuntaan.

Veneneva 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee heti vanhan turvetuotantoalueelle johtavan tienpohjan eteläpuolella. Tervahaudan halkaisija on noin 15 metriä. Tervahaudan vallin leveys on noin 2,2 metriä ja sen syvyys pohjalta vallin yläreunaan mitattuna noin 1,6 metriä. Halssi suuntautuu lounaaseen. Se on noin 2 metriä pitkä.
Tervahaudan päällä kasvaa hyvin tiheää puustoa ja puskaa, joten se erottuu heikosti ympäröivästä maastosta. Tervahaudan pohjalta otetusta kairauksesta havaittiin mustaa hiilensekaista maata. Tervahauta on merkitty peruskartalle.

Niittuneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on noin 14 metriä. Vallin leveys on noin 3,5 metriä ja sen syvyys pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 1,5 metriä. Halssi suuntautuu lounaaseen ja se on noin 4 metriä pitkä. Tervahaudan ympärillä kulkee katkoviivamainen kaivanto. Tervahaudan pohjalta tehdystä kairauksesta havaittiin mustaa hiilensekaista maata.
Tervahaudan päällä kasvaa suurehkoja kuusia ja mäntyjä. Tervahaudasta noin 4 metriä koilliseen kulkee vanha metsäkoneen ajoura.

Mustanrapakonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maljamainen tervahauta sijaitsee Torvenperäntiestä noin 15 luoteeseen hyvin tiheässä metsämaastossa. Tervahaudan halkaisija on noin 18 metriä. Tervahaudan vallin leveys on noin 3 metriä ja sen syvyys pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 1,2 metriä. Halssi suuntautuu lounaaseen. Se on noin 4 metriä pitkä. Tervahaudan pohjalta tehdystä kairauksesta havaittiin mustaa noensekaista maata.

Tynnyrikangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen 5 p laserkeilausaineistosta havaittu mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pyörkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen hiilimiilu, joka erottuu laserkeilausaineistosta ja on tunnistettu LIDARK-hankkeen yhteydessä. Ei ole tarkastettu maastossa.

Paharäme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta, joka erottuu laserkeilausaineistosta ja on tunnistettu LIDARK-hankkeen yhteydessä. Ei ole tarkastettu maastossa.

Paharäme 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen hiilimiilu, joka erottuu laserkeilausaineistosta ja on tunnistettu LIDARK-hankkeen yhteydessä. Ei ole tarkastettu maastossa.

Nurmeskangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta, joka erottuu laserkeilausaineistosta ja on tunnistettu LIDARK-hankkeen yhteydessä. Ei ole tarkastettu maastossa.

Kytökorpi (1000052468) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kolme mahdollista hiilimiilua, jotka erottuvat laserkeilausaineistosta ja on tunnistettu LIDARK-hankkeen yhteydessä. Ei ole tarkastettu maastossa.

Pappilankorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen hiilimiilu, joka erottuu laserkeilausaineistosta ja on tunnistettu LIDARK-hankkeen yhteydessä. Ei ole tarkastettu maastossa.

Pappilanneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kolme mahdollista hiilimiilua, jotka erottuvat laserkeilausaineistosta ja on tunnistettu LIDARK-hankkeen yhteydessä. Ei ole tarkastettu maastossa.

Piilola (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi mahdollista hiilimiilua, jotka erottuvat laserkeilausaineistosta ja on tunnistettu LIDARK-hankkeen yhteydessä. Ei ole tarkastettu maastossa.

Kotikallio 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta, joka erottuu laserkeilausaineistosta ja on tunnistettu LIDARK-hankkeen yhteydessä. Ei ole tarkastettu maastossa.

Kotikallio 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Paskokangas (1000052481) (Työ- ja valmistuspaikat)

Paskonneva (Työ- ja valmistuspaikat)

Paskonkaarto (Työ- ja valmistuspaikat)

Vellihonganneva (Työ- ja valmistuspaikat)

Niskankangas (1000052486) (Työ- ja valmistuspaikat)

Hakulinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hakulinkankaan loivassa etelärinteessä, n. 140 m läheisestä metsätiestä itäkoilliseen sijaitsee tervahauta. Tervahaudan halkaisija n. 15 m, kuopan halkaisija n. 7 m, halssi suuntautuu etelään. Tervahaudan länsi- ja eteläpuolella on hiljattain tehty harvennushakkuita, ja metsäkoneiden jäljet viistävät osin haudan vallia. Haudan itä- ja pohjoispuolella kasvaa nuorehkoa mänty- ja kuusivaltaista metsää; n. 110 m tervahaudasta koilliseen sijaitsee hylätty maja.

Kettukaarto etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee hiekkaisella harjanteella Kettukaarron eteläosassa, n. 150 m Murisjärvennevasta koilliseen. Tervahaudan halkaisija n. 27 m, kuopan halkaisija n. 15 m, halssi suuntautuu kaakkoon. Ympäristössä kasvaa varttunutta, kuusivaltaista sekametsää.

Kansala (1000052523) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kämppäkankaan länsipuolella, Kansala-nimisessä entisessä pihapiirissä sijiatsee muinaisjäännös- ja kulttuuriperintökohderyhmä, johon kuuluu tervahauta, viime vuosisataa vanhempia historiallisen asutuksen jäänteitä sekä nuorempia asutuksen jäänteitä. Vuoden 1962 peruskartassa Kansalan talo on vielä merkitty asuttuna ja pellot viljeltyinä. Tästä viimeisestä asutusvaiheesta ovat merkkinä niittyyntyneiden ja metsittyneiden entisten peltojen lisäksi tuolloisen asuinrakennuksen tiiliuunin ja osin sen kivijalan jäänteet, sekä toisen rakennuksen hirsikehikon jäännös. Edellisten länsipuolelta löytyy melko suuren tervahaudan jäännös – halkaisija vallin ulkoreunasta toiseen n. 23 m, kuopan halkaisija n. 13 m. Tervahaudassa on jäänteitä mahdollisesti kahdesta eri halssista – yksi etelään ja toinen länsilounaaseen.
Välittömästi tervahaudan kaakkoispuolella on pienen kiviuunin jäännös, joka vaikuttaa olevan selkeästi viimeisintä asutusvaihetta vanhempaa perua, mahdollisesti 1800-luvun puoliväliin mennessä autioituneen pirtin uuni. Tervahaudan valliin on lisäksi kaivettu kaksi kellarikuoppaa – yksi luoteis- ja yksi kaakkoispuolelle.
Muista alakohteista etelään ja lounaaseen, metsittyneiden entisten peltojen läheisyydestä löytyy kolmas alakohteiden keskittymä, josta havaittiin kaksi kiviaidan jäännettä ja kaksi viljelyrauniota – jälkimmäisistä toinen on huomattavan suuri, n. 14 m x 9 m laajuinen ja n. 1,4 m korkea.

Pirttikallio 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pirttikallion laen kaakkoisnurkassa, vanhan rantaterassin päällä sijaitsee tervahauta, ja siitä n. 25 m kaakkoon tervapirtin kiukaan jäännös.. Tervahaudan halkaisija n. 23 m, kuopan halkaisija n. 12 m, halssi suuntautuu koilliseen. Ympäristössä kasvaa puolukkamustikkatyypin tuoretta kangasmetsää, jota hallitsevat eri ikäiset kuuset.

Pitkäkangas (425010021) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Temmeksen kirkosta n. 2,7 km koilliseen, soiden ympäröimällä kapealla Pitkäkankaalla on erotettu 8 selkeästi erottuvaa laakeaa painannetta tai kuoppaa. Sen lisäksi alueella on heikommin erottuvia painanteita. Kaikkiaan kuoppia voi olla parikymmentä. Niiden koko on n. 2,5 -3 m ja syvyys n. 40 cm. Kuopanteet sijaitsevat kankaan lakea kulkevan tien pohjoispuolella noin 600 m matkalla ja ne muodostavat selkeän kokonaisuuden. Mahdollisesti osa kuopista ei ole pyyntikuoppia. Metsätien rakentaminen on tuhonnut ainakin yhden kuopan ja äestysaukea katkaisee osan kuoppaketjua.
Suunnitellun metsätien parantamisen takia alue tarkastettiin 2010, jolloin paikannettiin kaikkiaan 11 pyyntikuoppaa noin 900 m matkalla. Ne ovat pääosin pienehköjä, halkaisijaltaan noin alle 2 metriä. Pyyntikuopista kolme läntisintä sijoittuu harjunlaen pohjoispuoleiseen tuoreeseen kangasmetsään. Muut sijaitsevat harjun laella metsätien molemmin puolin, pääosin kuitenkin pohjoispuolella. Kolme kuoppaa on metsätien osin tai pääosin peittämiä ja kaksi kuoppaa on aivan tien eteläreunan vaiheilla. Kaikki kuopat sijaitsevat nykyisen parannetun metsätien pohjoispuolella.

Pirttikallio 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pirttikankaan eteläpuolella, vain n. 35 koilliseen läheisestä metsätiestä Sen halkaisija on n. 27 m, kuopan halkaisija n. 16 m, ja halssi suuntautuu etelälounaaseen. Tervahaudan ympäristö on vastikään avohakattu.

Petäjäkallio länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pirttikallion ja Petäjäkallion välisellä kankaalla kulkevan itä–länsi-suuntaisen pienen hiekkaharjanteen päällä, Olkkolan ja Karsikkaan välisen maantien itäpuolella ja välittömästi maantieltä Petäjäkalliolle johtavan ajopolun pohjoispuolella, lähellä hiekkakuoppaan syntynyttä lampea sijaitsee tervahauta, ja siitä n. 20 m. länsiluoteeseen kiukaan jäännös. Tervahaudan halkaisija on n. 15 m ja kuopan halkaisija n. 6 m; halssi suuntautuu pohjoiseen. Ympäristössä kasvaa tuoreen kankaan varttunutta kuusimetsää, paitsi eteläpuolella, jossa ajopolun ja hiekkakuopan ympäristössä on vesakkoista.

Ristikangas itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ristikankaan, Petäjäkallion ja Petäjänevan välisellä kankaalla, sijaitsee tervahauta, ja siitä n. 10 m länteen tervapirtin kiukaan jäännös. Tervahaudan halkaisija n. 21 m, kuopan halkaisija n. 11 m, ja halssi suuntautuu itään. Ympäristössä kasvaa puolukkamustikkatyypin tuoreella kankaalla nuorehkoa kuusimetsää. Tervahaudan ja kiukaan välistä, lähes tervahaudan läntistä vallia leikaten kulkee ajopolku.

Kilpalannitty luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kilpalanniitystä luoteeseen, Petäjänevan itälaidan tuntumassa sijaitsee tervahauta, ja siitä n. 10 m itäkaakkoon tervapirtin kiukaan jäännös. Tervahaudan halkaisija n. 18 m, kuopan halkaisija n. 9 m, ja halssi suuntautuu kaakkoon. Tervahaudan ympäristö on kivikkoista, heinää kasvavaa, hiljattain harvennettua, mäntyvoittoista sekametsää.

Lamminneva länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Lamminnevan ja Aittokannonnevan välisen kankaan kaakkoisrinteessä, n. 300 m Aitto-ojasta luoteeseen. Sen halkaisija on n. 27 m, kuopan halkaisija n. 15 m, ja halssi suuntautuu etelään. Ympäristössä kasvaa varttunutta, mäntyvoittoista sekametsää.

Aittokannonneva luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Aittokannonnevasta koilliseen, kapean etelä–pohjois-suuntaisen kapean moreeniharjanteen eteläpäädyssä sijaitsee tervahauta, ja siitä n. 35 m pohjoiskoilliseen rakennuksen pohja sekä kiukaan jäännös. Tervahaudan halkaisija n. 21 m, kuopan halkaisija n. 11 m, ja halssi suuntautuu etelään. Harjannetta pitkin kulkee ajopolku, niin että se viistää tervahautaa itäpuolelta ja rakennuksen pohjaa länsipuolelta. Alueella kasvaa pääasiassa mäntyvesakkoa, ja siellä on runsaasti metsätöiden jälkiä.

Aitto-oja pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Multakaarronnevan länsipuolisen Savulankankaan etelärinteessä, Aitto-ojan pelloille johtavan ajopolun länsipuolella sijaitsee tervahauta, jonka halkaisija on n. 17 m, kuopan halkaisija n. 8 m, ja jonka halssi suuntautuu etelään. Ympäristön kivikkoisessa, heinikkoisessa maassa kasvaa nuoria mäntyjä ja koivuja.

Aitto-oja kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Multakaarronnevan eteläpuolisen kankaan länsireunamilla, heti Olkkolan ja Karsikkaan välisen maantien länsipuolella. Tervahaudan halkaisija n. 25 m, kuopan halkaisija n. 14 m, halssi suuntautuu lounaaseen. Tervahaudan päällä kasvaa nuorta, tiheää kuusimetsää, samoin pääosin sen ympärillä. Aivan tervahaudan ympäristössä on kuitenkin vastikään tehty metsätöitä, ja lähes joka puolella tervahaudan ympärillä on metsäkoneen jälkiä.

Korkiakaarto luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Korkiakaarron luoteis- ja Sainsaarenrämeiden pohjoispuolella, aivan metsätien vieressä, niin että tien oja lähes leikkaa tervahaudan luoteista vallia. Toinen, edellisen kanssa risteävä metsätie kulkee vain n. 40 m päässä tervahaudasta koilliseen. Tervahaudan on halkaisija n. 23 m, kuopan halkaisija n. 12 m, ja sen halssi suuntautuu länsilounaaseen. Tervahaudan ympäristö on jokin aika sitten avohakattu, ja kasvaa nyt nuorta vesakkoa sekä heinää. Viereisen metsätien toisella puolen kasvaa varttuneempaa, kuusivoittoista metsää.

Hirsineva lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hirsinevan länsipuolisen kankaan kaakkoisosassa sijaitsevat tervahauta sekä siitä n. 15 m koilliseen tervapirtin pohja ja kiuas. Tervahaudan halkaisija n. 23 m, kuopan halkaisija n. 13 m, halssi suuntautuu etelään. Ympäristössä kasvaa tuoreella sekä kuivahkolla kankaalla varttunutta mänty- ja kuusimetsää. Tervahaudan kuopan pohja on soistunut ja kuvaushetkellä se oli veden vallassa.

Lankkukangas (1000052554) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lankkukankaan kaakkoisosassa, Pahannotkonkankaan länsipuolella sijaitsee tervahauta, ja vain n. 6–7 m siitä kaakkoon kiukaan jäännös. Tervahaudan halkaisija on n. 21 m, kuopan halkaisija n. 11 m, ja sen halssi suuntautuu lounaaseen. Alue on kuusivaltaista kuivahkoa kangasta, mutta tervahaudan ja kiukaan välitön ympäristö on tällä hetkellä pieni metsäaukea, johtuen siellä hiljattain tehdystä harvennushakkuusta. Tervahaudan poikki kulkevat metsäkoneen jäljet, ja kiuas on osin sortunut ja levinnyt ympäristöönsä metsäkoneen ajettua sen yli.

Aitto-oja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Aitto-ojan peltojen etelänurkkauksen länsipuolella, pellonreunasta vain 10 m lounaaseen sijaitsee tervahauta. Tervahaudan halkaisija on n. 16 m, kuopan halkaisija n. 7 m, halssi suuntautuu pohjoiseen. Aivan tervahaudan lähiympäristö kasvaa koivu- ja haapavaltaista vesakkoa sekä heinää, heti tervahaudan luoteispuolelta kuitenkin alkaa Aitto-ojan puron varttunut kuusimetsä.

Koppelokangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Paikalla on suuri tervahauta ja rakennuksen jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Haarainkangas kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nimettömällä rämeen ympäröimällä kangassaarekkeella, n. 1 km Haarainkankaasta itäkaakkoon ja samaten n. 1 km Osmalamminnevan turvetuotantoalueen eteläosan länsireunasta länsiluoteeseen, sijaitsee tervahauta. Sen halkaisija on n. 17 m, kuopan halkaisija n. 10 m, ja halssi suuntautuu itäkaakkoon. Tervahaudan aluerajaukseen on sisällytetty muutama sen länsi- ja luoteispuolinen kuoppa (suurimmat kaksi halkaisijaltaan n, 4 m, syvyydeltään n. 50 cm), jotka oletettavasti liittyvät sen rakentamiseen. Alueella kasvaa nuorta vesakkoa, tervahaudan päällä ja lähiympäristössä myös joitain hieman suurempia lehtipuita ja kuusia.

Koppelonkoski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Mosaiikkimaisema, jossa runsaasti pieniä kuivahkoja - tuoreita kankaita ja pieniä soita, jokivarsi. Tuoreehko kangas, jossa kasvaa isoja mäntyjä ja tiheästi nuoria lehtipuita.
Metsätieltä 160 m etelään ja vääräjoesta 50 m itään on tervahauta, läpimitta valli mukaan lukien 15 m, kuopan läpimitta 10 m. Metsätie on rakennettu haudan läpi, kuoppa on täytetty maalla. Halssi suuntautuu länteen, pituus 4 m ja syvyys 1,8 m. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä ja koivuja.

Kenkäkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kenkäkankaasta etelään työntyvistä niemekkeistä itäisemmän kärjen tuntumassa, länteen, niemekkeiden väliselle kapealle rämealueelle viettävän törmän päällä sijaitsee tervahauta. Sen halkaisija on n. 17 m, kuopan halkaisija n. 10 m, ja halssi suuntautuu länteen. Tervahaudan yli on hiljattain ajettu metsäkoneella, mutta tämä ei vaikuta vaurioittaneen hautaa kovinkaan pahasti.

Kenkäkangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kenkäkankaan pohjoisemman osuuden keskivaiheilla, n. 550 m etelään pienestä Matala-Hatunjärvestä sijaitsee tervahauta. Tervahaudan halkaisija on n. 11 m, kuopan halkaisija n. 6 m, ja halssi suuntautuu kaakkoon. Tervahauta sijaitsee melko tuoreella avohakkuualueella, ja sen vallin päälle on jätetty jokunen muutaman metrin korkeudelta katkaistu puu merkiksi.

Ryönänkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on n. 15 m, kuopan halkaisija n. 10 m, ja halssi suuntautuu lounaaseen.

Kyrpälänharju itä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee pienellä rämeiden ympäröimällä saarekkeella n. 100 m Vääräjoesta itään ja vajaat 600 m Ryönänkoskesta luoteeseen. Tervahaudan halkaisija on n. 15 m, kuopan halkaisija n. 9 m, ja halssi suuntautuu kaakkoon. Tervahaudan päällä kasvaa varttuneempia puita, ympäröivällä alueella kasvaa pääasiassa nuorta mäntyä.

Kyrpälänharju itä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee pienellä rämeen ympäröimällä kankaalla Vääräjoen itäpuolella, 700 m Ryönänkoskesta luoteeseen ja Mustastametsästä lounaaseen – varsinainen Kyrpälänharju on joen länsirannalla. Tervahaudan halkaisija on n. 19 m, kuopan halkaisija n. 12 m, ja halssi suuntautuu etelälounaaseen. Alueella kasvaa varttuneehkoa ja nuorempaa sekametsää. Vaikutusten arvio: Ei vaikutusta, lähin voimalapaikka sijaitsee 400 m itään.

Itäneva kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Itänevan kaakkoispuolisen pienen kankaan jyrkemmässä eteläkaakkoisrinteessä sijaitsee tervahauta. Tervahaudan halkaisija on n. 16 m, kuopan halkaisija n. 10 m, ja halssi suuntautuu etelälounaaseen. Aivan tervahaudan ympäristössä kasvaa vaihtelevan ikäistä sekametsää, ja siitä alarinteeseen varttuneempaa, mutta muuten sen ympäristössä ylärinteessä kasvaa parimetrisen männyn hallitsemaa vesakkoa.

Kolmisoppi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Hauta sijaitsee hiekkaharjanteella kankaan itälaidalla, läpimitta valli mukaan lukien 14 m, kuopan halkaisija 9 m ja syvyys 1,1 m; halssi suuntautuu etelään, pituus 4 m ja syvyys 1,9 m. Haudan päällä kasvaa isoja haapoja.

Kukkarolampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nimettömän kankaan pohjoisosan etelärinteessä n. 250 m Kukkarolammen lounaisosasta länteen sijaitsee tervahauta. Sen halkaisija on n. 14 m, kuopan halkaisija n. 8,5 m, ja halssi suuntautuu etelään. Alueella kasvaa varttunutta mäntyvaltaista metsää.

Kukkarolampi luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee nimettömän kapeahkon kankaan keskivaiheilla, sen eteläreunalla, n. 500 m
Ahveroisesta lounaaseen ja runsaat 500 m Kukkarolammesta luoteeseen. Tervahaudan halkaisija on n. 19 m, kuopan halkaisija n. 13 m, ja halssi suuntautuu etelään. Tervahaudan ympäristössä kasvaa varttunutta kuusimetsää, heti sen eteläpuolella kuitenkin alkaa rämeisempi alue.

Kettulanhautakangas itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kettulanhautakankaan itäpuolisella pienemmällä kankaalla, n. 170 m Itäojasta länteen sijaitsee tervahauta. Sen halkaisija on n. 21 m, kuopan halkaisija n. 13 m, ja halssi suuntautuu itäkoilliseen. Alueella kasvaa varttunutta, harvennettua kuusivaltaista metsää.

Hävytönlampi etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee n. 500 m Hävytönlammesta etelään ja n. 700 m Ahveroisesta länsiluoteeseen, itä–länsisuuntaisen nimettömän kankaan etelärinteessä. Tervahaudan halkaisija on n. 12 m, kuopan halkaisija n.8 m, ja halssi suuntautuu etelään. Välittömästi tervahaudan pohjoispuolella on hiljattain avohakattu kaistale, muuten sen eteläpuolella kasvaa varttuneempaa kuusivoittoista metsää, ja pohjoisessa hyvin nuorta sekametsää.

Jylhynniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Jylhynniemen länsirinteessä, heinikkoisen ja hajanaisesti nuoria kuusia kasvavan hakkuuaukean länsireunalla sijaitsee kaksi tervahautaa. Varsinaisissa kohdekoordinaateissa sijaitsee eteläisempi tervahauta. Sen halkaisija on n. 16 m, kuopan halkaisija n. 9 m, ja halssi suuntautuu länteen. Toinen tervahauta, alakohde 22-2, sijaitsee siitä n. 25 m pohjoiseen.

Kalliohautakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee hieman etelään Kalliohautakankaan keskivaiheilta, n. 50–100 m etelään ja kaakkoon kankaan ainoasta kalliopaljastumasta. Kohteesta tavattiin kaksi tervahautaa, sekä niiden välistä vaikeasti tulkittava rakenne, jossa oli sekä hiilikasoja että viitteitä tarkoituksellisesta maa- ja mahdollisesti kivirakenteesta – ehkä jonkinlaisten kellareiden jäänteitä. Kohteen varsinaisissa koordinaateissa sijaitsee tervahaudoista kaakkoisempi. Sen halkaisija on n. 19 m, kuopan halkaisija n. 12 m, ja halssi suuntautuu etelälounaaseen. Toinen tervahauta, alakohde 23-2, sijaitsee tästä n. 30 m luoteeseen. Alakohde 23-3, hiilikasat ja maarakenteet, sijaitsee melko lailla tasan näiden välissä. Tervahautojen vallien päällä kasvaa varttuneita puita (mäntyjä, kuusia ja koivuja), muuten niitä ympäröi lehtipuuvesakko, paitsi lounaispuolelta, missä kulkee ajopolku.

Isolehto (1000052632) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Isolehdon länsipuolisella kapealla suosaarekkeella. Tervahaudan halkaisija on n. 23 m, kuopan halkaisija n. 16 m, ja halssi suuntautuu koilliseen. Alueella kasvaa varttunutta kuusta ja mäntyä.

Halmeenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Halmeenkankaan lounaisrinteen keskivaiheilla. Sen halkaisija on n. 20 m, kuopan halkaisija n. 12 m, ja halssi suuntautuu länteen. Tervahautaa ympäröi selkeä oja kaikilta muilta suunnilta paitsi koillisesta – länsipuolella kyseessä on luultavasti alkujaan luontainen uurre maassa, sillä tuolta osin se paikoin on jopa n. 7 m leveä ja toista metriä syvä, ja jatkuu kauemmas tervahaudasta niin siitä koilliseen kuin lounaaseenkin. Alueella kasvaa tiheää, pensaikkoista nuorta lehtipuuvaltaista metsää.

Sonnikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Mosaiikkimaisema, jossa runsaasti pieniä kuivahkoja - tuoreita kankaita ja pieniä soita, kivinen, paikoin kallioinen harjanne, rehevähköä sekametsää.
Hauta sijaitsee metsätien länsipuolella, purotörmän yläpuolella. Haudan halkaisija on valli mukaan lukien 19 m, kuopan läpimitta 14 m ja syvyys 1,1 m. Halssi suuntautuu itäkoilliseen, pituus 5 m ja syvyys 1,8 m. Vallin päällä kasvaa nuoria leppiä, aluskasvillisuus heinää ja niittykasveja.

Paakikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paakikankaan kaakkoislaen eteläreunalla sijaitsee pieni tervahauta. Sen halkaisija on n. 8 m, kuopan halkaisija n. 6 m, ja halssi suuntautuu etelään; tervahaudan valli on vain joitakin kymmeniä cm korkea, ja erottuu melko huonosti maastosta, samoin sen hyvin matala halssi, mutta kuoppa on selkeä ja lähes 1 m syvä. Tervahaudan ympäristön kuivalla kankaalla kasvaa harvana nuorehkoja mäntyjä ja kuusia, näiden lomassa niin ikään harvaa mäntyvoittoista vesakkoa.

Poikkipuoleiskangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Poikkipuoleiskankaan laen kaakkoisosassa, n. 150 m Poikkipuoleisnevan reunasta länteen sijaitsee tervahauta. Tervahaudan halkaisija on n. 20 m, kuopan halkaisija n. 13 m, ja halssi suuntautuu etelään. Tervahaudan keskeltä kulkee pohjois-eteläsuuntainen vanha metsäkoneen ajoura ja siinä on muitakin metsätöiden jälkiä. Alue tervahaudan keskeltä itään on vastikään avohakattu, mutta tämä uudempi metsätyö ei vaikuta vahingoittaneen tervahautaa enempää.

Poikkipuoleisneva itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Poikkipuoleisnevan koillispuolella, kaakosta sen ja Kurkinevan väliin työntyvän kangasalueen laen lounaisreunamilla. Tervahaudan halkaisija on n. 22 m, kuopan halkaisija n. 13 m, ja melko massiivinen halssi suuntautuu etelään. Alueella kasvaa korkeaa koivu- ja mäntyvoittoista vesakkoa, tervahaudan vallin päällä myös muutamia hieman varttuneempia puita.

Keittokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Keittokankaan itälaidan pienen mäennyppylän länsireunalla sijaitsee tervahauta. Sen halkaisija on n. 20 m, kuopan halkaisija n. 13 m, ja halssi suuntautuu lounaaseen. Tervahaudan länsi- ja pohjoispuolella kasvaa varttunutta kuusimetsää, myös melko runsaasti haapoja. Itäpuolella, mäennyppylällä kasvaa harvempia ja pienempiä mäntyjä sekä katajaa.

Maasydämenjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on n. 20 m, kuopan halkaisija n. 14 m, ja halssi suuntautuu pohjoiseen.

Kokkoharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kokkoharjun koillisreunamilla, aivan Sievin ja Toholammin rajalla, Sonnirämeen ja Raipponojan välisellä kapealla harjanteella. Tervahaudan halkaisija on n. 13 m, kuopan halkaisija n. 7 m, ja halssi suuntautuu koilliseen. Ympäristö on tiheää parimetristä vesakkoa, ja havainnointi oli haastavaa.

Taskunmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p Laserkeilausaineistossa erottuvat kolme tervahautaa. Kohteita ei ole tarkastettu maastossa.

Moskuankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistosta ja LIDARK-hankkeessa tunnistettu tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Historiallinen; Laserkeilausaineistosta ja LIDARK-hankkeessa tunnistettu tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Raatoneva 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistosta ja LIDARK-hankkeessa havaittu tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Viikatehaudankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistosta ja LIDARK-hankkeessa tunnistettu tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Korvenpuro (Työ- ja valmistuspaikat)

Mäntylä 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Joutsenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tuohikka-aho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskarttaan merkitty tervahauta sijaitsee kuusikkoa kasvavassa loivassa rinteessä. Maaperä paikalla on hiekkainen. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 14 m ja sen vallit ovat korkeudeltaan alle metrin. Halssi on lyhyt ja suuntautuu länteen kohti puroa. Tervahauta on ehjä.

Lamminvuori (1000052761) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee loivassa itään laskevassa rinteessä. Sen halkaisija on noin 12 m ja vallin korkeus noin metrin. Halssi suuntautuu itään. Paikalla kasvaa istutettua koivikkoa ja maaperää on metsäaurattu voimakkaasti. Tervahaudan ylärinteen puoleinen osa on vahingoittunut aurauksen seurauksena.

Peninginmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee mäntyä kasvavan hiekkaisen rinteen alaosassa. Sen luoteispuolella kulkee tie ja sen luoteispuolella on myös noin 10 metrin päässä käytössä oleva hiekkakuoppa. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 16 metriä ja sen vallin korkeus on noin metrin. Halssi suuntautuu luoteeseen kohti hiekkakuoppaa. Tervahauta on ehjä ja se on merkitty maastokartalle.

Ruunakangas 2 (1000052766) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee tasaisen havumetsää kasvavan kankaan korkeimmalla kohdalla. Sen halkaisija on noin 18 metriä ja vallien korkeus metrin. Halssi suuntautuu kohti etelää. Tervahaudan länsipuolella on noin 10 metrin etäisyydellä sen vallista hiekanottokuoppa, joka liittynee sen rakentamiseen. Tervahauta on ehjä.

Rahinevankangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vanha rajamerkki sijaitsee nykyisten Pyhäjärven ja Pihtiputaan välisellä rajalla paikassa, jossa raja tekee loivan kulman. Pihtiputaan ja Pyhäjärven välinen raja on ollut olemassa ainakin Korsholman läänin rajana, Rautalammin vanhan hallintopitäjän rajana sekä vanhan Viitasaaren rajana. Raja on ollut myös vanha historiallisten Hämeen ja Pohjanmaan maakuntien raja.
Paikalla on Pyhäjärven puolella nuorta taimikkoa ja Pihtiputaan puolella varttuneempaa taimikkoa kasvava kangas. Rajamerkki koostuu noin 2 X 2 metriä leveästä ja 0,6 metriä korkeasta neliskulmaisesta kylmämuuratusta jalustasta ja sen keskellä olevasta noin puolimetriä korkeasta tuetusta pystykivestä. Pystykivi on jäkälän peittämä, mutta siinä erottuu kaiverrettu kuva. Samanlainen kaiverrus on myös muissa Pihtiputaan ja Pyhäjärven välisen rajan vanhoissa rajakivissä.

Honkaniemi (1000052771) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee mäntyä kasvavassa ja etelään laskevassa rinteessä. Maaperä pakalla on hiekkainen. Tervahaudan halkaisija on noin 15 metriä ja vallien korkeus noin metrin. Halssi suuntautuu etelään ja on syvyydeltään noin metrin. Tervahauta on ehjä.

Jokiperä (1000052778) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta sijaitsee tasaisella ja hiekkapohjaisella kankaalla. Sen halkaisija on noin 12 m ja vallien korkeus noin metrin. Halssi suuntautuu etelään ja on noin 5 m pitkä. Tervahauta on ehjä.

Mäntymaa (1000052945) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokartalle merkitty ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta kankaan Mäntymaa koillisreunassa. Halkaisija noin 20 metriä ja halssi suuntaa itään. Noin 20 metriä tervahaudasta pohjoiseen sijaitsee mahdollisesti tervapirtin jäännös, jossa erottuu halkaisijaltaan noin 2,5 metrinen kiuas. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Suojärvenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta sijaitsee hakkuuaukean länsireunassa, noin 150 metriä metsäautotieltä länteen. Noin 300 metriä tervahaudan luoteispuolella sijaitsee Suojärvi, sekä Nivalan ja Haapajärven kunnanraja.
Tervahauta on halkaisijaltaan 24 metriä ja syvyydeltään 1,8 metriä. Vallin leveys on noin 4 metriä. Halssi osoittaa länteen kohti alarinnettä. Halssikaivannon pituus on noin 6 metriä ja leveys 2,5 metriä. Halssin suulla on näkyvissä kylmämuurattua kivetystä. Tervahaudan pohjalta otettiin maakairanäyte, jossa havaittiin hiiltynyttä maakerrosta.

Karvosenkangas 2 (1000052992) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta sijaitsee harvennetulla metsäkankaalla noin 300 metriä metsäautotieltä itään. Tervahauta on halkaisijaltaan 18 metriä ja syvimmiltä kohdalta 1,9 metriä syvä. Valli erottuu paikoin heikosti, mutta sen leveydeksi mitattiin 2,5 metriä. Halssi on säilynyt tervahaudan kaakkoisreunassa. Pohjalta otettiin maakairanäyte, jossa erottui hiiltynyttä maakerrosta.
Tervahaudan muoto on kärsinyt maankäytön yhteydessä. Pohja on osin täyttynyt ja epäselvän muotoinen. Tervahaudan päältä kulkee metsäkoneen ajoura, joka on rikkonut osin pohjaa ja vallia. Heti tervahaudan pohjoispuolella erottuu myös tuoreen näköinen metsäkoneen jälki. Tervahaudan kohdalle on myös asetettu merkintänauhaa kohteen merkiksi, sekä kaadettu joitain kulttuurikantoja. Ympäristössä näkyy paljon metsänkäytön jälkiä.

Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta sijaitsee noin 260 metriä Juurikkajärventiestä lounaaseen. Ympäristössä kasvaa tiheää taimikkoa ja tervahaudan päällä jykeviä kuusia, jotka on jätetty hakkuissa kasvamaan. Tervahaudan halkaisija on 16 metriä ja syvyys yhden metrin. Vallin leveys on 2,5 metriä. Halssi erottuu aukkona, joka laskee lounaaseen. Tervahaudan ympärillä erottuu katkoviivamainen kaivanto. Pohjalta otettiin maakairanäyte, jossa erottui hiiltä.

Pukkila (1000052994) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta sijaitsee 30 metriä Juurikkajärventieltä luoteeseen. Tervahauta on halkaisijaltaan 22 metriä ja syvyydeltään 1,1 metriä. Vallin leveys on noin 3,5 metriä. Halssi on noin 5 metriä pitkä ja 2 metriä leveä kaivanto, joka aukeaa koilliseen. Tervahaudan ympärillä erottuu kaivantoja.
Tervahaudan päältä on ajettu metsäkoneella, ja siinä näkyy luode-kaakkosuuntaisesti kulkeva koneen jälki. Päällä kasvaa jykeviä kuusia. Pohjalta otettiin maakairanäyte, jossa havaittiin hiiltä.

Matinniemensalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 250 metriä Puralantieltä koilliseen. Alue on kuusivoittoista kivikkoista metsäkangasta. Tervahauta on muodoltaan laakea ja maljamainen. Sen halkaisija on noin 24 metriä ja syvyys 1,5 metriä. Valli on epäselvä ja paikoin hävinnyt. Sen leveys on noin 3 metriä. Halssina toimii noin 10 metriä pitkä ojamainen kaivanto, joka aukeaa koilliseen. Tervahaudan pohjalla kasvaa iäkkäitä kuusia.
Pohjalta otettiin maakairanäyte, jossa erottui hiilensekainen maakerros.

Niemikangas (1000052996) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Osin hajonnut tervahauta sijaitsee Puralantien yhteydessä, noin 10 metriä tien reunalta lounaaseen. Tervahauta on halkaistu tietä ja sen vieressä kulkevaa ojaa rakentaessa, ja siitä on jäljellä arviolta puolet alkuperäisestä. Halkaisijaltaan hajonnut tervahauta on noin 11 metriä. Valli on leveydeltään noin 2 metriä, mutta erottuu monin paikoin heikosti. Halssi on säilynyt vahingoittumattomana alarinteessä tervahaudan lounaisosassa. Tervahaudan päällä kasvaa kuusta. Tien lounaispuolella alue on harvaa metsäkangasta.

Kauppila (1000052997) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivikkoisella mäenharjanteella Reisjärven ja Sievin kunnanrajan tuntumassa sijaitsee kolme tervahautaa. Alue on kuusipainotteista sekametsää, ja mäen päällä näkyy luontaista rakkakivikkoa. Tervahauta 1 sijaitsee noin 350 metriä Juurikantieltä/Puralantieltä lounaaseen hiuksenhienosti Sievin kunnan puolella. Tervahauta on rakennettu mäen lounaisrinteeseen. Senhalkaisija on 18 metriä ja syvyys 1,8 metriä yläreunalta mitattuna. Valli on 3 metriä leveä, mutta paikoin epäselvä. Halssi on syvä, mutta lyhyt kaivanto, joka aukeaa etelälounaaseen. Tervahaudan päällä kasvaa vanhoja kuusia, sekä koivua. Pohjalta otettiin maakairanäyte, josta erottui selkeästi hiiltynyttä maakerrosta.

Kiiskineva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta sijaitsee noin 100 metriä Rujulantieltä länteen. Muodoltaan tervahauta on suuri ja laakeapohjainen: sen halkaisija on 25 metriä ja syvyys 1,2 metriä. Vallin leveys on noin 4,5 metriä, mutta se erottuu heikosti. Halssi on 6 metriä pitkä ja 3 metriä leveä kaivanto, joka osoittaa koilliseen.
Tervahauta on metsittynyt ja erottuu heikosti ympäristöstään. Sen päällä kasvaa kuusta ja mäntyä, sekä pajukkoa. Pohjalta otettiin maakairanäyte, jossa erottui hiiltä.

Pyöriäneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee ojitetulla metsäkankaalla 630 metriä Rujulantieltä luoteeseen. Tervahauta on merkitty peruskartalle. Tervahauta on kooltaan iso ja syvä. Sen halkaisija on 20 metriä ja syvyys 1,8 metriä. Valli on mahdollisesti tuplavalli, joka on yhteensä noin 4 metriä leveä. Halssiaukko aukeaa lounaaseen. Halssissa on näkyvillä hieman kylmämuurattua kiveystä.
Tervahaudan pohja on paljas, mutta vallin päällä kasvaa vanhaa kuusta ja haapaa. Ympärillä kasvaa osin harvennettua kuusivaltaista sekametsää.

Pohjoiskangas (1000053000) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Isokokoinen tervahauta sijaitsee 640 metriä Heinistöntieltä itään. Tervahauta on merkitty peruskartalle. Tervahaudan halkaisija on 23 metriä ja syvyys 2 metriä. Vallin leveys on noin 4,5 metriä. Halssiaukko on noin mitoiltaan 4 x 3 metriä, ja se osoittaa koilliseen. Tervahaudan päällä kasvaa jykeviä kuusia ja koivua. Pohjalta otettiin maakairanäyte, josta erottui hiiltynyttä maakerrosta.

Pökköpohjankankaat (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta sijaitsee noin 380 metriä Heinistöntieltä luoteeseen. Tervahauta on muodoltaan maljamainen ja rakennettu loivaan rinteeseen kivikkoiselle maaperälle. Sen halkaisija on 18 metriä ja syvyys 1,6 metriä. Vallin leveys on noin 2 metriä. Halssi muodostuu ojamaisesta kaivannosta, joka laskee itäkoilliseen. Ympäristöönsä nähden tervahaudan päällä kasvaa verrattain paljon aluskasvillisuutta, sekä vanhoja koivuja ja kuusta. Tervahauta erottuu kuitenkin maastossa hyvin. Pohjalta otettiin maakairanäyte, jossa erottui hiiltynyttä maakerrosta.

Katiskankangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Heinistöntieltä noin 35 metriä pohjoiseen sijaitsee tervahauta, joka on merkitty peruskartalle. Tervahaudan halkaisija on 16 metriä ja syvyys 1,8 metriä. Valli on leveydeltään noin 3,5 metriä. Halssiaukko on noin 4,5 metriä pitkä ja 2,5 metriä leveä, ja sen reunalla näkyy sortunutta kiveystä. Halssi osoittaa etelälounaaseen.
Tervahaudan päällä kasvaa suuria kuusia ja koivuja, ympärillä nuorempaa kuusitaimikkoa. Pohjalta otettiin maakairanäyte, jossa erottui selkeästi hiiltä.

Katiskankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee välittömästi Heinistöntien eteläpuolella siten, että tervahauta rajautuu tien viereiseen ojaan. Tervahaudan halkaisija on noin 20 metriä ja syvyys metrin. Valli on jykevä, leveydeltään noin 4 metriä. Halssin pituus on 6 metriä ja leveys 1,7 metriä. Halssi osoittaa lounaaseen. Tervahauta on melko metsittynyt, ja sen päällä kasvaa kuusta ja koivua. Pohjalta otettiin maakairanäyte, jossa erottui hiiltä.

Salonkangas (1000053018) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistosta havaittu mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vajavankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee mäen rinteellä kuntoiluradan kaakkoispuolella. Tervahauta on syvä ja halkaisijaltaan noin 11 metriä. Syvyys vallin yläreunalta sen pohjalle on noin kaksi metriä. Valli on epäselvä, leveydeltään noin 1,5 metriä. Halssi on pituudeltaan noin 5 metriä ja se suuntaa kaakkoon. Kohteen ympäristö on tiheästi metsittynyttä ja maaperä savista. Tervahaudan vallilla kasvaa katajaa sekä jykevää kuusta ja mäntyä. Pohja on puuton. Pohjalta otettiin kairanäyte, jossa näkyi tummunutta savimaata ja hiilen hippuja.

Rouhunhauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta sijaitsee nimettömän metsäautotien päästä lähtevän ajouran länsipuolella eri ikäistä sekapuuta kasvavassa metsässä. Tervahaudan länsipuolella on avokallioaluetta. Tervahauta on muodoltaan maljamainen. Tervahaudan halkaisija on noin 18 metriä. Vallin leveys on noin 4 metriä. Syvyyttä haudalla on sen pohjalta vallin yläreunaan mitattuna noin 1,3 metriä. Halssi suuntautuu koilliseen. Se on noin 1,5 metriä leveä, 4 metriä pitkä ja 1,2 metriä syvä. Halssin suulla on esillä tervahaudan kylmämuurattuja kiviä. Valliin tehdystä koepistosta havaittiin hiilensekaista maata.

Kaijanneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta sijaitsee hakkuuaukean luoteisreunassa, noin 515 metriä metsäautotieltä luoteeseen. Tervahauta on laakea ja se on halkaisijaltaan noin 12 metriä. Valli on 2 metriä leveä, ja haudan pohja on tasainen. Pohjan syvyys on 0,5 metriä. Halssi on selkeä neliskulmainen kaivanto (mitoiltaan 3 x 2 m), joka sijoittuu tervahaudan koillisosaan. Tervahaudan päällä kasvaa jokusia nuoria kuusia ja haapoja, vallilla näkyy myös muutamia kantoja.
Alue on tervahaudan ympäriltä vahvasti muokattua, ja tervahautaan liittyvää hiiltä näkyy monin paikoin maan pinnalla. Tervahaudan koillispuolella on kaivanto (kooltaan 2 x 0,7 m), joka voi liittyä tervahaudan käyttöön, tai sitten viimeaikaiseen maankäyttöön.

Irvanlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta sijaitsee noin 220 metriä metsäautotieltä etelään. Alue on tiheästi kasvavaa harventamatonta sekametsää. Tervahaudan halkaisija on 14 metriä ja syvyys yläreunalta pohjalle mitattuna 1,5 metriä. Vallin leveys on noin 3 metriä. Halssi laskee loivasti alarinteeseen haudan lounaispuolelle. Halssista erottuu noin 7 metriä pitkä kaivanto. Maaperä tervahaudan kohdalla on hyvin kivikkoista, eikä pohjalta saatu otettua maakairanäytettä. Tervahauta on metsittynyt, ja sen päällä kasvaa monen ikäistä ja paikoin tiheää kuusikkoa.

Käkiniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta sijaitsee loivassa rinteessä uuden ajouran itäpuolella. Aluetta on muokattu huomattavasti tervahaudan ympäriltä, ja myös kohteen päältä on kaadettu tuoreeltaan puita. Heti kohteen luoteispuolella näkyy metsäkoneen jälki. Maasto on kivikkoista ja myös tervahaudan pohjalla on isoja kivenlohkareita. Tervahaudan halkaisija on 12 metriä ja syvyys ylärinteeltä mitattuna 1,5 metriä. Vallin leveys on noin 2 metriä. Halssi erottuu epäselvänä kaivantona alarinteessä, tervahaudan länsireunassa.

Kiviniemi (535010015) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Välikylässä, Kalajoen niskasta noin 3,5 km länsiluoteeseen Silvastinperällä. Alue on Kalajoen lounaispuoleisen, hieman ympäröiviä viljelysmaita korkeamman kivikkoisen kankaan länsi-reunaa, joka viettää loivasti etelään. Talon eteläpuolella sijaitsevalta pellolta on löytynyt kvartsi-iskos. Aiemmin paikalta on löytynyt tasataltta.

Martimonsuo luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Martimonsuon luoteislaidalla kohoavalla matalahkolla vähäkivisellä hiekkamoreenisella mäntykankaalla on kaksi pitkänomaista asumuspainannetta: toinen kankaan laen luoteis- ja toinen kaakkoispuolella. Molemmat asumuspainanteet erottuvat erittäin heikosti maastossa, paitsi niiden ominaispiirteiden, myös alueella 2000-luvun alkupuolella suoritetun metsäaurauksen seurauksena. Etenkin kaakkoisempi painanne on vaurioitunut äestyksen yhteydessä.
Luoteinen asumuspainanne (pituusakselin suunta 95/360) on mitoiltaan 26 x 4 metrinen. Kaakkoinen asumuspainanne (pituusakselin suunta 20/360) on mitoiltaan 27x5 metrinen. Molempien painanteiden suurin syvyys on noin 40 cm ja ne molemmat näyttäisivät muodostuvan neljästä yksittäisestä asumuksesta.
Molempiin painanteisiin tehtiin koepistot, joista löytyi palanutta luuta. Erityisesti kaakkoisen asumuspainanteen pohjoispäähän kaivetusta koepistosta paljastui hiilensekaista, voimakkaasti värjääntynyttä likamaata.

Kurraissuo luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alue on noin 15 vuotta sitten avohakattu ja äestetty metsäpalsta, jolla kasvaa mäntytaimikko. Löytöalueen maaperä on hienoa hiekkaa. Kohde löydettiin tarkastettaessa kahta 5p-lidarvisualisoinnista havaittua mahdollista asumuspainannetta Kurraissuon luoteispuolella sijaitsevan kankaan etelälaidalla. Painanteet eivät varsinaisesti hahmotu maastossa, mutta niiden eteläpuolen äestysurien vielä paljaista kohdista paikannettiin noin 20 metrin matkalta yhdeksän kvartsi-iskosta sekä palaneita kiviä kolmena sikermänä. Löytöjen perusteella kohteen voinee tulkita asuinpaikkapinnaksi. Kohde on vaurioitunut, sillä alue on äestetty avohakkuun (suoritettu n. 2009-2012) yhteydessä.
Löytösikermien pohjoispuolelta hahmottuvat painaumamaiset maastonpiirteet eivät vaikuttaneet paikan päällä tarkasteltuna asumuspainanteilta.
Kohteelle on annettu suuntaa antava aluerajaus, mutta kohteen laajuuden tarkempi selvittäminen vaatii jatkotutkimuksia, koska sitä ei voi tulkita vaan pinnalle näkyvien merkkien perusteella ja äestysurat ovat ehtineet umpeutua puolessatoista vuosikymmenessä.

Jääli Kortekangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jäälin Kortekankaan lounaiseen viettävässä loivassa rinteessä, noin 250 metriä kivisen hiekkamoreenikankaan halkaisevasta voimalinjasta länteen, on koekuopalla varmistettu pitkänomainen asumuspainanne. Lisäksi alueella on muita epämääräisempiä painanteita, joiden luonteesta ei tarkastuskäynnillä päästy selvyyteen.
Alueella on noin 22 metriä pitkä ja 6 metriä leveä matalahko asumuspainanne, joka näyttäisi jakaantuvan kolmeen asumukseen. Painanteen kaakkoisimpaan osaan kaivetusta koekuopasta löytyi rikastumiskerroksesta kymmenkunta palaneen luun sirpaletta. Asumuspainanne on vaurioitunut. Alueella liikkunut metsäkone on ajanut painanteen kaakkoisosan läpi aiheuttaen maaperän lievää painumista.
Kohteesta noin 100 metriä suuntaan 101/360 on Kortekankaan etelärinteessä heikommin erotettavissa oleva, mutta 5p-lidarissa jollain tapaa erottuva painanne, jonka luonteeseen siihen kaivettu koekuoppa ei tarjonnut lisävalaistusta.

Jääli Kortekangas kaakko (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kortekankaan kaakkoisella reunalla, joka muodostaa oman kohoumallisen metsäsaarekkeensa, on sen korkeimman kohdan tuntumassa viiden erimuotoisen asumuspainanteen ryväs. Alue on kivistä hiekkamoreenia.
Kohteessa on viisi asumuspainannetta, joista kaksi on pyöreähköä, kaksi soikeaa ja yksi pitkänomainen. Pitkänomainen painanne on mitoiltaan 18x7-metrinen, soikeat painanteet 8-9x6-metrisiä ja pyöreähköjen halkaisija on noin 5 metriä. Painanteet ovat 30-50 cm syviä.
Pitkänomaisen asumuspainanteen kaakkoispäähän kaivetusta koekuopasta löytyi palaneiden kivien lisäksi parisenkymmentä palaa palanutta luuta, mm. kalan nikama. Löytöjä ei otettu talteen.
Kohde on vaurioitunut. Metsäkoneen pyörien painama ura vaikeuttaa pyörähköjen asumuspainanteiden havaitsemista, jonka lisäksi se on ajanut myös kaakkoisemman soikean asumuspainanteen luoteisreunan päältä.

Kaarelanniemen kärki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kaarelanniemen kärjessä olevan pohjoisemman lakiharjanteen itäpäässä sijaitseva röykkiö. Röykkiö sijaitsee noin 1,5 metriä lakea matalammalla, lievästi rantaan viettävän rannanosan ja törmän taiteessa. Röykkiö koostuu kookkaista nostannaiskivistä, ja röykkiö on halkaisijaltaan noin 3 metrisen ja 30 cm korkean rakenteen. Röykkiötä on hieman pengottu, kiviä on levitelty röykkiön ympärille. Röykkiön päällä kasvaa viisi iäkästä mäntyä.

Kaarelanniemi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kaarelanniemen pohjoisosassa kulkevan harjanteen laella. Harjanne laskee pituussuunnassa molemmin puolin ja nousee taas seuraavalle lakinyppylälle.
Soikea painanne on kooltaan noin 2,5 x 3 metriä, ja sen syvyys on 40-50 cm. Painanteen ympärillä on heikosti erottuva valli. Painanteen pohjalla ja vallissa on huuhtoutumiskerros. Vallin itäosa on hieman vaurioitunut metsätöiden yhteydessä työkoneen ajouran kohdalta, ajouralta maanpinta on rikki. Painanteeseen ei tehty koekuoppaa.

Teerikangas 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Teerikankaan eteläisen nimen korkeimman kohdan länsipuolella, polun vieressä. Alue on harvaa mäntymetsää, ja aluskasvillisuus koostuu sammaleista, varpukasveista ja kanervasta. Alueella on kuoppa, joka on kooltaan 3,5 x 2 metriä ja syvyydeltään 40 cm. Kuopan ympärillä on noin 1 metriä leveä valli. Vallissa on tuplahuuhtoutumiskerros, ja kuopan pohjalla on vajaa 10 cm paksusti nokista huuhtoutumiskerrosta.

Heikkinen (1000053416) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Teerikankaan länsipään etelärannalla olevan mökin ja lounaaseen johtavan vanhan metsätien puolimaissa sijaitsee vanha talonpaikka kiuas- ja peltoraunioineen. Paikka sijaitsee mökistä lähes suoraan pohjoiseen ja mainitusta tiestä vajaat 100 metriä etelään jyrkän rinteen yläpuolisella tasanteella. Tiedonannon mukaan kyseessä on Heikkilän (Heikkisten) vanha talo, josta isonvihan aikoihin on siirrytty nykyiselle Kirpistön Kotilahden ja Pikku-Kiitämän väliselle kannakselle.
Kohde tarkastettiin 2024, ja alueelta tavattiin historialliseen aikaan ajoittuvia rakenteita (ks. alakohteet). Kiukaan 3 koillispuolella on peltokerrosta, joka on tasainen ja sammaloitunut alue. Sen laajuus jäi avoimeksi, joskin sille saatiin mitattua itäreunan ääripää.

Sorsuanoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Roitolan talosta noin 230 m koilliseen. Se on noin 50 m päässä Sorsuanojan rannasta. Tervahaudan kokonaishalkaisija on noin 14 m, josta vallien osuus on yhteensä 6 m. Syvyys on noin 60 cm. Halssi on lounaaseen päin, mutta on suhteellisen huomaamaton ja jatkuu rämeelle pitkänä ojana. Aivan vallin vieressä on muutamia kaivettuja, syviä kuoppia. Tervahaudan ympäriltä löytyi myös kolme muuta kuoppaa tai kuopannetta, jotka liittynevät tervahautaan.
Tervahauta on vuoden 1950 ilmakuvan ottamisen aikaan sijainnut lähellä Roitolan peltojen laitaa. Kyse voi olla talon tervahaudasta. Roitolan torppa on Nimiarkiston mukaan 1800-luvun alkupuolella perustettu kruununtorppa (Laitinen 1959). Vuoden 1850 pitäjänkartta ei aivan yllä paikalle, ja talo on sen mukaan sijainnut kruununmaalla (pitäjänkartta 1850b).

Kapelonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 190 m Kapelon päärakennuksesta länteen on tervahauta. Tervahauta on luultavasti Kapelon talon tervahauta. Tervahaudan halkaisija on noin 11 m, josta vallien osuus noin 3 m. Tervahaudan syvyys on 1,5 m ja vallin korkeus vaihtelee 0,5–1 m välillä. Halssi on itään ja se kapenee noin metristä puoleen metriin. Halssi on 7 m pitkä. Sen syvyys on enimmillään 1,5 metriä. Tervahaudan ympärillä on laakeita painanteita, joista on mahdollisesti nostettu turvetta haudan peittämiseen.

Tynnyrikorpi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Noin 1,5 km Kapelontien ja Hillatien risteyksestä itään sekä 420 m Kapelontieltä etelään on selkeäpiirteinen tervahauta. Sen halkaisija on 18 m, josta vallien osuus on 6 m. Tervahauta on syvyydeltään noin 2 m. Vallin korkeus vaihtelee 1–1,5 m välillä. Halssi on kaakkoon ja se kapenee 12 m matkalla 2,5 metristä yhteen metriin. Halssi on syvimmillään 2 m syvä.
Noin 20 m tervahaudan eteläpuolella havaittiin 8 x 4 m kokoinen ja 0,5–1 m syvyinen lounais-koillissuuntainen kuoppa. Noin 20 m tervahaudasta lounaaseen on puolen metrin syvyinen ja 4 x 5 m suuruinen painanne. Nämä voivat liittyä tervapirttiin tai hautavahdin korsuun.
Noin 25 m länsilounaaseen tervahaudalta sijaitsee suurehko 2,5 m läpimittainen ja 1,5 m korkuinen kivilatomus. Sen vieressä on noin 2 x 2 metrin kokoinen kuopanne. Kivilatomus lienee tervapirtin tai -saunan kiuas.

Kusijärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 290 m Kusiojan suulta itään, Kusijärven rantasuon tuntumassa sijaitsee tervahauta. Se
on halkaisijaltaan noin 16 m, josta vallien osuus on 8 m. Valli on noin 1,3 m korkea. Halssi on
etelään kohti järveä. Se on syvimmillään 2 m. Leveys on noin 1,5 m ja pituus 11 m. Tervahaudan vallin itäpuolella on kuoppa.
Noin 10 m säteellä tervahaudasta itään on kolme muuta kuoppaa tai kuopannetta. Pohjoisin kuopista on 8 x 3 metrin kokoinen ja suorakaiteen muotoinen. Eteläisin on miltei neliömäinen jyrkkäseinämäinen 3,5 x 4 m kokoinen kuoppa, jonka pohjalla on kiviä. Näiden keskelle jää epämääräinen matala kuopanne. Kiuasrakennetta tai rakennuksen perustusta ei paikalla havaittu.

Kusijärvi 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kusijärven koillisrannalla 410 m itäkaakkoon Kusiojan suulta sijaitsee kaksi kivilatomusta.
Latomuksista selkeämpi (kiuas 1) on rakenteeltaan kiuasmainen, joten se tulkittiin kiukaaksi. Kooltaan se on 1,5 x 1,5 x 0,5 m.
Kiukaasta 1 kaksi metriä kaakkoon on matalampi ja epämääräisempi kivilatomus (kiuas 2). Se on kooltaan noin 2 x 2 x 0,3 m. Kivilatomus koostuu silmämääräisen arvion mukaan ensin mainittua kiuasta pienemmistä kivistä, mutta seassa on myös isompia kiviä.
Kivilatomukset voivat olla järven rannassa sijainneen eräsijan tai asumuksen jäänteitä tai
ne voivat liittyä 140 m luoteeseen sijaitsevan Kusijärvi 1:n tervahautaan. On mahdollista,
että latomukset ovat keskenään eri aikaisia.

Kolmiyhteinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kapelontien ja Varesseläntien yhdistävältä metsätieltä lähtee Soidinmaan pohjoisosasta länttä kohti huonokuntoinen suora tieura. Tervahauta sijaitsee suosaarekkeessa tieuran varressa noin kahden kilometrin päässä Kapelontieltä.
Tervahaudan halkaisija on noin 16 m, josta vallien osuus on 6 m. Syvyys on noin 1,5 m. Vallin korkeus vaihtelee 0,5 ja 1 m välillä. Vallin luoteiskulmalla on metsäkoneen aiheuttamaa tuhoa. Halssi antaa itään ja kapenee kahdesta metristä yhteen metriin. Halssilla on pituutta 8 m ja syvyyttä tervahaudan päässä noin 2 m.
Tervahaudasta noin 20 m lounaaseen on suorakulmainen 4 x 6 m kokoinen ja 0,5 m syvä kuoppa. Lisäksi tervahaudan länsipuolella noin 20 m päässä on 0,4 m syvyinen ja 2,5 m läpimittainen kuopanne, josta metsäkone on ajanut ylitse.
Nimiarkistossa mainitaan vanha tervahaudan paikka Kolmiyhteinen-nimisellä suosaarekkeella (Kylmänen: 1957). Kyse on hyvin todennäköisesti tästä kohteesta.

Varesselkä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Noin 750 m Varesseläntien päästä sijaitsee selkeäpiirteinen tervahauta. Tervahaudan kokonaisleveys on noin 18 m, josta vallien osuus on 10 m. Valli on noin 1,7 m korkea, ja siinä on ketunpesiä. Halssi antaa etelään ja kapenee kahdesta metristä metriin. Halssi on noin 8 m pitkä ja metrin syvä.
Alueella on kolme kuoppaa tai kuopannetta, joista selkein on tervahaudan koillispuolella oleva 9 x 5 m kokoinen pohjois-etelä-suuntainen noin metrin syvyinen kuoppa. Välittömästi
sen läheisyydessä on 1 x 1 m kokoinen ja noin 0,6 m syvyinen selkeäreunainen kuoppa. Tervahaudan lounaispuolella taas on epämääräisen muotoinen 10 x 5 m kokoinen laakea
kuoppa. Tervahaudan itäpuolella on lisäksi kaksi epämääräisen muotoista hiilikasaa.
Tervahaudasta noin 40 m itään on kaksi kivilatomusta, jotka ovat todennäköisesti jäänteitä tervapirtin kiukaista. Pohjoisempi kiuas on eteläistä suurempi ja soikionmuotoinen. Kiuas on kooltaan 2,5 x 3 m ja 0,8 m korkea. Siitä erottuu halkeillutta kiveä. Välittömästi pohjoisemman kiukaan eteläpuolella on pienempi, läpimitaltaan 1,5 m kivikasa, joka on 0,5 m korkea. Hiilikasat ja kiukaat on lisätty kohteen alakohteiksi.

Kärppäsuo (1000053433) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Korpisenojantien ja Varesseläntien risteyksestä noin 540 m pohjoiseen sijaitsee tervahauta. Sen kokonaishalkaisija on noin 16 m, josta vallien osuus on 10 m. Syvyys on noin 1 m. Vallin korkeus vaihtelee 0,4–0,8 m välillä ja sen lounaisosassa on pieni vaurio metsäkoneen ajettua ylitse. Halssi on etelään ja on noin 1 m syvyinen, 8 m pituinen ja lähtöpäästä 2,5 m leveä.
Tervahaudan pohjoispuolella havaittiin 20–25 m päässä kaksi laakeaa epämääräistä painannetta. Kolmas painanne sijaitsee 20 m tervahaudalta luoteeseen.
Tervahaudasta noin 25 m luoteeseen on kaksi hiilikasaa, joista eteläisempi on 0,4 m korkea ja noin 3 x 3 m kokoinen. Pohjoisempi hiilikasa on pieni, noin 2 x 1 m kokoinen. Itse tervahauta sijaitsee tiheässä harventamattomassa mäntytaimikossa matalalla hiekkamoreenikankaalla, jossa havainnointiolosuhteet olivat huonot. Lisäksi metsäkoneenjälkiä oli ympäristössä siellä täällä, mutta vain yksi metsäkoneen ura on osunut tervahautaan. Hiilikasat sijaitsevat hakkaamattomassa, harvassa metsässä. Hiilikasojen sijainnit on merkitty alakohteiksi.

Iso Tallikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Iso Tallikankaan tervahauta sijaitsee ojitettujen soiden ympäröimän kankaan länsikärjessä.
Tervahauta on noin 960 m päässä Viitamäentieltä ja sijaitsee peruskartalla näkyvästä Viitamaasta pohjoiseen lähtevän umpeenkasvaneen tieuran varressa. Metsä on harventamatonta taimikkoa, jossa kasvaa mäntyä ja koivua. Tervahaudan lähellä kasvaa muutamia suurempia lehtipuita. Havainto-olosuhteet olivat paikalla huonot.
Tervahaudan halkaisija on noin 14 m, josta vallien osuus on 4 m. Vallit ovat matalat ja tervahauta on melko huomaamaton polulta päin lähestyttäessä. Halssi on pohjoiseen ja se on tervahaudan päästä noin 1,5 m syvä. Leveyttä alkupäässä on noin 2 m ja se kapenee pohjoiseen. Pituutta halssilla on noin 8 m.

Saarisuo (1000053435) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Saarisuontien päässä olevan pellon eteläkulmasta noin 700 m päässä sijaitsee kangasmaisen suosaarekkeen eteläreunalla tervahauta. Maasto on melko kivikkoista moreenimaata ja paikalle johtava tieura on pahoin umpeenkasvanut.
Tervahaudan halkaisija on 16 m, josta vallien osuus on 4 m. Vallin korkeus vaihtelee 1,1–1,8 m välillä. Halssi on kaakkoon ja sen syvyys on noin 1,5 m. Leveys kapenee kahdesta metristä 1,5 metriin ja sen pituus on noin 7 m. Vallin sisäpuolella on jonkinlaista terassimaista rakennetta.
Länsi- ja koillispuolilla havaittiin kaksi epämääräistä kuoppaa, jotka saattavat liittyä tervahautaan. Lisäksi noin 40 m päässä koilliseen kalliopaljastumalla on kivikehä, jonka sisällä on poltettu nuotiota. Tulipaikkaan on voitu käyttää tervapirtin kiukaan kiviä, sillä tasainen kallio vaikutti tervapirtin paikaksi sopivalta. Rakenteita ei kuitenkaan havaittu.

Haaralehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Haaralehdon tervahauta sijaitsee Haaralehdon eteläkärjessä Pallo-ojan varrella. Tervahauta on Viitamaantieltä pohjoiseen kääntyvän Kuurnakankaaseen päättyvän metsätien kääntöpaikalta noin 1 km pohjoisluoteeseen. Maasto tervahaudan ympärillä on havupuuvaltaista ojitettua rämeikköä, joka lähempänä puroa on enimmäkseen epätasaista kuusimetsää. Ylempänä kankaalla kasvaa tiheää nuorta männikköä.
Tervahaudan halkaisija on noin 14–15 m, josta vallien osuus noin 5–6 m. Vallin korkeus on 1,5 m. Eteläosassa vallia on ketunpesiä. Halssi on kaakkoon kohti ojaa. Sen pituus on noin 9 m, jonka jälkeen se jatkuu kapeana ojana. Halssin syvyys on tervahaudan päästä noin 2 m, ja se on noin metrin leveä.

Saarioja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuurnakankaaseen päättyvän metsätien kääntöpaikalta noin 2 km pohjoiseen. Tervahauta on Mäntymaansuon keskellä pienessä kangassaarekkeessa. Tervahaudan ohitse virtaa Saarioja, jonka mukaan kohde on nimetty (Nimiarkisto, Kylmänen, 1957).
Tervahauta on halkaisijaltaan noin 17 m, josta vallien osuus on 6 m. Vallin korkeus on 1,5 m. Halssi antaa etelään ja on noin 1 m syvä, 1,5 m leveä ja 6 m pitkä. Tervahaudan ympärillä havaittiin epämääräisiä matalahkoja kuopanteita. Dokumentointia haittasi koko päivän jatkunut kaatosade ja sen vuoksi kastuneet dokumentointivälineet. Kameran linssin huurtumisen vuoksi kuvamateriaali jäi heikoksi.

Ilolankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ilolankankaalla huonokuntoisen metsätien eteläpuolisella alueella noin 3
km Hetekyläntieltä etelään. Paikka on mäntymetsää kasvava kangasmainen saareke rämeellä.
Tervahauta on halkaisijaltaan vain noin 7 m, josta vallien osuus on 4 m. Vallit ovat hyvin matalat ja huomaamattomat. Halssi on etelään. Tervahaudanpuoleisesta päästä sen leveys on noin 2 m ja pituus 5 m.

Tupamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tupamaan länsikärjen tuntumassa, noin 450 m kaakkoon Viitamaantieltä, on tervahauta.
Maasto alueella on kangasmaista mäntymetsää ja maaperä kivikkoista soramaata. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 19 m, josta vallien osuus on 4 m. Valli on matalahko. Halssi on koilliseen ja se on tervahaudan päästä 1,5 m syvä ja 2 m leveä. Vallissa on ketunpesiä. Lähettyvillä on kolme epämääräistä kuopannetta tai painannetta, jotka liittynevät tervahautaan.

Pallo-oja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pallo-ojan itärannan tuntumassa Mutkakankaan koillispuolella on tervahauta. Sinne johtaa Tuomaalantieltä tieura, joka vie kesäasunnon pihan poikki ja kartan mukaan jatkuu polkuna Pallo-ojan ylitse. Ojassa ei ole siltaa ja polku on kulkukelvotonta umpeenkasvanutta ryteikköä. Tervahauta sijaitsee nuoressa harventamattomassa mäntytaimikossa, jossa puut kasvavat vain senttimetrien päässä toisistaan. Havainto-olosuhteet olivat erityisen kehnot. Itse tervahaudan sisällä puita oli hieman harvemmassa.
Tervahauta on halkaisijaltaan 14 m, josta vallien osuus on 6 m. Tervahaudalla on syvyyttä noin metri. Halssi on etelään ja on 10 m pitkä. Halssin leveys tervahaudan päästä on 2 m ja syvyys 1,5 m. Tervahaudan pohjoispuolella on epämääräinen kuoppa.

Peurakangas 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Noin 1 km Naurisnivantieltä, Niemelän talon eteläpuolelta Peurakankaaseen lähtevän metsätien uralta löytyi kvartsi-iskoksia noin 8 m pituiselta alueelta 17 kappaletta. Löytöpaikka on loivasti nousevassa rinteessä tasaisemman terassimaisen penkereen päällä kevyesti perustetulla tieuralla. Ura vaikuttaa siltä, ettei siihen ole tuotu materiaalia muualta, vaan se on pikemminkin tehty tasoittamalla maastoa koneellisesti ja työntämällä pintamaat tien reunoille.
Lähialueelle tehtiin kaksi koepistoa, mutta ne molemmat olivat löydöttömiä. Ympäröivää aluetta ja tieuraa tarkastettiin pintapoimimalla. Lisäksi tarkastettiin Korpisenojan varrella Korpisen taloa vastapäätä vastikään hakattua ja äestettyä metsäaluetta. Myöskään siitä ei saatu löytöjä.
Paikalla on mahdollisesti pienialainen kivikautinen asuinpaikka. Paikka on aikanaan sijainnut Korpisenojan suussa olleen pitkähkön lahden lounaisrannalla.

Häikiönhautamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta (tervahauta 1) on kuvattu 1850 pitäjänkartalle, mistä myös nimi on peräisin (1850a). Se erottuu myös rinnevarjosteessa. Paikalta 100 m länteen on mahdollisesti toinen suurempi tervahauta (tervahauta 2).
Kohteet havaittiin vasta jälkityövaiheessa, eikä niitä siksi ehditty tarkastaa maastossa.

Mustapuronkorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee nuoressa kuusikossa ojitetulla metsämaalla noin 130 metriä metsätien pistolta lounaaseen ja noin 600 metriä Mustapurosta koilliseen. Hiilimiilu on muodoltaan hieman soikea ja sen koko on noin 12 x 15 metriä. Pohja on syvä ja maljamainen. Vallit ovat korkeat, noin 1-1,3 metriä ja noin 3 metriä leveät. Hiilimiilu on pahasti heinittynyt. Vallien päällä kasvaa muutama kuusi. Päältä kulkee syvät metsäkoneen urat. Vallin sisä- ja ulkosyrjästä paljastuu kuntan alta hiiltynyttä maata, ei hiilen palasia.

Hanganhete (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, joka sijaitsee noin 60 m Hanganhetteestä itään aivan luonnonsuojelualueen rajalla. Sen kokonaishalkaisija on noin 16 m, josta vallien osuus on noin 8 m. Vallin korkeus on pääsääntöisesti melko matala, noin 30–40 cm, mutta se on halssin puolelta jonkin verran korkeampi. Halssi on luoteeseen ja sen pituus on noin 6 m ja halkaisija noin 2 m. Tervahaudan vallissa on itäpuolella syvä ja jyrkkäreunainen kuoppa, josta lähtee ojamainen syvennys kohti itää. Tervahaudan kaakkoispuolella kulkee vanha tieura, jonka varsilla on kolme eri kokoista ja melko epämääräistä kuoppaa. Niiden suhde tervahautaan jää avoimeksi.

Junttikangas (1000053469) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Junttikankaan Kaatiaisnevalle laskevan lounaisrinteen alaosassa noin 320 metriä nimettömästä metsätiestä kakkoon. Kohde sijaitsee kuusitaimikossa. Tervahaudan halkaisija on noin 15 metriä. Vallit ovat varsin massiiviset, leveydeltään noin 4 metriä ja niiden korkeus ylärinteessä on vain noin 0,3-0,4 metriä ja alarinteessä noin 0,6 metriä. Halssi laskee alarinteeseen eli lounaaseen. Halssin pituus on 4 metriä, leveys noin 2 metriä ja syvyys noin 0,7 metriä. Tervahaudan päällä kasvaa leppää, nuoria kuusia, koivuja, pajua ja heinää.

Rajakangas 3 (1000053534) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rajakankaantien itäpuolella noin 10-16 metrin päässä tiestä. Kohteen ympäristössä kasvaa nuorehkoa kuusikkoa ja varttuneita mäntyjä. Isomman rakenteen koko on 6 x 6,5 metriä, syvyys on 0,5 metriä. Vallin leveys on 1- 3 metriä. Noin 5 metrin päässä länteen on toinen pienempi kuoppa. Muodoltaan neliönmallinen. Kuopan koko on 2 x 3 metriä ja syvyys 0,15 metriä ja pieni valli eteläpuolella. Kuoppien maannoksessa on hiiltä ja hiiltynyttä maata.

Vesala (Juntunen) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sanginjärven itäpuolella Utajärveltä Puolagalle johtavan maantien varressa. Alue on Vesakankaan kaakkoisreunaa, joka viettää loivasti kohti suota. Vesalan talon päärakennuksen koillispuolen perunapellosta, maantien 837 kaakkoispuolelta, löytyi vuoden 1974 tarkastuksessa kvartsi-iskoksia. Samaan paikkaan liittynevät myöskin 1880 -luvulla talletetut kivitaltta ja kiviaseen katkelma (kohteet Utajärvi 35 ja 36). Korkeuden (noin 115 m mpy.) perusteella paikalla ilmeisesti oleva asuinpaikka ajoittuu vanhempaan kivikauteen. Vuoden 1987 kuntainventoinnissa paikalla ei kuitenkaan havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.
Muinaisjäännöksestä runsas 1,6 km länteen sijaitsevan Sanginjärven Sairastensaaren kerrotaan aikoinaan olleen hautapaikkana. Saaressa on hautakumpua muistuttava kivistä tehty kumpare, jonka päällä kasvaa muutama suuri mänty.

Käpykangas (1000053578) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Käpykangas sijaitsee Muhoksella noin 2 kilometriä Päivärinteen asuinalueesta koilliseen. Kankaan kaakkoislaidalla on kolmen soikean asumuspainanteen muodostama ryväs ja näistä n. 200 metriä lounaaseen sijaitsee yksittäinen, muodoltaan soikeahko asumuspainanne.
Kohteessa on neljä asumuspainannetta, joista kaksi sijoittuu hiekkaiselle kankaalle peräkkäin itä-länsisuuntaisesti metsäpolun pohjoispuolelle (#1-2), kolmannen, soistuneen painanteen jäädessä polun eteläpuolelle (#3). Neljäs painanne (#4) sijaitsee kankaan alemmalla terassilla noin 200 metriä edellisistä lounaaseen Painanteet ovat noin 15x10 metrisiä ja 30-50 cm syviä.
Peräkkäisten painanteiden eteläpuolelta sekä niiden välistä kulkevasta, metsäkoneen jättämästä urasta löydettiin rikkoutuneelta maan pinnalta kymmenkunta kvartsi-iskosta sekä palaneita kiviä, jotka jätettiin paikalleen. Soistuneen asumuspainanteeseen tehdystä koepistosta löytyi hiiltä ja palaneita kiviä. Muista painanteista 200 m lounaaseen sijaitsevasta painanteesta löytyi koepistosta likamaata ja palaneita kiviä.
Kohde on vaurioitunut. Metsäkoneen ura kulkee polun pohjoispuolella sijaitsevien painanteiden välistä ja sen kulku on lievästi mullostanut hiekkaista kangasta paljastaen satunnaisesti mineraalimaan.

Seljänmäki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tuomiojantien eteläpuolella Seljänmäen kohdalla tien vieressä olevalla itä-länsisuuntaisella matalalla kankaalla. Läntisin rakenne sijaitsee muista erillään, noin 115 metrin etäisyydellä viereisestä rakenteesta. Alue on mäntymetsää, ja aluskasvillisuus koostuu sammaleista ja varpukasveista.
Kohde koostuu viidestä hiilimiilusta, joiden halkaisijat vaihtelevat 1,5-4 metrin välillä ja joiden syvyydet ovat 50-70 cm. Miilut ovat matalia pyöreitä kuoppia, joiden profiili on hieman suppilomainen. Kuopilla on heikko valli. Kuoppien pohjalla kuntan alla on havaittavissa 7-10 cm paksuudelta hiiltä ja nokea. Valleissa ei havaittu kaksoismaannosta.

Saukkosuo (1000053618) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Saukkosuon etelälaidan mäntyä kasvavalla, länsiluode-itäkaakko-suuntaisella suosaarekkeella on 12 asumuspainannetta, jotka kohteen länsiosassa muodostavat kolmen ja neljän asumuksen rivitalon kankaan pituusakselin suuntaisesti. Näiden kaakkoispuolella on yksittäinen asumuspainanne ja siitä edelleen etelään neljästä asumuksesta muodostuva rivitalo. Paksuhko turvekerros peittää karkean hiekan kerrostumaa. Asumuspainanteet erottuvat tunnistettavasti 5p-LiDAR-visualisoinnissa soistuneesta maaperästä huolimatta.
Asumuspainanteiden mittoja on vaikea arvioida varsin rehevästä aluskasvillisuudesta johtuen, mutta luoteisin 3-osainen "rivitalo" on noin 30x10-metrinen, sen lounaispuolella oleva 4-osainen painanne 37x-9 metrinen, kuten myös itälaidan 4-osainen painanne. Yksittäisen painanteen mitat ovat noin 8x6 metriä. Syvyyttä painanteilla on enimmillään n. 40 cm. Yksittäiseen, "rivitalojen" välissä sijaitsevaan asumuspainanteeseen tehdystä koepistosta löytyi kymmenen kvartsi-iskosta, joista yksi voi olla jopa katkelmallinen kvartsiesine.
Kohde on vaurioitunut. Suosaareke on hiljattain harvennushakattu ja alueella liikkunut metsäkone on jättänyt jälkensä painanteisiin.

Papinaho itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Papinahon harjanteen itäpuolisella terassilla on kaksi suorakulmaista asumuspainannetta. Painanteet sijaitsevat peräkkäin pohjoisluode-eteläkaakkosuuntaisesti. Eteläisemmän alakohteen maaperä on kivistä hiekkamoreenia, pohjoisemmassa alakohteessa maaperä on hiekkaa. Molempien podsol-profiiliin sisältyy luja rautamultakerros.
Molemmat asumuspainanteet ovat muodoltaan suorakulmaisia ja ulkomitoiltaan noin 13x10-metrisiä. Koska molempien syvyys on vain n. 20-30 cm, niiden hahmottaminen maastossa on varsin hankalaa.
Eteläisempään painanteeseen tehdystä koepistosta löytyi palaneiden kivien lisäksi mahdollinen veneenmuotoinen kvartsiydin, pohjoisempi koepisto tuotti maaperää koskevien havaintojen lisäksi yhden kvartsi-iskoksen.

Syvälampi etelä (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Syvälammin eteläpuolella olevalla soistuneella alueella sijaitsee mahdollinen asumuspainannerivi ns. rivitalo, joka on havaittu Maanmittauslaitoksen tuottamasta 5p laserkeilausaineistosta. Kohde koostuu neljästä halkaisijaltaan noin 6,5 metrisestä pyöreästä painanteesta, jotka muodostavat 34 metriä pitkän ja 6,5 metriä leveän rivitalon (mitattu painanteiden ulkoreunoista). Rakenteella vaikuttaa olevan valli. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Isonahonkangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Isonahonkankaan kaakkoispäässä, noin 60 m metsäautotieltä koilliseen. Paikalla on pieni tervahauta. Kohde on varttunutta kuusikkoa kasvavalla kangasosalla. Ympäröivä puusto on mäntyä ja aluskasvillisuus sammalta ja puolukkaa.
Tervahauta on halkaisijaltaan noin 9 m. Sen vallit ovat arviolta 30–60 cm korkeat. Syvyyttä on noin 80 cm. Halssi on noin 1 m leveä ja 60 cm syvä, kaveten ojaksi. Se suuntautuu kohti koillista. Kohde on merkitty maastokartalle.

Vehkanotko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee hiekkaisella harjanteella Jylkynkankaasta tulevan metsäautotien varressa, noin 50 m tiestä koilliseen. Paikalla kasvaa varttunutta havumetsää, jossa valtalajina on mänty. Aluskasvillisuus on sammalta, puolukkaa ja mustikkaa.
Selkeäpiirteisen tervahaudan kokonaishalkaisija on noin 9 m. Vallit ovat 50–70 cm korkeat ja noin 2 m leveät. Halssi on kuoppamainen, 60 cm syvä ja noin 3 m pitkä.

Jylkynkangas (1000053673) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 55 m Jylkynkankaan metsäautotieltä lounaaseen, loivasti lounaaseen laskevalla avohakatulla rinteellä on tervahauta. Itse kohteella kasvaa iäkästä haapaa. Ympäristö on heinittynyttä ja äestettyä hakkuuaukkoa.
Tervahaudan kokonaishalkaisija on noin 10 m. Vallit ovat 40–80 cm korkeat ja noin 2,5 m leveät. Halssi on lounaaseen ja noin metrin leveä, 50 cm syvä ja 3 m pitkä.

Tetrinmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lähellä kallioisen ja korkean Tetrinmäen huippua on tervahauta. Se on noin 200 m länteen sen ohittavasta metsäautotiestä. Paikalle menee metsäkoneen ura. Kohteen päällä kasvaa lehtipuukeskittymä. Ympäröivä maasto on melko paljasta, heinittynyttä ja pusikkoista kallioiden väliä.
Tervahauta on noin 15 m halkaisijaltaan ja sen vallit ovat 50 cm korkeat. Syvyyttä tervahaudalla on noin metri. Halssi on länteen ja tervahaudan puoleisesta päästä noin 2 m leveä, 50 cm syvä ja noin 4 m pitkä.

Korvenkallio (1000053675) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Korvenkallion kallioalueen reunassa, noin 230 m itään sen ohittavasta metsäautotiestä, lähellä penkkatien päätä sijaitsee tervahauta. Ympäröivä maasto on kivikkoista, vanhaa hakkiota, jossa kasvaa nuorta puustoa hyvin tiheässä. Kivisimmiltä paikoilta puut puuttuvat.
Tervahauta on halkaisijaltaan noin 9 m ja sen vallit ovat 90 cm korkeat. Syvyyttä on noin metri. Halssi on etelään ja tervahaudan päästä noin 1 m leveä, 60 cm syvä ja noin 4 m pitkä.

Kuovinsuo etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iin Kuovinsuon eteläreunalla kohoavalla mäntyvaltaisella hiekkakankaalla on maastossa huonosti, mutta 5p LiDAR-aineistosta selvästi havaittava pitkänomainen asumuspainanne. Maaperä alueella on sangen hienoa hiekkaa.
Asumuspainanne on rivitalotyyppinen, muodostuen neljästä asumuksesta, joista kolme läntisintä on kiinni toisissaan, itäisimmän ollessa muista hieman erillinen ja vähän niitä pohjoisempana. Painanteet mitat ovat 18x5 metriä ja koska se on enimmilläänkin vain 20-25 cm syvä. kohteen erottaminen maastossa voi olla hankalaa.
Asumuspainanteen läntisimpään "huoneeseen" tehdystä koepistosta löytyi kymmenkunta palaneen luun palaa, mahdollinen kvartsiesine sekä kvartsi-iskos.

Isokangas länsi (1000053769) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kolmesta asumuspainanteesta muodostuva kohde sijaitsee Isokankaan länsiosassa Hartikkasuon kaakkoislaidalla. Asumuspainanteet muodostavat siellä NNW-SSE suuntaisen jonon ja sijoittuvat noin 15 metrin päähän toisistaan.
Kohteessa on kolme muodoltaan soikeahkoa asumuspainannetta, jotka sijaitsevat hieman alempana, kuin sen välittömästä läheisyydestä tunnetuissa kohteissa Ii Isokangas W 1-5. Asumuspainanteiden pituus on 7-8 metriä, leveys 4-5 metriä ja syvyyttä niillä on noin 20-30 cm.
Eteläisimpään asumuspainanteeseen tehdystä koepistosta löytyi palanutta luuta.
Kohde on vaurioitunut. Pohjoisimman asumuspainanteen keskeltä kaatunut puu on kaatuessaan mullostanut maaperän kuopalle.

Raatejärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Yhden tervahaudan sekä hautapirtin jäänteet sisältävä kohde sijaitsee Etelä‐
Sydänmaan luonnonsuojelualueen pohjoislaidalla. Kohde sijaitsee Reisjärven kirkosta 12 km eteläkaakkoon.
Sijainti ja maasto
Kohde sijaitsee välittömästi Etelä‐Sydänmaan luonnonsuojelualueen pohjoispuo‐
lella, Raatejärven pohjoisrannalla. Maaperä on kivistä moreenia ja puusto on noin
50‐vuotiasta mäntymetsää.
Kohteen kuvaus
Tervahauta on melko suuri, halkaisijaltaan noin 15 metriä ja hyvin säilynyt.
Haudan päällä kasvaa jonkin verran katajia ja koivuja. Noin 30m haudasta poh‐
joiseen sijaitsevat hautapirtin jäänteet. Pirtistä on jäljellä noin 2m x 1m kokoinen
kiuasröykkiö. Maastossa on vielä havaittavissa maatuneiden seinien sijat, raken‐
nuksen koko on näistä päätellen ollut noin 3,5m x 3,5m.

Vihviläräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Pyhäjärven kirkosta 21,0 km koilliseen. Paikalla on ehjä, matalavallinen tervahauta, halk n. 20 m, halssi koilliseen.

Lahnakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Pyhäjärven kirkosta 18,9 km koilliseen. Paikalla on tervahauta, halk n. 17 m halssi itään. Hauta on hakkuuaukolla ja paksun heinäkasvillisuuden peitossa. Vaikuttaa ehjältä.

Lahnavuoren länsipuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Pyhäjärven kirkosta 17,5 km koilliseen. Paikalla on vanhan metsänaurauksen runtelema tervahauta. Pari vakoa menee haudan läpi. Muutoin hauta erottuu maastossa hyvin (lidarissa huonosti). Sen halkaisija on n. 12 m ja halssi itään.

Murronkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Pyhäjärven kirkosta 12,9 km pohjoiseen. Paikalla on iso ja laakea tervahauta halk n. 22 m. Halssi kaakkoon. Hauta on tiheän vesakon peitossa ja vaikeasti maastossa todettavissa.

Lähderäme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Pyhäjärven kirkosta 12,6 km pohjoiseen. Paikalla on kaksi hiilimiilun jäännöstä vierekkäin: N 7074148 E 451998 ja N 7074131 E 452016, Miilujen halkaisijat n. 13 - 16 m, metsätraktorin urat hieman runnelleet miiluja, jotka muutoin ehjiä. Miilut matalia pyöreitä kumpuja, joita kiertää kuopat, joista maata miilun peitoksi ja joista hormit miiluun paloa säätämään.

Kyllösenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta (pääkohde) ja siitä n. 20 m pohjoiskoilliseen oleva maakuoppa (alakohde 40–2) sijaitsevat kapealla hiekkaharjanteella. Harjanteella kasvaa eri-ikäistä havumetsää (istutettu vanhempi männikkö, johon on levinnyt nuoria kuusia ja katajia). Tervahaudan halkaisija on 16 m, kuopan halkaisija 10 m, syvyys 0,7 m, halssi laskee kaakkoon ja se on sortunut.

Isoaho (1000053858) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Sanginjoen Isoaholla Sanginjoentien pohjoispuolella erottuu laserkeilausaineistossa ulkomitoiltaan noin 22 x 16 metriä oleva suorakaiteinen valli, jonka keskellä on noin 6 x 13 metriä oleva painanne. Syvyyttä painanteella on noin 60 cm. Valli joko maata tai kiveä.

Mäntylä 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Siikajoella, Murronmäen eteläpuolisella kankaalla, Tuomiojantien itäpuolella. Painanne sijaitsee Relletin linjauksen pohjoispään läheisyydessä, hiekkaisella kankaalla, sen korkeimmalla käyrällä. Painanteen yli on kulkenut polku/ura, joka ei ole enää käytössä.
Laakea ja matala painanne on noin 8 metriä halkaisijaltaan ja se vaikuttaa asuinpainanteelta. Kairanäytteessä havaittiin keskiharmaa hiilensekainen likamaa.
Asumuspainanteen länsipuolelta tavattiin 2 x 1,5 metrinen kuoppa, jonka kairanäytteessä havaittiin likamaakerros. Kuoppa on 25 cm syvä ja sillä ei ole valleja.

Rahka-ahontien 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitystä tervahaudasta Rahka-ahontien (1000046818) n. 80 m pohjoiseen on n. 6 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, halssi lounaaseen. Kankaan puusto on harvaa
mäntymetsää.

Kiviharju 2 (1000041373) (Maarakenteet)
Historiallinen; Paikalla on multapenkan ympäröimä puolisen metriä syvä tasapohjainen kuoppa, jonka ala on noin 3 x 3 metriä. Tästä noin 40 metriä lounaaseen on lähekkäin kolme maakuoppaa, joiden halkaisija on 1,5 - 2 metriä ja syvyys noin 40-50 cm.

Karhikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 8,5 kilometriä Kärsämäen kirkosta etelään, Venetpalon kylän länsipuolella, Kokonperäntieltä Hakalan talon kohdalta länsilounaaseen erkanevan metsäpolun pohjoispuolella Karhinkankaalla. Ympäristössä on kuusivaltaista metsää, jossa seassa hieman koivua. Eteläpuolella metsä vaihettuu mäntyvaltaiseksi. Alueella havaittiin kaksi rakennuksenjäännöstä, kaksi kiviaitojen rajaamaa aluetta, joihin kuuluu yhteensä kuusi kiviaitaa sekä ainakin yhdeksän kaskiröykkiötä. Kiviaitojen rajaamat alueet ja kiviröykkiöiden lähialueet ovat tasaisia ja kivettömiä. Näiden alueiden ulkopuolella maa on niin kivistä, että koekuoppaa oli lähes mahdoton kaivaa. Koekuopissa havaittiin noin 4 cm paksuinen hiiltyneen maankerros. Kohde liittyy mahdollisesti kaskiviljelyyn ja ajoittuu arvion mukaan 1700-luvulle.

Punaisenladonkangas E (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Punaisenladonkankaan itäpuolisen kivikkoisen moreenikankaan pohjoisosassa, sen korkeimmalla kohdalla on yksittäinen kuoppa, jonka koko on noin 2,2 x 2 x 0,4 m. Kuopan pohjalla on kiviä.

Pyyryväiskangas itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Pyyryväiskankaan itäosassa matalalla harjanteella on ainakin viisi kuoppaa, joiden halkaisija on noin 1,5 - 3 metriä ja syvyys 30-50 cm. Eteläisimmmän kuopan pohjalla on todettu palaneita kiviä, joten kyseessä todennäköiset keittokuopat.

Keeterinkangas (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Tyrnävän Keeterinkankaan tasaisella pohjoisreunalla, Markkuun luontopolun polku-uran paljaaksi kuluttamalla maanpinnalla, viitisenkymmentä metriä Ängeslevänjoesta etelään, parinkymmenen metrin etäisyydellä joelle päin laskevan rinteen partaalta, havaittiin hyvälaatuisia kvartsi-iskoksia noin metrin matkalla muutoin täysin kivettömässä maaperässä. Vaikka kohde havaittiin pistemäisenä, voi se olla pesäkkeisesti laajakin, koska asuinpaikaksi hyvin sopivaa maastoa on kohteen ympäristössä pitkälti. Polku-uran ulkopuolella aluskasvillisuus kuitenkin on ehjää eikä löytöjen levinneisyyttä siten ollut mahdollista laajemmin havainnoida.
Alue on hiekkapohjaista ja puustoltaan mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, aluskasvillisuutena enimmäkseen puolukkaa sekä muita varpuja ja sammalia. Joen notkelmassa metsä on kuusikkoisempaa. Kohde on noin 28 metrin korkeudella merenpinnasta, minkä perusteella kyseessä vaikuttaa olevan todennäköisesti varhaismetallikaudelle ajoittuva asuinpaikka.
Kohde on vaurioitunut. Luontopolun käyttö kuluttaa kohteen kulttuurikerrosta, mutta vaurioituminen ei kuitenkaan ole laajamittaista (huuhtoutumiskerroskaan ei ole kulunut puhki). Kohteen vaurioituminen ei reitin nykyisellä käyttöasteella todennäköisesti ole muuttumassa laajemmaksi ainakaan lähitulevaisuudessa.
Kohteen laajuuden määrittäminen vaatii tarkempia tutkimuksia.

Korkiakangas itä (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kuivaniemen kirkosta n. 5 km koilliseen Kuivajoen eteläpuolella. Kohde sijaitsee Korkiakankaan koillisreunalla on keskuskuopallinen röykkiö, joka on kooltaan 6 x 4,5,-5 metriä ja korkeudeltaan 40-50 cm. Keskuskuoppa on itä-länsisuuntainen, ja se on kooltaan 2,7 x 1,8 metriä ja syvyydeltään 30-40 cm. Röykkiö lienee jonkin verran pengottu, mutta kivet jäkäläisiä ja siten ilmeisen kauan paikoillaan olleitaan. Vuoden 1980 tarkastuksessa mainitaan röykkiön vierellä kivikossa olevan peräkkäin luode-kaakkosuuntaisessa rivissä kolme pyöreää kuopannetta, joiden halkaisija on 2 m, 2,5 m ja 4 m.
Kohde on aiemmin ollut noin 340 metriä länsiluoteeseen sijaitsevan kohteen Korkiakangas (1000000027) alakohteena.

Ämmänmäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Siikajoella, Ämmänmäen laella, TuomiojanRen itäpuolella. Tervahaudan halkaisija on noin kuusi metriä. Halssi laskee länteen.
Ämmänmäen tilan omistaja kertoo, että lapsuudessa tervahaudassa oli puulla katettu maja, josta jäljellä on edelleen kamiinan hormi ja hormin hattu tervahaudan keskellä. Tervahautaa oli myös nimitetty kellariksi, jollaisena se on saattanut myös toimia. Samanlaisia pieni tervahautoja on alueella runsaasti, kertoo maanomistaja.

Mäntylä 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Siikajoella, Murronmäen eteläpuolisella kankaalla, Kallionevantien pohjoispuolella. Painanne sijaitsee Relletin linjauksen pohjoispäässä.
Pienialainen, kaksi metriä halkaisijaltaan oleva painanne on syvyydeltään noin 20 cm. Painanteeseen tehtiin koekuoppa, josta todettiin turpeen alla noin 20 cm paksu hiilensekainen tummanharmaa kerros.
Kuopan ympäristöön tehtiin koekuoppia ja runsaasti kairauksia alueen laajuuden selvittämiseksi.

Hamppulampi (1000054662) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on noin 11 metriä ja se on noin 1 metrin syvä pohjalta vallin yläreunaan mitattuna. Tervahaudan vallin leveys on 2 metriä. Halssi suuntautuu kaakkoon ja se on noin 4 metriä pitkä ja 1,5 metriä leveä. Tervahaudan päällä kasvaa eri-ikäistä sekapuuta. Tervahaudan pohjalta otetusta kairauksesta havaittiin hiilensekaista maata.

Repopuurot (Asuinpaikat)
Historiallinen; Myllypuron tiestä noin 200 metriä etelään, pienen suon länsilaidalla on tervahauta, jonka halkaisija noin 14 metriä. Vallin leveys noin 4 metriä. Syvyys on noin 1,1 metriä pohjalta vallin yläreunaan mitattuna. Halssi suuntautuu itään kohti suota. Se on noin 5 metriä pitkä ja 1 metrin leveä. Pohjalta otetusta kairauksesta havaittiin hiilensekaista maata. Tervahaudan päällä kasvaa eri-ikäistä sekapuuta ja katajaa. Sen ympärillä on katkoviivamainen kaivanto. Pohjalla on pystyssä myös suunnistusrastin leimauspaikka.
Tervahaudasta noin 20 metriä länsiluoteeseen havaittiin mahdollinen tervapirtin pohja (ks. alakohteet).

Kätkytkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Lauttaharjun sekä Kätkytkankaan rinteiden kainalossa aivan vieressä olevan suon kupeessa. Tervahaudassa ja sen ympäristössä kasvaa reilusti nuorta tai nuorehkoa talousmetsää. Vallien päällä ja tervahaudan sisällä kasvaa kuusta, mäntyä ja katajaa. Aluskasvillisuutena on sammalta, suopursuja sekä varpuja.
Halkaisijaltaan tervahauta on 14 metriä ja se on 1,3 metriä syvä. Vallit ovat 3–4 metriä leveät ja niillä on korkeutta 0,6–1 metriä. Halssi antaa itään ja on kooltaan 2 x 2 x 1,5 metriä. Juoksutusura jatkuu suohon saakka.

Kursukangas (1000054734) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kursunkangas 2:n tarkastuksen yhteydessä havaittu tervahauta, joka sijaitsee kohteesta Kursunkangas 2 50 metriä luoteeseen. Tervahauta on osittain sortunut jokeen, ja sen ympärillä on vallit.

Leuvanoja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Leuvanojan itärannalla kaksi tervahautaa n. 170 metrin etäisyydellä toisistaan, joen törmä on hautojen kohdalla suhteellisen jyrkkä. Pohjoisempi tervahauta on noin 12 m läpimitaltaan, päällä kasvaa varttuneita kuusia ja myös nuoria puita. Eteläisempi tervahauta on n. 8 m halkaisijaltaan, päällä kasvaa lähinnä nuoria kuusia, heti pohjoispuolella oli tehty hiljattain metsäharvennusta. Hautojen halssit on kaivettu joelle päin.

Pesämaankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Leuvanojan itärannalla kohdalla, missä joki tekee jyrkän mutkan länteen. Tervahauta on noin 12 m halkaisijaltaan, päällä ja ympäristössä kasvaa tiheästi eri lajista puustoa. Halssi on kaivettu joelle päin.

Näätäkangas pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Näätäkankaasta koilliseen Leuvanojan pohjoisrannalla, matalan joen törmän reunalla, pohjoispuolisella alueella on tasaista ojitettua suota. Tervahauta on noin 13 m halkaisijaltaan, päällä ja ympäristössä kasvaa tiheästi lehtipuustoa ja nuoria kuusia, haudan pinnalla kasvoi korkeaa aluskasvillisuutta. Halssi on kaivettu joelle päin etelään.

Näätäkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laajan ja matalan Näätäkankaan korkeimman alueen pohjoisreunalla, alueella kasvaa tiheää nuorta mäntytaimikko, eteläpuolella on soistunut alue. Pieni n. 7 m läpimitaltaan oleva tervahauta, jossa on kapea noin 4 m pitkä halssi pohjoiseen. Myös haudan päällä kasvaa tiheää nuorta mäntytaimikkoa.

Haapala (1000054809) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Viitastenjärven ja Leuvanjärven pohjoispuolella kulkevan Tyngäntien varrella, tiestä n. 70 m etelään. Loivasti etelään laskevan hiekkakankaan lounaisreunalla n. 13 m läpimitaltaan oleva tervahauta, matala n. 50 cm korkea reunavalli, keskuskuoppa on syvyydeltään jotakuinkin samaa luokkaa. Kankaalla oli tehty avohakkuu ja metsänauraus, haudan päälle on jätetty säästöpuuryhmä, auraus on tehty tervahaudan reunoja myöten. Tervahauta on merkitty maastokartalle.

Haapala itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Viitastenjärven ja Leuvanjärven pohjoispuolella kulkevan Tyngäntien varrella, tiestä n. 30 m pohjoiseen tasaisella kivikkoisella kankaalla. Paikalla kasvaa nuorta puustoa, pohjoispuolella on ojitettua rämettä. Noin 6 m läpimitaltaan oleva rakenteeltaan hieman epäselvä hiilimiilu, n. 30-50 cm:n kokoisista kivistä ja maasta koostuva n. 70-80 cm korkea reunavalli, keskellä n. 2,5-3 m kokoinen ja n. 60 cm syvä kuoppa, pohjoiseen on tervahaudan halssia muistuttava kaivanto, mutta se ei ole halssi. Miilun päällä kasvaa nuorta puustoa, jonkin verran katajia. Kairauksessa löytyi keskeltä ja ympäriltä hiiltä. Maastokartalle paikalle on merkitty tervahauta. Vuoden 1957 peruskartalle on merkitty heti kohteen länsipuolelle entinen niitty tai laidun, joka on yltänyt molemmille puolille nykyistä Tyngäntietä.

Haapakämppä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Viitastenjärven ja Leuvanjärven pohjoispuolella kulkevalta Tyngäntieltä itään Leuvanojan varteen johtavan metsätien päässä, Leuvanojan pohjoispuolella, rantatörmän reunalla. Tervahaudan läpimitta on noin 14 m, päällä kasvaa useampi varttunut kuusi, ympärillä lehtipuita, joitakin vanhoja haapojakin, halssi joelle etelään.
Tervahaudasta noin 10 m kaakkoon on kellarin jäännökseksi tulkittu kuoppa. Kuoppa on n. 4 x 2,5 m reunoista mitattuna, reunoilla matalaa vallia, pinta vankan sammalkerroksen peitossa.
Heti länsipuolella on metsäkämpän jäännös (kohde Haapakämppä 2). Tervahauta on merkitty 1840-luvun pitäjänkartalle ja nykyiselle maastokartalle.

Leuvankangas kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Leuvanjärvestä n. 600 m koilliseen ja Leuvanojasta n. 100 m länteen matalan hiekkakankaan etelälaidalla, ympäröivä alue on pääosin ojitettua rämettä. Ympäröivällä kankaalla oli tehty avohakkuu ja metsänauraus. Paikalla on tervahauta ja kuusi hiilimiilua. Tervahauta on n. 12 m läpimitaltaan, halssi lounaaseen, länsilaidalla on myöhemmin, mahdollisesti puuhiilen valmistuksen yhteydessä kaivettu n. 1,5 m läpimitaltaan oleva ja n. 70 cm syvä kuoppa. Haudan päällä kasvaa mäntyjä. Miilut sijaitsevat jokseenkin rivissä tervahaudan itäpuolella ja yksi vielä tervahaudan luoteispuolella. Miilut ovat n. 1-2 m halkaisijoiltaan ja n. 50-60 cm syviä, kairauksessa pohjalta n. 5 cm paksu hiilikerros, ei huuhtoutumiskerrosta. Tervahauta on merkitty maastokartalle.

Leuvankangas (Maarakenteet)
Historiallinen; Leuvanjärvestä n. 800 m pohjoiseen matalalla hiekkaisella mäntykankaalla maastokartalle merkitty tervahauta, heti metsätien länsipuolella, metsätien kohdalla on kulkenut talvitie. Tervahauta on n. 15 m läpimitaltaan, halssi länteen. Haudan länsipuolella, halssista hieman luoteeseen on suorakaiteen muotoinen tervavarasto, joka on n. 8 x 4 m vallien reunoista mitattuna, reunavalli on n. 1 m leveä ja n. 30-40 cm korkea, varaston pohja on n. 20-30 cm luontaista maanpintaa alempana.

Kiikkukangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Leuvanjärvestä n. 1,2 km lounaaseen rämeiden ympäröimällä matalalla hiekkaisella kankaalla, alueen puusto on nuorehkoa mäntykasvatusmetsää. Paikalla on kaksi tervahautaa ja tervapirtin kiuas.
Isompi tervahauta (tervahauta 1) on läpimitaltaan n. 14 m, halssi lounaaseen. Sen kaakkoispuolella oleva tervahauta (tervahauta 2) on n. 10 m läpimitaltaan, halssi koilliseen. Hautojen päällä kasvaa jonkin verran mäntypuita. Tervapirtin kiukaan läpimitta on n. 2,5 m ja korkeus n. 30 cm, kiuas on hajonnut.

Suninkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Leuvanjärvestä n. 1,1 km kaakkoon kapeahkolla rämeisiin rajautuvalla Suninkankaalla maastokartalle merkitty tervahauta. Alueen puusto on sekametsää. Metsätien pohjoisreunalla on n. 10 m läpimitaltaan oleva tervahauta, halssi tielle päin. Päällä kasvaa erilajista puustoa. Noin 300 m kaakkoon on sijainnut Sunin tila, paikalle on merkitty rakennuksia vielä vuoden 1990 peruskartalle. Nykyään paikalla on entinen peltoalue, joka on metsittymässä.

Ison-Sunin kangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Leuvanjärvestä n. 1,6 km etelälounaaseen maastokartalle merkitty tervahauta Hietaharjuntieltä pohjoiseen kulkevan metsätien varrella, vajaa 10 m tiestä länteen. Hieman ympäristöstään kohoavan kankaan maaperä on hiekkaa, puusto harvaa mäntymetsää. Tervahauta on n. 14 m läpimitaltaan, halssi etelälounaaseen, haudan päällä kasvaa mäntyjä.
Noin 25 m lounaaseen on tervavarasto, joka on n. 15 x 5 m vallin reunoista mitattuna, n. 50 cm korkea ja n. 1 m leveä valli erottuu selvästi, varaston pohja on jonkin verran luontaista maanpintaa alempana. Päällä kasvaa muutamia mäntyjä.

Multakaarrot itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivijärvestä n. 1,2 km koilliseen, välittömästi Hietaharjuntien pohjoispuolella. Alueen maaperä on hiekkaa, puusto mäntymetsää. Tervahauta on läpimitaltaan n. 12 m, halssi pohjois-luoteeseen. Päällä kasvaa lähinnä nuoria männyn taimia. Haudan eteläreuna yltää metsätielle. Noin 10 m koilliseen on matala kiveys, josta tuli kairauksessa hiiltä, jäännös voi olla hajonnut tervapirtin kiuas.

Multakaarrot (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivijärvestä n. 1,05 km pohjoiseen ja Hietaharjuntiestä n. 60 m etelään Siikajoen ja Siikalatvan kuntarajan tuntumassa kumpuilevalla hiekkadyynikentällä. Kapean hiekkadyynin länsikärjessä sijaitseva tervahauta on läpimitaltaan n. 12 m. Haudan päältä on ajettu metsäkoneella, joka on hieman rikkonut maan pintakerrosta, johon oli kuitenkin jo muodostunut uusi kasvillisuus, ajourat erottuvat kuitenkin hyvin. Haudan päällä ja lähiympäristössä kasvaa mäntypuustoa.

Multakaarrot länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivijärvestä n. 1,2 km pohjoiseen ja Hietaharjuntiestä n. 50 m etelään. Suhteellisen jyrkän hiekkadyynin eteläreunalla sijaitseva tervahauta on läpimitaltaan n. 10 m, halssi etelään. Haudan pohjoispuolella kulkeva metsätie leikkaa haudan pohjoisreunaa. Haudan päällä ja lähiympäristössä kasvaa eri-ikäistä mäntypuustoa. Tervahauta on merkitty maastokartalle.

Harjuinaho 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kivijärvestä n. 1,8 km koilliseen ja Hietaharjuntiestä länteen johtavan metsätien varrella Siikajoen ja Siikalatvan kuntarajan tuntumassa. Paikalla on merkitty maastokartalle metsätien eteläpuolelle rauhoitettu puu. Paikalla on vanha varttunut n. 30-metrinen kilpikaarnainen mänty, johon on tehty eri puolille kaiverruksia pilkkoihin, joita on ainakin 5. Kasvun perusteella merkintöjen ikä voi olla 200-vuottakin, itse puu voi olla paljon vanhempi. Selvimmässä pilkassa on alekkain merkinnät LA, KL, joiden välissä pienempi kaiverrus 42, ja alimmaisena ET. Toisella sivulla olevan pilkan alaosassa on vanhaa puumerkkiä muistuttava kaiverrus, pilkoissa voi olla muitakin henkilöiden puumerkkejä, joilla voi olla jo runsaasti ikää. Lisäksi pilkoissa on paljon merkintöjä, jotka eivät erotu selvästi, eikä niitä ryhdytty tarkemmin tulkitsemaan. Kohdalta on kulkenut eteläpuoliselle Kivijärvelle vanha reitti, joka on merkitty 1840-luvun pitäjänkartalle polkuna, samalle kohdalle on merkitty polku tai jonkinlainen metsätie vielä vuoden 1990 peruskartalle, tätä nykyä kulku-ura on aika lailla kasvanut kokonaan umpeen.

Jäkälämaa (1000054826) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Leuvanjärvestä n. 2,7 km ja Hietaharjuntiestä n. 150 m lounaaseen rämeiden ympäröimällä moreenikankaalla Jäkälämaan korkeimman laen eteläosassa maanottoalueiden välissä. Noin 15 m läpimitaltaan oleva tervahauta, halssi lounaaseen. Haudan päällä kasvaa jonkin verran mäntyjä, ympäröivä metsä on harvaa mäntymetsää, eteläpuolella on tiheää nuorta kasvatusmetsää. Tervahauta on merkitty maastokartalle.

Huhankangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Huhanevan turvetuotantoalueen pohjoispuolella Huhankankaan eteläosassa, maaperä on hiekkaa ja moreenia, puusto harvaa mäntymetsää. Noin 6 m halkaisijaltaan oleva hiilimiilu, pohjamuoto on kulmikas, keskellä n. 1,5 m halkaisijaltaan oleva kuoppa, josta kairauksessa hiiltä, pohjoispuolella on tervahaudan ränniä muistuttava syvennys, mutta kyse ei ole siitä, vaan jostakin muusta kaivannosta.
Noin 30 luoteeseen on rakennuksen perusta, mahdollinen puuhiilen polttoon liittynyt pirtin tai muun rakennuksen pohja. Se on kooltaan n. 6 x 4 m vallin reunoista mitattuna, vallin korkeus n. 50 cm ja se koostuu sorasta ja hiekasta, pohja tasainen, oviaukko lounaaseen. Perustan etelävalliin liittyy pienempi ”perusta”, joka on n. 2 x 1 m, siinä myös muilla sivuilla enimmillään n. 50 cm korkea valli. Kohteen itäpuolitse on johtanut Kivijärven ja Näsälänperän välinen vanha kulkureitti samalla kohdalla, missä myös nykyinen metsäajoura kulkee. Reitti on merkitty 1840-luvun pitäjänkartalle polkuna ja myös alueesta laaditulle vanhimmalle vuoden 1957 peruskartalle.

Huhanneva kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Huhannevan turvetuotanoalueen ja Kivijärven välisellä matalalla moreenikankaalla. Tervahauta on läpimitaltaan n. 12 m, halssi lounaaseen. Haudan päällä kasvaa mäntyjä ja jonkin verran kuusta, pinta on heinittynyt.

Jäärämäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Turvetuotantoalueiden välissä Jäärämäen korkeimman laen eteläpuolella. Kankaalla oli tehty harvennushakkuu, puusto on harvaa mäntymetsää. Tervahauta on läpimitaltaan n. 13 m, halssi koilliseen. Noin 30 m itäkaakkoon laskevassa rinteessä on turpeen ja varpujen peittämä tervapirtin kiukaan jäännös. Se on muodoltaan soikeahko, n. 2 m halkaisijaltaan ja n. 60 cm korkea. Tervahauta on merkitty maastokartalle.

Paakkilankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivijärven lounaispuolella kulkevan metsätien eteläpuolella kivikkoisen ja kallioisen Paakkilankankaan eteläkärjessä, alue oli puuton avohakkuun jäljiltä. Tervahauta on läpimitaltaan n. 15 m, halssi etelään, matalan koivutaimikon peitossa. Tervahauta on merkitty maastokartalle.

Kuikkalampi lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivijärvestä n. 330 m etelään pienen kivikkoisen mäen itä- ja eteläreunalla. Alueen puusto on mäntyä. Rinteen itäreunalla sijaitseva tervahauta on läpimitaltaan n. 13 m, halssi itään. Noin 10 m lounaaseen on paksun turvekerroksen ja varpukasvillisuuden peittämä vallin reunoista mitattuna n. 3,5 x 2,5 metrin kokoinen kiviperustus, jyrkkien vallin korkeus on n. 60 cm, keskellä on n. 2 m halkaisijaltaan oleva suorakaiteen muotoinen kuoppa. Muodostelman tarkoitus ei selvinnyt. Tervahauta on merkitty maastokartalle, se on merkitty myös 1840-luvun pitäjänkartalle, joskin merkintä on hieman epäselvä.
Tervahaudan lounais-länsi- ja luoteispuolella on metsässä useita n. 1 metrin mittaisia katkaistuja puita, jotka ovat jo lahonneita, ne sijaitsevat osin rivimäisesti, osin hajanaisemmin. Puut tulkittiin lähihistoriassa tehdyiksi kulkureitin merkeiksi tai muuksi maastomerkinnäksi, esim. osoittamaan alueen rajaa. Puut eivät kuitenkaan sijaitse vanhan polun tai rajalinjan kohdalla. Linjamerkkien sijainnit P:7133017 I:432630 ja P:7133051 I:432623.
Kauempana etelässä on viereisellä kankaalla nosteltu myös pieniä kiviä isojen maakivien päälle, jotka ovat ehkä myös samaa maastomerkintää (P:7132929 I:432573). Vain joistakin puista ja yhdestä kivimerkinnästä otettiin gps-mittaukset ja ne kirjattiin tervahaudan alakohteina, niiden ei voi kuitenkaan tulkita muodostavan arkeologista kohdetta tai osaa siitä.

Lahnasmäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lasketusta Lahnasjärvestä n. 250 m pohjoiseen Lahnasmäen etelälaidalla, turvetuotantoalueiden
välissä. Lahnasmäki on kapeahko luoteis-kaakkoissuuntainen kivikkoinen mäki, jonka rinteet laskevat melko jyrkästi ympäröivään suohon ja rämeeseen. Mäellä kasvaa mäntymetsää. Rämeeseen laskevan mäen alaosassa on kaksi tervahautaa, kaksi tervavarastoa ja kaksi tervapirtin kiuasta sekä kuoppajäännös, mahdollinen ”kaivo”. Rakenteiden kuvaukset on lisätty alakohteisiin.

Ritokangas (1000054835) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ritukkaperältä turvetuotantoalueille johtavan Jäärämäentien varrella, heti tien pohjoispuolella, mistä maasto laskee pohjoiseen rämeelle. Tien varsi oli tervahaudan kohdalla ja ympäristössä tiheää pusikkoa, ja näkyvyys oli olematon, tervahauta voitiin kuitenkin tunnistaa paikalta. Hauta on n. 15 m halkaisijaltaan, halssi koilliseen. Tervahauta on merkitty maastokartalle.

Värmännönkaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ritukkaperältä luoteeseen, kantatieltä 88 lounaaseen johtavan metsätien ja pienen Köyryojan välissä matalan hiekkakankaan reunalla. Alueella kasvaa mäntymetsää. Hauta on n. 13 m halkaisijaltaan, halssi lounaaseen, päällä kasvaa mäntyjä ja kuusia.

Matkalamminsaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Matkalammesta noin 200 m etelälounaaseen ja Puolangantieltä noin 230 m pohjoisluoteeseen. Kyseessä on lähellä hiekkamoreenisen kangasniemekkeen luoteiskärkeä sijaitseva, halkaisijaltaan noin 18 m metrin laajuinen pyöreähkö tervahauta. Siinä on 0,5–1,0 m korkuiset vallit ja halssi, joka on luoteeseen. Inventoinnin 2024 aikana tervahaudan alue oli nuorehkoa sekametsää.

Järvenpäänkangas (1000054849) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso-Vuotto-nimisen järven kaakkoispuolella, Järvenpäänkangas nimisellä kangasharjulla, harjanteen itäpäässä. Alueen puusto on nuorta mäntymetsää. Aluskasvillisuus on sammalta ja puolukanvarpua. Harjanne on hyvin kivinen.
Kohde on pienikokoinen kuoppamiilu. Pyöreän miilun halkaisija on noin 5 metriä ja syvyys noin metrin. Kuopasta kairatun näytteen hiilikerroksen paksuus on noin 15 senttimetriä. Kuopan maa-aines on hyvin kivistä, mutta koepistossa kivissä ei havaittu palojälkiä.

Navettamaa (1000054851) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Navettamaa-nimisen kivikkoisen kankaan itäpäässä, suon laidassa, pienellä hiekkaterassilla. Alueen puusto on mäntymetsää. Aluskasvillisuus sammalta ja varpua. Asuinpaikan alue on vastikään avohakattu ja äestetty.
Kohteelta havaittiin pienialainen kvartsikeskittymä. Äestysurista löydettiin kvartsi-iskoksia ja ainakin yksi kvartsiydin. Löydöt jätettiin paikoilleen. Löydöt keskittyvät hakkuuaukion pohjoiskulmalle, jossa on myös havaittavissa alueen tasaisin ja vähäkivisin hiekkaterassi. Kvartsilöytöjä tehtiin kuitenkin harvakseltaan noin 100 metrin matkalta hakkuaukion luoteissivun suuntaisesti.

Kiihtelysmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kiihtelysmaa-nimisellä kankaalla, Hirvisuon keskellä. Alueen puusto on tiheää nuorta mäntymetsää. Tervahaudan halkaisija on 16 metriä ja sen syvyys on noin 80 cm. Halssi suuntautuu länteen. Tervahauta on vaurioitunut äestyksessä. Tervahauta on merkitty maastokartalle.

Väärähaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu sijaitsee hakkuuaukiolla, pienellä hiekkasaarekkeella. Aukiolla kasvaa muutamia siemenpuiksi jätettyjä vanhoja mäntyjä. Aukion ympärillä kasvaa tiheä nuori männyntaimikko. Aukion maanpinta on kevyesti äestetty. Aluskasvillisuutena on kanervaa, variksenmarjaa ja jäkälää. Hiilimiilun sisällä kasvaa suopursua.
Kohde on pieni nelikulmainen 7 x 6 metrin kokoinen kuoppamiilu. Miilun syvyys on noin 1,5 metriä. Keskuskuopan pohjalla on vettä. Kairanäytteessä hiilikerroksen paksuus oli noin 20 senttimetriä. Paikallisessa perimätiedossa paikkaa on pidetty piilopirtin perustuksina.

Ruosteaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuoppajäännökset sijaitsevat Ruosteaho-nimisen, Huttusuohon pistävän harjanteen pohjoispäässä. Kyseessä on laajemman Rautionharjun pohjoisin pää. Niemekkeen kärjessä havaittiin neljä pyyntikuopaksi tulkittua kuoppajäännöstä. Alueen puusto on nuorta istutettua mäntymetsää. Pyyntikuoppien tarkemmat kuvaukset on lisätty alakohteisiin.

Kivioja (1000054856) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kiviojan törmällä, hakkuuaukean laidalla. Paikalla on suuri selkeäpiirteinen tervahauta, joka on kaivettu törmän reunaan. Tervahaudan kokonaishalkaisija on 20 metriä ja vallit ovat noin 5 metriä leveät. Haudan syvyys keskeltä on noin 1,5 metriä ja vallin korkeus noin metrin. Tervahaudan pohjalla on 10 senttimetriä nokista hiekkaa ja alla kova musta kerros. Hautaa on siis käytetty pitkään. Halssi suuntautuu itään ojalle päin. Kooltaan halssi on noin 5 x 2 metriä ja jatkuu vallin halki. Vallit levenevät hieman halssin kohdalla.
Halssilta on matkaa ojalle noin 10 metriä. Oja lienee ollut veneellä kuljettavissa. Tervapirtin kiuas sijaitsee noin 30 metriä tervahaudasta etelään sekametsässä. Kiuas on vain metrin päässä törmän laidasta, joten rakennus on jatkunut kiukaasta länteen. Kiukaan mitat olivat 2 x 1,5 x 0,4 metriä. Kiukaan pohjoispuolella on 1,5 x 1 metrin painanne. Eteläpuolella oleva kumpu on maatunut muurahaiskeko.

Rytilampi (1000054857) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan kokonaishalkaisija on noin 16 metriä. Yksittäisen vallin leveys on noin 3 metriä ja sen korkeus on noin 1 metri. Hautaosan halkaisija on noin 10 metriä ja syvyys on noin 1,8 metriä vallin yläosasta keskelle katsottuna. Halssi on suunnattu lounaaseen kohti lähellä olevaa järveä. Halssin pituus on noin 6 metriä, syvyys noin 2 metriä ja leveys noin 3 metriä.
Halssin ja järven välissä on mökkitie. Tervahaudan ympäristö on mäntymetsää, ja haudasta itään on rakennettu mökki. Hautaosa ja vallit ovat pääosin puuttomia, mutta vallien päälle on kasvanut horsmaa ja varvikkoa.

Keihäspalo (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Kivilatomus sijaitsee Keihäspalo-nimisen, hyvin kivikkoisen ja ympäristöstään erottuvan harjanteen kakkoispäässä, Majovasuohon pistävällä niemekkeellä, sen lounaisrinteellä, pienellä tasanteella. Alueen puusto on vastikään avohakattua mäntymetsää. Hakkuuaukio on äestetty.
Matalan latomuksen halkaisija on noin 4 metriä ja korkeutta sillä on noin 30 senttimetriä. Latomus on koottu noin 20–30 senttimetrisistä kivistä pariin kerrokseen. Koepistossa kivien alta todettiin huuhtoumakerros. Latomus sijaitsee rinteessä ja sen koillisreuna ”häviää” rinteeseen. Lounaanpuoleisen sivun rajaus on selkeän pyöreä. Latomusta peittää kauttaaltaan sammalkerros, josta päällimmäiset kivet pistävät hieman läpi.
Kyseessä on tyypillinen rautakautinen sisämaan matala lapinraunio-tyyppinen hautarakenne. Alueelta ei havaittu viitteitä muista vastaavista rakenteista.

Pöytäpuu (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen tuottaman 5p-laserkeilausaineiston perusteella paikalla on tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Rautio (1000054932) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Jäälinjärven pohjoispuolella Koitelintien ja Kuusamontien väliin jäävällä kankaalla on maastokartalle merkitty tervahauta. Tervahaudan halkaisija on noin 18 m ja syvyys noin 1,5 m. Halssi on kohti pohjoisessa olevaa suota. Haudan etelävallin läpi kulkee polku, mikä on tasoittanut vallia ko. kohdalta. Vallin sisäreunasta on paljastanut ki-vikovaksi kovettunut musta pinta, joka lienee valuneen tervan ja pien kovettamaa hiekkaa.

Ahmankierros (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2023: Paikka erottuu neliskanttisena, aidan ympäröimänä, vuoden 1961 ilmakuvalla, Siinä alueen koko on 23 x 17 metriä, pidemmän sivun ollessa itäkoillis-länsilounassuuntainen. Vuoden 1971 peruskartalla paikalla on hakatun metsän merkki.
Kuusimetsä, jossa aluskasvillisuutena mustikka.
2011: Kuusimetsän keskellä puuttomana erottuva, sammalta kasvava alue, jota kiertää laho suorakaiteenmuotoinen puukerta. Nurkissa on jäljellä jopa 9 hirsikertaa. Aitaus on kooltaan 18,5 m x 23 m ja sen pitkät sivut ovat lounas-koillissuuntaiset.
2023: Kohde kunnossa. Hirret ovat kirveellä katkaistuja. Itänurkassa jäljellä 5 hirsikertaa, etelänurkassa 1, lännessä 3, pohjoisnurkassa vain maapenkka. Koordinaattipiste on mitattu aitauksen keskeltä. Kyseessä on poroerotuspaikka, mahdollisesti alun perin 1800-luvun puolelta tai 1800- ja 1900-lukujen vaihteesta.

Ikonen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Siikajoen etelärannalla, Siikajoen ja Uljuantien välissä jyrkän jokitörmän reunalla. Noin 7 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, halssi joen suuntaan. Pintakasvillisuutena on vankasti heinää, keskellä kasvaa yksi haapa, ympäristössä kuusia ja nuorta lehtimetsää.

Pieni Kirjavamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 50 m metsätiestä pohjoiseen. Noin 13 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, halssi koilliseen. Noin 20 tervahaudasta koilliseen on tervapirtin kiuas, se on n. 1,5 m halkaisijaltaan ja n. 40 cm korkea. Ympärillä kasvaa varttunutta kuusimetsää, eteläpuolella nuorta kasvatusmetsää. Maaperä on moreenia.

Ukonmurto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rämeiden ympäröimän laaja Ukonmurron eteläosassa matalahkon kivikkoisen rinteen reunalla. Alueella on kaksi tervahautaa, itäisempi on n. 15 m halkaisijaltaan, halssi etelään. Sen eteläpuolella on n.10 x 7 metrin kokoinen tervavaraston jäännös, jossa erottuu selvät n. 50 cm korkeat seinävallit. Tervahaudasta n. 25 m luoteeseen on epäselvä kivikasa, joka voi olla tervapirtin kiukaan jäännös, ja noin 15 m lounaaseen on toinen tervahauta, se on n. 20 m halkaisijaltaan, reunavalli on jyrkkä. Alueen puusto on harvaa mäntymetsää, myös hautojen päällä tai reunoilla kasvaa joitakin puita, läntisemmän tervahaudan päällä kasvaa tiheästi puustoa, myös katajaa.

Syväjärvenkangas (1000055037) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Syväjärven itäpuolella olevan Syväjärvenkankaan itälaidalla kulkevan metsätien vierellä, tien länsipuolella kivikkoisen rinteen alaosassa. Noin 12 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, halssi pohjoiseen. Haudan päällä ja ympärillä kasvaa koivuja ja joitakin haapoja.

Hietakaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ahvenjärvennevan eteläpuolella kulkevasta metsätiestä n. 70-150 etelään. Kaksi tervahautaa n. 90 metrin etäisyydellä toisistaan rämeiden keskellä matalien hiekkakaartojen päällä. Itäisempi metsäojan itäpuolella sijaitseva tervahauta on n. 15 m halkaisijaltaan, halssi koilliseen, päällä kasvaa lehtipuita ja kuusia. Läntisempi tervahauta on n. 8 m halkaisijaltaan, halssi lounaaseen, päällä kasvaa nuoria havupuita. Molempien hautojen ympäristössä kasvaa mänty-kuusimetsää.

Ojantakanen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kantatiestä 88 pohjoiseen pienen Oulaistenojan länsirannalla mäntyä kasvavalla kankaalla. Maastokartalle merkitty tervahauta. Tervahauta on n. 20 m halkaisijaltaan, halssi koilliseen. Haudan päällä ja ympärillä kasvaa mäntyjä ja katajia. Länsipuolella joen molemmin puolin on sijainnut tilat, alueella on nykyisin peltoja sekä tila- ja talousrakennuksia.

Marjomaa (1000055040) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Marjomaan länteen laskevan moreenirinteen alaosassa mäntyvaltaisessa metsässä. Noin 8 m halkaisijaltaan oleva pystymiilun jäänne, korkeus on n. 60 cm, reunaa kiertää n. 40 cm syvä oja. Päällä kasvaa varttunut mänty, nuoria kuusia ja katajaa.

Rytiaho (1000055042) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rämeiden rajaaman Rytiahon korkeimman alueen eteläosassa. Maaperä on moreenia ja paikoin hiekkaa. Kankaalla kasvaa mäntyvaltaista metsää. Paikalla on kolme tervahautaa, tervavarasto ja tervapirtin kiuas. Kohteiden tarkemmat tiedot on viety alakohteisiin.

Pajusuo (1000055043) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Piippolasta Pihkalanrantaan johtavan Pihkalantien nro 800 varrella, tiestä n. 120 m luoteeseen pienen kalliokumpareen kaakkoislaidalla. Tervahaudan läpimitta on n. 13 m. Kankaalla jokin aika sitten tehtyjen metsänhakkuiden jäljiltä maanpinta oli hakkuujätteiden peitossa. Tervahaudan yli kulkee metsäura, ja näyttää, että haudan päältä ajaminen on jonkin verran rikkonut rakennetta.

Murhikangas 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Laserkeilausaineiston ja peruskartan perusteella alueella sijaitsee kaksi tervahautaa. Paikkaan liittyy perimätietoa, että siellä olisi sijainnut kaksi piilopirttiä, jotka vihollinen olisi polttanut teljeten asukkaat niiden sisään. 1990 -luvulla alueelta on tehty havaintoja hiilestä, tulisijojen paikoista ja seinien paikoista.
Yleisöilmoitus ILM26002.

Sotapuronniitty (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitseen Sotapuronniitty nimisen ojitetun suoalueen ja Konnunsuon turvetuotantoalueen välisellä kapealla pienellä matalalla kangaskohoumalla. Tervahautaa ympäröivä metsä on vastikään avohakattu. Tervahaudan päällä olevaa puustoa ei ole kaadettu. Tervahaudan päällä kasvaa vanhoja ja suurikokoisia haapoja, koivuja ja mäntyjä. Maaperä on kivikkoista moreenia.
Tervahaudan halkaisija on noin 22 metriä ja syvyytä sillä on noin 150 cm. Kairausnäytteen hiilikerroksen paksuus on noin 20 cm. Halssin suunta on etelälounaaseen (210°). Tervahaudan halssioja on noin 23 metriä pitkä ja se on selkeästi pengerretty. Halssiojan päättymiskohtaa on vaikea havaita, sillä oja pienenee ja häviää haudan eteläpuolella kasvavaan märkään rämeikköön.
Tervapirtin jäännöksistä ei tehty havaintoja. Tervahaudasta noin 27 metriä länteen havaittiin tervahaudan käyttöön liittyvä hiilikumpu. Kummun halkaisija on noin 7 metriä ja sen korkeus on noin 50 cm.

Historiallinen; Kohde sijaitsee Hangaskangas-nimisen soraharjun länsilaidalla etelään päin rämeeseen pistävällä kapealla pienellä hiekkaharjanteella mäntymetsässä. Hangaskankaalta tunnetaan entuudestaan neljä tervahautaa (MJ-kohteet Hanganskangas 1-4). Tervahaudan rakenteissa on ketunpesä. Haudan keskuspainanne on paljolti täyttynyt ketunpesän tunneleista kaivetusta maa-aineksesta ja vallit ovat osin vaurioituneet.
Tervahaudan halkaisija on noin 14 metriä ja syvyyttä sillä on noin 100 cm. Kairausnäytteen hiilikerroksen paksuus on noin 15 cm. Halssin suunta on länsilounaaseen (230°). Tervahaudan ympäristössä on huomattavan paljon kaivettuja kuoppia. Tervapirtin jäännöksistä ja hiilikummuista ei tehty havaintoja.

Hangasneva (1000055051) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee nimeämättömän pienehkön kangaskohouman pohjoispäässä Hangasnevan eteläpuolella Pöytäkumpu-nimisestä kalliokkoisesta hiekkakankaasta noin kilometrin itään. Alueen puusto on mäntyvaltaista sekametsää ja lisäksi tervahaudan päällä kasvaa tiheästi katajaa.
Tervahaudan halkaisija on noin 14 metriä ja syvyytä sillä on noin 100 senttimetriä. Kairausnäytteen hiilikerroksen paksuus on noin 50 senttimetriä. Halssin suunta on luoteeseen (310°). Tervahaudan halssioja on 12 metriä pitkä ja se on sivuiltaan pengerretty. Tervapirtin jäännöksistä ja hiilikummuista ei tehty havaintoja.

Kanaperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kanaperäntieltä noin 250 m pohjoiseen Järvelän talon pihapiirin luoteispuolisessa metsässä. Paikalla kasvaa nuorta mäntymetsää ja aluskasvillisuutena kanervaa, sammalta ja puolukkaa. Ohi menee Kanaperäntieltä lähtevä vanha tieura, joka on merkitty isojakokarttaan. Maaperä on hiekkaa.
Paikalla on melko selkeäpiirteinen tervahauta, jonka kokonaishalkaisija on 12 m. Vallit ovat 2 metriä leveät puoleltaan. Tervahauta on melko syvä. Halssi on etelään. Tämä on noin kaksi metriä pitkä ja metrin leveä.

Paavola 1 (1000055053) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 85 m Kanaperäntieltä etelään vanhan, osittain umpeenkasvaneen tieuran varrella on ympäristöstä huonosti erottuva tervahauta. Alueella kasvaa varttunutta mäntymetsää, ja itse kohteen päällä tiheä katajikko. Maasto on kosteaa ja alavaa. Maaperä vaikuttaa olevan kivistä hiekkaa.
Melko matalapiirteisen tervahaudan kokonaishalkaisija on 11 m ja vallit ovat noin 3 m leveät. Halssi on vain pieni kuoppa itäreunalla tieuran vieressä. Kohteen ympärillä on muitakin pieniä kuopanteita, jotka oletettavasti liittyvät tervahaudan käyttöön.

Paavola 2 (1000055054) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde koostuu kahdesta tervahaudasta. Niistä luoteisempi Tervahauta 1 sijaitsee kohteesta Paavola 1 75 m kaakkoon. Toinen pienempi Tervahauta 2 sijaitsee Tervahaudasta 1 30 m kaakkoon. Alueella kasvaa varttunutta mäntymetsää, ja itse kohteen päällä tiheä katajikko. Maasto on kosteaa ja alavaa. Maaperä vaikuttaa olevan kivistä hiekaa.
Tervahauta 1 on kokonaishalkaisijaltaan 11,5 m ja se erottuu huonosti ympäröivästä maastosta. Vallit ovat 3 m leveät. Halssi on kohti itää ja se on vain 1,5 x 1 m kokoinen veden täyttämä kuoppa.
Tervahauta 2 on vaurioitunut pienempi tervahauta. Se on jäänyt osittain aluetta halkovan vanhan tieuran alle. Vallia on havaittavissa enää tieuran lounaispuolella, jossa se on noin 30 cm korkea ja 2,5 m leveä. Toinen puolikas valleista ja keskuskuopasta on ollut tieuran kohdalla. Tervahauta on ollut arviolta noin 8 m halkaisijaltaan. Tien toisella puolella on halssin jäänteet. Halssi on koilliseen ja leveydeltään noin 1 m. Se on 40 cm syvä ja jatkuu ojamaisena painanteena noin 4 m matkan.

Laitakangas (1000055056) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 50 m valtatie 4:n itäpuolella on selkeäpiirteinen hiilimiilu. Puusto on varttunutta, kuusivaltaista havumetsää. Maaperä on kivistä hiekkaa.
Kohde on kokonaisuudessaan halkaisijaltaan noin 6,5 m ja sen vallit ovat 2 m leveät. Syvyys on arviolta 1,2 m. Rakenteen ympärillä on 5 kuoppaa, jotka liittyvät miilun käyttöön. Maaperäkairanäytteessä todettiin vallissa ja kuopan pohjalla vähäisiä määriä hiiltä.

Haaraperä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 930 m Haarasen talosta itäkaakkoon on tervahauta. Se sijaitsee noin 240 m Juurusojan länsipuolella matalan kankaan reunassa. Paikalla kasvaa harvaa kuusivoittoista havumetsää.
Tervahauta on noin 13 m kokonaishalkaisijaltaan ja sen vallit ovat noin 3 m leveät. Halssi on lounaaseen ja noin 1 m leveä ja 3 m pitkä. Pohjalta havaittiin noin 30 cm kerros hiilensekaista hiekkaa. Kovettunutta kerrosta ei ollut. Tervahautaa ei siis liene käytetty montaa kertaa.

Haaraperä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Haaraperä 1:n tervahaudasta 150 m kaakkoon aivan Juurusojan partaalla. Se on melko tuoreella hakkuuaukealla, jonka aluskasvillisuus on heinää ja risukkoa. Tervahaudan päältä on kaadettu puut pitkään kantoon.
Tervahaudan kokonaishalkaisija on 12 m ja vallit 3 m leveät. Halssi on kaakkoon kohti Juurusojaa. Se on noin 1 m leveä ja 1,5 m pitkä. Halssin tervahaudan puoleisessa seinämässä havaittiin kiviä, joten siinä voi olla luonnonkivistä kylmämuurattu tukirakenne.

Haaraperä 2 (1000055060) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Haaraperä 1:n tervahaudasta 150 m kaakkoon aivan Juurusojan partaalla. Se on melko tuoreella hakkuuaukealla, jonka aluskasvillisuus on heinää ja risukkoa. Tervahaudan päältä on kaadettu puut pitkään kantoon.
Tervahaudan kokonaishalkaisija on 12 m ja vallit 3 m leveät. Halssi on kaakkoon kohti Juurusojaa. Se on noin 1 m leveä ja 1,5 m pitkä. Halssin tervahaudan puoleisessa seinämässä havaittiin kiviä, joten siinä voi olla luonnonkivistä kylmämuurattu tukirakenne.

Kontti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kontin talo on perustettu vuonna 1699 (Matinolli toim. 1969). Talo löytyy 1700-luvun maakirjoista nimellä Kontti ja numerolla 31. Esimerkiksi vuoden 1730 maakirjassa se on kylän viimeinen maakirjaan merkitty talo.
Nykyinen Konttilan talo sijaitsee Pomojentien pohjoispuolella. Talo on ollut samalla paikalla 1963 peruskartalla. Pitäjäkartan ja isojakokartan asemointien perusteella alkuperäinen pihapiiri olisi mahdollisesti sijainnut kuitenkin hieman tästä länteen.
Nykyisin tällä kohdalla on leikkipuisto. Tontti näyttäisi jatkuneen myös tien eteläpuolelle, missä nykyään on kunnan omistama rakennus. Pieni niittyalue tämän tontin itäpuolella on edelleen rakentamaton. Tältä niityltä havaittiin matala suorakulmainen maansekainen kiveys. Mitoiltaan tämä oli 3 x 2,5 x 0,2 m. Kivet olivat selvästi palaneita ja maa näiden välissä mustaa ja nokista. Kiveyksen laidalle tehdystä kairauksesta nokimaata havaittiin 40 cm. Kyseessä voisi olla esimerkiksi uunin tai kiukaan pohja.
Tummaa maata havaittiin kairauksista vielä 5 m rakenteesta etelään ja 11 m siitä itään. Alue rajattiin näiden havaintojen mukaan.
Mahdollisesta tulisijasta kaakkoon oli laaja pihlaja-angervoa kasvava ryteikkö, jonka laidoilta havaittiin kivikasoja. Paikalla on ilmakuvissa 1951–2010 kaksi ulkorakennusta. Tästä 30 m etelään on betoninen kivijalka ja siitä länteen jäänteitä kivisistä perustoista. Tässäkin näkyy ulkorakennuksia 1950-luvun ilmakuvissa ja 1963 peruskartalla. Ulkorakennukset ovat Konttilan eteläpuolelle myöhemmin perustetun talon tontilla.
Koska alkuperäinen tontti näyttäisi yltäneen tulisijan perustuksen alueelle ja juuri tähän kohtaan ei myöhemmillä 1900-luvun kartoilla ole merkitty rakennuksia, on mahdollista, että nyt havaittu rakenne liittyy talon varhaisempiin vaiheisiin. Siksi kohdetta esitetään rekisteröitäväksi kiinteänä muinaisjäännöksenä. Rajaus on pienialainen, sillä ympäristö arvioitiin rakentamisessa ja myöhemmässä maankäytössä pääosin tuhoutuneeksi.

Haapapuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta, halkaisija 14 m ja halssi lounaaseen. Näreikön peitossa. Sekametsäistä kangasta.

Lähderäme (1000055072) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokartalle merkitty tervahauta sijaitsee laajasta Talliokalliosta luoteeseen jatkuvan kivikkoisen niemekkeen koillisreunalla. Pohjoispuolella on ojitettua rämettä. Alueella kasvaa n. 10-vuotiasta mäntyvaltaista metsää, koillispuolella on tehty avohakkuu joitakin vuosia sitten.
Tervahaudan läpimitta on n. 15 m, halssi on kaivettu koilliseen. Keskuskuopan läpimitta on n. 7 m ja syvyys n. 1 m. Haudan päällä kasvaa mänty- ja kuusipuustoa ja jonkin verran lehtipuustoa.

Kylänrajasaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Yleisöilmoitus koskien alueella sijaitsevaa kivirakennetta. Alueella ilmoitetaan olevan kivistä ladottu noin 1 metrin korkuinen paasi. Rakennetta on kuvailtu ilmoituksessa rajapaasiksi. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Utasuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee varttuneessa taimikossa ympäristöstään hieman kohoavalla moreeniharjanteella. Sen halkaisija on noin 18 m. Tervahaudan ympäristössä kasvaa lähinnä nuorta mäntymetsää ja maaperä on aurattua. Tervahaudan kohdalla on metsässä aukko ja sen halssi suuntautuu koilliseen. Halssin kohdalla on kaksi syvää kuoppaa. Tervahauta on ehjä, ja se on merkitty maastokartalle.

Kortinoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee metsäisessä rinteessä voimajohtolinjan eteläpuolella. Sen valli on jyrkkä ja kohoaa yli kaksi metriä alarinteestä. Tervahaudan kohdalla kasvaa nuorta sekametsää ja sen eteläpuolisessa rinteessä mäntytaimikkoa. Tervahaudan halkaisija on noin 18 metriä ja sen halssi suuntautuu pohjoiseen. Tervahauta on ehjä.

Heikistönpääsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu sijaitsee metsäisessä rinteessä hiekkaisella maalla. Paikalla kasvaa mäntytaimikkoa. Miilun halkaisija on noin 10 metriä ja se kohoaa ympäristöstään noin metrin. Miilun ympärillä on kuoppia. Hiilimiilu on ehjä.

Saunasuo länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suuri tervahauta sijaitsee sekametsää kasvavassa ja etelään viettävässä rinteessä. Sen ympärillä kasvaa varttunutta taimikkoa. Tervahaudan halkaisija on noin 22 metriä ja sen vallit nousevat yli metrin ympäröivästä maanpinnasta. Tervahaudan ympärillä on sen rakentamiseen liittyviä kuoppia. Tervahauta on ehjä.

Saunasuo lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee sekametsää kasvavassa ja pohjoiseen viettävässä rinteessä. Maaperä paikalla on melko kivistä moreenia. Tervahaudan halkaisija on noin 14 metriä ja se on muodoltaan maljamainen. Tervahaudan ympärillä on sen rakentamiseen liittyviä kuoppia. Tervahauta on ehjä ja sen halssi suuntautuu pohjoiseen.

Naarua (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokartalle merkitty suuri tervahauta sijaitsee sekametsää kasvavassa ja lounaaseen viettävässä rinteessä. Sen ympärillä kasvaa varttunutta taimikkoa ja itse tervahauta on tiheän puuston peittämä. Maaperä tervahaudan ympärillä on aikoinaan aurattua. Sen halkaisija on noin 20 metriä ja sen vallit nousevat yli metrin ympäröivästä maanpinnasta. Tervahaudan etelä- ja kaakkoispuolitse kulkee metsäkoneen ura. Tervahauta on ehjä ja sen halssi suuntautuu kaakkoon.

Pilkkakangas pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee mäntytaimikossa pohjoiseen viettävässä rinteessä. Tervahaudan halkaisija on noin 14 metriä. Sen itäpuolitse kulkee metsäkoneen ura, joka on vahingoittanut vallia ja pohjoiseen suuntautuvaa halssia. Myös tervahaudan eteläpuolinen valli on vahingoittunut sitä ympäröivän taimikon maaperän muokkauksessa. Maa on paikalla kivistä moreenia.

Navettakangas lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kaksi keittokuoppaa sijaitsee Haukiputaan Navettakankaan keskiosassa suuren hiekkakuopan ja metsätien pohjoispuolella. Paikalla on lounaaseen työntyvä hiekkainen moreeniharjanne, joka on maaperältään hienojakoisempaa kuin muu lähiympäristö. Maaperä on keittokuoppien kohdalla hiekansekaista moreenia.
Keittokuopat 1 ja 2 sijaitsevat vierekkäin noin kahden metrin etäisyydellä toisistaan. Ne ovat muodoltaan pyöreitä ja kooltaan 3 m, syvyyttä pohjoisemmalla kuopalla on noin 55 cm ja eteläisemmällä noin 40 cm. Kuoppiin tehdyissä lapionpistoissa on havaittavissa selvä huuhtoutumiskerros. Keittokuoppien ympäristöön tehtiin koepistoja, mutta niistä ei saatu havaintoja.
2024: Kahden keittokuopan länsipuolelta, noin 100 metrin etäisyydellä nuoressa ja tiheässä metsikössä sijaitsee vielä kolme keittokuoppaa (kuopat 3-5). Ne sijoittuvat peräkkäin n. 11 metrin välein matalalle pohjois-eteläsuuntaiselle harjanteelle. Keittokuoppien koot on merkitty alakohteiden tietoihin.
Kaikissa kuopissa 1-5 tuntuu sondatessa kivipanos, jonka lisäksi pariin kuoppaan tehdyistä koepistoista löytyi palaneita kiviä. Kuopista havaittiin huuhtoutumiskerros pois lukien keittokuoppa 2, jossa maa vaikutti sekoittuneelta.
Kohde on vaurioitunut. Kuoppien 1 ja 2 päältä on ajettu metsäkoneella ja tämä saattaa selittää kuopasta 2 tehdyt poikkeavat maaperähavainnot.

Aaltokangas 2 (1000055109) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla on soikeahko maakuoppa, jonka halkaisija on n. 4 m (reunoilta). Sitä kiertää epämääräinen valli. Maaperä paikalla on melko kivinen hiekkamoreeni. Kuopan seinämässä on näkyvissä isompi kivi (50 x 50 cm). Kuoppa vaikutti ensisilmäyksellä modernilta maa-aineksen tarkastuskuopalta, mutta sen pohjalle tehdyssä koekuopassa oli kuitenkin paksu podsolimaannos. Kuoppa ei siis ole moderni eikä nuori vaan satoja vuosia vanha. Sen
funktio ei ole tiedossa.

Paloselkä länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Palolammen luoteispuolella, Paloselän länsiosassa sijaitsevan kapean metsäisen hiekkakannaksen pohjoisosassa on pitkänomainen asumuspainanne sekä kaksi samantyyppistä, mutta olemukseltaan hieman epäselvempää painannetta.
Kohteen eteläisin selkeäpiirteisin painanne 1 on mitoiltaan noin 25 x 7 metriä ja sen syvyys on noin 40 cm. Painanteen pituusakseli on pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen. Painanteeseen 1 kaivetusta koekuopasta tuli rikastumiskerroksen yhteydessä näkyviin likamaata. Koekuopasta löytyi puolenkymmentä varsin suurta palaneen luun sirua.
Kohde on vaurioitunut. Painanteen keskeltä on ajettu metsäkoneella kohtisuorassa sen pituusakseliin verrattuna.
Epäselvemmät painanteet on lisätty alakohteiksi 2 ja 3.

Paloselkä pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paloselkä-nimisen kankaan pohjoislaidalla, Kuovinsuon itäpuolella on suht tasaisella mutta pohjoiseen viettävällä metsäkankaalla noin parinkymmenen metrin etäisyydellä toisistaan kaksi pitkänomaista, metsänhoidollisten toimenpiteiden pahasti vaurioittamaa asumuspainannetta. Matalahkojen painanteiden pituusakseli on koillis-lounaissuuntainen. Maasto on avohakattua ja ojitettua, nuorta mäntyä kasvavaa tasaista kangasta.
Läntinen pitkänomainen asumuspainanne on mitoiltaan noin 22x6 metriä ja se on noin 25 cm syvä. Itäinen pitkänomainen asumuspainanne on mitoiltaan noin 22x5 metriä ja se on myös noin 25 cm syvä. Kohteet erottuvat maastossa erittäin heikosti, johtuen metsänhoidollisiin toimenpiteisiin liittyvästä maanmuokkauksesta.
Painanteet leikkaavista ojista löydettiin kvartsia ja palanutta luuta, joiden levintä korreloi painanteiden kanssa.
Kohde on vaurioitunut. Kohde on avohakattu, äestetty ja myös ojitettu. Historiallisten ilmakuvien perusteella nämä metsänhoidolliset toimenpiteet ajoittuvat 2010-luvulle.

Rautohaka 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rautohaantien eteläpuolella sijaitsevassa pienessä metsikössä, joka rajautuu eteläpuolelta peltoon. Alueella sijaitsee ainakin seitsemän kiviröykkiötä. Alue on avohakattu ja hakkuutähteitä oli kasattu alueelle, joten kaikkia röykkiöitä ei välttämättä havaittu. Mahdollisesti kyseessä on kaskiviljelykohde. Koekuopista havaittiin hiiltynyt kerros. Kohde havaittiin kohteen Luomala tarkastuksen yhteydessä.

Koivula (1000055212) (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kahdesta keittokuopasta muodostuva kohde sijaitsee pohjoiseen viettävällä mäntykankaalla noin 350 metriä Koivulan tilasta luoteeseen. Keittokuopat sijoittuvat pohjoiseen työntyvälle hiekkakielekkeelle, noin 35 metriä alueen halki kulkevasta metsäpolusta koilliseen.
Läntisempi keittokuoppa (1) on muodoltaan pyöreä ja profiililtaan tasapohjainen suppilo. Kuopan halkaisija on 3 metriä ja syvyys noin 70 cm. Itäisempi keittokuoppa (2) on niin ikään muodoltaan pyöreä, mutta sen pohjaprofiili on suppilomaisempi. Kuopan halkaisija on 3 metriä ja syvyys noin 45 cm.
Keittokuopassa 1 tuntui sondattaessa kiviä pintaturpeen alla, itäisempään kuoppaan 2 tehdystä koepistosta palaneet kivet tulivat esiin alle 20 cm syvyydestä.
Kohde on vaurioitunut. Keittokuopat sijoittuvat alueelle, joka historiallisten ilmakuvien perusteella on avohakattu ja metsäaurattu vuosien 2007 ja 2011 välillä.

Ruunakangas pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Oulun Ruunakankaalla, pohjoiseen viettävässä rinteessä on kaksi vierekkäistä keittokuoppaa, jotka sijaitsevat noin 120 metriä pohjoiseen tunnetusta keittokuoppakohteesta Oulu Ruunakangas X. Kuopat sijaitsevat noin 3,5 metrin päässä toisistaan ja ovat säilyneet ehjinä alueella hiljattain (v. 2020) suoritetusta ensiharvennuksesta huolimatta. Maaperä on runsaskivistä hiekkamoreenia.
Suurempi ja eteläisempi keittokuoppa on halkaisijaltaan 2,5-metrinen ja 60 cm syvä. Sen muoto on soikeahko ja pohjaprofiili laakea suppilo. Pienempi ja pohjoisempi keittokuoppa on halkaisijaltaan 1,5-metrinen ja 50 cm syvä. Sen muoto on soikeahko ja pohjaprofiili suppilomainen. Eteläisempään kuoppajäännökseen tehdystä koepistosta löytyi palaneita kiviä.

Kello Kivenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kivenkankaan keskivaiheille sijoittuvan kivisen moreeniharjanteen pohjoislaidalla on rinteen alla sen suuntaisesti 6 metrin etäisyydellä toisistaan kaksi kuoppajäännöstä, jotka sijaintikorkeuden, muodon ja sondaamalla todetun kivipanoksen perusteella ovat nk. keittokuoppia.
Luoteisempi keittokuoppa (1) on muodoltaan pyöreä ja pohjaprofiililtaan laakea suppilo. Sen halkaisija on 2,5 metriä ja syvyys 50 cm. Keittokuopista kaakkoisempi (2) on sekin muodoltaan pyöreä ja pohjaprofiililtaan laakea suppilo. Kuopan halkaisija on 2 metriä ja syvyys 40 cm.
Luoteisemmassa kuopassa 1 palaneet kivet ovat heti pinnassa ja kivien seassa on hiiltä; kaakkoisemmassa alle 20 cm syvyydessä vastaan tulevaa kivipanosta peittää huuhtoutumiskerroksen sisältävä mineraalimaa. Molemmat alakohteet ovat ehjiä.

Kokkokangas etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kokkokankaan eteläreunalta kohti eteläkaakkoa suuntautuvalla kahdella hiekkaharjanteella on yhteensä ainakin viisi asumuspainanteeksi tulkittavaa maastonpiirrettä. Kohde sijaitsee vuosina 2008-2010 avohakatulla ja aggressiivisesti äestetyllä metsäpalstalla, jolla tällä hetkellä kasvaa tiheähkö mäntytaimikko. Hiekkaharjanteiden korkeimmat kohdat ovat mineraalimaata, mutta niillä esiintyy myös soistuneempia turvetta kasvavia jaksoja.
Kohteen painanteet ovat muodoltaan soikeita tai soikeahkoja. Niiden mittoja on alueen äestyksen johdosta vaikea määrittää maastossa tai laserkeilausaineistosta, mutta ne vaikuttaisivat olevan 6-9 metriä pitkiä ja 5-6 metriä leveitä.
Painanteeseen 1 tehdystä koepistosta havaittiin likamaata ja hiiltä sekä kymmenkunta kvartsi-iskosta. Painanteen 3 koepistosta tavattiin likamaata ja pari kvartsi-iskosta sekä pieniä palaneen luun siruja.
Kohde on vaurioitunut. Alakohteita voi olla enemmänkin, mutta avohakkuun yhteydessä suoritettu metsäauraus on vaurioittanut aluetta niin pahasti, että kokonaisuuden hahmottaminen tulee vaatimaan erillisen täsmäinventoinnin. Lisäksi osa toistaiseksi tunnistamattomista alakohteista voi olla eriasteisesti soistuneita.

Kokkokangas lounas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Oulun Kokkokankaan lounaislaidalla, Saarisenojanniittyyn pistävän niemekkeen alueella on n. 1,65 hehtaarin alalla kaikkiaan 14 asumuspainannetta. Neljä pohjoisinta painannetta ovat 4-osastoisia "rivitaloja", etelämpänä osastoja on 2 tai 3, mutta kokonaisuuteen kuuluu myös perinteisiä asumuspainanteita. Asumuspainanteet sijaitsevat harvennetussa mäntymetsässä. Maaperä on karkeaa hiekkaa.
Kohteen pisimmät nelihuoneiset painanteet ovat yli 30-metrisiä, painanne n:o 1 jopa 35-metrinen. Yksittäiset painanteet ovat suurimmillaan 10-metrisiä. Painanteiden keskimääräinen leveys on 5-6 metriä.
Painanteen 1 eteläosaan tehdyssä koepistossa havaittiin ruskeaa likamaata ja punaiseksi palanutta hiekkaa sekä kymmenkunta pienikokoista palaneen luun sirua.
Kohde on vaurioitunut. Metsäkoneen liikkuminen alueella on jättänyt painaumajäljet kahdeksaan alueen neljästätoista asumuspainanteesta.

Jääli Laivakangas koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tasaisella, harvakseltaan nuorta mäntyä kasvavalla avonaisella hiekkakankaalla on viiden pitkänomaisen asumuspainanteen muodostama ryväs. Kuudes, eteläosastaan metsäpolun leikkaama painanne sijoittuu näistä n. 130 metriä luoteeseen. Maaperä on hienoa hiekkaa.
Painanteet ovat 12-30 metriä pitkiä, 3-6 metriä leveitä ja 20-40 metriä syviä. Niiden pituusakseli on vaihtelevasti suuntautunut luoteesta pohjoiskoilliseen.
Painanteisiin kaivetut koekuopat olivat löydöttömiä. Sen sijaan painanteiden välistä, metsäkoneen rikkomalta maanpinnalta löytyi palaneita kiviä, yksi kvartsi-iskos sekä kolme palaneen luun sirua. Yleisenä havaintona todettakoon, että löydöttömyys näyttää olevan rannankorkeuden perusteella kivikauden loppuun ajoittuville painanteille tyypillinen piirre.
Kohde on vaurioitunut. Alueella liikkuneen metsäkoneen renkaat ovat paikoitellen kääntäneet maata sekä painanteiden alueella että niiden ulkopuolella. Lisäksi alueen läpi itä-länsisuunnassa kulkeva metsätie on leikannut läntisimmän, yksittäisen painanteen eteläpään ja painanneryväksen pohjoisimman ja pisimmän painanteen pohjoispään.

Sivukangas 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Maanmittauslaitoksen tuottaman 5p-laserkeilausaineiston perusteella Sivukankaan itälaidalla on kaksi asumuspainannetta. Kolmesta peräkkäin olevasta painanteesta koostuvien pitkien rivitalomaisten painanteiden kokonaispituus on noin 30 metriä ja leveys noin 10 metriä.

Siiranselkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tyrnävän Siiranselällä kohoavalla pienehköllä moreenikankaalla on kankaan länsilaidalla, lähes välittömästi Matinsuonsaarille johtavan metsäautotien länsipuolella kolme asumuspainannetta. Asumuspainanteet sijoittuvat peräkkäin pohjoisluode-eteläkaakkosuuntaiseksi jonoksi ja varsinkin niistä pohjoisin on voimakkaasti soistunut.
Painanteet ovat muodoltaan soikeahkoja, noin 8 x 6 metrisiä ja maksimissaan 40 cm syviä. Kaksi pohjoisinta painannetta on soistunut.
Eteläisimpään painanteeseen 3 tehdyssä koepistossa todettiin olevan likamaata ja hiiltä sekä kvartsi-iskos ja palaneita kiviä.
Kohde on vaurioitunut. Pohjoisin painanne on soistunut ja eteläisimmän painanteen vallia leikkaa etelälounaassa metsäpolku. Lisäksi eteläisimmän painanteen läpi kulkee metsäkoneen ajo ura.

Hietakangas pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iin Hietakankaan pohjoislaidalla on Paloseläntien pohjoispuolella, kankaan matalahkon pohjoisharjanteen tuntumassa viisi pitkänomaista asumuspainannetta. Painanteet no. 1-4 muodostavat kankaan pohjoisreunalle väljän itä-länsisuuntaisen jonon ja painanne no. 5 sijaitsee näistä noin 75 m pohjoiseen. Painanne no. 3 on mahdollisesti sama, joka on tulkittu kohteesta n. 200 metriä itään sijaitsevan kohteen Ii Palolampi (1000018116) tarkastuksen yhteydessä luontaiseksi.
Kohteen painanteet ovat 15-30 metriä pitkiä, n. 4 metriä leveitä ja 15-30 cm syviä. Painanteessa no. 2 on havaittavissa kolme ja painanteessa no. 3 neljä "osastoa" tai erillistä asumusta.
Painanteisiin no. 1 ja 2 tehdyistä koepistoista havaittiin sekä likamaata että palaneita kiviä. Painanteeseen no. 2 tehdystä koepistosta löytyi pieniä palaneen luun siruja.
Kohde on vaurioitunut. Painanteiden no. 2-4 päältä on ajettu metsäkoneella.

Pilpajärvi Syynimaa pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pilpajärven koillispuolella sijaitsevan Syynimaa-nimisen suoalueen pohjoisreunalla kohoaa nimetön ja verrattain laaja moreenikangas, jonka keskiosassa kankaan laen tuntumassa on yksittäinen pitkänomainen asumuspainanne. Maaperä alueella on karkeaa hiekkaa.
Kohteessa on yksittäinen, pitkätalotyyppinen asumuspainanne, jossa on neljä "osastoa". Painanteen pituus on 27 metriä, leveys noin 8 metriä ja syvyys maksimissaan 45 cm. Kohde on varsin vaikea havaita maastossa.
Painanteen lounaisimpaan osastoon tehdystä koepistosta löytyi mahdollinen kivilaji-iskos sekä pari pienehköä palaa palanutta luuta. Koepistossa näkyi sekä hiiltä että likamaata.
Kohde on vaurioitunut. Metsäkone on ajanut parista kohtaa painanteen päältä.

Parsiaismaa 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Parsiaismaan etelälaidalla kohti pientä suoaluetta viettävässä rinteessä on neljä keittokuoppaa, joista kolme sijaitsee länsiluode-itäkaakkosuuntaisena jonona 15 metrin matkalla, välittömästi etelään kulkevan metsäpolun itäpuolella. Neljäs keittokuoppa sijaitsee näistä n. 40 metriä luoteeseen polun länsipuolella. Maaperä on kivistä hiekkamoreenia.
Kuopat ovat muodoltaan pyöreitä ja niiden pohjaprofiili on joko laakea suppilo tai laakea. Kuoppien halkaisija on 2-2,5 metriä ja syvyys 40-50 cm.
Kuopassa no. 1 kivet ovat pinnassa, muissa alle 20 cm syvyydessä. Kuoppaan no. 2 tehdystä koepistosta löytyi palaneita kiviä; kuopan no. 4 kairausnäytteessä oli hiiltä.
Kohde on vaurioitunut. Metsäpolku leikkaa osittain kuoppaa no. 3 ja polku-ura kulkee kuopan no. 4 lävitse.

Jääli Laivakangas itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laivakankaan itäosassa, Linnansuon pohjoispuolella on alueen läpi kulkevan itä-länsisuuntaisen ja hiekkapohjaisen metsäpolun molemmin puolin yhteensä kahdeksan asumuspainannetta. Lisäksi pohjoisimman painanteen länsireunasta noin 15 metriä länteen on neljän hiilimiilun ryväs (Jääli Laivakangas itä 2). Maaperä vaihtelee hiekasta, karkean hiekan kautta runsaskiviseen hiekkamoreeniin.
Asumuspainanteet ovat pituudeltaan noin 10-25 metrisiä ja 8-10 metriä leveitä. Syvyyttä niillä on 40-50 cm.
Kolmesta painanteisiin tehdystä koepistosta kahdesta löytyi pari kvartsi-iskosta. Lisäksi polulta sekä metsäkoneen mullostamasta mineraalimaasta havaittiin yhteensä kolme kvartsi-iskosta. Yhdestä painanteeseen tehdystä koepistosta löytyi palanutta kiveä.
Kohde on vaurioitunut. Kohteessa on hiljattain (metsänkäyttöilmoitus 9.8.2024) suoritettu harvennushakkuu, jonka myötä maastossa liikkunut metsäkone on paikoitellen mullostanut maan pintaa. Erityisen voimallisesti toiminta on kohdistunut välittömästi polun pohjoispuolella olevaan suurimpaan painanteeseen.

Jääli Laivakangas itä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Laivakankaan itäosassa, Linnansuon pohjoispuolella, asumuspainannekohteen Jääli Laivakangas itä pohjoisimman asumuspainanteen länsipuolella noin 15 metrin etäisyydellä.
Alueella on neljä hiilimiilua, joiden halkaisijat ovat 8-12 metriä. Rakenteet todettiin kairaamalla hiilimiiluiksi.

Laivakankaansuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laivakankaansuon pohjoispuolella kohoavalla harjanteella, välittömästi hiljattain avohakatun metsäpalstan itäpuolella on kankaan koillisosassa kaksi asumuspainannetta. Alueella kasvaa tällä hetkellä suhteellisen tiheää mäntytaimikkoa.
Asumuspainanteet sijaitsevat peräkkäin eteläkaakko-pohjoisluodesuuntaisesti. Ne ovat soikeahkoja, mitoiltaan 9,5x6-metrisiä ja noin 50 cm syviä.
Kaakkoisempaan asumuspainanteeseen (asumuspainanne 1) tehdystä koepistosta löytyi palanutta luuta.
Kohde on vaurioitunut. Vuosituhannen vaihteessa, avohakkuun yhteydessä suoritettu äestys on muokannut voimakkaasti kohteen lähitopografiaa erityisesti painanteiden eteläpuolella tuottaen sinne painanteenomaisia maastonpiirteitä.

Hoikkakangas E (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitokse tuottaman 5p-laserkeilausaineiston perusteella paikalla on tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kesäniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 5p laiserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Talvikorvenaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Honkilehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen;

Pihlaja-aho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Konttiaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ylimmäinen Mutka-aho (Työ- ja valmistuspaikat)

Huuhkajaharju länsi (Työ- ja valmistuspaikat)

Vääräkoskensuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Potkunjoen itärannalla olevan tervahaudan kokonaishalkaisjia on noin 10 metriä. Halssi on länteen kohti jokea.

Ukkokosken pohjoispuoli 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Potkunjoen pohjoisrannalla olevan tervahaudan kokonaishalkaisija noin 16 metriä. Halssi etelään kohti jokea.

Ukkokosken pohjoispuoli 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Potkunjoen länsirannnalla on kookas tervahauta, jonka kokonaishalkaisija on noin 23 metriä. Halssi on itään kohti jokea.

Pörskiönojan Latva (Kivirakenteet)
Historiallinen; Puronmutkan pohjois-itäpuolella olevan tervahaudan kokonaishalkaisija on noin 20 metriä. Halssi länteen. Haudan itäpuolella on sammaloitunut tervapirtin kiuas.

Autioniittysaunamaa itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla olevan tervahaudan kokonaishalkaisija on noin 14metriä. Halssi pohjoiseen.

Pilkkaperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija 20 m vallin ulkoreunoilta mitattuna. Halssi länteen.

Postilanoja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaakonpuoleiseen purolaaksoon jyrkästi laskevan korkean törmän äärellä vesakon ja heinikon peittämä tervahauta, jonka halkaisija 19 m vallin ulkoreunoilta mitattuna. Halssi kakkoon kohti puroa.

Postilanoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on purolaakson luoteistörmän päällä tiheän pajukon peittämä tervahauta, jonka kokonaishalkaisija noin 18 m. Halssi etelään kohti puroa. Haudan länsireuna on hieman viereisn teien vaurioittama.

Louhikonkosket (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Utosjoen Louhikonkoskien pohjoispuolella, jokitörmän reunalta 15 - 20 m pohjoiseen on muinainen matala rantavalli, joka kohoaa länsi- ja itäpuolen maastoa hieman korkeammalle n. 100 m matkalla itä-länsi suunnassa. Törmän reunan päällä on metsätie. Tieltä löytyi kvartseja runsaasti n. 80 m matkalta alkaen lännestä kohdasta N 7189222 E 492286 ja päättyen idässä kohtaan N 7189231 E 492370. Mahdollinen merenranta-asuinpaikkaa, jolloin ajoitusarvio mesoliittisen ajan lopulle.

Potkunjoen keskijuoksu (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Joen pohjoisrannan jokitörmällä on leveävallinen tervahauta, jonka kokonaishalkaisija on noin 20 metriä. Halssi etelää kohti jokiuomaa. Hauta nuoren tiheän pusikon peitossa hakkuuaukon reunalla.

Potkunjoki Leppiselkä etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Potkunjoen pohjoistörmälläoleva tervahauta, jonka kokonaishalkaisija noin 18 m vallin ulkoreunoilta. Halssi etelää kohti jokiuomaa. Sijaitsee jokivarren hakkuaukossa, jossa kivikoinen hiekkamoreenimaa. Ehjä, mutta heinittynyt tervahauta.

Hautasaari (1000055511) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suosaari, jonka länsiosan pohjoisreunalla on iso tervahauta. Sitä ei maastossa tar-
kastettu - suo oli niin vetinen, että sinne ei uskallettu leton yli mennä. 5p/m2 lida-
rissa tervahauta on harvinaisen selvä. Halssi näyttäisi olevan länteen ja halkaisija
20 m.

Pieni Pyyhesuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Jussila & Sepänmaa 2023: Suon keskellä oleva laakea matala kumpare. Maasto-
kartalle merkitty tervahauta. 5 p/m2 lidarissa selvä, leveävallinen tervahauta, jonka
halssi koilliseen. Halkaisija 24 m.

Orikangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Orikangas on moreeniharjanne Oulujoen länsipuolella, Utasen voimalaitoksesta etelään. Orikangas 2 kohteen kuopat sijaitsevat kankaan kaakkoispäässä, noin 1-1,2 km Utasen voimalaitoksesta etelään. Harjanteen laella, hieman yli 200 metrin matkalla on epämääräisiä kuoppia, joista seitsemän sijainti mitattiin ja osaan tehtiin koepistoja, joiden perusteella ne eivät vaikuta esim. resenteiltä hiekanottokuopilta.
Kohde paikannettiin 2013 rantaosayleiskaavan inventonnissa, jossa se arvioitiin mahdolliseksi esihistorialliseksi pyyntikuoppakohteeksi. Kuoppien sijainti on pyyntikuopille sopiva ja tiedot niistä on liitetty rekisterin alakohteet-välilehdelle.
Vaikka kuoppien luonne on epäselvä, kohde on muinaisjäännösrekisterissä määritelty kiinteäksi muinaisjäännökseksi.

Satokankaanniittu (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta sijaitsee Satokankaanniitun peltoalueen kaakkoispuolella. Etäisyys lähimmälle metsäautotielle Sorrontielle on noin 600 metriä. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 14 metriä. Pohjan syvyys on ylärinteeseen mitattuna 2 metriä ja alarinteeseen 0,7 metriä. Vallin leveys on kolmisen metriä. Halssi erottuu vallin reunalla kaksi metriä leveänä aukkona, joka laskee lounaaseen. Tervahaudan päällä kasvaa jykevää kuusikkoa. Pohjalta otettiin maakairanäyte, josta havaittiin hiiltä.

Huutoniemi (1000055933) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 5p laserkeilausaineiston perusteella alueella sijaitsee hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.
2025: Kohde sijaitsee Säkkilänjärven etelärannalla noin 65 metrin etäisyydellä rantaviivasta. Etelästä rantaan johtaa polku, jonka länsipuolella hiilimiilu on. Ympäristö on kuivaa kangasta, jossa kasvaa nuorta tasaikäistä mäntyä. Ympäröivä maasto on tasaista. Maaperä on pääosin hiekkaa.
Hiilimiilu on halkaisijaltaan 8 metriä. Sitä ympäröivät kuoppamaiset kaivannot. Kohteen keskiosa nousee hieman muuta ympäristöä korkeammaksi. Hiilimiilun vieressä kulkeva polku kulkee osittain miilua ympäröivän ojamaisen kaivannon päältä.

Vasikkakalliot (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on 5p-maastomallissa selvästi tunnistettava ja myös maastokartalle merkitty tervahauta, jonka halkaisija on noin 12 metriä ja jonka halssi on kohti luodetta.
2024: Kallioisella metsäalueella sijaitsee tervahauta, jonka halkaisija on noin 11 metriä. Vallien leveys on noin 4 metriä ja syvyyttä sillä on noin 1,5 metriä haudan keskeltä vallien yläreunaan mitattuna. Halssi suuntautuu pohjoiseen. Se on noin 3 metriä pitkä, 1,5 metriä leveä ja 1,3 metriä syvä. Tervahaudan ympärillä kulkee katkoviivamainen kaivanto. Vallista otetusta kairauksesta havaittiin hiilensekainen maakerros. Tervahaudan päällä kasvaa harvennettua mäntyvaltaista talousmetsää. Tervahaudan itä- ja lounaispuolella on avokallioalueita.
Tervahaudan pohjoispuolella, haudasta noin 12 metriä sijaitsee suorakaiteen muotoinen
kaivanto, jonka koko on noin 5,5 x 3,5 x 0,3 metriä. Sitä kiertää noin 0,8 metriä leveä ja 0,2 metriä korkea valli. Lisäksi tervahaudasta noin 10 metriä koilliseen sijaitsee toinen pitkulainen kaivanto, jonka koko on noin 3 x 1,5 x 0,3 metriä. Pohjoispuolella sijaitseva kaivanto voi olla esimerkiksi tervapirtin pohja tms. Molemmat kaivannoista kuitenkin liittynee tervantuotannon toimintaan alueella.

Korpi (1000056019) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen tuottaman 5p-laserkeilauseineistoon perustuvan maastomallin mukaan paikalla on mahdollinen tervahauta. Kohdetta on tarkastettu maastossa inventoinnissa 2025.
Tervahauta on halkaisijaltaan 9,5 metriä, suppilomainen, syvyydeltään noin 0,6 m.
Tervahaudalla on selkeät noin 0,8 m korkeat vallit, jotka ovat leveydeltään paikoin 3 m.
Halssi laskee kohti koillista. Se matala on noin 4 m pitkä, 2 m leveä ja noin 0,3 m syvä.
Tervahaudan päällä ja ympäristössä kasvaa paljon katajaa.

Iso Liesjärvi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Ison Liesjärven itärannan tuntumassa olevssa saaressa on ainakin kaksi maakuoppaa, josta toisen vieressä kiveystä/mahdollinen kiuas (alakohde).

Pehkosenkangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asumuspainanne Pehkosenkankaan itäpuolella, metsäautotien itäpuoleisella kankaalla. Yksittäinen asumuspainanne erottuu kankaan eteläreunassa, painanteen ala on noin 4 x 8 metriä. Koepistossa todettiin asumuspainanteille ominaista likaantunutta maata sekä palanutta kiveä.

Pehkosenkangas 3 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Yksittäinen maakuoppa Pehkosenkankaan asuinpaikan koillispuolella metsäautotien itäpuolella. Paikalla olevan kuopan halkaiasija on 2,5-3 metriä ja syvyys noin 60 cm. Vallissa ja pohjalla selvä huuhtoutumiskerros.

Ruumiinristinkangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vaihojanperältä n. 2,3 km eteläkaakkoon Ruumiinristinkankaalla on sijainnut piilopirtti, jonka venäläiset polttivat asukkaineen isonvihan (1713-1721) aikana. Paikalla on muistomerkki; 1996 pystytetty kivipilari, jonka metallilaatassa on teksti: "Ruumiin risti. Tällä paikalla polttivat venäläiset isonvihan aikana v. 1717 piilopirtillisen ihmisiä." Pilarin eteläpuolella on vanha petäjä, jonka kyljessä on pieni metallilaatta, johon lävistetty vuosiluku 1717. Tätä ennen petäjässä on ollut tapahtumasta kertova lauta, josta vielä sälö jäljellä. Petäjä on huomattavan vanha, eikä ole mahdotonta, että se varsin luotettavasti osittaisia tapahtumapaikkaa, joskin kerrotun mukaan (Pyhäjokiseutu 15.12.1997) alkuperäinen muistopetäjä olisi kaadettu. Kerrotaan, että petäjän juurelle olisi haudattu pirtissä poltettuja. Aivan petäjän kaakkoispuolitse kulkee vanha polkutie. Kohteesta noin 35 metriä koilliseen, on murskeella kunnostetun metsäautotien pää ja kääntöpaikka naapurikiinteistön puolella. Alueelta ei tarkastuksen yhteydessä onnistuttu paikantamaan piilopirtistä kertovaa kiuasta. Muutamien koepistojen perusteella muistomerkin pohjois-/luoteispuolella oli kuntan alla jonkin verran hiilisempää/nokeentuneempaa hiekkamaanpintaa kuin muualla, mutta kyse voi olla myös metsäpalosta. Mitään konkreettisia rakenteiden jälkiä tai viitteitä sellaisista ei alueelta ei onnistuttu löytämään, vaikka lähiympäristöäkin tarkastettiin suhteellisen laajalti.
Metsätien alussa ja koillispuolella kulkevan ampumaradalle johtavan tien varrelle pystytetyn opastaulun tekstissä kerrotaan mm. että männyn juurella on kahden suomalaisen sissin haudat. Tarinan mukaan he olivat joutuneet venäläisen ratsujoukon väijytykseen ja saaneet surmansa.
Paikka on vain hieman ympäristöstään kohoava kapea hiekkadyyni. Ympäristössä kasvaa mäntyvaltaista metsää. Inventoinnissa ei havaittu merkkejä piilopirtin jäänteistä. Mahdollisten hautojen toteaminen vaatisi tarkeman kajoavan tutkimuksen.

Suoja-Impola (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Majavaojan pohjoispuolella lähellä pohjois-eteläsuuntaisen hiekkakaarron eteläpäätä on kaksi maakuoppaa. Harjanteen laella on maakuoppa, jonka halkaisija on noin 3-3,5 metriä ja syvyys noin 60 cm. Kuopasta noin 10 metriä lounaaseen alemmalla maastonkohdalla on kuoppa, jonka halkaiisja on 2-2,5 metriä ja syvyys noin 60 cm (kuoppa 2). Jyrkkäreunaisen kuopan ympärillä on selvästi erottuva valli. Kuoppien tarkempi ajoitus ei ole tiedossa, mahdollisesti kuopat ovat eri-ikäisiä, kuopan 2 ollessa nuorempi.

Pykälöaho etelä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteeseen sisältyvät alakohteet: Hiilimiilu 1, Tervahauta 1, Tervahauta 2, Tervahauta 3. Kohde on tunnistettu ja rajattu Maanmittauslaitoksen laser 5p aineistosta (Tuotantoalue: Pyhäjärvi 2022) tehtyjen arkeologisten havaintojen perusteella (Ikäheimo 2023, etätarkastus). Aiempi nimi Pykälöaho.
2023: Pykälöahon eteläkärjen muodostavalla kapealla hiekkamoreeniharjanteella sijaitsee pohjois–eteläsuuntaisessa jonossa kolme tervahautaa. Näiden lisäksi kohteessa on kiuas, pohjoisimmasta tervahaudasta n. 20 m itään; sekä vallillinen suurehko kaivanto, mahdollinen varastorakennuksen pohja, eteläisimmästä tervahaudasta n. 10 m länteen. Keskimmäisin tervahauta, jonka keskelle kohteen koordinaatit sijoittuvat, on halkaisijaltaan n. 15 m, sen kuopan halkaisija on n. 7 m, ja sen halssi suuntautuu itään. Harjanteen pohjoisosissa ja välittömästi sen pohjoispuolella kasvaa kuivahkon kankaan mäntymetsää, etelämpänä tuoreen kankaan mänty- ja kuusimetsää – eteläkärjen tuntumassa on varttuneiden haapojen ryhmä. Muilla suunnilla kuin pohjoisessa harjanne rajautuu rämeeseen.
Inventoinnissa ei havaittu tervahautojen 1 ja 3 välissä ollutta rakennetta, joka on LIDARK-aineiston perusteella tervahauta. Se on kuitenkin lisätty alakohteeksi.

Tuiho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Veitsinevan länsipuolisella hiekkakankaalla pienen hiekkatöyrään päällä. Tervahaudan läpimitta on n. 15 m, halssi on kaivettu koilliseen. Reunavalli on jyrkkä. Päällä kasvaa erilajista puustoa, myös vanhempaa puustoa. Haudan ympäristössä maanpinta on kuoppaista ja lähihistoriassakin liikuteltua, itäpuolella on n. 10 m leveä puuton kaista.
Noin 20 metrin etäisyydellä pohjoisessa virtasi Vaihojaan aiemmin pieni oja, joka on hävinnyt. Myös pohjoisempana nykyisen metsätien paikkeilla virtasi pieni oja, sen vaiheille on rakennettu metsätie.

Nasi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nasin 1800-luvun asutuksesta n. 800 m luoteeseen on merkitty tervahauta maastokartalle. Alue on tasaista metsäaurattua hiekkakangasta, puusto on nuorta mäntytaimikkoa. Tervahaudan läpimitta on n. 20 m, halssi on kaivettu itäsivulle. Reunavalli on jyrkkä ja yli 2 m korkea, keskuskuoppa on n. 1,5 m syvä reunavallin yläreunasta mitattuna. Päällä kasvaa joitakin koivuja ja kuusia, pintaa peittää heinä.
Noin 200 metrin etäisyydellä etelässä virtasi aiemmin Näsinoja. Virta on hävinnyt, sen kohdalla kulkee nykyisin metsätie.

Nasi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nasilan 1800-luvun asutuksesta n. 450 m kaakkoon on merkitty tervahauta maastokartalle. Paikka sijaitsee hävinneen Näsinojan eteläpuolella tasaisella kankaalla. Näsinojan vaiheilla kulkee nykyään metsätie. Ympäristössä kasvaa varttunutta kuusimetsää, myös joitakin vanhoja kuusia. Haudan päällä kasvaa kuusipuita ja joitakin koivuja.
Maastokartalle merkityn tervahaudan läpimitta on vajaa 20 m, halssi on kaivettu eteläsivulle. Noin 20 m koilliseen on pienempi tervahauta (tervahauta 2), jonka läpimitta on n. 14 m, halssi on ilmeisesti hävinnyt metsätien teossa. Päällä kasvaa lähinnä kuusipuita.
Tervahaudasta 2 n. 15 m etelään on n. 8 x 6 metrin kokoinen rakennuksenpohja. Siinä on n. 0,5 m korkea reunavalli. Yhdellä reunalla valli puuttuu, mikä viittaa tervavarastoon. Päällä kasvaa lähinnä kuusia, vieressä on jykevä vanha kuusi, jonka rungon läpimitta on n. 0,7 m. Rakenteiden pintaa peittää sammaleet ja puolukanvarvut.

Linnunpää (Kivirakenteet)
Kivikautinen; Kiviröykkiö sijaitsee noin 3,7 km Pyhäjoesta itään Linnunpää-nimisen pellon lounaispuolella avokalliolla. Alueella kasvaa mäntytaimikkoa. Röykkiö sijaitsee kosteasta painanteesta n. 4 m kohoavan kallion reunalla. Sen läpimitta on n. 4,5 m ja korkeus n. 0,4-0,5 m. Röykkiö koostuu 1-2 kivikerrasta, kivet on keskimäärin 20-30 cm halkaisijoiltaan. Röykkiön pintaa peittää palleroporonjäkälä, keskellä kasvaa kitulias mänty. Kivet näyttävät jonkin verran siirtyneen pois paikoiltaan.
Rakenne vaikuttaa esihistorialliselta röykkiöltä, joka rantasidonnaisena ajoittuisi kivikauden loppupuolen ja pronssikauden taitteeseen. Muualla kallioilla havaittiin joitakin kivikertymiä, mutta ei ihmisen rakentamiksi tulkittavia.

Tervasoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervasoja-nimisen rämeen ja voimajohtolinjan väliselle metsäalueelle on merkitty tervahauta maastokartalle. Hauta sijaitsee kapean ja matalan harjanteen päällä. Maaperä on hiekkaa haudan kohdalla. Ympäristössä kasvaa nuorta kasvatusmetsää, haudan päälle on jätetty vanhempaa puustoa.
Tervahaudan läpimitta on n. 18 m, halssi on kaivettu länsisivulle. Paksussa ja korkeassa reunavallissa on ilmakuoppia. Keskuskuopassa on kaatuneen puun juuret nostaneet ylös hiilipitoista maata. Noin 200 metrin etäisyydellä luoteispuolella virtasi aiemmin Tervasoja.

Ahkionkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laajan Ahkionkankaan länsipuolisella metsäalueelle on merkitty tervahauta maastokartalle. Ympäristössä kasvaa kuusivaltaista metsää, maaperä on hiekkaa. Tervahaudan läpimitta on n. 20 m, halssi on kaivettu koilliseen. Maljamainen keskuskuoppa on n. 2 m syvä, sen reunoilla on ilma-aukkoja. Haudan päällä kasvaa lähinnä kuusipuita.
Noin 600 metrin etäisyydellä pohjoisessa oli aiemmin Iso-Ojan kohdalla kahden suon välinen virta, joka on hävinnyt.

Rämehaankorpi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kotikorvennevan ja Rämehaankorven väliselle kannakselle on merkitty tervahauta maastokartalle. Hauta sijaitsee Pahkasalontielle johtavan metsätien varrella n. 10 m tiestä etelään. Kankaalla kasvaa mäntyvaltaista metsää, maaperä on hiekkaa. Tervahaudan läpimitta on n. 15 m, halssi on kaivettu länsisivulle.
Vajaa 30 m luoteeseen on tervapirtin kiukaan jäännös, jonka läpimitta on n. 2 m ja korkeus n. 60 cm, kairatessa hiiltä ja palanutta hiekkaa, joitakin pintakiviä näkyvissä.

Liminkaoja (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Liminkaojan länsipuolella noin 10 metrin päässä. Kuoppa on tehty hiekkaiseen kivettömään maahan virtaavan veden läheisyyteen. Ympäristössä kasvaa kuusimetsää ja pohjakasvillisuutena sammalta sekä puolukkaa. Kuopassa otetussa maanäytteessä paksu maannos.
Kuoppa on ympyrän muotoinen reilu metrin halkaisijaltaan ja kapenee kohti pohjaa. Syvyys noin 0,4 m. Kuopan ympärillä ei ole valleja. Kuopan sisäpuolella havaittavissa kaksoismaannos. Kuopan reunalta otetussa maanäytteessä hieman hiiltä, mutta kuopan sisäpuolelta sitä ei havaittu. Kuopan merkitys ei selvinnyt maastotarkastuksessa. Ympäristössä ei havaittu muita kuoppia tai kohteita.

Ämmänpalot (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pukasuon tuulivoima-alueen itänurkassa, Ämmäsuon turvetuotantoalueelta 900 m kaakkoon. Puusto on harvaa, varttunutta männikköä ja aluskasvillisuus varpuja ja sammalta.
Paikalla on jyrkkäpiirteinen, vallillinen kivikkokuoppa. Kuopan kivet on nosteltu sen reunoille ja ne muodostavat noin 1,5 m leveän ja 30 cm korkean vallin. Kuopan halkaisija ilman valleja on noin 2,5 m. Valli on voimakkaasti sammaloitunut. Kuopan seinämät ovat jyrkät ja kiviset ja niissä kasvaa niukasti sammalta. Syvyyttä kuopalla on noin 170 cm. Kuopan ja vallien kivisyyden vuoksi maaperäkairauksia ei voinut tehdä. Lisäksi kuopan pohjalla oli vettä, joten sen tutkiminen ei onnistunut. Vallissa olevat kivet eivät vaikuta palaneilta.
Kuoppa sijaitsee kangassaarekkeen korkeimmalla kohdalla. Sen voimakas sammaloituminen viittaisi melko korkeaan ikään ja kivivallien muoto vaikuttaisi siltä, ettei paikalta ole viety kiviä pois. Lisäksi sijainti on niin syrjäinen, ettei maanotto tulene kysymykseen. Kyseessä saattaa olla pyyntiin tai säilytykseen liittyvä kuoppajäännös.

Kotasaari (1000084185) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pukasuon tuulivoima-alueen koillisnurkassa, noin 300 m Ämmäsuon turvetuotantoalueen eteläpuolella. Paikalla kasvaa varttunutta mäntymetsää ja aluskasvillisuus on varpua ja sammalta. Kotasaari on soiden keskellä oleva korkeampi kangassaareke, joka yhdistyy matalalla kannaksella lännessä Isoon Peurakankaaseen.
Paikalla on kohteen Ämmänpalot kaltainen, kankaan korkeimmalle kohdalle, muinaisrantapenkan päälle tehty kivikkokuoppa. Sen halkaisija on noin 2 m ja syvyys arviolta 180 cm. Kuoppaa kiertää sammaloitunut 1,5 m levyinen ja 30 cm korkea kivivalli. Kuopan seinämät ovat jyrkät ja niissä kasvaa niukasti sammalta. Sen käyttötarkoitus ja ajoitus jää epäselväksi.

Iso Peurakangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pukasuon tuulivoima-alueen koilliskärjessä, Ämmäsuon turvetuotantoalueen lounaispuolella. Puusto on nuorta mäntymetsää, joka on paikoin melko tiheää. Aluskasvillisuus on varpua ja sammalta.
Paikalla on kohteiden Ämmänpalot ja Kotasaari kaltainen kivikkokuoppa, joka on kaivettu kankaan korkeimmalle kohdalle, muinaisrantavallin reunaan. Kuopan halkaisija
on noin 2 m ja syvyys noin 120 cm. Kuoppaa kiertää matala, noin 40 cm korkuinen ja 1 m levyinen kivivalli. Valli on voimakkaasti sammaloitunut. Kuopan seinämät ovat jyrkkäpiirteiset ja niissä sammalta on vähemmän. Kuopan käyttötarkoitus ja ajoitus jää epäselväksi.

Kota-aho (1000084187) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pukasuon tuulivoima-alueella, noin 550 m Iso Pukasuon turvetuotantoalueesta itään. Paikalla kasvaa mäntymetsää ja aluskasvillisuus on varpua ja sammalta. Kota-aho on suurehko kangassaari suoalueella.
Kankaan korkeimman kohdan tuntumassa, kahden soisemman kohdan välisellä kannaksella on kivikkokuoppa, joka muistuttaa tämän raportin muita kivikuoppakohteita. Kuopan halkaisija on noin 2 m ja se on noin 160 cm syvä. Kuoppaa kiertää kivivalli, joka on noin 1,5 m leveä ja 30 cm korkea. Kuopan käyttötarkoitus ja ajoitus jää epäselväksi.

Isoaho 2 (1000084188) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Isoaho-nimisen, suurehkon kangassaarekkeen korkeimmalla kohdalla, noin kilometri pohjoiseen Iso Pukasuon turvetuotantoalueesta. Puusto paikalla on tiheää, havupuuvaltaista sekametsää ja maasto kivikkoista. Aluskasvillisuus on varpua ja sammalta.
Paikalla on kivikkokuoppa, joka on halkaisijaltaan noin 2 m ja syvyydeltään noin 180 cm. Sitä ympäröi voimakkaasti sammaloitunut, noin 1,5 m levyinen ja 50 cm korkea kivivalli. Kuopan käyttötarkoitus ja ajoitus jää epäselväksi.

Kattaisenmaa 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 400 m Pikku Pukasuon turvetuotantoalueen itäpuolella, suolta nousevassa, jyrkkäpiirteisessä kangassaarekkeessa, sen korkeimmalla kohdalla kulkevan muinaisrantavallin päällä. Puusto on varttunutta mäntymetsää ja aluskasvillisuus varpua ja sammalta.
Paikalla on kivikkokuoppa, jonka halkaisija on noin 2,2 m ja syvyys noin 120 cm. Vallit ovat noin 1,2 m leveät, 30–40 cm korkeat ja voimakkaasti sammaloituneet. Kuopan seinämät ovat jyrkät ja niissä kasvaa niukasti sammalta. Kuopan käyttötarkoitus ja ajoitus jäävät epäselviksi.
Noin 60 m kohteelta itäkoilliseen on Kattaisenmaan tervahauta.

Lehmisaari (1000084191) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 1 km Siuruanjoelta pohjoiseen ja noin 950 m Mertalan talolta luoteeseen jyrkkäpiirteisen suosaarekkeen kivikkoisella muinaisrantavallilla tai sen tuntumassa. Kohteet sijaitsevat joko tiheässä mäntytaimikossa tai tuoreella hakkiolla. Aluskasvillisuus on varpua ja sammalta.
Paikalla on noin 250 m mittainen, viiden kivikuoppajäännöksen muodostama jono. Kaikki kuopat ovat keskenään samanlaisia, jyrkkäpiirteisiä, vallillisia, syviä kuoppia. Osassa jonon kuopista vallit eivät ole tasaiset, mutta ne kuitenkin ulottuvat ympäri kuopan ja ovat voimakkaasti sammaloituneet. Tämän ketjun kuopat ovat suurikokoisia ja syviä. Kuoppien halkaisija on 2,2–3 m ja syvyys 1,6–2 m. Ne on sijoitettu kaakko-luodesuuntaisesti pitkin muinaisrantavallia.

Siurua Petäjäkangas 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Petäjäkankaan lounaisreunalla, Kuikkasuon tuulivoima-alueen pohjoispuolella, sähkölinjasuunnitelman alueella, noin 400 m Kuikkalammesta itään. Puusto on varttunutta mäntymetsää ja aluskasvillisuus varpua ja sammalta.
Paikalla on vallillinen kivikkokuoppa. Kuopan halkaisija on noin 2,5 m, syvyys noin 1,5 m ja vallit ovat 1,5 m leveät ja noin 30 cm korkeat. Kuoppa on tehty moreenimaahan, jossa on seassa soraa. Kuopan vallista saatiin maaperäkairanäytteessä noin 8 cm paksuinen huuhtoutumiskerros. Vallit ovat voimakkaasti sammaloituneet ja tasaisesti ympäri kuopan. Kohteelta 400 m pohjoiskoilliseen sijaitsee Siurua Petäjäkangas-niminen tervahautakohde.
Kuopan käyttötarkoitus ja ajoitus jää epäselväksi, mutta huuhtoutumiskerroksen paksuus viittaa jokseenkin iäkkääseen kohteeseen.

Kuikkapalo (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kuikkasuon tuulivoima-alueen pohjoisreunalla, noin 900 m Kuikkalammelta länsilounaaseen. Maasto on kivikkoista, matalaa kangasta ja puusto vanhaa kuusikkoa. Maaperä on melko kosteaa. Aluskasvillisuus on sammalta.
Paikalla on vallillinen kuoppa, joka on halkaisijaltaan noin 2 m ja ympäröivä valli on voimakkaasti sammaloitunut ja noin 1 m leveä ja 30 cm korkea. Kuopan syvyys on reilun metrin ja sen pohjalla on runsaasti vettä. Sen käyttötarkoitus ja ajoitus jäävät avoimeksi.

Mertasuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mertasuon eteläreunalla pienen selväpiirteisen kankaan koillispäässä. Paikalla on Simon ja Iin pitäjien rajamerkki, joka osoittaa samalla rajaa Lapin ja Pohjois-Pohjanmaan välillä.
Alueen puusto on havupuuvaltaista ja rajamerkki on osittain nuorten kuusten peittämä. Kyseessä on koillis-lounassuuntainen rauniopyykki, joka on rakennettu isoista lohkareista. Kooltaan tämä on 100 x 100 x 60 cm, tosin keskikivi nousee noin 80 cm korkeuteen. Selkeän nelikulmaisen latomuksen ympärillä on lisää kiviä. Kiviä on ehkä tuotu paikalle enemmän kuin pyykin rakentamiseen on mennyt tai sitten pyykki on tehty pieneen luontaiseen kivikkoon. Latomuksesta 5 m koilliseen on yksittäinen viisarikivi.
Vuoden 1773 Kemin ja Tornion kartalla raja on piirretty kulkemaan suoraan Syvänlahdenjärven itäpuolelta Rajasuolta ”Karhusaareen” (Sterner 1773). Karhusaari on mahdollisesti nykykartalla Oijärvestä luoteeseen näkyvä Pitäjänrajamaa. Tällä perusteella raja olisi kulkenut hankealueen kaakkoisreunan kautta.
Pääosa hankealueesta on kuitenkin piirretty 1700-luvun Iin pitäjään liittyville tarkemmille kartoille (Uhlbrandt 1777, 1780). On mahdollista, että pitäjien rajaa ei ole täsmällisesti merkitty maastoon muutamia solmukohtia lukuun ottamatta ennen 1800-lukua.
Toisaalta mahdollisesti vuoteen 1786 ajoittuvassa kartassa väli kuvataan tarkemmin käsittäen jopa 5–6 taitekohtaa, mikä vastaa nykyistä (Oulun läänin kartta 1786). Raja on kuvattu eri kohtaan, mutta tekee nykyisen tapaan mutkan kohti pohjoista ja ero voi johtua myös kartan epätarkkuuksista. Viimeistään pitäjänkartoilla (1843) raja on joka tapauksessa nykyisellä paikallaan.

Uljuanoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Syväjärveltä 1,5 km länteen, Kirjavamaasta kääntyvän metsäautotien sivuhaaran kääntöpaikan tuntumassa. Maaperä on kivistä hiekkaa ja paikalla kasvaa mäntyvaltaista metsää. Aluskasvillisuutena on varpua ja sammalta.
Paikalla on metsänhoidossa vaurioitunut tervahauta. Koko tervahaudan alue on mätästetty tai laikutettu kaivinkoneella. Tervahaudan halkaisija on noin 16 m. Sen vallit ovat epäselvät vaurion vuoksi. Ne ovat arviolta 3 m leveät, mutta korkeutta on vaikea arvioida. Tervahaudan syvyys on noin 1 m. Halssi lienee ollut itään ja hyvin lyhyt jyrkän penkan vuoksi. Sitä on vaikea erottaa vaurioiden vuoksi.

Kettula 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; LIDARK-aineistosta (Pyhäjoki 2024) havaittu tervahauta. Tarkastettu maastossa. Halssi koilliseen. Halkaisija noin 20 metriä.

Ylimmäinen Vuornoslampi lounas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ylimmäisen Vuornoslammen lounasrannalla alavalla niemekkeellä Mustikkakankaan kaakkoispuolella on kaksi pitkänomaista ja selkeäpiirteistä vallien ympäröimää asumuspainannetta. Länsisen painanteen 1 ala valleineen on noin 24 x 11 ja painanteen sisäosan ala noin 17 x 11. Painanteen 2 (alakohde) vastaavat mitat ovat noin 20 x 10 ja 15 x 5 metriä. Painanteiden syvyys on noin 30-40 cm.
Suoalueen reuna on heti painanteiden pohjois- ja itäpuolilla. Itäinen painanne 2 sijaitsee myös itse varsin kosteassa maaperässä.
Mustikkakankaan kohteet ovat tästä luoteeseen ja Muholammen kuoppakohde tästä itään.

Kettula 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Viisi asumuspainannetta. Pohjoisimman asumuspainanteen itäreunan päälle rakennettu myöhemmin tervahauta. Tarkastettu maastossa harrastajailmoituksen ja LIDARK-aineiston (Pyhäjoki 2024) perusteella. Asumuspainanteisiin tehdyistä koekuopista löytyi palanutta kiveä ja alakohteesta asumuspainanne 2:sta isketty kvartsi.

Kettula 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asumuspainanne. Tarkastettu harrastajailmoituksen ja LIDARK-aineiston perusteella.

Kettula 5 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kaksi asumuspainannetta. Tarkastettu LIDARK-aineiston ja harrastajailmoituksen perusteella.

Kivikautinen; Neljä asumuspainannetta. Tarkastettu LIDARK-aineiston (Pyhäjoki 2024) ja harrastajailmoituksen perusteella. Asumuspainanteiden halkaisijat vaihtelevat 8-16 metrin välillä.

Noivionharjut 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Maanomistajalta saadun tiedon mukaan Noivionharjun länsiosassa on ainakin kolme maakuoppaa, jotka ovat samantyyppisiä kuin kohteessa Noivionharjut. Maanmittauslaitoksen laser 5p aineiston (Tuotantoalue: Hautajärvi 2022) perusteella alueella on ainakin viisi mahdollista kuoppajäännöstä (alakohteet). Kohteen ja kuoppien tarkempi määrittely edellyttää maastotarkastusta.
2025: Kuopat sijaitsevat kuivalla kankaalla. Pohjoisosassa maasto on hieman kosteampaa ja
kuoppakohteiden pohjoispuolella on ojitettua kosteikkoa ja pieni lampi. Länsipuolella sijaitsee pieni peltoalue ja asuinpihapiiri.
Alueelta dokumentoitiin neljä iäkästä kuoppakohdetta, jotka mahdollisesti ovat pyyntikuoppia. Kuopan 1 läheisyydessä on useita vanhoja, juurineen kaatuneiden puiden kantoja, mikä tekee ympäristöstä kumpuilevaa ja kuoppaista. Kuoppa 1 sijaitsee tasaisella alueella rinteen kyljessä. Kohde on matala, pyöreänmuotoinen, laakea kuoppa, joka on halkaisijaltaan 1,5 m ja syvyydeltään noin 15 cm.
Pellon itäpuolella noin 7 metrin etäisyydellä sijaitsee toinen laakea kuoppakohde (pyyntikuoppa 2). Kuoppa 2 on halkaisijaltaan noin 1,8 m ja syvyydeltään 20 cm. Pellon itäpuolelta noin 40 metrin etäisyydeltä on havaittavissa lidarissa kuoppakohde, mutta maastotarkastuksessa kuoppa osoittautui moderniksi (7343359/587167). Kuopan profiilit ovat jyrkähköt, maanäytteessä maakerrokset olivat hieman sekaisia ja nokisia. Myös lähempänä metsäautotietä etelään päin mentäessä on pari kuoppakohdetta, jotka erottuvat lidarissa, mutta molemmat ovat moderneja. Kuoppien tarkemmat tiedot ovat alakohteissa.

Pöntiö (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Röykkiöt sijaitsevat Himangan Pöntiön Kärkiskankaalla, kalliolla. Ne sijaitsevat luode-kaakkoissuuntaisesti rivissä:
1) läpimitta noin 5 m, korkeus 0,3-0,4 cm, päältä tasainen
2) läpimitta noin 6 m, korkeus noin 0,5 m; keskellä vajoama, jonka koko on noin 1,5 x 1,3 m, lisäksi vajoamakohdan keskellä on vielä vajaan metrin halkaisijaltaan oleva kuoppa
3) läpimitta noin 6 m, korkeus noin 0,5 m; keskellä suurehko vajoama noin 2,2 x 1,0 m, keskellä kuoppa.

Kallioisneva (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kalliosneva-nimisen rämealueen koillislaidalla matalalla hiekkaharjulla aivan Raahen kaupungin rajan tuntumassa. Maaperä kohteella on hyvin hienoa hiekkaa tai hietaa. Puusto alueella on nuorta mäntymetsää ja aluskasvillisuus sammalta, jäkälää ja matalla varpukasvustoa.
Kohteessa sijaitsee kolme kuoppajäännöstä, jotka muodostavat harjanteen suuntaisen ketjun. Suurin kuopista (Kuoppa 1) on muodoltaan soikea ja mitoiltaan noin 4 x 2 m kokoinen matalavallinen kuoppa. Kuopan syvyys on noin 40 cm. Kuopassa on hyvin vahva huuhtoumakerros, mikä viittaa siihen, että kuoppa on hyvin vanha.
Kuopasta noin 7 metriä koilliseen sijaitsee toinen hieman pienempi muodoltaan pyöreä kuoppajäännös (Kuoppa 2). Kuopan halkaisija on noin 3 m ja syvyys noin 30 cm. Kuopalla on matala mutta selkeästi erottuva valli ja hyvin vahva huuhtoumakerros. Kolmas kuoppa (Kuoppa 3) sijaitsee pääkohteesta noin 22 metriä etelälounaaseen rämeen laidalla. Kuoppa on osittain jäänyt vierestä kaivetun metsäojan kaivumaiden alle. Kuopan halkaisija on noin 3 m ja syvyys noin 40 cm. Kuopalla on matalat vallit ja selkeä huuhtoumakerros.

Valelinjankangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde on Valelinjankankaalla tasaisessa kangasmaastossa sijaitseva yksittäinen kuoppajäännös. Ympäristö on hieman vitikoitunutta reheväpohjaista nuorta mäntymetsää. Aluskasvillisuus on puolukanvarpua sammalta ja heinää. Ympäristössä jonkin verran nuorta koivunvesaa.
Kuopan halkaisija on noin 4 metriä ja sen syvyys on noin 50 cm. Kuopalla on hyvin selkeät vallit ja hyvin vahva huuhtoumakerros, mikä viittaa siihen, että kuoppa on hyvin vanha.

Valkeushaka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Valkeushaka nimisen vanhan niittyalueen pohjoispuolisella kankaalla rämealueen laidalla. Kohteen editse kulkee Valkeusoja. Isojako- ja pitäjänkartoissa kohteelle kulkee tie Keskikylän asutukselta.
Pääkohteena olevan suuremman tervahaudan (tervahauta 1) alueella puusto on kuusivoittoista sekametsää ja aluskasvillisuus on rehevää. Aluskasvillisuutena kasvaa puolukanvarpua, sammalta ja heinää. Pienempi tervahauta (tervahauta 2) sijaitsee kankaan rinteessä hakkuuaukiolla. Aluskasvillisuutena pääasiassa puolukanvarpua ja nuorta taimikkoa. Tervapirtti sijaitsee pienellä heinäisellä aukiolla. Aukio muistuttaa vanhaa autioitunutta pihapiiriä. Aukiolla kasvaa heinää, haavan taimia ja katajaa.
Tervahauta 1 on erittäin suurikokoinen. Sen kokonaishalkaisija on 24–25 m ja vallin leveys noin 8 m. Keskuspainanne on noin 150 cm syvä. Lyhyt halssi suuntautuu pohjoiseen kohti Valkeusojaa. Koepistossa haudan sisäpuolelta todettiin vahva hiilikerrostuma. Maaperä haudan alueella on hienoa hiekkaa.
Tervahauta 2 sijaitsee noin 100 m pääkohteesta länsiluoteeseen. Tervahaudan halkaisija on noin 14 m ja keskuspainanteen syvyys noin 150 cm. Lyhyt halssi suuntautuu länteen. Tervahaudan ulkokehää kiertää kaivettu oja. Tervahauta sijaitsee hiekkakankaalla hakkuuaukiolla, mutta sen päällä on suurten vanhojen tukkipuiden kantoja.
Tervapirtin rauniot sijaitsevat heinäisellä hieman ympäristöstään kohoavalla aukiolla noin 60 m pääkohteesta itään. Kiuas on halkaisijaltaan noin 2 m, ja korkeutta sillä on noin 80 cm. Kiukaaseen tehtiin koepisto, josta todettiin palaneita kiviä. Kiukaan ympäristössä on havaittavissa noin 4 x 4 m kokoinen nelikulmainen kohouma, jonka luoteiskulmassa kiuas sijaitsee. Kyseessä ovat todennäköisesti tervapirtin maatuneet seinälinjat. Eteläisen seinälinjan ulkopuolelta todettiin kaivettu kuopanne.

Niemenkangas (1000036782) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Matalan ja laakean moreeniharjanteen lounaisreunaa kulkee metsätieura tervahaudan pohjan päältä siten, että noin puolet haudasta on jäänyt ehjäksi tien koillisreunalle. Kovapohjaisessa maassa ura ei kuitenkaan ole juurikaan hautaa tärvellyt. Haudan halkaisija on noin yhdeksän metriä.

Palokangas (1000008398) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pyhäjoen eteläpuolella. Röykkiö ja latomus on tehty loivasti länteen viettävän kallion reunalle. Paikalla kasvaa kitulias mäntymetsä.
Röykkiö on muodoltaan pitkä. Sen pituus on lounas–koillinen-suunnassa 12 m, leveys 4 m ja korkeus 0,3 m. Pohjoispää muodostaa pyöreähkön lisukkeen, jonka halkaisija on 5 m ja korkeus 0,4 m. Sen keskellä on ilmeisesti moderni kuopanne. Röykkiön kivien koko on enimmäkseen 0,3–0,4 m.
Edellisestä noin 40 m kaakkoon sijaitsee nelikulmainen latomus. Sen pituus ja leveys on 3 m ja korkeus 0,3 m. Jäännös koostuu yhdestä kivikerrasta. Kivet ovat halkaisijaltaan noin 0,3 m. Latomuksen etelälounaisreunassa on muutamia suurempia maakiviä.
1980-luvun alussa on röykkiön tienoilta löytynyt puunkaadosta tasakantaisen kvartsinuolenkärjen katkelma.

Soidinneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistosta havaittu mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Latvaneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan halkaisija on noin 12 metriä vallin ulkoreunoista mitattuna. Vallin leveys on noin 3 metriä ja korkeus noin metrin. Tervahaudan halssin suunta on länteen, ja sen pituus on noin 3 metriä, leveys 2,5 metriä ja syvyys noin 1,4 m.

Kovasinkangas 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Korkeasta hirvitornista noin 13 m länsi-luoteeseen on sammaleen peittämä kiviröykkiö, joka on noin noin 2x2m leveä ja 50 cm korkea. Päältäpäin tunnustelemalla mahdollinen röykkiö on koottu noin jalkapallon kokoisista kivistä. Lisäksi röykkiön ympärillä on tasainen/jopa kuoppamainen alue. Röykkiöstä noin 380 metriä itään Kovasinkankaan keskivaiheilla on mahdollinen noin 3 metriä pitkä kiveys.
2026: Kiviröykkiön koordinaattia on siirretty noin 8 metriä kaakkoon Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineiston (tuotantoalue Oulu 2023) perusteella ilppari-ilmoituksessa ilmoitetusta koordinaatista.
Aiemmin alakohteena ollut röykkiöstä noin 380 metriä itään oleva kiveys on tarkastuksen jälkeen erotettu omaksi kohteeksi (Kovasinkangas 2, rajamerkit).
Inventointi 2026: Maasto on lähes tasaista kangasta. Maastomallissa alueella näkyy korkeuskäyrien suuntaa seuraavia matalia vallimaisia rantamuodostumia, joita on maastossa vaikea hahmottaa. Maaperä on pinnalta kiviseksi huuhtoutunutta hiekkamoreenia. Kivikon pinta on osittain sammalturpeen peitossa, osittain varsinkin idempänä paljasta, jäkälöitynyttä, irtonaista mukulakivikkoa. Alueella kasvaa mäntyvaltaista havumetsää.
Röykkiön todettiin olevan kuvauksen mukainen. Se on säännöllisen pyöreä, kupera ja varsin sileäpintainen. Pinta on ohuen, mutta yhtenäisen sammalturpeen peittämä. Vain muutamia kiven kulmia pistää esiin sammaleesta. Röykkiö vaikuttaa rakenteeltaan tiiviiltä ja huolellisesti ladotulta. Sitä ympäröi pohjois-, itä- ja eteläpuolilla selvästi näkyvä, mutta matala (10–15 cm) ojamainen painanne, jonka leveys on noin puolitoista metriä. Ilmeisesti kivet röykkiöön on otettu siitä. Syytä röykkiön rakentamiselle juuri tälle paikalle, röykkiön funktiota ja ajoitusta ei pinnallisten havaintojen perusteella voi päätellä. Ympäristönsä perusteella se liittyy Pohjois-Suomessa yleisiin, kivirakkoihin rakennettuihin, muodoltaan vaihteleviin ja ajoittamattomiin kivirakenteisiin, joita pidetään kiinteinä muinaisjäännöksinä. Sijaintikorkeutensa perusteella Kovasinkankaan röykkiö ei voi olla kivikauden loppuvaihetta vanhempi.

Kantolankangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla on neljä vallillista kuoppajäännöstä. Pääkohteen kuoppa on mitoiltaan noin 2 x 1,5 m ja se on noin 60 cm syvä. Alakohde 1 on saman kokoinen, mutta matalampi, noin 45 cm syvä. Alakohde 2 on metsäkoneuralla ja se on saman kokoinen kuin muutkin. Syvyyttä sillä on noin 70 cm. Alakohde 3 sijaitsee muiden eteläpuolella ja on muodoltaan pyöreä ja noin 50 cm syvä.

Lautakangas 3 (1000094025) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi tervahautaa Aittojärven itärannalla Taivaltörmäntien pohjoispuolella. Tervahaudoista pohjoisempi on suurempi, ja sen halkaisija on noin 19 metriä. Keskuskuopan halkaisija on noin 5,5 metriä. Tervahaudan 9 metriä pitkä halssi suuntaa luoteeseen. Tervahaudan kaakkoispuolella on tervahaudan käyttöön liittyviä kuoppia.
Tervahauta 2 sijaitsee edellisen etelälounaispuolella, ja tervahaudan kokonais halkaisija on noin 9,5 metriä. Halssi suuntaa länteen, ja se on noin 5 metriä pitkä. Tervahauta vaikuttaa tuplahaudalta, sillä sillä sen koillispuolella on laakea vallillinen painanne, jonka pohjalla on paksulti nokea ja hiiltä. Tämä mukaan laskettuna tervahaudan halkaisija on noin 17 metriä.

Pahkakoski 6 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijoen pohjoispuolella, Pahkalan tiestä noin 0,2 km etelään, Pahkalan ja Jaakolan talojen puolimaissa, tasaisella hiekkakankaalla. Paikalla on ainakin 3 mahdollista asuinpainannetta ja kaksi pientä kuoppaa. Asuinpaikan tarkka laajuus ja sijainti eivät ole tiedossa.

Lallinkaara (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Lallinkaara-nimisen matalan kapean hiekkaharjun pohjoisen harjanteen päällä noin 400 m Valtatie 8:n kaakkoispuolella on pyöreä kuoppajäännös, jonka halkaisija on noin 3 m ja syvyyttä sillä on noin 50 cm. Kuopalla on matala, mutta selkeästi erottuva valli. Kuopan pohjan muoto on ns. kahvin suodatinsuppilon muotoinen kartio, eli kuopan tasainen pohja on pitkänomainen ja kapea, pituutta pohjalla on noin 50 cm.

Muholampi pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muholammesta pohjoiseen olevan kankaan eteläreunassa. Kankaan rinteen alla suon laidassa on pieni lahdelma, jonka keskellä on asumuspainanne. Maaperä paikalla on puhdasta hiekkaa toisin kuin kankaalla, missä maasto on kivistä. Alue kasvaa mäntymetsää. Maasto lahdelman kohdalla laskee hyvin loivasti suolle. Suolla on kuitenkin paksu turvekerros, joten aikanaan ranta on ollut selkeämpi.
Asumuspainanne on selkeäpiirteinen ja muodoltaan mahdollisesti suorakulmainen. Painanne on mitoiltaan noin 10 x 4 x 0,3 m. Ympärillä on matala 2–3 m leveä valli. Rakenne on itä-länsisuuntainen.
Paikalle kaivettiin neljä koekuoppaa. Painanteen länsipään kohdalta pohjoispuolelta löydettiin yksi kvartsi-iskos ja joitain rapautuneita todennäköisesti palaneita kiviä. Eteläpuolelle tehdystä koekuopasta löydettiin niin ikään isketyn kvartsin kappale. Länsipuolelle ja keskelle painannetta kaivetut kuopat olivat löydöttömiä.
Kohde paikannettiin laserkeilausaineistosta. Risto Nurmi (2021) on aiemmin käynyt tarkastamassa paikan. Koekuopista ei tällöin saatu lainkaan löytöjä eli alue on ilmeisen vähälöytöinen (Risto Nurmi 9.10.2025, suullinen tiedonanto).

Muholampi pohjoinen 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muholammesta pohjoiseen olevan kankaan länsipäässä. Maaperä on moreenia ja ympäristö on hyvin kivikkoista. Kangas kasvaa harvahkoa mäntymetsää.
Kankaan keskivaiheilla on suorakulmainen vallin ympäröimä asumuspainanne. Erityisesti pohjoispäässä vallin suorakulmainen muoto erottuu hyvin. Rakenne erottuu hyvin laserkeilausaineistossa, missä se näyttää kaksiosaiselta. Eteläpäädyn takana onkin toinen painanne, mutta tämän ympärillä ei ole havaittavissa vallia. On mahdollista, että paikalla on ollut luontainen painanne, jonka pohjoisosaan rakenne on tehty. Toisaalta eteläpuolelta on voitu myös ottaa maata valliin tai sillä voi olla oma käyttötarkoituksensa. Lähin muinaisranta on aikanaan ollut heti painanteen pohjoispuolella.
Asumuspainanteen sisämitat ovat noin 12 x 4 m. Vallit ovat noin 2 metriä leveät ja ulkomitat noin 16 x 9 m. Painanteen suunta on pohjois-koilliseen. Eteläpuolisen painanteen koko on noin 6 x 6 m.
Paikalle kaivettiin kolme koekuoppaa. Asumuspainanteen länsi ja pohjoispuolelle kaivetut kuopat olivat tyhjiä. Keskelle rakennetta kaivatusta kuopasta löydettiin palanutta luuta. Maaperä oli hyvin kivistä hiekkamoreenia ja paikoin soramoreenia. Sekä painanteesta että vallista havaittiin vahva huuhtoutumiskerros.

Kassasuo (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kassasuon itäreunalla hiekkaisen harjanteen suon puoleisella laidalla. Paikalla on kaksi suurehkoa kuoppaa, jotka sijaitsevat harjanteesta suohon pistävällä niemekkeellä.
Lounaan puolella aivan kankaan reunassa oleva kuoppa on muodoltaan selkeän soikea. Mitoiltaan tämä on 3,5 x 2 x 0,6 m. Kuoppaa ympäröi noin metrin leveä valli. Toinen kuoppa sijaitsee tästä viisi metriä itään. Se on epäsäännöllisemmän muotoinen ja mitoiltaan 3 x 2 x 0,2–0,5 m. Tähän ei liity yhtä selkeää vallia.
Molempien kuoppien pohjalta tavattiin 15 cm huuhtoutumiskerros, kun ympärillä koskemattomassa maassa tämä oli 20 cm. Lounaan puoleisessa kuopassa huuhtoutumiskerroksessa oli hieman hiiltä.

Orastinsuo itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan noin 20 metriä oleva tervahauta, jonka keskuskuopan läpimitta on noin 12 metriä ja syvyys metri. Kohti koillista olevan halssin pituus on noin 10 metriä. Haudan ympärillä enintään noin 13–14 metrin päässä on useita kuoppia, joista kolmen kookkaimman läpimitta on noin 4–5 metriä ja syvyys noin 50–60 cm.

Haapakorpi (1000095145) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kankaalla kulkevalta metsätieltä on löydetty padan sanka ja tien pohjoispuolelta tulusrauta (alakohteet). Paikalta tehtyjen löytöjen ilmoitetuilla sijaintikohdilla tai aivan niiden vierellä ei todettu minkäänlaisia rakenteita. Sen sijaan tarkastuksen yhteydessä löytökohtien länsipuolelta tavattiin seitsemän maakuoppaa, joiden keskelle tehdyssä koepistossa oli hiiltä. Kuopissa on selvä huuhtoutumismaannos, mutta se ei ole yhtä paksu kuin kuoppia ympäröivällä kankaalla. Tunnusteltaessa kuopissa ei vaikuttanut olevan kiviä, joten kyseessä todennäköisesti ovat sysi-/hiilikuopat. Kuoppien maannos viittaa huomattavaan ikään, todennäköisesti kyseessä ovat varhaiselle historialliselle ajalle/keskiajalle.

Maljaoja 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maljaojan ja Pentikäisentien välillä olevassa kuusimetsässä sijaitseva tervahauta. Tervahauta on rakennettu länteen viettävälle jyrkähkölle mäelle. Kokonaishalkaisija tervahaudalla on noin 18 metriä. Vallin leveys on noin 5 metriä ja korkeus on noin 0,6 metriä. Keskiosan halkaisija on noin 8 metriä ja syvyys noin 1,7 metriä. Halssi on suunnattu länteen ja sen pituus on noin 5 metriä, leveys noin 2 metriä ja syvyys noin 1,6 metriä. Maljaoja sijaitsee noin 12 metriä halssin päästä länteen. Tervahaudan keskellä kasvaa useita erin ikäisiä kuusia.

Murtosalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu sijaitsee kankaan läpi kulkevan metsäkoneen reitin pohjoispuolella kahden ojitetun kosteikon välissä. Hiilimiilun kokonaishalkaisija on noin 22 metriä. Miilun pohjois-, länsi- ja eteläsivut erottuvat maastosta kumpumaisena kohoumana, jonka korkeus on vaihtelevasti noin 0,8–1,4 metriä. Hiilimiilun koillis- ja itälaita ovat matalampia ja erottuvat maastosta heikommin. Hiilimiilun sisäpuolella on erotettavissa kolme erin kokoista kaivantoa. Luoteissivulla olevan kaivannon halkaisija on noin 5 metriä ja siinä on jyrkät reunat, jotka laskevat noin 1,4 metrin syvyyteen. Kuoppaan tehdyssä koepistossa tavattiin runsaasti hiilensekaista maata.

Räisäsenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Räisäsenkankaan lounaisosassa, vanhan rantatörmän rajaamalla ympäristöä korkeammalla saarella tai niemellä. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 13,5 metrinen ja sen 5,5 metriä pitkä halssi suuntaa länteen. 5p- laserkeilausaineiston perusteella tervahaudan päältä on ajettu itä-länsisuuntaisesti metsätyökoneella, mutta mastossa jälkiä ei erota kovin selvästi. Tervahaudan kaakkoispuolella noin 4 metrin etäisyydellä sijaitsee halkaisijaltaan noin 4 metrinen hiilikasa, joka on korkeudeltaan noin 30 cm.

Räisäsenkangas lounas (Löytöpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde tarkastettiin alueelta tehdyn ilppari-ilmoituksen vuoksi, jonka mukaan alueella sijaitsee kuoppajäännöksiä ja alueelta löydettiin myös kaksi nuolen tai veitsen terää (ILM37584).
Räisäsenkankaan lounaisosassa, kuivatun Hetejärven pohjoisosassa olevan niemen tai saaren korkeimmalla kohdalla sijaitsee kolme keittokuoppaa. Keittokuoppien halkaisijat ovat noin 2-2,5 metriä, joskin vallin kanssa niiden koot lähentelevät neljää metriä. Kuoppien syvyydet ovat noin 30-50 cm.
Saarta tai niemeä kiertää muilta paitsi itäosasta vanha rantatörmä, joka on korkeimmillaan noin 80 cm. Alueellisen vastuumuseon arkeologit nostivat ilmoitetut nuolen tai veitsen terät törmän kaakkoisreunan päältä. Lisäksi niiden yhteydestä löytyi kolmas metallinkatkelma. Löytöalueelle tehtiin noin 50 x 50 cm kokoinen koekuoppa, mutta löytöjen yhteydestä ei tavattu kulttuurikerroksia.

Räisäsenkangas 2 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Räisäsenkankaan lounaisosassa on suon ympäröimä kangasalue, jonka itäosassa on itäkaakko-länsiluodesuuntainen pitkänomainen metsäsaari. Sen luoteisreunan keskivaiheilta on löydetty pronssiesineen katkelma (ILM37586). Alueellisen vastuumuseon arkeologit kävivät tarkastamassa löytöpaikan. Tarkastuksessa esineen löytöpaikka paikannettiin, ja kuntan poiston jälkeen maata kaivettiin varovaisesti. Miltei heti kuntan alla todettiin olevan likainen ruskea hiekka, jonka seassa oli pientä palaneen luun murua ja palanut korvaluu. Kohteen todettiin olevan todennäköinen hautapaikka, eikä kaivuuta jatkettu. Noin neljän metrin päässä löytöpaikan kaakkoispuolella todettiin olevan puhdas maannos.

Kuoppakangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Neittävänvaara jatkuu kaakossa loivasti kaakkoon laskevana Kuoppakankaana. Kuoppakankaan kaakkoiskulmasta itäkaakkoon suuntautuu matala, kapea hiekkaharjanne, joka noin puolen kilometrin päässä päättyy hieman muuta harjannetta korkeampaan ja leveämpään kumpareeseen. Harjannetta ympäröivät laajat suot. Harjanne on selvästi vallimainen rantamuodostuma, joka on syntynyt Ancylusjärven rannalle veden pinnan ollessa sen juuren tasalla. Valli on poikkileikkaukseltaan laakean kupera, noin kymmenen metriä leveä ja kohoaa puolesta metristä metriin nykyisen suon pinnan yläpuolelle.
Maaperä vallilla on rantavoimien lajittamaa hiekkaa, jonka seassa on vähän soraa ja pieniä kiviä. Vallilla kasvaa harvaa mäntymetsää. Vallin laella kulkee tie, joka on ainakin jossain määrin kunnostettua ja rakennettua metsäautotietä kohteesta noin 50 m luoteeseen olevalle kääntöpaikalle asti. Kääntöpaikalta vallin itäkärkeen asti ja siis myös kohteen kohdalla tie on tasaiselle hiekkamaalle kulumalla syntynyt ajoura. Tielle ei ole tuotu maa-ainesta muualta, mutta vallin kärjessä ja joissakin kohdissa ajouran reunoilla on pieniä kaivantoja, joista on otettu hiekkaa. Kohteen kohdalla maaperä on kuitenkin luonnontilainen.
Koska valli on hyvin rantasidonnaiseksi asuinpaikaksi sopivaa maastoa, se tarkastettiin koko matkalta kääntöpaikalta vallin itäkärkeen eli noin 350 m pituudelta. Ajouralta löytyi noin kymmenen kvartsi-iskosta ja kaksi pientä palaneen luun murua noin 20 m matkalta kohteen koordinaattipisteen ympäristöstä. Muualta ei löytynyt mitään muinaisjäännöksiin viittaavaa. Havaintojen perusteella paikalla on pienialainen asuinpaikka, joka todennäköisesti ajoittuu aikaan, jolloin paikka on ollut rannalla, eli varhaismesoliittiseen kauteen. Paikan ollessa rannalla ainakin toisella puolella nykyisen suon paikalla on ollut avovettä ja toisellakin todennäköisesti alavaa kosteikkoa tai suota. Siten asuinpaikka rajoittuu todennäköisesti vallille. Kohde on rajattu tämän mukaisesti.

Nirkonniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oivanginjärven pohjoispuolella, Rytilammen ja Oivanginjärven välisellä kannaksella, hiekkaharjanteen pohjoisreunalla. Alueen puusto on varttunutta, harvaa mäntymetsää ja aluskasvillisuus puolukkaa, suopursua ja sammalta. Kohteen lähistöllä sijaitsee useita muita tunnettuja kivikautisia kohteita.
Kohteelta löydettiin pienialainen kivikautinen asuinpaikka. Alueelta oli poistettu pintakunttaa ja kaivujäljistä löydettiin kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Kaivujälkien ja alueelle tehtyjen koepistojen perusteella löytöjä on vain noin 10 m halkaisijaltaan olevalla alueella. Kohteen aluerajaus määritettiin löytöesiintymien perusteella.

Murhiniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oivanginjärveen pohjoisesta pistävän Murhiniemen länsirannalla. Kohteen maaperä on hiekkaa ja puusto eri-ikäistä mäntyä. Aluskasvillisuus on pääosin puolukkaa.
Vuoden 2025 inventoinnissa kohteesta todettiin rantaan, veneenlaskupaikalle menevältä tieuralta ja kääntöpaikalta kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä. Samoin vesirajasta rantavedestä havaittiin palanutta kiveä.
Alueen ympärille tehdyistä koepistoista ei tehty havaintoja. Kohteen muinaisjäännösalueen rajaus määritettiin topografisesti rantaan löytökeskittymän ympärille.

Rantalahti (1000095425) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ala-Oivangin järven pohjoisrannalla, järveen Palokankaalta pistävän, nimeämättömän niemen länsirannalla. Kohteen maaperä on hiekkaa ja puusto eri ikäistä harvaa mäntymetsää. Aluskasvillisuus on puolukkaa, variksenmarjaa ja sammalta.
Vuoden 2025 inventoinnissa kohteelta löydettiin kaksi kuoppajäännöstä, joista todettiin koepistossa selkeä huuhtoumakerros.
Kuopat ovat laakeita ja niillä ei juurikaan ole erotettavissa olevaa vallia. Kuoppien halkaisija on noin 3 m ja syvyys noin 30 cm. Muinaisjäännösalueen rajaus määritettiin kuoppien ympärille.

Jokosniemi 2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde Sijaitsee Ala-Oivangin järven länsipäässä, Jokoslahden etelärannalla, Jokosniemellä. Kohteen maaperä on hiekkaa ja puusto nuorta mäntymetsää. Aluskasvillisuus on puolukkaa ja suopursua.
Kohteesta löydettiin vuoden 2025 inventoinnissa rannan suuntaisesti kulkevalta vanhalta tieuralta lieden jäännös. Lieden halkaisija on noin 70 cm ja se kostuu palaneista kivistä. Kohteen ympäristöstä ei löydetty viitteitä esihistoriallisesta ihmisen toiminnasta.
Muinaisjäännösalueen rajaus määritettiin kohteen ympärille.

Suolahti 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ala-Oivangin järven itäpäässä, Suolahti -nimisen lahden eteläpuolella, soiden ympäröimällä hiekkakumpareella. Kohteen puusto on eri ikäistä mäntymetsää ja aluskasvillisuus rehevää puolukkaa ja suopursua.
Vuoden 2025 inventoinnissa kohteesta löydettiin kaksi kuoppajäännöstä. Kuopat liittynevät samaan toimintaan kuin läheisen kohteen Suolahti (1000037861) kuoppajäännökset.
Kuoppa 1 sijaitsee kumpareen etelärinteellä. Kyseessä on halkaisijaltaan noin 3 m kokoinen ja 40 cm syvä pyöreä kuoppajäännös. Kuopan pohjan muoto on laakea kartio. Koepistossa kuopasta todettiin selkeä huuhtoumakerros. Kuopan etelävalliin on kaivettu aukko kohti suota.
Kuoppa 2 sijaitsee kumpareen etelärinteellä. Kyseessä on halkaisijaltaan noin 3 m kokoinen ja 40 cm syvä pyöreä kuoppajäännös. Kuopan pohjan muoto on laakea kartio. Koepistossa kuopasta todettiin selkeä huuhtoumakerros ja vallista kaksoismaannos.
Kohteen aluerajaus rekisterissä perustuu maastohavaintoihin.

Ukonlammen perä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ukonlammen itäpäässä, pienen lahdenpohjukan perälle laskevan, jyrkkäreunaisen lähdepuron lasku-uoman koillisrinteellä. Kohteen puusto on varttunutta mänty- ja kuusimetsää ja aluskasvillisuus sammalta, mustikkaa, puolukkaa ja varpukasveja.
KOhteessa havaittiin vuoden 2025 inventoinnissa kuoppa, jonka halkaisija on noin 4,5 m ja jossa on voimakkaat vallit. Kuoppa on pengerretty rinteeseen. Vallista saatiin koepistossa selkeä huuhtoumakerros. Kuopan pohjan koepistosta todettiin hiiltä. Kyseessä on todennäköisesti historiallisen ajan kuoppamiilu.
Kohteen aluerajaus rekisterissä perustuu maastohavaintoihin.

Lampare (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lampare-nimisen pienen lammen ja Saunajärven toisistaan erotavan Saunaniemen länsirannalla, pienellä terassimaisella tasanteella. Kohteen maaperä on hiekkaa ja puusto nuorta mäntymetsää. Aluskasvillisuus on puolukkaa, variksenmarjaa, suopursua ja sammalta.
Kohteelta löydettiin vuoden 2025 inventoinnissapienialainen kivikautinen asuinpaikka.
Alueelle tehdystä koepistosta todettiin palanutta kiveä ja kvartsia. Lisäksi piston pohjalta havaittiin viitteitä palaneesta hiekasta. Maaperässä on selkeä huuhtoumakerros. Löytöpaikan kohdalta Lampareen rantavedestä todettiin lisäksi hieman palanutta kiveä. Ympäristöön tehdyistä koepistoista ei tehty löytöhavaintoja.
Kohteen aluerajaus rekisterissä perustuu maastohavaintoihin.

Petäjäjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Petäjäjoen eteläpuolella, kuivalla hiekkakankaalla, lähellä joen ja kankaan välisen suon reunaa. Kohteen puusto on varttunutta mäntymetsää ja aluskasvillisuus puolukkaa ja sammalta. Kohteelta löydettiin historiallisen ajan hiilimiilu.
Kyseessä on noin 14 x 9 m kokoinen suorakaiteen muotoinen tasomiilu. Miilunpohja on noin 30 cm ympäröivästä maanpinnasta koholla ja sen ympäri on kaivettu oja. Eteläsivun ojan keskivaiheilta lähtee lisäksi noin 2 m pitkä ojanne kohtisuoraan miilusta poispäin. Miiluun tehdystä koepistosta todettiin runsaasti hiiltä.

Oivanginniemi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ala-Oivangin järven ja Oivanginjoen väliin muodostuvan Oivanginniemen kärjessä, Ruotsanperälle avautuvalla hiekkaterassilla. Kohteen puusto on vaihtelevan ikäistä mäntymetsää ja aluskasvillisuus puolukkaa ja sammalta. Lisäksi alueella kasvaa katajaa.
Paikalta löydettiin vuoden 2025 inventoinnissa metallinilmaisimella puukonterän katkelma ja kappale vanhaa rautalevyä. Löytöpaikalle tehdystä koepistosta todettiin lisäksi palanutta kiveä ja palanutta luuta. Kohteelle jätettiin kaivamatta useita, metalliesineitä indikoivia metallinilmaisinsignaaleja. Lähiympäristöön tehdyistä koepistoista ei todettu merkkejä ihmisen toiminnasta.

Oivanginjoki (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Oivanginjoen etelärannalla, pienellä jyrkkäpiirteisellä kangaskumpareella. Kohteen maaperä on hiekkaa ja puusto varttunutta mäntymetsää. Aluskasvillisuus on puolukkaa, mustikkaa, sammalta ja suopursua.
Kohteelta vuoden 2025 inventoinnissa löydettiin yksittäinen, selkeäpiirteinen kuoppajäännös. Kuopan halkaisija on noin 3 m ja syvyys noin 50 cm. Kuopan pohjan profiili on syvä kartio. Kuopasta todettiin koepistossa hyvin vahva huuhtoumakerros (yli 20 cm). Kuopan ympäristöstä ei havaittu muita viitteitä ihmisen toiminnasta.

Helilampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Petäjälampeen laskevan Helilammen etelärannalla, pienellä hiekkakumpareella. Kohteen puusto on nuorta mäntymetsää ja aluskasvillisuus puolukkaa, variksenmarjaa ja sammalta.
Kohteelta löydettiin vuoden 2025 inventoinnissa pienialainen, kivikautinen asuinpaikka. Kumpareelle tehdystä koepistosta havaittiin runsaasti palanutta kiveä.
Kohteen muinaisjäännösalueen rajaus rekisterissä määritettiin topografisesti kumpareen alueelle.

Vanhanmajankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee tervahauta, jonka halkaisija on noin 10 metriä. Vallin leveys on noin 3 metriä ja haudan syvyys on pohjalta vallin yläreunaan mitattuna noin 0,5 metriä. Tervahaudan halssi erottuu kuoppamaisena kaivantona tervahaudan lounaisosassa. Pohjalta otetusta kairauksesta havaittiin hiilensekaista hiekkaa. Tervahaudan ympärillä kasvaa jykevää harvennettua mäntymetsää.
Tervahaudasta noin 16 metriä etelään havaittiin suorakaiteen muotoinen kaivanto, ilmeisesti
tervapirtin pohja. Sen tiedot on alakohteiden tiedoissa.

Vanhanmajankangas 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vanhanmajankankaan länsiosassa, länteen loivasti laskevalla rinteellä sijaitsee rakennuksen perusta sekä vähintään noin 20 sammal- sekä heinäpeitteistä raivausröykkiötä. Rakennuksen perusta on kooltaan noin 5,5 x 4 metriä ja sen ympärillä kiertää noin 0,7 metriä leveä ja 0,3 metriä korkea valli. Perustuksen pohjoisnurkassa erottuu noin 1 metrin leveä ja 0,6 metriä korkea sammaleen peittämä kiukaan jäännös.
Raivausröykkiöiden halkaisija vaihtelee noin 1,5-4,5 metrin välillä. Niiden korkeus vaihtelee noin 0,3-0,6 metrin välillä. Röykkiöt ovat pääsääntöisesti pyöreitä, mutta osa röykkiöistä on myös enemmän pitkulaisen muotoisia. Osa röykkiöistä on täysin sammaleen ja heinän peitossa, osassa röykkiöistä kivet ovat esillä. Röykkiöiden väliset alueet ovat melko tasaisia, kivettömiä ja heinittyneitä.
Vuoden 1846 pitäjänkartalla, vuoden 1957 peruskartalla sekä vuosien 1948, 1949 sekä 1956 historiallisissa ilmakuvissa alueelle ei ole merkitty rakennuksia. Vanhalle peruskartalle alueen läpi on merkitty polku pohjois-etelä suunnassa. Vuoden 1846 pitäjänkartalla kohdalle on kirjoitettu tekstiä, josta on hankala saada selkoa. Tekstissä on ainakin sana ”Aho”. Etymologisen sanakirjan mukaan aho tarkoittaa ”hylätty kaskimaa; viljelemättä jätetty pelto, keto, alava niitty”. Ottaen huomioon pitäjänkartan merkinnän ja nykyisen paikannimen, Vanhanmajankangas kyseessä voi olla kasken, pellon tai niityn raivaamiseen liittyviä röykkiöitä sekä tilapäisasumus.
Rakennuksen perusta ja röykkiöt sijaitsevat tiheässä taimikossa, jossa havainnointi oli paikoitellen hyvin hankalaa. Kaikkia yksittäisiä kiviröykkiöitä ei maastossa dokumentoitu vaan maastossa pyrittiin kartoittamaan alueelle, joissa röykkiöitä sijaitsee rajat.

Vuolunojan haara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vuolunojan haaran koillispuolenrannalla peltojen ympäröimällä pienellä metsäisellä saarekkeella. Metsäsaarekkeen ympärystä on voimakkaasti ojitettu. Alueella kasvaa iäkkäitä kuusia ojan rannan läheisyydessä.
Kohde vaikuttaa hyvin paljon tervahaudan jäännökseltä. Sen ympärillä on selkeät vallit ja keskeltä se on hieman laakea, muuta ympäristöä matalampi kuopanne. Vallien ja sisäpuolella sijaitsevan kuopanteen yhteenlaskettu halkaisija on 8,6 metriä. Vallien ulkopuolella kiertää kohdetta matala ojamainen kaivanto. Halssin ojamaista kaivantoa ei kohteella ole. Vallien päältä, niiden sisäpuolelta kuopanteesta ja kohdetta ympäröivästä ojamaisesta kaivannosta otettiin useita maanäytteitä, mutta yhdessäkään ei havaittu hiiltä. Pitäjänkartastojen perusteella ympäristössä ei ole sijainnut 1800-luvulla asutusta. 1950-luvun kartoissa kohteen eteläpuolella on pelto latoineen, mutta asuinrakennuksia ei sijaitse läheisyydessä. Tämän perusteella kyseessä ei todennäköisesti olisi vanha kellari. Kohde voi todennäköisesti olla tervahauta, jota ei ole koskaan otettu käyttöön. Se sijoittuu ympäristöllisesti paikkaan, jossa tervahauta voisi sijaita sekä maastossa havaittavat jäännökset muistuttavat hyvin paljon tervahaudan valleja ja kaivantoja.

Honkikangas (1000095617) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee metsäisellä kankaalla, jota ympäröivät ojitetut kosteikot. Kohteen pohjoispuolella Lautakankaantie haarautuu kaakkoon ja lounaaseen. Ympäröivä kangas on nuorta mänty-kuusimetsää. Tervahaudan päällä ja sen läheisyydessä kasvaa lisäksi nuorta haapaa ja muuta lehtipuuta. Maasto on hieman kosteaa.
Tervahaudan vallit erottuvat maastossa selkeinä, leveydeltään ne ovat 2 metriä. Tervahauta on muodoltaan suppilomainen, halkaisijaltaan 9,4 metriä ja syvyydeltään 0,6 m. Tervahaudan sisäpuolelta otettiin maanäyte, jossa havaittiin selkeä hiilikerros. Halssi laskee kohti itää. Se on pituudeltaan noin 4 metriä ja leveydeltään 2 metriä. Tervahaudan itäpuolella kulkee metsäkoneen ajoura, joka osittain kulkee myös halssin ojakaivannon päältä.

Peräkangas 1 (1000095618) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitse Hakoperästä luoteeseen Peräkangas-nimisellä metsäisellä kankaalla, jota ympäröivät tiheään ojitetut kosteikot ja suot. Peräkankaan läpi kulkee voimajohtolinja. Kohde on tervahauta ja se sijaitsee kankaan luoteisosassa. Ympäristö on nuorta mäntymetsää. Maasto on hieman kosteaa, pohjakasvillisuutena sammal-, varpukasvillisuutta ja suopursua sekä muutamia aivan nuoria lehtipuiden alkuja.
Tervahauta on halkaisijaltaan noin 9,5 metrinen. Tervahaudan ympärillä kiertää matala ojamainen kaivanto. Vallit ovat leveydeltään noin 2 metriä ja erottuvat ympäristössä selkeinä. Tervahaudan sisäpuolelta otettiin maanäyte, jossa oli havaittavissa selkeä hiilikerros. Halssi laskee kohti pohjoista ja on pituudeltaan noin 3 metriä ja leveydeltään 1,2 metriä.

Historiallinen; Kohde sijaitse Hakoperästä luoteeseen Peräkangas-nimisellä metsäisellä kankaalla, jota ympäröivät tiheään ojitetut kosteikot ja suot. Peräkankaan läpi kulkee voimajohtolinja.
Kohde on hiilimiilu ja se sijaitsee kankaan itäosassa. Ympäristö on nuorta tiheää mäntymetsää. Miilun päällä kasvaa hieman muuta puustoa iäkkäämpiä kuusia.
Hiilimiilusta parhaiten maastossa on erotettavissa sitä ympäröivät kaivannot. Keskiosa on samalla korkeudella kuin ympäröivä maasto. Kohde on halkaisijaltaan 9,7 metriä. Hiilimiilun keskiosasta otetussa maanäytteessä havaittiin selkeä hiilikerros.

Nilolampi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee harjumaastossa. Kuoppa sijaitsee rinteessä noin 10 metriä pohjoiseen metsäpolusta. Ympäristö on nuorta mäntymetsää, aluskasvillisuus on tiheään kasvavaa suopursua ja puolukkaa.
Kuoppa on laakea ja ympyrän muotoinen. Se on halkaisijaltaan 3 metriä ja syvyydeltään 0,4 m. Kuopan maannoksesta on havaittavissa selkeä huuhtoutumiskerros. Luonteeltaan se on hyvin samankaltainen kuin Noiviohajut-kohteiden pyyntikuopat. Ympäristöstä ei havaittu muita kuoppakohteita.

Pulkkalampi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pulkkalammen itäpuolella kohoavan mäen rinteessä noin 110 metrin etäisyydellä lammesta. Kivilatomuksen alapuolella rinteessä kulkee mönkijäura. Maasto on sammal- ja varpukerroksen alla kallioista ja kivistä. Ympäristö on kuivaa kangasmetsää.
Loivassa rinteessä sijaitsee luonnonkivistä tehty kivilatomus. Latomuksen kivet ovat harmaata liuskemaista kiveä, jotka vaikuttavat olevan joko lohkottuja tai rapautumalla lohjenneita viereisestä rinteen kallioalueesta. Latomus on lähes maantasainen ja hieman neliskanttisen muotoinen. Se on kooltaan noin 2 x 3 metriä. Latomuksen vieressä on kalliossa syvennys, josta mahdollisesti ainakin osa kivistä on peräisin.

Iso-Monno (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iso-Monnon pohjoisrannalla noin 85 metrin etäisyydellä rannasta. Kuoppa sijaitsee pienen, kapean harjanteen kaakkoispäässä, harjun huipulla. Maasto laskee kohti järveä. Harjun lounais- ja luoteispuolilla maasto on soista. Muuten ympäristö on kuivaa kangasta, jossa kasvaa mäntyä ja kuusta.
Kuoppa on pyöreänmuotoinen, halkaisijaltaan noin 2 metriä ja syvyydeltään 0,4 m. Kohteen pohjalla on muutamia kiviä. Huuhtoutumiskerroksessa havaittiin kaksoismaannos. Havainnot eivät tue tarkempaa kuoppakohteen tunnistamista.

Pikku-Nissi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pikku-Nissin länsirannalla noin 75 metrin etäisyydellä järvestä. Sen itäpuolella alempana rinteessä kulkee metsäautotie. Kohde sijaitsee mäen alarinteellä tasaisella alueella.
Kohde on profiililtaan jyrkähkö, soikion muotoinen kuoppa. Se on kooltaan 1 x 1,5 metriä ja syvyydeltään noin 0,8 m. Kuopan eteläpuolelta kulkee metsäkoneen ajoura kohti järveä. Maanäytteessä kuopasta havaittiin huuhtoutumiskerros, hieman sekainen rikastumiskerros ja sen alla hiiltynyt tumman maan kerros. Kyseessä on mahdollisesti kuoppamiilu.

Pikku-Nissi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Nissinjärven länsipuolella, noin 140 metrin etäisyydellä järvestä. Se sijoittuu järven ja voimajohtolinjan väliselle kuivalle kankaalle. Kuopasta noin 25 metriä etelään kulkee metsäpolku.
Kohde on samankaltainen kuin Pikku-Nissi 2. Se on soikion muotoinen, hieman jyrkkäprofiilinen kuoppa, joka on kooltaan noin 2 x 1,5 m ja syvyydeltään 0,6 m. Maanäytteessä havaittiin pinnalla sekoittuneen maan kerros, jonka alla on paksu hiilikerros. Kohde on todennäköisesti kuoppamiilu.

Rääpyslampi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde on alun perin Rääpyslampi 2-kohteen alakohde kuoppa C. Se sijaitsee Rääpyslammen eteläpuolella, noin 40 metrin etäisyydellä lammen rannasta, mutta kuopista A ja B runsaat 350 m lounaaseen. Kuoppa C on erotettu kohteesta Rääpyslampi 2 vuonna 2025 sen luonteen ja sijainnin vuoksi.
Hiilimiilu sijaitsee Rääpyslammen lounaisrannalla. Se on tehty tasaiselle rantatörmän alueelle, ja sen eteläpuolella kulkee kapea metsäpolku. Kohteen koillispuolella maasto laskee lammelle, jossa se muuttuu soiseksi. Kuoppa on soikea ja suppilomainen, itä-länsi-suuntainen, mitoiltaan noin 3,0 m x 2,0 m x 0,7 m. Kuoppaa ympäröi loivapiirteinen noin 0,1m korkuinen valli. Kohde on jyrkkäreunaisempi ja siinä on selkeät vallirakenteet. Kuopasta otettiin maanäyte, jossa havaittiin huuhtoutumiskerros, jonka jälkeen tumma maan ja hiilen sekainen kerros. Hiilen määrä lisääntyy syvemmällä kuopan sisällä. Kohde ehdotetaan erotettavan pyyntikuoppakohteista ja muutettavan erilliseksi kuoppamiilukohteeksi. Kohteelle luotiin aluerajaus.
Raportissa ollut kohteen Rääpyslampi 3 kuoppamiilu 2 on erotettu omaksi kohteekseen Rääpyslampi 4, koska se sijaitsee järven toisellampuolella noin 350 metrin etäisyydellä Rääpyslampi 3:sta.

Rääpyslampi 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuoppakohde havaittiin 2025 inventoinnissa, ja se on inventointiraportissa liitetty kohteeseen Rääyslampi 3. Kohde kuitenkin sijaitsee toisella puolella järveä noin 350 metrin etäisyydellä Rääpyslampi 3:sta, joten kohde eriytettiin omaksi kohteekseen. Kohde sijaitsee
Rääpyslammen itärannalla soiden ympäröimällä kuivan kankaan kaistaleella. Kuoppa on soikion muotoinen ja kooltaan 4 x 2,5 x 0,8 metriä. Kuopan keskellä sen pohjalla on kiviä. Kuopan maaprofiilin huuhtoutumiskerros on hieman hiilensekainen, sen alla on selkeä hiilen ja tummemman maan sekainen kerros. Kuoppa on mahdollinen kuoppamiilu.

Karkuharju (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tatanki-järven ja Karkulammit-nimisen lammen välisellä kuivalla kankaalla. Karkulammilta laskee puro Tantanki-järveen. Puro virtaa laaksomaisessa kapeassa solassa. Rinne nousee jyrkästi sen länsi- ja itäpuolella. Kuoppa sijoittuu mäen harjanteelle tasaiselle maalle. Sen eteläpuolella maasto laskee kohti järveä. Ympäristö on nuorta, tasaikäistä mäntymetsää.
Kuoppa on laakea ja soikionmuotoinen. Se on kooltaan 2,5 x 1,4 metriä ja syvyydeltään 0,2 metriä. Maanäytteessä kuopasta havaittiin selkeä huuhtoutumiskerros. Havainnot eivät tue tarkempaa kuoppakohteen tunnistamista. Kuoppakohde on hyvin samankaltainen kuin Karkulammit-kohde.

Karkulammit (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Karkulammit-nimisen lammen itäpuolella on pienten lampien etelä-pohjoissuuntainen jono. Karkulammit-lampea ja muita lampia erottaa kapea jyrkkärinteinen harjukäytävä. Lammet sijaitsevat laaksoissa ja niitä reunustavat kosteat suoalueet ennen kuin ympäristö nousee kuivan kankaan harjuiksi. Eteläisimmän lammen eteläpuolella, mäenrinteen päällä sijaitsee yksittäinen kuoppakohde.
Kuoppa on muodoltaan laakea, ympyränmuotoinen, noin 2,5 metriä halkaisijaltaan ja 0,2 metriä syvä. Maanäytteessä kuopassa havaittiin selkeät huuhtoutumis- ja rikastumiskerrokset. Maanäytteessä havaittiin pieniä määriä hiiltä. Havainnot eivät tue tarkempaa kuoppakohteen tunnistamista. Kuoppakohde on hyvin samankaltainen kuin Karkuharju-kohde.

Mustola (1000095647) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mustolan peltoalueiden itäpuolella aivan rannassa sijaitsee pieni tervahauta. Ympäristö on nuorta sekametsää. Tervahaudan kaakkoispuolella kulkee kapea metsäpolku Paloniemeen.
Tervahauta on halkaisijaltaan 5 metriä ja syvyydeltään noin 0,6 metriä. Ränni laskee kohti pohjoista vesistöön. Tervahaudassa on selkeät, noin metrin levyiset vallit, jotka erottuvat ympäristössä.

Lintuniemi (1000095648) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Lintuniemen kärkeen johtavan metsätien eteläpuolella. Ympäristö on kuivaa kangasta. Niemen poukamien ympäristössä maasto on kosteampaa. Alue, jolla pyyntikuopat sijaitsevat, on tasaista.
Lintuniemen itäosassa sijaitsee kaksi pyyntikuoppaa. Pyyntikuoppa 1 sijaitsee aivan metsätien vieressä ja pyyntikuoppa 2 on edellisestä noin 6 metriä etelään. Kuopat ovat laakeita, hieman pohjaa kohti kapenevia. Tien pohjoispuolella on 5 p laserkeilausaineistossa havaittavissa kuoppa, jonka ympärillä on selkeät vallit. Kohde tarkastettiin maastossa ja sen todettiin olevan moderni kaivanto.

Kanasenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Yli-Juumajärven länsirannalla Kanasenniemen eteläosissa. Alueella rantatörmä nousee vesistöstä noin kolme metriä. Törmän päällä ympäristö on tasaista kuivaa kangasta. Maaperä on hiekkaista.
Rantatörmän sortumassa, hiekan seassa havaittiin useita kvartsi-iskoksia ja yksi kvartsiesineen teelmä. Rinteen päällä tasanteella etsittiin mahdollisia maanpinnalle havaittavia rakenteita, mutta niitä ei havaittu. Alue rajattiin rinteestä tulevien kvartsi-iskosten perusteella. Aluerajaukseen sisällytettiin osa rantatörmän tasaisesta alueesta. Tarkempi aluerajauksen määrittäminen vaatisi koekuopista.

Laajamännikkö 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Laajamännikön pohjoisreunalla, aivan Utajärven ja Pudasjärven rajan tuntumassa. Maasto on matalaa, korkeavarpuista kangasta ja puusto havupuuvoittoista sekametsää. Paikalta havaittiin LIDAR-aineistosta viisi hiilimiilua, jotka tarkastettiin maastossa.
Miiluista neljä on miltei toisissaan kiinni kaakko-luodesuuntaisessa jonossa. Luoteisin miiluista on jonosta 15 m luoteeseen. Kooltaan kaikki miilut ovat miltei samankokoisia. Niiden halkaisijat ovat 9–10 m. Kaikkien ympärillä on kuoppia. Kairanäytteissä todettiin miilujen pohjista 20–30 cm paksuinen hiilikerros.

Kusioja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kapelontien itäpuolella, sen ja Kusiojan välissä, Lepolan talosta noin 600 m etelään. Yksi alakohteista on Kusiojan itäpuolella.
Paikalta havaittiin LIDAR-aineistosta neljä hiilimiilua, jotka tarkastettiin maastossa. Kaikki miilut ovat keskenään samankaltaisia ja miltei samankokoisia. Halkaisijat ovat 11–12 m ja miiluista erottuu metsänpohjasta noin 30–50 cm korkuiset kohoumat. Kaikkien ympärillä on kuoppia.
Miiluista kolme sijaitsee aivan tien itäpuolella, joista alakohde 1 on tiessä kiinni ja osittain jo jäänyt sen alle.

Pyssyvaara (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pyssyvaaran laella, noin 400 m Kiiminkijoen Vehkakoskelta koilliseen. Paikalla kasvaa harvaa mäntymetsää ja maaperä on paikoin sammalen peittämää, paikoin paljasta rakkakivikkoa.
Paikalta havaittiin kaksi rakkakuoppaa noin 5 m päässä toisistaan. Itäisempi kuoppa on 2 x 1,5 x 0,4 m ja sen kivet on kasattu kuopan eteläpuolelle. Läntisempi kuoppa on pieni, noin 1 x 0,4 x 0,5 m ja sen kivet on kasattu pohjoisreunalle. Kuopat erottuvat maastossa selkeästi. Kivikossa on myös suoria, vallimaisia muotoja, mutta ne voivat olla luontaisia rantavalleja.

Peurakangas 5 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Peurakankaan luoteisreunalla, kankaalle tehdyn tieuran alueella. Uralle ei ole ajettu maa-ainesta, vaan se on tehty maastoon puskemalla pintamaata sen reunoille. Maaperä on kivistä hiekkaa. Tieura nousee melko jyrkästi rinteeseen. Ympärillä kasvaa nuorta, mäntyvaltaista havumetsää.
Tieuralta havaittiin yhteensä viisi kvartsi-iskosta, joita ei otettu talteen. Paikalla havaittiin myös mahdollisia raaka-ainekappaleita kvartsia. Löytöpaikalla on rinteessä tasaisehko terassi. Iskokset löytyivät noin 20 m matkalta, pitkin tieuraa. Tien ympärille tehtiin ehjään metsämaahan muutamia koekuoppia, mutta ne olivat löydöttömiä. Paikka on hyvin samankaltainen, kuin vuonna 2023 löydetty Peurakangas 4.

Peurakangas 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Peurakankaan koillisreunalla, Korpisen talolta noin 120 m luoteeseen, aivan Korpisenojan länsirannan tuntumassa. Paikalla kasvaa nuorehkoa kasvatusmetsää. Aluskasvillisuus on varpua ja sammalta.
Paikalla on pienikokoinen tervahauta, jonka halkaisija on noin 8 m. Vallit ovat noin 2 m leveät ja 50 cm korkeat. Tervahauta on matalapiirteinen. Halssi on koilliseen ja 1 m leveä, 50 cm syvä ja noin 3 m pitkä. Tervahaudan keskeltä kairattiin noin 50 cm paksuinen hiilisen maan kerros.

Paskalammenkangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee noin 700 metriä Pohjanmaan radan itäpuolella pienen Paskalammen eteläpuolisella kankaalla. Kankaan korkeimman kaakkoisosassa polkutien koillispuolella on seitsemän kivirakennetta; neljä suurempaa röykkiötä ja kolme pienempää latomusta. Rakenteet sijaitsevat luode-kaakko suuntaisessa jonossa noin 50 metrin matkalla.

Alakestilä 3 (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Hillinselkä nimisen laajan kangasalueen länsilaidalla Yliojannevan ja Liminganjärven välisellä kapealla kangasharjanteella aivan Järvikankaalla sijaitsevalle kämpälle kulkevan metsäautotien vierellä. Tien pohjoispuolella on matala pyöreä röykkiö, jonka halkaisija on n. 4 m ja korkeus n. 20 cm. Rakenne on aluskasvillisuuden peittämä ja se on äestetty keskeltä rikki.

Hillinselkä 2 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Hillinselkä-nimisen kangasalueen länsilaidalla Liminganjärven itäpuolella Petäjäniemeen kulkevan metsäautotien varrella. Tien eteläpuolella olevan kohouman keskivaiheilla on kahden suuremman maakiven lomaan koottu matala röykkiö, jonka halkaisija on n. 4 m ja korkeus n. 30 cm.

Järvikangas (1000095699) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Hillinselkä -nimisen laajan kangasalueen länsilaidalla Yliojannevan ja Liminganjärven välisellä kapealla kangasharjanteella aivan Järvikankaalla sijaitsevalle kämpälle kulkevan metsäautotien varrella. Tien eteläpuolella kuoppajäännös, jonka halkaisija on noin 2 m ja syvyys noin 50 cm. Kuopan muoto on hieman soikea ja sen pohja on usein pyyntikuopalle tyypillisen ”kaffetratin” eli kahvinkeittimen suppilon muotoinen. Kuopalla on matalat vallit ja hyvin selkeä, noin 15 cm paksu huuhtoumakerros. Kuopan vallit on äestetty rikki. Kuopan ympäristön metsänäestysurista havaittiin mahdollisen auinpaikan viitteinä kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä sekä yksi palaneiden kivien keskittymä, joka saattaa olla liesi (alakohteet).

Vesikaarrot 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vesikaarroista toiseksi itäisimmän laella, sen keskikohdasta hieman pohjoiseen, jo rakennetulle tuulivoimalalle johtavasta tiestä n. 45 m pohjoisluoteeseen sijaitsee yksittäinen pyyntikuopalta vaikuttava pyöreä, suppilomainen kuoppa. Aivan kuopan vieressä (n. 4 m siitä luoteeseen) sijaitsee lisäksi toinen muinaisjäännös, Vesikaarrot 1:n alakohteena oleva kiuas.
Pyyntikuopan halkaisija on n. 2,5 m ja syvyys n. 70 cm. Kairanäytteessä kuopan reunasta näkyi n. 7 cm huuhtoutumiskerroksen ja n. 10 cm rikastumiskerroksen alla n. 3 cm likamaakerros. Hiekkaisella kaarrolla kasvaa kuivahkon kankaan mäntymetsää, tervahaudan päällä myös kuusia, kaarron molemmin puolin on rämettä.

Ruhalainen luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ruhalaisen luoteispuolella, Varpunevasta lounaaseen, runsaat 50 m jo rakennetusta
tuulivoimalasta länsiluoteeseen sijaitsee tervahauta. Tervahaudan eteläisin osuus on tuhoutunut sitä etelästä leikkaavan metsäojan kaivuussa. Tervahaudan halkaisija on n. 19 m, kuopan halkaisija n. 10 m; sen halssia ei pystytty paikallistamaan, ja se on mahdollisesti tuhoutunut ojan kaivuussa. Tervahaudan välittömässä ympäristössä ojaa reunustavalla kaistaleella kasvaa haapaa ja koivua, pohjoisempana, soistuneemmalla alueella mäntyä ja kuusta. Ojan eteläpuolella on tuulivoimalaa ympäröivä alue ja voimalalle johtavan tien ympäristö raivattu.

Murhikangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Murhikankaan luoteisosassa, ympäristöään hieman korkeamman tasanteen itäreunalla. Sen halkaisija on n. 15 m, kuopan halkaisija n. 9 m, halssi suuntautuu koilliseen. Ympäristö on kivikkoista mäntykangasta, itään ja koilliseen päin hieman soistuvaa ja joukossa on jonkin verran varttuneita lehtipuita.

Naatusmäen luoteispuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Matalan suosta vain hieman kohovan, kapean kaaran (kapea harjanne, muinainen
rantavalli) päällä on kaksi vallillista kuoppaa toisissaan kiinni ja epäselvempi
kuoppa itäreunalla. Kuopissa on kuntan ala hiili- ja kekälekerros. Kyseessä lienevät
hiilihaudat vaikkakin kuopat ovat matalia (40-50 cm) - joka tapauksessa kyseessä
ovat todennäköisimmin hiilenpolttoon liittyvät maarakenteet.

Koivulannevan kaakkoispuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee matala, halkaisijaltaan 11 metrinen tervahauta.

Pyöriänevan koillispuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka halssi on itään, ja halkaisija 16 m, tiheän vesakon, pusikon ja
heinikon peitossa.

Härkösuo (1000095745) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laakea maljamainen tervahauta sijaitsee mäen reunalla harvakasvuisella mäntykankaalla. Tervahauta on merkitty peruskartalle ja sen etäisyys Suopankiahon tieltä on noin 190 metriä länteen. Tervahaudan halkaisija on noin 20 metriä ja syvyys noin metrin. Vallin leveys on neljä metriä. Halssi on noin 20 metriä pitkä ojamainen kaivanto, joka laskee loivaan alarinteeseen kohti pohjoista. Tervahaudan päällä kasvaa muutamia jykeviä mäntyjä, sekä nuorempaa koivikkoa. Pohjalta otettiin maakairanäyte, jossa erottui paksulti hiiltä.

Pitkärämeen länsipuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka halssi suuntautuu itään, ja halkaisija on 17 m.

Kehulan hautakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka halssi suuntautuu kaakkoon, ja halkaisija on 14 m.

Kana-aro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta tasaisessa suometsäisessä maastossa, tiheässä sekametsässä, halkaisija 14 m, halssi koilliseen.

Myllykangas (1000095752) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tiheä vesakon ja puuston peitossa ehjä tervahauta. Halssi suuntautuu
itään, ja halkaisija on 15 m.

Kunnaankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on iso ehjä tervahauta, jolla pitkä halssi lounaaseen, ja halkaisija 26 m.

Pikku-Hukkanen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pikku-Hukkasen lounaispuolella järvelle laskevan rinteen pohjalla. Suppilomaisen tervahaudan halkaisija on noin 19 metriä ja syvyys on haudan pohjalta ylärinteen vallin yläreunaan mitattuna noin 1,2 metriä ja alarinteeseen noin 1 metriä. Vallin leveys on noin 3 metriä ja sen korkeus ylärinteessä noin 0,8 metriä ja alarinteessä noin 1,5 metriä. Halssi suuntautuu koilliseen. Halssin pituus on noin 8 metriä ja leveyttä halssin kaivannolla on noin 1,5 metriä. Tervahaudan vallin päällä kasvaa tukevaa sekametsää. Tervahaudan pohjalle tehdyssä kairauksesta havaittiin mustaa noensekaista maata. Tervahautaa halkovat sekä luode–kaakko että lounas–koillinen-suuntaisesti useat metsäkoneen jättämät jäljet.

Lintukaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta, laakea keskuskuoppa, halkaisija 10
m, ja halssi lounaaseen.

Venäläiskaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta, jonka halkaisija on 17 m, ja halssi kaakkoon.

Sauviinmäki lounas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Halkaisijaltaan 7 metrin mittainen tervahauta. Tervahauta on muodoltaan suppilomainen ja
syvyydeltään noin 1,2 m. Tervahautaa ympäröivät matalat, noin metrin levyiset vallit. Pieni ja
matala halssi laskee kohti etelää alarinteeseen.

Lehtokangas (1000095777) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on muodoltaan laakea, halkaisijaltaan 7 metriä ja syvyydeltään noin 0,4 m. Vallit erottuvat maastossa matalina. Niiden leveys on noin 1,5 m. Halssi on laskenut kohti lounasta, mutta on tuhoutunut, kun tervahaudan viereen on kaivettu oja.

Majavaoja 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Majavaojan eteläpuolella, metsätiestä noin 40 metriä länteen, on hiekkakankaalla paikoin matalan vallin ympäröimä kuoppa. Kuopan ala valleineen on noin 3 x 4 metriä ja syvyys 80 cm. Kuopan reunalla todettiin kairaamalla kaksoismaannos, hiiltä tai kiviä ei kuopassa todettu.

Punaisenladonkangas 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Punaisenladonkankaan länsiosassa loivan etelärinteen tasanteella on ainakin neljä maakuoppaa. Kuopissa ei ole selvästi havaittavaa huuhtoumiskerrosta. Kuoppien ulkopuolella on hiilensekaista multavaa maata. Kuoppien ajoitusta ei voitu tarkemmin määrittää, mutta kyseessä voivat olla suhteellisen varhaiset historiallisen ajan kuopat.

Punaisenladonkangas 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Punaisenladonkankaan koillispuolisen kankaan kaidalla hiekkavalla tasaisella alueella on kaksi maakuoppaa noin 20 metrin päässä toisistaan. Metsäauratulla alueella olevat kuopat ovat vain hieman vaurioituneet. Molemmissa on huuhtoumiskerrosta, joten kuopat ovat suhteellisen iäkkäitä.

Kylmäniemen itäpuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Polo- ja Irnijärvien välissä sijaitsevan Riihisalmen ranta-asemakaavan inventoinnin aikana vuonna 2010 tavattu maakuoppa, todennäköinen pyyntikuoppa. Se sijaitsee Kylmäniemen ja sen länsipuoleisen kankaan välillä olevan pienen kumpareen korkeimmalla kohdalla, niemen kärkeen johtavan tien pohjoispuolella. Kuopan halkaisija on noin 4,5 metriä ja syvyys 40–50 cm. Kuoppaa ympäröivään valliin tehdyssä koepistossa oli selvä huuhtoutumiskerros.

Merjainperän länsipuoli (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Polo- ja Irnijärvien välissä sijaitsevan Riihisalmen ranta-asemakaavan inventoinnin aikana tavattiin kaava-alueen keskiosassa sijaitsevan Merjainperän länsipuoliselta kankaalta hiekkakuopan länsi- ja eteläpuolelta yksitoista pyyntikuoppaa sekä mahdolliseen asuinpaikkaan viittaava kvartsilöytö (ks. alakohteet). Kuoppia voi olla enemmänkin, etenkin alueen eteläosassa.
Kuoppien reunoille tehtiin koepistoja, joissa säännönmukaisesti havaittiin huuhtoutumiskerros. Kahden eteläisimmän kuopan välinen matka on varsin pitkä. Tältä väliltä ei paikannettu kuoppia, mutta sen sijaan kaakkoon pistävän ajouran kaakkoispään läheltä tavattiin ajouralta kvartsiesine, joka poimittiin talteen. Löytökohdan viereen tehdyssä koekuopassa ei ollut löytöjä, mutta kuitenkin palaneita kiviä huuhtoutumiskerroksen alla. Löytökohdan länsipuolella oli moderni osin kivetty nuotiopaikka.

Hautalammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ympäristön kuvaus:
Metsäkyläntiestä noin 80 metriä länteen lammen rannassa sijaitsee tervahauta. Kohde sijoittuu pohjoiseen pienelle mökille johtavan metsätien ja lammen väliin. Ympäristö on kuivaa hiekkakangasta, jossa kasvaa pääasiassa nuorta mäntyä. Etelämpänä lammen läheisyydessä maasto on kosteaa.
Kohteen kuvaus:
Tervahaudan halkaisija on 19 m ja syvyys on noin 1,5 m. Tervahaudassa on yksi sisäkkäinen valli ja yksi reunavalli. Halssi laskee lammelle päin ja on syvyydeltään noin 2,5 m. Tervahaudan ympäristössä on ojamaisia kaivantoja. Läheisyydessä on tehty harvennushakkuita, mutta tervahaudan alue on jätetty hakkaamatta. Maastossa on metsäkoneiden jälkiä ja hakkuujätettä. Kohde on merkitty maastossa ympäröiviin puihin punaisin nauhoin. Tervahaudan lounaispuolella olevan lammen rantavedessä haudan kohdalla on veistettyjä hirsiä. Hirret ovat eripaksuisia, pääosin aika pitkiä. Niiden päädyt on veistetty teräviksi. Vedessä on myös yksi katkennut airon/melan kappale.

Rinnekangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Alue on kivikkoista kankareen reunaa. Vuoden 2006 tarkastuksessa kirjattiin kolme pyyntikuoppaa. Saatujen tietojen mukaan pyyntikuoppakohteen pitäisi jatkua vielä 700–800 metriä eteläkaakkoon. Kohde on Oulaisten puolella, lähellä Haapaveden rajaa. Myös kaakossa on ainakin Myllykaartojen alueella Haapaveden ja osin Oulaistenkin puolella pyyntikuoppia (kohde Myllykaarto 1 sekä Leukala luode).

Pirttimaankangas luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alueella sijaitsee yleisöilmoituksen mukaan kivivalli. Se sijaitsee mäntymetsässä Pirttimaankankaan luoteisosassa olevalla kangasniemekkeellä, sen koillisosassa. Kankaalla on laaja soranottoalue.
Tarkastuksessa havaittiin, että kivivalli on osin luonnollinen, sijaiten osin kankaan korkeimman kohdan reunalla. Vallia lienee kuitenkin paranneltu ja vahvistettu käytön aikana. Vallin luoteisnurkka on tuhoutunut maanoton vuoksi. Valli on noin 16-18 metriä pitkä, 12 metriä leveä ja vallin leveys on noin 2 metriä.
Vallin sisäpuolella on kaksi asumuspainannetta, jotka on raivattu erittäin kivikkoiseen maastoon. Niistä pohjoisempaan tehtiin koekuoppa, jonka huuhtoutumiskerroksessa havaittiin olevan kvartsia. Se on kooltaan noin 6 x 3 metriä ja syvyys on 20-50 cm. Eteläisemmän painanteen etelä/lounasvalli on tuhoutunut maanotossa. Painanne on kooltaan noin 3 x 3 metriä se on noin 30 cm syvä.
Lisäksi kankaan kaakkois- ja eteläosassa todettiin sijaitsevan neljä asumuspainannetta lisää. Niiden tiedot on lisätty alakohteisiin.

Hautasaaret (Työ- ja valmistuspaikat)
Pieni kukkula soraharjanteen länsipuolella suoalueen keskellä. Rehevä mäntyvaltainen sekametsä, aluskasvillisuus mustikkaa, puolukkaa ja sammalta.

Lapinharjunmaa länsi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee pohjois-eteläsuuntaisella loivapiirteisellä harjanteella Lapinharjunmaan ja Kärppäsaaren välisen suon keskellä. Metsä on kohdalta hiljattain hakattu ja maaperä kevyesti muokattu. Puusto on mäntyvaltaista havumetsää, ja maaperä melko hiekkaista ja vähäkivistä.
Paikalla on noin 180 x 100 metriä laajalla alueella yhteensä seitsemän kuoppajäännöstä. Kuopat muistuttavat toisiaan. Ne ovat pyöreitä, matalia ja pääosin halkaisijaltaan noin kaksimetrisiä. Kaikissa on matala valli. Ne on kaivettu hiekkaiseen maahan, matalan harjanteen laen molemmin puolin. Kuopat eivät muodosta mitään selkeää jonoa, vaan sijaitsevat 40–80 metrin välein.
Kaikista kuopista havaittiin maaperäkairalla tai koepistosta toteamalla 5–10 cm:n paksuinen huuhtoutumiskerros. Sen perusteella kuopat ovat iäkkäitä. Kuoppien käyttötarkoituksen tulkitseminen ilman kaivaustutkimuksia on vaikeaa. Kairanäytteissä ei havaittu hiiltä, joten kuopat eivät liittyne historiallisen ajan hiillen- tai tervanvalmistukseen.
Kohteen matalat kuopat havaittiin Maanmittauslaitoksen 5p-LIDAR-aineistosta.

Soidinharju (1000096202) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Soidinharju pohjoispuolella, etelään laskevalla hiekkaisella vanhalla rantatörmällä on yksittäinen matalan vallin ympäröimä painanne. Painanteen koko noin 4,5 x 3 metriä ja sen syvyys noin 0,3 metriä. Painanteen ympärillä on noin 1 metriä leveä ja 0,1 metriä korkea maavalli. Painanteessa on paksu huuhtoumiskerros, mutta painanteesta ei inventoinnissa 2025 tehty sen käyttötarkoitusta tai ikää selventäviä löytöjä.

Paskamaa 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Muutaman suuremman kiven varaan rakennettu kiviröykkiö sijaitsee Paskamaan koillisosan korkeimmalla kohdalla, harjun laella. Soikeahkon röykkiön koko on noin 1,0 × 1,5 metriä ja sen korkeus noin 0,8 metriä. Röykkiö koostuu pääosin hevosenpään kokoisista kivistä, ja siinä on 3–5 kivikerrosta. Kivet ovat tiiviisti paikoilleen asettuneita, ja röykkiö on osittain sammaloitunut. Vaikka röykkiö on kooltaan pieni, se erottuu selvästi maastossa. Alueelta ei havaittu muita vastaavanlaisia rakenteita. Röykkiö muistuttaa muodoltaan rajamerkkiä, mutta vanhoille kartoille kohdalle tai sen läheisyyteen ei ole merkitty rajalinjoja.

Paskalampi (1000096204) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokartalle merkitty tervahauta sijaitsee Paskalammen luoteispuolella.Tervahaudan halkaisija on arviolta 12 metriä. Vallin leveys on arviolta 2,5 metriä, korkeus noin 0,6 metriä. Halssi on suunnattu luoteeseen kohti suota, ja sen pituus on noin 2,5 metriä, syvyys noin metrin, ja leveys noin 2 metriä. Tervahauta vaikutti vaurioituneelta, sillä sen pinta oli kauttaaltaan hiiltyneen puusälän sekä paikoittain kokonaisienkin tervaksien peitossa. Tervahaudan pinta on osittain tuhoutunut alueella tehtyjen hakkuiden yhteydessä, ja sen päällä kasvaa eri kokoista taimikkoa. Tervahaudan pohjoissivulla oli nähtävissä ilmanottoa varten kaivettuja penkkoja. Lähiympäristöstä ei ollut havaittavissa merkkejä tervapirtin pohjasta tai esimerkiksi kiukaasta,

Kierikkioja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iijoen pohjoispuolella Pahkalantien pohjoispuolisen Kierikkiojan pohjoispuolella sijaitsevalla pohjois-eteläsuuntaisella hiekkakaarrolla on viisi asumuspainannetta. Painanteiden ala on noin 5-7 x 7-9 metriä ja syvyys 30-40 cm. Alueella kasvaa harvennettua mäntymetsää.

Toukokangas 1 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Toukokankaan koillisosassa, linja-aukeasta noin 90 metriä luoteeseen sijaitsee vallien ympäröimä kuoppa pohjoiseen laskevalla terassilla. Alue on varpuista harvennettua mäntymetsää. Kuoppa on halkaisijaltaan noin 1,5 x 1,5 metriä. Kuopan syvyys on noin 0,6 metriä. Vallien leveys on noin 0,4 metriä ja niiden korkeus on noin 0,2 metriä. Kuoppaan tehdystä koepistosta havaittiin noin 7 cm paksu turvekerros, jonka alla oli noin 10 cm paksu huuhtoutumiskerros. Maan seassa oli rapautuneelta vaikuttavia kiviä ja yksi kvartsin pala, joka ei vaikuttanut työstetyltä.

Toukokangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Toukokankaalla lakiharjanteen itäpuolen hiekkaterassilla noin 100 metriä kaakkoon vanhalla rantatörmällä on kolme asumuspainannetta sekä yksi kuoppa (ks. alakohteet). Alue on harvennettua mäntymetsää. Painanteiden ala on noin 5-7 x 7-10 metriä ja syvyys noin 50-80 cm. Painanteiden eteläpuolella on maakuoppa.

Myllykangas, Väliperä (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Jokijärven Väliperän pohjoispuolella Myllykankaan eteläreunalla. Paikalla on ainakin kolme maakuoppaa, joiden halkaisija on n. 3-4 m ja syvyys n. 40-60 cm. Ne sijaitsevan kankaan reunaa kulkevan ajouran molemmin puolin.

Stenberginkangas länsi (Maarakenteet)
Varhaismetallikautinen; Neljä maakuoppaa ympäristöstään erottuvalla matalalla harjanteella. Kuopat ovat rivissä kaakko-luodesuuntaisesti. Kuopat ovat halkaisijaltaan noin 1,5-2,5 metrisiä ja 20-40 cm syviä. Kuopilla on valli. Kuopissa havaittiin huuhtoutumiskerros, mutta koska maa oli vielä jäässä, kuoppien tarkempaa luonnetta ei pystytty selvittämään. Kuoppien koot on merkitty alakohteisiin.

Paljakkakangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Laajan kankaan lounainen alarinne suon koillispuolella; mäntyvaltainen havumetsä, maaperä hienoa soraa.
Kaksoishauta, läpimitta ulompi valli mukaan lukien 19 m, sisempi valli mukaan lukien 15 m, kuopan läpimitta 11 m. Halssi suuntautuu etelään, pituus 7 m ja syvyys 1,9 m. Hauta on tiheän puuston peittämä.

Ritamaa etelä (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Maasto on kivikkoista mäntymetsää, aluskasvillisuus koostuu sammalesta ja varpukasveista. Alueella on maastosta selkeästi erottuva, itä-länsisuuntainen soikean muotoinen kivikehä, jonka ulkomitat ovat 9 x 6,5 metriä. Kivivallin leveys on 2-3 metriä ja korkeus on noin 30 cm. Kehän keskellä on noin 4 x 2 metrinen tasanne. Tasanne on hieman ympäröivää maastoa matalammalla.

Olkiaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ikkunusjärven eteläpäästä n. 800 m lounaaseen. Alueella on ollut ainakin viitisentoista matalaa kivirauniota, joista vain yksi on säilynyt. Lisäksi paikalla on tavattu talonpoikainen pelto, joten kyseessä ei ole esihistoriallinen muinaisjäännös. Kohde on merkitty peruskartalle virheellisesti lapinrauniona.

Kourulammenkangas (Maarakenteet)
Historiallinen; Oulankajoen tutkimusaseman luona ylittävästä sillasta n. 100 m länteen on joen pohjoispuolisella kankaalla kaksi vuonden 1998 inventoinnissa maa-/pyyntikuopaksi luokiteltua kuoppaa. Niiden halkaisijaksi mitattiin n. 4 ja ja n. 2 m. Syvyyttä kuopilla on n. 1,2 - 1,5 m. Vuoden 2008 inventoinnin mukaan kuopat ovat vallillisia. Kuopista isompi on pohjaltaan neliömäinen, mutta sen kairauksessa ei todettu podsolimaannosta eikä hiiltä tai kulttuurikerrosta. Kyse on nuoresta kuopasta, mahdollisesta kellarikuopasta tai kämpän pohjasta. Pienempi kuopista on kiinni edellisessä. Kumpaakaan kuopista ei enää pidetty pyyntikuoppana.

Kouruniitty E (Maarakenteet)
Historiallinen; Oulankajoen tutkimusaseman luona ylittävästä sillasta n. 250 m lounaaseen joen pohjoispuolisella kankaalla on kaksi maa-/pyyntikuoppaa, jotka paikannettiin vuoden 1998 inventoinnissa. Neliömäisen kuopan halkaisija on n. 3,5 m ja syvyys n. 100 cm. Soikean kuopan halkaisija on n. 1 - 2 m ja syvyys n. 60 cm. Kuoppien välinen etäisyys on n. 10 m.
Vuoden 2008 Oulangan kansallispuiston inventoinnissa isompaan kuoppiin tehtiin koepisto, minkä perusteella se on hyvin myöhäinen historiallisen ajan maarakenne, mahdollisesti rakennuksen pohja. Pienempi kuopista tulkittiin tuulenkadon luontaiseksi muodostumaksi.

Kokkosalo (Kivirakenteet)
Historiallinen; M. Torvinen on 1988 antanut tiedon kohteesta. Kohde on pitkänomainen röykkiö, kooltaan noin 6 x 3,5 m ja korkeudeltaan 120–130 cm oleva röykkiö sijaitsee Matinahonlehdon eteläpuolella Kokkosalikankaan itäreunalla suon ja metsäautotien välissä. Kysymyksessä on mahdollisesti historiallisen ajan viljelysröykkiö.
Vuoden 1995 ja 2013 inventoinnissa kohdetta ei kuitenkaan havaittu ilmoitetuissa koordinaattipisteissä (P (ETRS-TM35FIN): 7036392 I: 449409). Vuoden 2013 inventoinnissa havaittiin noin 300 metriä pohjoiseen kaksi pitkulaista kiviröykkiötä. "Tien vieressä havaittiin tasoitettu alue, rakennuksen perustuksia tai muita jäänteitä ei löytynyt. Tasoitetun alueen etelä ja itäpuolella, tieltä n. 25 m ja 50 m itään on kaksi pitkulaista kiviröykkiötä, mitat 4,5 x 2, 5 x 0,6 m ja 3,5 x 2,5 x 0,5 m. Röykkiöt ovat sammalen ja puolukan peittämiä. " Suurella todennäköisyydellä vuoden 1988 kohteella on tarkoitettu tätä kohdetta. Vuoden 1964 peruskarttaan on merkitty niittyä. Pitäjänkartastossa ei ole merkintöjä. Tämän vuoksi kohde muutetaan kiinteästä muinaisjäännöksestä muuksi kulttuuriperintökohteeksi.

Keisarintie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Keisarintie on osa noin 50 km pitkää käytössä olevaa tietä Muhoksen ja Vaalan alueella. Se kulkee Rokuan kansallispuiston etelärajaa pitkin noin 2,7 km matkan, jossa maapohja on hiekkaa ja metsä vanhaa mäntymetsää. Tie on yhä päällystämätön ja käytössä. Tiessä on nähtävillä vieläkin piirteitä vanhasta kärryurasta. Keisarintie valmistui vuonna 1610 yhteysväyläksi Oulun linnan ja Kajaanin linnan välille. Aluksi tie oli enemmänkin ratsupolku, sillä 1680-luvulla maaherra antoi käskyn raivata tie kärryillä kuljettavaan kuntoon. Tietä käyttivät pääasialla kruunun asialla olevat: virkamiehet, sotilaat sekä postinkantajat. Nimi ”Keisarintie” tulee ilmeisesti keisari Aleksanteri I:n suunnitelmasta kulkea tietä pitkin matkallaan Kajaanista Ouluun vuonna 1819. Tiettävästi Rokuan talossa Kukkolan kylässä on ollut isonvihan aikaan majatalo, jonka peruskiveys on ollut vielä 1950-luvulla näkyvissä. Tie on vanhalta säilyneeltä osaltaan merkitty RKY 1993 rajaukseen. Muhoksen ja Vaalan rajalla on tien varressa suuri siirtolohkare, Isokivi. Sen lähellä on suuria historialisen ajan kuoppia.

Röyttä 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Luonnonkivistä rakennettu aallonmurtaja Röytän länsipuolen metsässä.
Kulkee saaren länsirantaa myötäillen sekametsässä, jossa kasvaa enimmäkseen
lehtipuita. Maapohja on hiekkaa ja moreenia.
Aallonmurtaja on melko katkonainen, maaston korkeimmilla kohdilla se kutistuu pieneksi kivirakenteeksi välillä häviten kokonaankin. Aallonmurtajassa on yksi isompi aukko, joka jakaa murtajan eteläiseen ja pohjoiseen osaan. Eteläinen pää on rakenteeltaan melko selkeä, sen leveys on n. 3-4 m ja korkeimmilta kohdiltaan valli on 1-1,2 metriä. Pituudeltaan eteläinen osa on noin 240 m. Eteläisen ja pohjoisen osan välissä on kumpare, jossa on runsaasti kuoppia, jotka ovat ilmeisesti syntyneet maanoton yhteydessä aallonmurtajan rakennusvaiheessa. Vastaavia kuoppia löytyy harvakseltaan myös muualta aallonmurtajan ympäriltä. Aallonmurtajan pohjoinen osa on pituudeltaan 150 m, ja se vastaa rakenteeltaan eteläpäätä. Murtajan pohjoisessa päässä on joitakin maanottokuoppia.
Perimätiedon mukaan vuosina 1930–1933 suoritettiin Röytässä mittava rakennusohjelma,
jolloin rakennettiin myös aallonmurtajat. Länsirannan aallonmurtajan pohjana käytettiin rannan luontaista kivivallia, johon tuotiin rannikolta ja Satakarista lisäkiviä (Alenius 1996).
2021:
Aallonmurtajan viivageometria korjattiin neliosaiseksi edellisen inventoinnin kohdetietojen, vinovalovarjosteen ja 2021 kenttämuistiinpanojen mukaan. Lisäksi aallonmurtajassa on lyhyempi, noin 5-metrinen aukko 7240204/416403 alueella. Pohjoisemman osan pituudeksi saatiin noin 165 metriä ja eteläosan murtajaa hahmotettiin yhteensä noin 205 metrin
pituudelta. Aallonmurtajan itäpuoli oli useassa kohtaa jyrkempireunainen kuin länsipuoli.

Röyttä 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Luonnonkivistä kasattu aallonmurtaja. Kohde sijaitsee saaren kapeassa pohjoiskärjessä myötäillen rantaviivaa 50-100 m etäisyydellä. Aallonmurtajan ympäristössä kasvaa nuorta ja tiheää lehtimetsää. Maaperä on pääosin hiekkaa.
Aallonmurtaja on rakennettu pohjois-eteläsuuntaiseksi ja se myötäilee luontaista rantapenkerettä, joten muuri ei ole täysin suora linja. Murtajan pohjoinen pää taittuu merelle työntyväksi itä-länsi-suuntaiseksi aallonmurtajaksi. Kulmakohta on ajohiekan peitossa. Aallonmurtaja on keskimäärin 4 m leveä ja 1 m korkea. Vuosina 1930–1933 suoritettiin Röytässä mittava rakennusohjelma, jolloin rakennettiin myös aallonmurtajat. Ensimmäinen aallonmurtaja rakennettiin Röytän pohjoisosan hiljattain merestä nousseen osan yli, josta aallot löivät myrskyllä yli. (Alenius 1996)
2021: Aallonmurtajan pituudeksi saatiin pohjois-eteläsuunnassa 240 metriä, ja se kääntyy pohjoispisteessä heikommin havaittavana kohti käytössä olevaa aallonmurtajaa. Aallot ulottuvat aallonmurtajalle asti paikoittain edelleen, sillä sen länsipuolelle oli pohjoisosassa kertynyt paikoittain paljonkin meren huuhtomia olkia ja muuta kasvillisuutta. Noin 30 metriä etelään aallonmurtajan itään kääntyvästä mutkasta oli aallonmurtajan itäpuolella kiinni noin 2 metriä halkaisijaltaan oleva ja aallonmurtajan korkuinen kiviröykkiö (mahdollisesti merimerkin tai vastaavan perusta). Röykkiössä oli kivien välissä betonilla tehtyä vahvistusta
sekä kaksi onttoa muoviputkea.

Haaponiemi (615040028) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven kirkosta n. 18 km etelälounaaseen, kuivatun Iso-Vuormajärven pohjoisrannan niemessä. Alueelta on tehty kaksi kivikautista löytöä, rombimainen reikäkirves perunapellosta sekä tasataltta (PPM 65 (=133)) kuivatusojaa kaivaessa. Mikäli kyse on kanavasta, jossa oja nykyään kulkee, on löytöpaikka vanhaa järvenpohjaa. Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia merkkejä ei ole havaittu inventoinnissa 1998, jolloin tarkastusolosuhteet olivat kuitenkin heikot. Hiekkavaa maata on talon luona ja sen ympäristössä hieman korkeammalle kohoavassa saarekkeessa.
Muinaisjäännösrekisterissä kohteeseen on kuulunut myös rautakautisten tai keskiaikaisten puuesineiden löytöpaikka tästä 400 m koilliseen. Tämä on nyt jaettu omaksi kohteekseen (kohde Aittoperän räme).
Kivikautisten löytöjen lisäksi paikalla sijaitsee vanha Haaponiemen (myös Haapaniemi) talon paikka. Päärakennus on edelleen jäljellä ja toimii ilmeisesti nykyisin vapaa-ajan asuntona. Pihapiirin toisella laidalla on rakennuksen perustus. Rakennukset näkyvät vielä 1957 ilmakuvassa. Haaponiemen talo on merkitty isojakokartoille ja pitäjänkartoille (Hällström 1852a, pitäjänkartta 1865a). Uudistushakemistossa talon numero on 19, joten talo on mahdollisesti perustettu verraten myöhään vasta 1800-luvun alkupuolella.
Talolta 60 m länteen löydettiin järven ylempään rantavalliin kaivettu kellari, mahdollinen kalakellari (ks. alakohteet).
Haaponiemi on sijainnut erittäin keskeisellä paikalla Vuormajärveen pistävän niemen kärjessä. Sijainti on oivallinen järvellä tapahtunutta kalastusta ajatellen. Lisäksi niemi tarjoaa korkean kuivan paikan leiriytymiseen siinä missä pääosa järven rannoista on ollut soisia. Niemi myös osuu keskeisen Kiiminkijoelta Iijoelle johtavan jokireitin varteen. Reitti jatkuu niemen kupeesta alkavaa Aitto-ojaa pitkin koilliseen, ja reitin käyttäjät ovat kulkeneet Haaponiemen editse. On siksi hyvin todennäköistä, että niemellä on ollut toimintaa sekä esihistoriallisella että historiallisella ajalla. Paikka mainitaan myös vesireitteihin liittyvässä perimätiedossa (Sarkkinen 1998).
Ympäröiviä alueita tarkastettiin inventoinnissa myös melko tarkasti. Talon lähialueet on aikanaan raivattu pelloksi, mikä vaikeutti näillä mahdollisesti sijainneiden kohteiden löytämistä. Aiemmat kivikautiset löydöt ja paikan sijainti viittaavat siihen, että alueella on ollut toimintaa kivikaudella. Pihapiirissä ei kuitenkaan tehty kajoavia tutkimuksia.

Vuorenkallio Heusala (Tapahtumapaikat)
Historiallinen; Vuorenkalliolla, Heusalan maalla paljastui 1930-luvulla puutarhaa kaivettaessa ihmisen luita, jotka jäivät siirtämättä kirkkomaahan. Kertojan mukaan arveltiin väärin luiden kuuluvan 1600-luvulla mestatuille (tämä oli vanha mestauspaikka). Myöhempi mestauspaikka olisi Keihäsojalla(?). Vuoden 2015 tarkastuksessa löytöpaikka on hoidettua pihamaata, Teloituspaikka on sijainnut tästä 200 metriä kaakkoon Vuorenkallion kaakkoispuolella, missä nykyisin rakennettua aluetta ja pihamaata. Paikalla ei voitu todeta muinaisjäännöstä.

Isokangas Kilkakallio (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Siikajoen länsipuolella, Isokankaan ja joen välisellä kivikkoisella mäkisaarekkeella. Mäen korkeimman kohdan pohjoispäässä on laaja louhikkoinen alue, sinänsä erikoinen luonnonmuodostelma. Louhikolle johtaa polku saarekkeen eteläreunalla olevasta Kilkalan talosta, joka on autiona tai kesäkäytössä. Polkua ylös noustessa vasemmalla puolelle jää kookas kivi, jonka pohjoista kohti olevalla laidalla on pari selvää hakkausta, jotka voi tulkita kirjaimiksi. Kirjaimet AH esiintyi kahdessa kohdassa, joista toisessa kirjainten ympärillä on suorakaiteen muotoinen raami. Kirjaimet EK (?) on yhdessä kohdassa. Kyseessä lienevät nimikirjaimet. Ikää niillä on jonkin verran, sillä hakkauksia peittänyt sammal oli kiven pinnalta puhdistettu pois. Mitään Pähkinäsaaren rajan hakkauksia, johon siihenkin kallio on kansan suussa yhdistetty, ne eivät ole.
Kallion koloihin ja halkeamiin kerrotaan kätketyn vastasyntyneenä surmattuja lapsia ja itse Vanhan Pahan/Vanhan Kilikan kerrotaan näyttäytyvän siellä.

Melapuro (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kohde, kvartsilouhos ja kiviesineen löytöpaikka siajaitsee Kuusamon kirkolta n. 31 km koilliseen, Kuusinkijoen Mela-lammesta n. 800 m itäkaakkoon. Melasuosta laskevan Kiviojan keskiosan länsi-puolisilla kalliokumpareilla on runsaasti lohkottua kiviainesta jäkälän peittäminä kasoina. Jäänteet ovat 1800-luvun kultalouhoksen ajoilta. Paikalta on keskentekoinen reikäkivi.

Rinkkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuonna 2022 todettiin matalalla mäellä maantien itäpuolella useita rakennusjäännöksiä, jotka viittaavat siihen että paikalla on ollut torppa. Varsinaista tuparakennusta ei havaittu, alue oli laajalti muokattu avohakkuun jälkeen ja korkea heinäkasvillisuus esti havainnointia. Jäljellä oli navetan kiviperustus ja 2 maakellaria, joista toisen päällä oli tehty uudempi rakennus. Läntisen kellarin vieressä oli matala kiveys, jossa kasvaa arviolta 150 – 200 v. vanha kuusi. Rakennuksia ei ole merkitty vuoden 1843 pitäjänkartalle.
Vuonna 2013 saadun yleisöpalautteen mukaan paikalla olevan ojan varrella (tien länsipuoli) ja metsätien molemmin puolin on rakennusten kiviperustoja, joista yhdessä puuosiakin jäljellä. Tiestä noin 45 metriä länteen olevassa kivessä on hakkaus "MARTTA SAVELA". Mahdollisesti alueella on toinenkin kivi, jossa kerrotaan olevan nimen lisäksi myös risti ja vuosiluku 1918. Kohde on nyt merkittyä aluerajausta laajempi ja ulottuu myös tien länsipuolelle.
Vuonna 2024 saadun yleisöpalautteen mukaan alueella on tuparakennuksen pohja, joka vaikuttaa kahden huoneen tuvalta. Toisen alla on ollut mahdollisesti kellari, kun sen kohdalla on kuoppa. Alueella on myös ohuen ikkunalasin ja savikupin paloja. Kivijalan hahmo on havaittavissa. Myös kivetty kaivo vieressä.

Luukela Raakkulahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; A.H. Snellman (SMYA IX, 1887, s. 199) kertoo Haukiputaalla ennen kalastelleilla venäläisillä olleen Luukisen talon paikoilla kalastusmajansa. Inventoinnissa Luukelan talon ja Vahtolanlahden välissä olevan mäen koillisrinteestä löydettiin pari viljelysröykkiötä, talosta 250 metriä etelään tervahauta ja maantien itäpuolelta mäeltä läheltä peltoja useita kivikasoja, joista yhteen tehty koekuoppa osoitti kyseessä olleen vanhan kiukaan. (Ks. erilliskohteet.) Metallinetsinnässä löytynyt runsaasti esineitä, kuten muutamia 1400- ja 1500-luvun taitteen rahoja.

Rautohaka (Kivirakenteet)
Historiallinen; Reisjärven pohjoisrannalla sijaitsevalla Luomalan rantakankaan ja Rautohaan alueilla on useita epämääräisiä ja melko nuoria kuopanteita. Koordinaattien osoittamassa kohdassa on ilmeisesti 1800-luvulla rakennetun kellarin jäännökset. Alueella on kolme muuta vastaavaa kellarin rauniota (ks. erilliskohteet) Alueelta ei löydetty historiallisen ajan raudanvalmistuksesta kertovia jäännöksiä, vaikka kaavaa varten tehdyssä luontoselvityksessä alueella mainitaan olevan kaksi rautahyttiä.
Alakohteet Rautohaka 2 ja 3 tutkittiin koetutkimuksen yhteydessä 2024 koekuopin. Tutkimuksissa ei todettu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Piltuanjoki 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Savotta- tai uittokämpän jäännökset sijaitsevat Piltuanjoesta noin 50 metriä itään Tulikankaan pohjoisosassa. Kämpästä on näkyvissä enää alimmainen hirsikerta, joka on pahoin lahonnut. Keskellä kämpän jäännöksiä on noin 25 cm korkea 1,2 x 1 metrin kokoinen kivistä ladotun piisin pohja ja sen vieressä pellin paloja mahdollisesta kaminasta. Kämpän pohjan koko on 6 x 6 metriä. Poromies Antti Varvun mukaan kämppä olisi ollut pystyssä vielä 1950-luvulla.
Kämpästä noin 30 m luoteeseen on 1,5 x 1,2 x 0,5 metrin kokoinen kiuas. Alueen ympäristö on tuoretta mänty/kuusikangasta ja maaperä on hiekkaa.

Vengasharju (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talonpohja sijaitsee suoalueen halki kulkevalla harjujonolla, Vengasharjun luoteispäässä, noin 50 metriä harjujen välistä Puronlatvasuolta Vengasojaan laskevasta purosta kaakkoon. Talonpohja on suorakaiteen muotoinen ja kooltaan noin 10 x 7 metriä. Seinän perustat erottuvat sammaleisina kumpuina, jotka muodostuvat sisälle kaivetuista kuopista nostetusta maasta. Paikoitellen maavallin seassa erottuu puita, joissakin näistä myös nauloja. Keskellä rakennuksen jäännöstä on kumpu, jossa on isoja kiviä ja maata. Kuopan alle menee vielä lautoja ja hirsiä. Rakennelma on suhteellisen maatunut ja reunat ovat hyvin sammaloituneet, joten aivan tuore jäännös ei ole. Myös talonpohjan ympärillä on muutamia kuoppia.
Vuoden 2011 inventoinnissa kohde todettiin savottakämpän jäännökseksi, jonka ikä on puuston perusteella noin 60 vuotta.

Rapasuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee laajan Vengasvaaran etelärinteellä, Rapasuon länsirannan kankaalla, Jakosuon turvetuotantoalueelle johtavan tien itäpuolella. Tältä tieltä johtaa polkuja kohteelle, joka sijaitsee aukoksi hakatussa kosteassa metsässä, soiden välisellä kannaksella. Tasaisella kankaalla on neljä suurta kehävallia, kukin halkaisijaltaan noin 15 metriä. Yhdessä on jopa kaksi sisäkkäistä vallia. Valleilta kaatuneiden puiden juurakoissa näkyy jonkin verran hiiliä, joten rakennelmat liittynevät joko hiilen- tai tervanpolttoon. Valleissa on myös aukot, jotka saattavat olla tervarännin paikkoja. Rakenteet poikkeavat kuitenkin tavallisista tervahaudoista siten, ettei keskustaa ole kaivettu maan pinnan alapuolelle. Alueen laajuus on noin 120 x 50 metriä.
Tiedonannon mukaan kyseessä on ns. pystymiilut, jotka olisivat jatkosodan aikaisia. Työvoimana olisi käytetty sotavankeja.

Säynäjäkangas 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee pienen Säynäjäjärven eteläpuolella, Säynäjäkankaalla, Kuuselan talosta 500 metriä lounaaseen, aivan Venkaantien pohjoispuolella. Rakennelma on mitoiltaan noin 13 x 7 metriä ja siinä on kaksi keskuskuoppaa sekä kaksi vallia, ikäänkuin kaksi rinnakkaista tervahautaa. On mahdollista, että rakennelma on jotain muutakin kuin tervahauta.
Vuoden 2011 inventoinnissa saatiin tieto, että tervahauta on rakennettu 1930-luvulla ja on ollut sotaan asti käytössä.

Siiponjoki Pleuna (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Jokipenkkaan pienen rantapellon laidalle kaivettu n. 35 m pitkä ja 1-1,5 m leveä ränni, syvys 1-1,2 m. Pleunan n. 340 m pohjoisluoteeseen sijaitsevan talon isännän mukaan kyse paikalla olleesta myllystä säilyneestä myllyrännistä. Paikkaa v. 2008 inventoitaessa tiheä pensaikko ja aluskasvillisuus estivät tarkempien havaintojen teon.

Siiponjoki Törmälänkoski 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Törmälänkoskessa jokipenkkaan kaivettu n. 17 m pitkä ja 1 m - 1,5 m leveä ränni, syvyys n. 1 m. Rännin reunat ovat paikoin sortuneet, rännissä kaksi poikittaista kiviriviä. Pleunan talon isännän mukaan paikalla on perimätiedon mukaan ollut mylly.

Pappilankari 5 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pappilankarin keskellä, laakean kallioalueen eteläpäässä, vanhan pienen pellon luoteispuolella. Kohde muodostuu rakennuksenpohjasta, kiukaasta ja kaivosta. Raivattu noin 6 x 7 m kokoinen alue käsittää itälaidallaan kiukaan jäänteet, kooltaan 2 x 2 x 0,5 m, joiden päälle on asetettu kaksi isoa suorakulmaista perustuskiveä. Rakennuksen pohjasta noin 8 m pohjoiseen on kylmämuurattu kaivo, halkaisijaltaan 1,2 m, jonka rakenne näkyvissä n. metrin syvyyteen.
Inventoijan mukaan kyse on maatilan asuinrakennuksesta, joka puuston tilasta päätellen olisi purettu yli 70 vuotta sitten. Informantin antamien tietojen mukaan paikalla oli 1700-luvun lopulla talo, joka oli 1800-luvulla pidemmän aikaa autiona ja olisi sen jälkeen ollut taas asuttu.

Kaijonranta (Puolustusvarustukset)
Moderni; Oulun Kaijonrannan kaupunginosan alueella on II maailmansotaan liittyviä linnoitteita. Alakyläntien ja Kauppaporvarintien välisellä metsäisellä ja rakentamattomalla ulkoilualueella. Alueen halkaisevan pyörätien itäpuolella on kahdeksan kuopannetta ja etelä-pohjois -suuntainen taisteluhauta. Yksi kuopista todettiin todennäköiseksi korsukuopaksi koekaivauksissa. Pyörätien länsipuolella on ainakin seitsemän kuoppaa sekä halkaisijaltaan noin 11,5 m oleva ja 60 cm syvä kuoppa, jonka keskellä on matala kumparemainen kohouma. Alue on toiminut saksalaisten harjoitusalueena jatkosodan (1941-44) aikana, joten rakenteet on tulkittu saksalaisten aikaansaannoksiksi. Osa kuopista on täytetty puutarhajätteellä.
2023: Alakyläntien pohjoispuolella sijaitsevat alakohteet ovat jääneet meluvallien alle.

Rötymännikkö (Kulkuväylät)
Historiallinen; Katkoksia lukuunottamatta noin 500 m:n matkalla säilynyt tienpohja, jossa selvästi havaittavissa kaksi uraa noin metrin etäisyydellä toisistaan. Tienpohjaan ei ole tuotu täyttömaata vaan tie seuraa luonnollista maanpintaa, vain kiviä on raivattu sivulle.
Tie on merkitty vuoden 1767 isojakokartalle. Se johti alunperin Kalajoen lähellä kulkevalta pitäjätieltä kahdelle Savelan kylän torpalle.

Sarvikangas 2 (1000016455) (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on ollut merkintä kivessä. Inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu tuhoutuneen tien alle. Vuonna 2023 löytyi ilmeisesti polkua raivattaessa sijaltaan siirtynyt kookas kivi, jossa on metallitapilla merkitty korkeuspiste, jonka ympärillä kolmiohakkaus (alakohde). Kivi sijaitsee kymmenkunta metriä alkuperöisestä poisteestä länteen. Merkintä liittynee paikalla olleeseen kolmiomittauspisteeseen, mutta kyse voi olla alkuperäisestä Struvenpisteestä. Kolmiomittauspiste on todennäköisesti tehty Struven pisteen kohdalle. Struve käytti pisteestä nimeä Sarvi-kangas, nykyiseltä maastonimeltään piste on Sarvikangas. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.
Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittaukseksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.
Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Isokumpu (1000016520) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on runsaasti toisen maailmansodan aikaisia rakenteita (taisteluhautoja, rakennuksenpohjia, merkkikiviä, veturipaja, veturitalleja, kenttärata, korsuja, bunkkeri, leirialueita, kaivoja). Vuoden 2020 tarkastuksessa havaittiin, että alueelle on tehty opastettu polku kyltteineen.

Hepokangas 1 (1000016521) (Hautapaikat)
Moderni; Toisen maailmansodan aikainen hautausmaa.

Iijoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kenttäradan sillanpaikka.

Harjajoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Harjajoen leirialueella on useita saksalaisiin liittyviä toisen maailmansodan aikaisia kohteita (hautausmaa, kenttärata, sotilasleiri, rakennuksen pohjia, kellareita).

Peuralampi (1000016518) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Toisen maaillman sodan aikainen kohde.

Mustalinnunlampi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Mustalinnunlammen alueella on runsaasti toisen maailmansodanaikaisia rakenteita (rakennuksenjäänteitä, kuoppia, saharakennus).

Oudonkangas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on taisteluhautoja, rakennuksen pohjia ja kenttärata.

Metsäkylä (1000016524) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Metsäkylän alueella kenttärata, taistelukaivantoja sekä vankileirialueeseen liityviä rakennuksia ja rakenteita, kuten sauna, kaivo ja pilketehdas.
Vuoden 2020 tarkastuksessa havaittiin, että alueelle on tehty opastettu polku kyltityksineen.

Maijanlampi (1000016525) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Maijanlammella on ollut kenttärataa rakentaneen jääkäripioneeripataljoonan esikunta rakennuksineen.

Simppusäikkä (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Siikajoen suussa noin 4 kilometriä Siikajoen kirkolta luoteeseen Simppusäikän länsipuolella 1 - 2 metrin syvyydessä.
Paikalla on puurunkoisen hylyn osa. Alus on ollut tasasaumainen. Rakennusmateriaali on ilmeisesti tammea ja mäntyä. Osat on kiinnitetty toisiinsa puu-, rauta- ja pronssipultein. Aluksesta on jäljellä vain pohjaosa, joka on varsin ehyt ja yhtenäinen levymäinen rakenne. Hylyn pituus on 42,5 metriä ja leveys 11,5 metriä.
Pohjois-Pohjanmaan museon Aimo Kehusmaa havainnoi ja mittasi hylyn osaa 1983. Kesällä 2018 veden ollessa matalalla hylkyosa oli kokonaan näkyvillä. Osan sijainti oli pohjoisempana kuin 1980-luvun havainnon aikana. On mahdollista, että merenkäynti ja jäät ajan mittaan siirtävät matalassa vedessä olevan litteän levymäisen hylyn osan sijaintia. Saman aluksen jäännöksiä voi myös olla eri paikoissa.
Oululaisen Jouni Tervosen oletuksen mukaan hylky on Meri-Tuuli -nimisen aluksen osa. Myös Raimo Lehtimäki on selvittänyt Meri-Tuulen vaiheita. Meri-Tuuli oli rakennettu alun perin purjealukseksi 1905 Amerikassa, mutta purjeet oli myöhemmin poistettu ja alukseen oli asennettu höyrykone. Alus oli ostettu Suomeen Norjasta sotien jälkeen ja katsastettu Kotkassa keväällä 1947. Merituuli lähti Oulusta haapatukkilastissa kohti Etelä-Ruotsia syyskuussa 1947. Alus joutui myrskyyn Kokkolan korkeudella ja alkoi vuotaa. Kapteeni yritti ohjata laivaa Hailuodon suojaan ja alusta yritettiin keventää katkaisemalla kansilastin tuet. Ankkuri laskettiin laivan ollessa noin 3 mpk luoteeseen Tauvon majakasta. Aluksella oli 14 hengen miehistö ja yksi matkustaja. Viisi miehistön jäsentä pääsi pelastusveneellä Tauvoon ja kaksi pelastui, koska laivan keula pysyi aluksi pinnalla. Kuusi miehistön jäsentä hukkui onnettomuudessa. Aluksen tukkilasti levisi pitkin rannikkoa ja hylyn jäännöksiä ajelehti Siikajoen rannikolle. Onnettomuudesta uutisoitiin Kaleva-lehdessä ja Raahen Seutu -lehdessä.

Röyttä itäranta (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Praavanlahdesta ja Pitkäkari -niemestä länteen Satakarin pohjoispuolella olevan Röyttä -saaren itäpuolella noin 400 metrin etäisyydellä rantaviivasta matalassa vedessä. Sijaintipaikka on viety rekisteriin yhden valitun arkun sijaintitiedolla, muiden arkkujen sijainnit:
Neljä kivi- ja hirsirakenteista arkun jäännöstä, jotka sijaitsevat rannan suuntaisessa suorassa rivissä siten, että niiden välinen etäisyys toisistaan on arviolta 200-300 metriä.
Hirsiarkut löytyivät Metsähallituksen ja Oulun yliopiston organisoimassa Röytän alueen kulttuuriperintöinventoinnissa kesäkuussa 2007. Neljä löydettyä hirsiarkkua liittyvät alueella 1800-luvun lopulta 1960-luvulle saakka olleen puun vientisataman toimintaan. Satamasta laivattavia tukkilauttoja säilytettiin meressä Röytän itärannalla aallonmurtajien välissä, ja lautat kiinnitettiin paikoilleen maalla sijaitsevien metallirenkaiden ja mereen rakennettujen kivi-hirsiarkkujen väliin asennetun puomituksen avulla. Alunperin arkkuja on ollut 11 kappaletta, mutta niitä on purettu pois veneilyn tieltä. Arkut näkyvät useissa eri aikoina otetuissa ilmakuvissa pinnan alla.

Ämmänlahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Raahen keskustan edustalla olevan Ämmä-nimisen saaren länteen avautuvassa lahdessa. Sijaintipaikan pohja on karkeaa hiekkaa/kivipohjaa.
Matalassa lahdessa oleva puurunkoisen aluksen huonokuntoinen pohjaosa. Aluksesta on noin 40 metriä köliä jäljellä sekä ulko- ja sisälaudoitusta.
Raahen museon antaman tiedon mukaan kyseessä on Luvia -nimisen aluksen hylky. Luvia oli rakennettu 1800-luvun lopulla. Alusta käytettiin asuntoproomuna 1910-1920 -luvuilla, kun Lapaluodon satamaa rakennettiin. Tuolloin alus oli lähempänä Raahen rantaa, jonne alus jätettiin hylyksi. Sen katsottiin olevan vaarallinen asukkaille, mm. siellä kiipeileville lapsille, joten hylky hinattiin 1920-luvun jälkeen nykyiselle paikalleen Ämmänlahteen, jossa hylky on jäiden seurauksena hajonnut entisestään.

Sikakumpu (Kulkuväylät)
Moderni; Kohde sijaitsee Hepokankaantien varressa sen itäpuolella, Sikakummun länsipuolella n. 1,5 km Isokummun talosta lounaaseen.
Hepokankaantie noudattelee entisen kenttäradan linjausta ja kohde on sen itäpuolella oleva 40 m pitkä, 7 m leveä ja 0, 8 m syvä kaivanto, joka suuntautuu viistosti kaakkoon. Kaivannon pohja on tasainen, eikä sitä ympäröi valli. Kaivannossa kasvaa joitakin yli 50 vuotta vanhoja mäntyjä.
Kaivanto liittyy oletettavasti kenttärataan, eikä vaikuta soranottopaikalta tasaisen pohjansa ja säännöllisen muotonsa takia.

Taljajärvi (Hautapaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee vetisen avosuoalueen kaakkoisreunassa noin 100 m pohjoiseen Taljajärven pohjoisrannasta.
Kohde on 2,1 m pitkä, 1,5 m leveä ja 1,2 m syvä suorakulmainen suokuoppa. Kuopan suunta on itäkoillinen - länsilounas. Kuopan päällä on pituussuunnassa kaksi n. 3 m pitkää puuta, joiden alla on poikkisuuntainen tukipuu. Puut ovat reunoilla turpeen peitossa ja osin lahonneita.
Perimätiedon mukaan kuoppaan on haudattu kenttäradalla työskennelleitä vankeja.

Hepokangas 2 (1000017188) (Hautapaikat)
Moderni; Hauta ja muistomerkki siajitsevat 120 m Hepokankaantien länsipuolella, pienen metsätien päässä. Tien varresta on viitoitus kohteelle. Kohde on osin soistuneessa sekametsässä.
Kohde on Puolalaisen vangin muistomerkki ja hauta. Paikalla on 2,5 m pitkä, 1,5 m leveä ja n. 60 cm korkea osittain sortunut lautakehikko. Maassa taas on havaittavissa itäkoillinen-länsilounas -suuntainen 1,6 m pitkä, 0, 7 m leveä ja 0,2 m syvä painauma.

Metsäkylä kenttärata (Kulkuväylät)
Moderni; Metsäkylä kenttärata on osa saksalaisen Todt-organisaation Hyrynsalmelta Kuusamoon 1942-44 vankityövoimalla rakennuttamaa kenttärataa. Tutkimusalueella kenttäradan pituus on 25 km ja se sijoittuu Metsäkylän ja Isokummun väliin. Linjaus toimii nykyään paikallistienä ja metsätienä. Iijoen kohdalla tie on poikki, eivätkä vanhat sillanjäännökset ole säilyneet.
Vanha ratapenkka on kokonaan tien peitossa ja kiskot ja ratapölyt on suurimmaksi osaksi purettu. paikoitellen tienpinnassa näkyy paalujen päitä, mutta niiden liittyminen kenttärataan on epävarmaa. Kenttärataan liittyi kaksi sivurataa. Toinen on lähellä Korvuan asemaa ja se johti Palokummun Pilketehtaan alueelta kenttäradan yli itään kohti nykyistä vedenottamoa, ratalinjaus ei ole säilynyt. Toinen sivurata sijaitsi Salmisenkankaan pohjospuolella ja kulki kenttäradalta itään (, pituudesta ei ole tietoa), linjauksella on nykyään metsätie.
Ratalinjauksen läheisyydessä on useampia joukkohautoja. Lisäksi sekä Metsäkylän että Isokummun alueilla oli vankileirejä. Lisäksi rataan liittyen on perimätietoa kahdesta vankien hautapaikasta: 1000017188 Hepokangas 2 ja 1000017187 Taljajärvi.
Rata on purettu vuoden 1944 lopussa.

Autioharju 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee noin 650 m Iijoen eteläpuolella, 60 m Autioharjuntieltä länteen kohti Mikkelinsuota ja Mikkelinlehtoa kulkevan metsätien eteläpuolella, harjun koillisrinteessä. Harjua on paikoin tasoitettu.
Kohde on hiekkatörmään kaivettu 5 x 3 m mittainen kaivanto, jonka korkeus takareunassa on 3 m ja etureuna on aivan harjun juurella. Kaivannon seinät on tuettu puilla, mutta nämä ovat jo lähes kokonaan maatuneet ja seinämät sortuneet. Riuku- ja lautarakenteinen katto on vielä osittain säilynyt. Kyseessä on ilmeisesti miehistökorsu.
Perimätiedon mukaan paikka on jatkosodan aikainen puolustusvarustus.
Kohteesta 23 metriä itään sijaitsee kaareva 12 x 1,5 m kokoinen ja 0,5-0,7 m korkuinen kivikasa, joka on osittain sammalen peitossa. Kivet lienevät kenttäradan kivivarastoa.

Hiltusenmurto vankileiri (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Hiltusenmurron luoteispuolella ja suoalueen pohjoislaidalla Autioharjuntieltä, entiseltä kenttäradalta, 30 m itään. Alue on sekametsää.
Kohde on noin 20 x 20 m laajuinen tasainen alue, joka on 10-30 cm ympäröivää aluetta syvempi. Sen itäreunassa on säännöllisin välein linjassa erikokoisia kuoppia. Myös pohjoisreunassa on muutama sankaltainen kuoppa. Kuopat olivat täyttyneet vedellä. Itäreunaa lukuun ottamatta alue on kasvillisuuden vuoksi vaikeasti rajattavissa.
Alueelta 30 m lounaaseen, entisen kenttäradan varressa on kaksi maakuoppaa 3,5 x 4,5 m ja 4 x 3 m, syvyydeltään 1-1,5 m. Suon puoleinen kuoppa on syvempi ja sen pohja on pohjaveden tasolla. Kuopista kaivettu maa on kasttu kuoppien reunoille.
Perimätiedon mukaan paikalla on sijainnut kenttärataa rakentaneiden venäläisten pakkotyöläisten vankileiri ja kuopat ovat siihen kuuluneita kaivoja.

Marjoniemi 2 (1000017944) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kellarikuopaksi tulkittu maakuoppa sijaitsee Marjoniemen kärjen korkeimmalta kohdalla. Kuopan ala on noin 2 x 3 metriä ja syvyys noin 60 cm. Kuopan pohjoispuoliselta suhteellisen loivasti kohti järveä laskevalta kivikkorinteeltä todettiin kivettömänä ja kasvillisuudeltaan hieman ympäröivästä maastosta eroavana kaksi pientä, arviolta noin aarin kokoista peltoalaa. Lisäksi rinteessä oli muutamia epämääräisiä pieniä kuopanteita, jotka tulkittiin luontaisiksi kuopiksi.
Sijainniltaan ja luonteeltaan kohde on liitettävissä Marjoniemen vanhan talon yhteyteen.

Luikonkangas (1000018412) (Maarakenteet)
Moderni; Välijärven pohjoispuolisen Luikonkankaan lounaisosassa, Sossonniementien ja Välijärven välissä, on maakuoppia, jotka paikallisen muistitiedon mukaan ovat jatkosodan aikaisia pommikuoppia. Venäläisten kerrotaan pudottaneen alueelle viisi pommia talvella 1941. Inventoinnin yhteydessä paikallistettiin yksi ilmeinen pommikuoppa noin 20 m etäisyydellä Välijärven rannasta. Kuopan halkaisija on noin 5 m ja se on noin metrin syvyinen.

Saunasalmi (1000018458) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Polo- ja Irnijärvien välissä sijaitsevan Riihisalmen ranta-asemakaavan inventoinnin aikana tavattiin kaava-alueen keskiosassa sijaitsevan Saunasalmen lounaisrannalla jatkosodan aikainen juoksuhauta ja mahdollisia poteroita. Hiekkakuopan koilliskulman pohjoispuolella, rantaan ulottuvan kaivannon länsipuolella on säilynyt alle 50 m pitkä rannansuuntainen juoksuhauta, joka on runsaan metrin levyinen ja ns. siksak-muodossa etenevä suojakaivanto. Pohjoispää haarautuu ja paikalla on yksi laajempi korsumainen laajennus. Hiekkakuopan rantaan ulottuvan kaivannon kaakkoispuolella korkean rantatörmän päällä on kolme kookasta, selvästi modernia maakuoppaa, jotka lienevät jatkosodan aikaisia poteroita. Kuoppien koko oli noin 2,5–4,5 x 1,5–2,5 metriä ja syvyys noin metrin tai hieman vähemmän. Esihistoriallisia muinaisjäännöksiä ne eivät ole. Hiekkakuopan itäkulman itäpuolisella tasaisella kankaalla rantatörmän yläpuolella on ainakin neljä pientä kuoppaa, jotka lienevät poteroita. Näiden eteläpuolella oli yksi pyyntikuopaksi tulkittu kuoppa, ks. kohde Merjainlahti pohjoisranta. Edelleen sotamuistoksi on tulkittavissa hiekkakuopan kaakkoispuolella säilyneen niemen etelärannalla rantatörmän alapuolella lähellä rantaan ollut kaivanto, joka on tulkittavissa kookkaan korsun jäännökseksi.

Riihisalmi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Polo- ja Irnijärvien välissä sijaitsevan Riihisalmen ranta-asemakaavan inventoinnin aikana tavattiin kaava-alueen luoteisosassa sijaitsevan Riihisalmen lounaisrannalla jatkosodan aikainen juoksuhauta. Se sijaitsee nykyisen Kuusamoon johtavan tien molemmin puolen salmen rannan kuivan kankaan reunaa noudatellen lähes kolmensadan metrin pituisena niin, että sen ääripäiden väli suoraan mitattuna on noin neljänneskilometri.
Tien eteläpuolella juoksuhauta alkaa niemen itäkärjestä noin kohdasta p = 7281050, i = 3592774. Polveilevasta rannansuuntaisesta kaivannosta erkanee lyhyitä yksittäisiä tai haarautuvia pistoja, yksittäisten taistelijoiden ampumakaivantoja rannansuuntaan noin kaikkiaan noin parillekymmenelle sotilaalle Pohjoisen/luoteen suuntaan etenevän kaivannon pohjoisosassa kohdasta noin p = 7281082, i = 3592755 on useampia pitempiä haarautumia ja tien eteläpuolella nykyisen sähkölinjan alla taisteluhauta jakaantuu kolmeen haaraan. Haaroista koillisempi jatkaa pääsuunnassa rannan suuntaan noudattavan kaivannon linjaa, sen lounaispuolelle haarautuu kohdassa p = 7281076, i = 3592705 olevaan poteroon tms. johtava haara ja vielä tämän taakse eli lännen/lounaan suunnalle pistävä juoksuhauta päättyen noin kohdassa p = 7281075, i = 3592687. Nykyisen tien rakentaminen lienee tuhonnut osan kaivannoista. Poterokohdan pohjoispuolella kaivanto jatkui jälleen kaakkoisosan tapaan yksikaivantoisena päättyen noin kohdassa p = 7281124, i = 3592685.
Tien pohjoispuolinen osuus alkaa hieman lännempää kuin eteläpuolinen osuus päättyy. Syynä tähän lienee alkuperäinen kankaan salmenpuoleisen reunan länteen kääntyvä muoto. Pohjoisen osuuden eteläkohta mitattiin kohtaan p = 7281114, i = 3592627, mistä se jatkui luoteeseen päättyen kohdassa p = 7281135, i = 3592575. Peruskaivannosta erkani pari lyhyttä pistoa kohti salmea. Näistä pohjoisemman päässä erottui vielä alkuperäistä haudan mutkassa ollutta salvosrakennetta. Lisäksi huomiota kiinnitti kyseisen piston pään pohjoispuolella ollut matala röykkiömäinen kiveys kohdassa p = 7281137, i = 3592587.

Kumppoosikallio (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Pienialainen louhos matalan sammalisen kallion reunassa. Ympärillä on kosteaa kuusivaltaista metsää. Paikalla on louhittu kalliota noin 6 x 4 metrin alueelta, 50–70 cm syvyinen kerros. Kivien lohkopinnoilla ja louhosalueen reunassa on jälkiä noin 5 cm syvistä pikkusormen paksuisista poratuista rei’istä.

Poussu (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kolmessa osassa Poussunkosken ympäristössä. Poussunkosken länsiosassa on Neuvostoliiton joukkojen syys-marraskuussa 1944 räjäyttämä teräsbetoninen konekiväärikorsu nro 135 sekä kenttälinnoitettua taisteluhautaa. Joentaustan rinteellä on kenttälinnoitettuja taisteluhautoja, tuliasemia sekä majoituskorsujen kuoppia. Torjuntasuunta on pohjoiseen.

Koiraharjun linnoitteet (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Koiraharjun itäosassa. Kohteen eteläosassa on teräsbetonisen kahden konekiväärin korsu nro 4. Neuvostoliiton joukot räjäyttivät korsun syys-marraskuussa 1944. Kohteessa on lisäksi kenttälinnoitettua taisteluhautaa tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Torjuntasuuntina ovat itä ja etelä.

Korentokangas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Korentokankaan itäpuolella, Lämsänkyläntien etelä- sekä pohjoispuolella. Kohteessa on ollut viisi teräsbetonista korsua, jotka ovat järjestyksessä etelästä pohjoiseen: panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsu nro 8, tulenjohtokorsu 9, panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsut 10 ja 11 sekä konekiväärikupukorsu 12. Neuvostoliiton joukot räjäyttivät korsut syys-marraskuussa 1944. Lisäksi kohteessa on ollut 15 katettua konekivääriasemaa sekä noin 2300 metriä taistelu- ja yhdyshautaa. Nykyisin alueella kulkee viitoitettu, sotahistoriallinen polku, jonka varrella on kohdeopasteita. Polku on noin 4,5 km pitkä.
Mustanniemenlahden etelärannalla on taisteluhautaa ampupesäkkeineen. Taisteluhauta on noin 250 metriä pitkä ja siinä on 30 ampumapesäkettä, joiden ampumasuunta on pohjoiseen sekä koilliseen. Taisteluhaudan itäosassa olevat 4 pesäkettä on suunnattu itään, kohti Lämsänkyläntietä. Taisteluhauta erottuu hyvin lidarissa. Lämsänkyläntien ja Hiltusentien risteyksen pohjoispuolella on saksalaisten muistomerkki, sekä kenttärataa rakentamassa olleen Organization Todt (OT) työjärjestön henkilöstön majoitusalue sekä ajoneuvonsuojia.
Lämsänkyläntien eteläpuolella, kohteen itälaidalla kulkeva panssarikivieste rakennettiin vuosien 1940–41 välillä noin 950 metrin matkalle. Se on pääosin kaksirivinen. Alueen länsiosassa on ollut linnoittajien majoitusalue ja kohteen eteläkärjessä on betoninen linnoittajien sauna sekä betoniasema. Linnoitusrakentajien majoitusalueelta ei löytynyt kivijalkoja tai muita selviä rakenteita. Majoitusalueella on tasoitettuja alueita, joissa on maavallit sekä kuoppia. Kuopat ovat mahdollisesti maakellareita tai kaivoja. Kohteen luoteisosassa Vanttajan asema-alueen eteläpuolella on saksalaisten kranaatinheitinasemia sekä saksalaisten majoitusalue. Myös alueen länsiosassa, Väliaho-nimisellä kankaalla havaittiin tuliasemia, jotka ovat todennäköisesti saksalaisten kranaatinheitinasemia.
Korentokankaan kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Kohde sisältyy Salpalinjan merkittävimmät kohteet luetteloon.

Mustaniemen linnoitteet (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kahdessa osassa Mustaniemessä, tilojen ja viljelysmaiden väleissä. Kohteen pohjoisosassa on kenttälinnoitettu tykkiasema, taisteluhautaa ja ampumakuoppia. Eteläosassa on maahan kaivettua taisteluhautaa, jonka torjuntasuunta on etelään.

Ojala (1000019899) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Vanttajajärven länsipään pohjoispuolella, Tarttumankankaan länsipäässä. Kohteessa on 11 erikokoista maahan kaivettua kuoppaa, joista yhdeksän on muodoltaan pyöreitä. Kuoppien reunat on korotettu maavalleilla ja niiden halkaisija on 7 – 8 m. Kuoppien syvyys on 0,5 – 1 m. Kolme kuoppaa on muodoltaan nelikulmaisia, niistä kaksi on kooltaan 3 x 4 m ja yksi 6 x 3 m. Kuoppien syvyydet ovat 1- 1,5 m. Vanhaan sotilaskarttaan alueelle on merkitty tykkipatteri sekä majoituskorsuja.

Välikangas (1000019900) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Kuusamon lentokentän ympäristössä. Kohteen pohjoisosassa on maahan kaivettuja taisteluhautoja Pienen Korpilammen ja Umpilammen pohjoispuolilla. Kohteen eteläosassa on panssarivaunun kiviestettä lyhyt osio Sossonniementien etelälaidalla. Kivieste on jatkunut koilliseen nykyisen lentokentän kiitoradan pään tietämille. Lentokentän aluetta ei ole tutkittu.

Maaselänlahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee neljässä osassa Maaselänlahden luoteispuolella ja länsirannalla. Eteläosassa on teräsbetonisen konekiväärikorsun nro 153 ja pohjoisosassa konekiväärikupukorsun nro 7 rauniot. Neuvostoliiton joukot räjäyttivät korsut syys-marraskuussa 1944.
Korsujen ympäristöissä on kenttälinnoitettua taisteluhautaa tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Taipaleentien ja Hiltusentien länsipuolella on kenttälinnoitteiden yhteydessä kaksi keskeneräistä korsua. Eteläisemmän korsun nro 6 kohdalla on maahan kaivettu kuoppa, jonka halkaisija on 50 m. Kuopassa ei ole jäänteitä betonista ja korsu on ilmeisesti jäänyt rakentamatta. Tästä 130 m luoteeseen korsu 5 jossa on jäljellä 15 x 8 m kokoinen kuoppa jonka ympärille on ladottu suurikokoisia kiviä seinämäksi. Korsun rakentaminen on jäänyt kesken. Rinteen pohjoispuolella on panssarivaunun esteenä toimivaa vastarinneleikkausta, jonka puisia tukirakenteita on vielä jonkin verran jäljellä.

Saapunki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kahdessa osassa Saapungin kylän ympäristössä. Kohteessa on ollut kolme teräsbetonista korsua, jotka ovat järjestyksessä etelästä pohjoiseen: konekiväärikorsut nrot 191 ja 193 ja 195. Neuvostoliiton joukot räjäyttivät korsut syys-marraskuussa 1944.

Saarisuo (1000019903) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Koserosuon ja Saarisuon välisellä alueella. Kohteessa on ollut neljä teräsbetonista korsua, jotka ovat järjestyksessä etelästä pohjoiseen: konekiväärikorsut nrot 25 ja 46, majoituskorsu 27 sekä konekiväärikorsu 30. Lisäksi kohteessa on ollut yksi kenttälinnoitettu majoituskorsu 29. Neuvostoliiton joukot räjäyttivät korsut syys-marraskuussa 1944. Alueella sijaitsevat korsut erottuvat hyvin lidar-aineistossa. Alueella on lisäksi tuliasemia sekä taistelu- ja yhdyshautaa. Kohteen länsilaidalla on panssarivaunun kivieste. Kärpänkyläntien pohjoispuolella panssarikivieste kulkee kahdessa rivissä tiheässä soistuneessa metsässä. Se on merkattu peruskarttaan, mutta todellisuudessa panssarikivieste kulkee hieman pohjoisempana. Kärpänkyläntie ja siitä lähtevä moottorikelkkareitti katkaisee panssarikiviesteen. Kärpänkyläntien eteläpuolella panssarikivieste jatkuu kaksirivisenä soistuneessa metsässä ja kulkee idempänä kuin se on peruskarttaan merkattu. Alueen keskikohdalla, jossa panssarikivieste lähtee kulkemaan alueen halki kulkevan metsäautotien suuntaisesti, panssarikivieste muuttuu yksiriviseksi noin 30 metrin matkalla, jonka jälkeen se jälleen jatkuu kaksirivisenä. Alueen eteläpäädyssä panssarikiviesteestä noin metri länteen on 150 metrin matkalla 1 x 0,5 x 0,6 m kokoisia neliömaisia kuoppia, jotka ovat todennäköisesti kaivettu panssarikiviesteen kiviä varten. Kiviä ei ilmeisesti ole kuitenkaan ehditty asettaa kuoppiin. Panssarikiviesteen päätyttyä kuopat jatkuvat etelässä vielä noin 70 metrin matkalla.
Kohde sisältyy Salpalinjan merkittävimmät kohteet luetteloon.

Autioaho (1000019905) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee viidessä osassa Ikkunusjärven länsirannalla. Kohteessa on ollut viisi teräsbetonista korsua, jotka ovat järjestyksessä etelästä pohjoiseen: majoituskorsu nro 39, konekiväärikorsu 31, konekiväärikupukorsu 26 sekä kahden konekiväärin korsut 33 ja 34. Korsut erottuvat hyvin lidar-aineistossa. Teräsbetonisista korsuista on enää jäljellä niille kaivetut kuopat ja betonimurskaa, koska Neuvostoliiton joukot räjäyttivät korsut syys-marraskuussa 1944. Korsuissa 26 ja 33 on vielä jäljellä vähäisiä määriä alkuperäisiä teräsbetonisia seiniä.
Kohde sisältyy Salpalinjan merkittävimmät kohteet luetteloon.

Ikkunusjoki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee neljässä osassa Ikkunusjoen ympäristössä. Kohteessa on ollut kolme teräsbetonista korsua. Kohteen länsiosassa ovat konekiväärikorsut nrot 35 ja 36. Itäosassa on konekiväärikorsu 44. Neuvostoliiton joukot räjäyttivät korsut syys-marraskuussa 1944. Korsujen ympäristöissä on kenttälinnoitteita, kuten kenttälinnoitettu korsu, tykkiasemia ja taisteluhautaa. Korsut ja kenttälinnoitteet erottuvat lidar-aineistossa. Kohteen itäosassa on kaksirivinen panssarivaunun kivieste, joka on merkattu peruskarttaan. Se kulkee Ikkunusjoen pohjoisrannalta korsun nro 44 itäpuolella kohti pohjoista. Kohteen pohjoisosassa, Ikkunusjoen itäpuolella on estekivilouhos, jonka leveys on 60 m ja korkeus 5-6 m. Kiveä on louhittu 40 m matkalta kallion sisään. Estekivilouhoksen louhitusta seinämästä noin 15 metriä pohjoiseen, on kasattuna seinämästä louhittuja lohkarekiviä. Kivikasan halkaisija on noin 10 metriä. Estekivilouhoksen seinämässä on nähtävissä louhinnasta syntyneitä uurteita. Louhoksen länsipuolella on kalliorinteessä betoninen jalusta, jonka koko on 2 x 1m ja korkeus 1,5 m. Louhokselta johtaa tie länteen Vuotungintielle. Tien laitamilla on louhittua kiveä sekä noin 20 metriä pitkä taisteluhaudan osio.

Tuovila (1000019907) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee neljässä osassa Tuovilan ympäristössä. Kohteessa on ollut kuusi teräsbetonista korsua. Kohteen itäosassa ovat konekiväärikorsu nrot 37 ja konekiväärikupukorsu 42. Länsiosassa ovat majoituskorsu 38, tulenjohtokorsu 40, kahden konekiväärin korsu 41 ja tykin ja konekiväärin korsu 43. Neuvostoliiton joukot räjäyttivät korsut syys-marraskuussa 1944. Korsujen ympäristöistä on erilaisia kenttälinnoitteita, kuten konekivääriasemia ja muita tuliasemia, kenttäkorsuja sekä yhdys- ja taisteluhautoja.
Panssariesteet sijaitsevat Ikkunusjoen molemmin puolin, Nissinjärven ja sen itäpuolisen Mustalammen välillä sekä Ikkunuksesta ja Mustalammen välillä. Vuotungintien länsipuolella, Heinolonvaaraan johtavan metsäautotien pohjoispuolella kulkee noin 240 metrin matkalla kolmirivinen panssarikivieste, joka on huonossa kunnossa vetisen maaston takia. Panssarieste jatkuu Vuotungintien itäpuolelle. Tien itäpuolella panssarikivieste haarautuu koilliseen sekä kaakkoon. Koillisessa sitä on noin 130 metrin matkalla kaksirivisenä ja se päättyy Mustalammen rantaan. Kaakossa se jatkuu neljärivisenä Ikkunusjoen yli, jossa toinen pää loppuu korsun 37 eteläpuolelle ja toinen pää korsusta 42 noin 150 metriä koilliseen. Tällä matkalla panssarikiviestettä on noin 650 metrin matkalla. Kohteen pohjoisosassa, Jokela-nimisen tilan eteläpuolella oleva panssarikivieste kulkee Vuotungintien länsi- sekä itäpuolella, vaikka se on merkattu peruskarttaan pelkästään sen itäpuolelle. Tie katkaisee panssarikiviesteen. Länsipuolella sitä on noin 100 metrin matkalla. Ensimmäinen 50 metriä on kaksirivistä ja toinen 50 metriä kolmirivistä panssarikiviestettä. Itäpuolella panssarikivieste näyttäisi olevan ensimmäiset 30 metriä kolmirivinen, sen jälkeen noin 20 metriä kaksirivinen ja loput 50 metriä neljärivinen.

Pikku-Nissi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Ukonniemen vaaran luoteisrinteellä. Niemen koillisosassa on keskeneräisen teräsbetonikorsun nro 217 rakenteita. Betonilattiaa ja kaivo on ehditty valaa. Vaaran laen länsipäässä on kenttälinnoitettu konekivääripesäke. Niemen länsipäässä, järven rannassa on kolmirivinen panssarivaunun kivieste, jonka kivet ovat jääneet pystyttämättä.

Noitiaho (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Keski-Kitkassa kuudessa osassa Raappanansalmen, Kilkiönsalmen ja Konkinselän rannoilla. Kohteessa on maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä erillisiä kenttälinnoitettuja konekivääripesäkkeitä ja korsujen kuoppia. Torjuntasuunnat ovat pohjoiseen, itään ja etelään. Aluetta ei ole tutkittu maastossa kauttaaltaan.

Niittyaho (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Niittyahon ympäristössä. Kohteessa on ollut teräsbetoninen tykin ja kahden konekiväärin korsu nro 32. Neuvostoliiton joukot räjäyttivät korsut syys-marraskuussa 1944. Niittyahon alueella on karttatietojen perusteella kenttälinnoitteita mutta aluetta ei ole tutkittu kauttaaltaan.

Heikkisenniva (1000020293) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on Salpalinjaan kuuluvia kenttälinnoitteita.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kiutakönkään linnoitteet (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Oulankajoen etelärannalla Kiutakönkään ympäristössä, Liikasenvaarantien molemmin puolin. Kohteessa on kenttälinnoitettua taisteluhautaa, sekä erillisiä ampumapesäkkeitä. Torjuntasuuntana on pohjoinen. Kiutakönkään opastuskeskuksen vieressä on yksi tuliasema entisöity ja varustettu opastaululla. Aluetta ei ole tutkittu maastossa kauttaaltaan.

Tontinselkä (Raaka-aineen hankintapaikat)
Moderni; Lupuojan länsipuolisella alavalla kuusikkokankaalla on kymmenkunta pientä kuoppaa, joiden pohjalla ja/tai vierellä on lohkottujan kivenpalasia. Kuoppia on noin 100x150 m alalla. Osassa paikalla olevista kivistä tavattiin myös lohkomisessa tehtyjä porajälkiä. Kyseinen kivenotto voi liityä läheisen rautatien rakentamiseen runsaat 100 vuotta sitten.

Kirkkoharju (1000020356) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Virpiniemeen johtavan tien eteläpuolella, aivan tien varrella, on matalan kumpareen kaakkoislaidalla osin rinteeseen kaivetun kellarimaisen rakenteen jäännös. Kylmämuuratun rakenteen sisäosan ala on noin 2 x 2,2 metriä. Tämä ulkopuolella/edessä on matala painanne, jonka ala on noin2,5 x 2,5 m). Rakenteiden pohjalla on kalkkimaista haurasta kiveä sekä palanutta kiveä. Kyseessä voi olla jonkinlaisen asumuksenkin pohja. Toistaiseksi kohde on tulkittu historialliselta ajalta olevaksi rakenteeksi, mutta kohteen luonne tai suojelustatus ei ole selvä. Kyseessä voi olla myös huomattavasti iäkkäämpi kiinteäksi muinaisjäännnökseksi katsottava kohde.

Opastuskeskus (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee kansallispuiston opastuskeskuksen alueella, Oulankajoen pääosin mäkisellä etelärannalla. Alueella on II maailmansotaan liittyvää taistelukaivantoa ja tulipesäkkeitä.

Rapasuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee laajalla tasanteella hiekkaharjun eteläpuolella. Haakkuuaukealla sijaitsee neljä ns. pystymiilua, joita ympäröi matala pyöreä valli, leveys 0,8 - 1,8 metriä, korkeus 0,4-1 metriä. Vallin sisällä on tasainen alueja niiden ulkopuolella on paikoitellen ilma-aukkoja havaittavissa.
Pystymiilut ovat perimätiedon mukaan jatkosodan aikaisia. Rakentamisessa työvoimana käytettiin sotavankeja.

Iso Niemenmaa (Asuinpaikat)
Moderni; Mäen loivalla etelärinteellä suon laidassa on 40 x 30 metrin kokoisella alueella neljän rakennuksen jäänteet.
Rakennus 1: pohjois-etelä-suuntainen mitat 19 x 7 m, jaettu kolmen huoneeseen, väliseinien kohdalla osa hirsistä jäljellä. Eteläisessä suurimassa huoneessa on sen koillisnurkassa uunin tai kiukaan jäännökset.
Rakennus 2: länsi itä-suuntainen, mitaltaan noin 10 x 9 m; seinien paikkoja ei voitu tarkasti määrittää, rakennuksen alue oli täynnä sortunutta hirttä ja lautatavaraa. Jälkiä uunista/kiuasta ei havaittu.
Rakennus 3: mitaltaan 6 x 6 m, osa seinästä oli vielä pystyssä (3-6 hirsikertaa,
länsiseinämässä oviaukko, lautapuitteet (leveys 1 m, jäljellä oleva korkeus 1,1 m), pitkä salvos (koirankaula): alueella runsaasti osittain jo maatunutta hirttä ja lautaa.
Rakennus 4: sauna, mitaltaan 5 x 4 m, etelänurkassa on kiukaan jänteet (2,5 x 2 x 0,9 m), jotka ovat kokonaan sammalen peitossa.
Vankileiri, perimätiedon mukaan alueella oli venäläisiä sotavankeja savottatöissä.
Säilyneiden rakenteiden perusteella rakennus 1 on voinut olla vartijoiden ym. tupa,
rakennus 2 vankien parakki ja rakennus 3 hevostalli.

Kuollutharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohteet sijaitsevat Koitilantien ja Sorsavaarantien risteyksestä pohjoiseen, hiekkaharjun itärinteessä, mäntymetsässä. Polttoainevarastoja on alueella 19. Ne ovat neliskulmaisia kaivantoja harjun rinteessä. Keskimääräinen kaivanto on kooltaan 4x5.5 metriä. Niissä ei ole näkyviä rakenteita. Kaivantojen syvyys n. 20 cm - 1 m.
Lisäksi alueella on rakennelma jäännös, joka sijaitsee harjusta n. 10 m pohjoiseen
ja se on pisaranmuotoinen (tervahautamainen), 3 metriä syvä rakennelma. Rakennelman levein kohta on 8 m ja pisin 10,7 m. Siinä on paksut vallit ja itäreunalla mahdollinen kulkuaukko. Vallit koostuvat suurimmaksi osaksi kivistä. Rakennelman ja harjun välissä kulkee metsäautotie. Rakennelma liittyy polttoainesäiliöihin. Kivet rakennelmaan on mahdollisesti tuotu muualta, koska ympäristössä kiviä ei ole havaittavissa. Rakennelman pohjoislaidalla on soikea kuoppa kooltaan 3x1,5 m, syvyys n. 60 cm.

Mäntyniemi (1000020710) (Asuinpaikat)
Moderni; Kohteet sijaitsevat pienen lammen rannalla. Paikalla on heikosti maastossa erottuva kämpän jäännös, josta on jäljellä enää alimmat sammaleen peittämät hirsikerrat. Kämpän jäännöksen keskellä kasvaa iso mänty sekä vähän pienempi koivu. Kämpän koko on 12 x 7 m.
Rakennuksesta n. 40 m koilliseen on kivinen uunin pohja. Se on
muodoltaan neliskanttinen 1,8 x 1,8 m kokoinen kivikasa. Kasassa on nähtävissä useampi kivikerros ja osa kivistä on palaneita. Paikalla on luultavasti sijainnut toinen rakennus, josta ei ole uunin jäännöksen lisäksi säilynyt muuta.
Paikalla on ollut toisen maailmansodan aikaan vankileiri, jossa on tuotettu puuta
kenttäradan rakennustöitä varten.

Repoaro 1 (Hautapaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee harvalla mäntykankaalla hiekkatien itäpuolella. Valkoisella aidalla rajattu hauta, jossa aidan sisäpuolella on kaksi ristiä. Suuremmassa ristissä lukee " Kahden tuntemattoman leposija" ja pienemmässä "Pekka Kirillov 1914-1941". Kahden toisessa maailmansodassa kuolleen puolalaisen vangin hauta. Kohde on merkitty peruskarttaan.

Repoaro 2 (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee harvassa kangasmetsässä hiekkaharjun itäpuolella olevassa notkossa n. 90 m Oulu-Kuusamo -tiestä luoteeseen. Paikalla on 16 kappaletta 48 x 48 cm kokoisia betonisia tukia sekä siellä täällä epämääräisiä lautakasoja. Betoniset tuet viittaisivat suorakaiteenmuotoiseen rakennukseen, mahdollisesti parakkiin. Kohteesta n. 130 m koilliseen sijaitsee kahden puolalaisen vangin
hauta ja n. 300 m lounaaseen on rakennuksen jäännös, kaivo ja kellarin jäänteet.

Repoaro 3 (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee harvassa mäntymetsässä hiekkaharjun itäpuolella kahden hiekkatien risteyksessä. Alueella on rakennuksen, kaivon, kaivannon ja kellarin jäänteet.

Kaupinkoski (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Kostonjoen pohjoisrannalla Kaupinmutkassa. Paikalla on suorakaiteenmuotoisen rakennuksen jäännös, joka erottuu maastossa heinien
peittämänä kohoumana. Rakennuksen jäänteen itäpuolella on lisäksi pitkulainen kaivanne, joka saattaa olla kellarin tai säilytystilan jäännös. Lisäksi paikalla on metallisen uunin/kiukaan jäännös. Vankileirin rakennuksen koko on 11,3 x 8 m.

Peuralampi 1 (Hautapaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee hiekkaharjun päällä mäntykankaalla. Haudan vierestä kulkee voimalinja. Paikalla on valkoisella puuaidalla rajattu hauta. Aidan sisäpuolella on puinen valkoinen risti ja sen juuressa on hautakivi, jossa lukee " Tässä lepää II-maailmansodan aikana 1941-1944 kuolleita tuntemattomia vainajia".

Satasaari 1 (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee avohakkuualueen pohjoislaidalla olevassa metsikössä aivan valtion ja yksityisen maan rajalla. Rakennus 1 on neliskulmainen pitkänurkkainen pyöröhirsistä valmistettu rakennuksen jäännös. Korkeimmillaan rakennuksesta on jäljellä kolme hirsikertaa. Länsipuolella on myös noin metrin päässä seinälinjasta
3 m pitkä ja 50 cm syvä soikea kaivanto. Nämä ovat mahdollisesti kaivon ja jonkinlaisen säilytyskuopan jäänteet. Rakennus 2 on myös pitkänurkkainen ja neliönmuotoinen pyöröhirsistä tehty rakennuksen jäännös. Rakennus on pohjois-eteläsuuntainen ja oviaukko on länsiseinällä. Korkeimmillaan rakennuksesta on säilynyt kolme hirsikertaa. Rakennuksen jäännös 3 on rakennuksista huonoimmin säilynyt. Sen seinälinjat ovat peittyneet sammaleella ja ne erottuvat juuri ja juuri maastossa.
Paikalla kerrotaan olleen toisen maailmansodan aikana vankileiri. Rakennuksen jäännös 1 on saunan jäännös ja kaksi muuta rakennusta voivat olla majoitustilojen jäännöksiä.

Satasaari 2 (Hautapaikat)
Moderni; Kuusen juuressa oleva maakumpu, jonka päällä on pieni kulunut puinen risti. Kumpu on pohjois-eteläsuuntainen. Ristissä ei ole kirjoitusta.
Paikalliselta informantilta saatujen tietojen mukaan hauta kuuluu toisen maailmansodan aikana kuolleelle puolalaiselle vanginvartijalle. Haudasta noin 400 m päässä koilliseen on vankileirin jäännökset.

Hevosvaara (1000020720) (Hautapaikat)
Moderni; Paikalla on kivinen hautakivi, jossa ortodoksiristi, vuosiluku 1943 ja kirjaimet N-L. Kiven takana on pystylauta. Hauta on rajattu muovikepeillä ja muovikaapelilla. Tarina kertoo, että joku kyläläinen on ampunut paikalla venäläisen desantin sekä viisi metsoa. Toinen desantti pääsi karkuun.

Peuralampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Peurajärven koillisrannalla hiekkaharjulla kenttäradan tuntumassa. Paikalla on betoninen neliskulmainen uuni, jonka päällä on soikea aukko. Luukku on sijainnut koillissivulla ja siitä on jäljellä enää neliskulmainen aukko. Uuni sisällä on teollisesti valmistettu naula. Uunin koko on 1,2 x 1,2 m.

Mustanlinnunlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Mustanlinnunlammen itälaidalla n. 15 m lammen rannasta kenttärataan päin. Paikalla on pohjois-eteläsuuntainen suorakaiteenmuotoinen ja noin metrin syvyinen kaivanto, jossa keskellä on iso betoninen uuni. Uuni on kaksipesäinen ja pesissä on "rampit". Oviaukko sijaitsee pohjoisseinällä. Rakenteen sisäosan mitat ovat: 11,2 x 6,5 m ja uunin mitat 1,5 x 1 m.
Lisäksi tästä rakennuksesta noin 13 m lounaaseen on 1 x 2 m kokoinen kaivanto noin kahden metrin päässä rannasta.
Taivalkosken kunnan kulttuuritoimi 2007. Kenttäratainventointi

Salmisenkangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Paikalla on kolme rakennuksen jäännöstä, jotka ovat kuuluneet toisen maailmansodan aikaiseen kenttäsahaan. Rakennuksen jäänteestä 1 on parhaimmillaan jäljellä neljä hirsikertaa. Se on tehty pyöröhirsistä ja se on pitkänurkkainen. Rakennuksen koko on 4,2 x 4,2 m. Rakennuksen jäännös 2 erottuu maastosta vain sammaleen piettäminä seinälinjoina. Pohjois-koillissuuntaisen rakennuksen koillisnurkassa on kiviuuni, jossa on mahdollisesti ollut jonkinlainen hirsikehikko. Rakennuksen jäännöksen koko on 9 x 8 m ja uunin koko 2 x 2,3 m. Rakennuksen jäännös 3 erottuu myös maastosta sammaleen peittäminä seinälinjoina ja muutamina hirrenpäinä. Sen luoteisnurkassa on kiviuuni ja oviaukko on luultavasti ollut uunin vieressä.Rakennuksen jäännöksen koko on 6 x 5,5 m ja uunin koko 1,8 x 2 m.

Isokumpu kenttärata (Kulkuväylät)
Moderni; Kohde on Isokummusta lähtevä hiekkatie, jossa sodan aikana 1942-1944 on ollut junarata Kiestinki-Uhtua - suunnan rintaman huoltokuljetuksia varten. Radan kokonaispituus on ollut n. 178 km ja se on kulkenut Taivalkosken lisäksi Hyrynsalmen, Suomussalmen ja Kuusamon kuntien kautta. Vuoden 2010 inventointialueelle rataa osui 22 km verran. Rata rakennettiin puolalaisella, saksalaisella ja venäläisellä vankityövoimalla ja se tuhottiin 1944 saksalaisten toimesta heidän vetäytyessä kohti Lappia. Radan varressa on mm. vankien hautapaikkoja, kenttäsaha, kaivo ja muita rakennusten jäänteitä. Lisäksi nykyään hiekkatie kulkee muutamassa kohdassa radan vieressä, sillä tietä on kunnostettu.

Jyrkkäkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Nissinjoen länsirannalla, kohdassa, jossa Nissinjoki kulkee männikköisen Myllyharjun kaakkoispuolitse, sijaitsevat vanha myllynpaikka sekä pärehöylän paikka. Myllynpaikan välittömässä läheisyydessä on maastopyöräilyreitin
taukopaikka ja pärehöylän paikan eteläpuolella Nissinjoen ylitse kulkee
metsäautotie. Myllyä Jyrkkäkoskella ei ole ollut paikallisilta saatujen tietojen mukaan ainakaan 1950-luvun alun jälkeen. Pärehöylän käyttö on päättynyt 1950-luvun aikana.

Myllykoski Askinjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Askinjoen Myllykosken kohdalla, sijaitsee vanha myllynpaikka. Koordinaattien osoittamalla paikalla on havaittavissa kivistä, hirsistä ja pystypaaluista koostuneen padon jäännös. Patorakennetta on säilynyt joen molemmin puolin noin neljän metrin etäisyydelle rannasta, säilyneiden osien välissä on noin kuuden metrin levyinen avoin väylä.

Myllykoski Naatikkajoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Naatikkajoen Myllykosken luoteisrannalla, sijaitsee osittain romahtanut vanha myllyrakennus. Myllyrakennuksesta noin kymmenen metriä ylävirtaan on sijainnut kivistä ja hirsistä rakennettu pato, jolla joen virtausta on pystytty säätelemään. Padon hirsirakenteita on säilynyt jonkin verran joen molemmilla rannoilla.

Noiviojoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noiviojoen pohjoispuolella, noin kymmenen metriä joen rannasta pohjoiseen, sijaitsee veistetyistä hirsistä salvotun vesimyllyn jäännös. Vuosilukujen perusteella vaíkuttaa ilmeiseltä, että mylly on rakennettu aivan 1900-luvun alussa tai 1800-luvun viimeisellä vuosikymmenellä. Kanava, jota pitkin myllyssä käytettyä vettä on juoksutettu, erottuu myllyn länsipuolella, alajuoksun suunnalla, liki täysin umpeenkasvaneena.

Kallion kotiseututalo (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Petäjäskoskella Pyhäjoen eteläpuolella, joen ylittävästä sillasta 300 metriä länsilounaaseen. Kyseessä on vanha maalaistalo, joka nykyään on kaupungin omistuksessa kotiseututalona. Talon päärakennus sijaitsee kallioharjanteen lounaisreunalla. Päärakennuksen ja sen pohjoispuolelta kulkevan tien väliin jäävää pihaa rajaa lännessä aittarakennus. Pihan keskellä olevan kalliopaljastuman kupit muistuttivat suuresti kuppikivien kuppeja, mutta niissä ei ollut hakkauksen tai hiomisen jälkiä, vaan kuppien pinta oli selvästi luontainen. Kyseessä siis ovat luonnontyötä olevat kolot. Yksi koloista on pohjoisreunalla. Kaksi muuta koloa ovat tästä noin 2-2,5 metriä etelälounaaseen. On mahdollista, että osin turpeen peittämän kallion pinnassa vastaavia kuppeja on enemmänkin.
Kallion pohjoisreunalla olevan kolon koko oli noin 8 x 12 cm ja syvyys 3 cm. Sen länsipuolella, lähimmillään kolon reunasta noin 5 cm päässä, oleva hakkaus oli luettavissa pohjoisesta päin siis kasvot kohti päärakennusta. Hakkauksen leveys oli noin 23 cm ja kirjainten korkeus noin 5 cm. Merkintä koostui kahdesta kirjaimesta ja neljästä numerosta, joista viimeinen epäselvä. Kummankin kirjainten ja numerosarjan perässä oli piste. Hakkauksen tulkittiin olevan: Y.H.191[6 tai 8?]. Kyseessä vaikuttavat siis olevan nimikirjaimet ja vuosiluku. Tämän merkinnän alla, edelleen pohjoisesta katsoen, noin 7 cm päässä oli toinen hakkaus. edellistä epäselvempi hakkaus vaikutti perusperiaatteeltaan samanlaiselta kuin jo kuvattu. Tämän merkinnän kirjainten tulkittiin olevan Y.K.. Näitä seurasi ykköseksi tulkittu pystyviiva mutta sen jälkeiset hakkaukset olivat epäselviä, eivätkä tulkittavissa. Olettavasti ne ovat merkinneet vuosilukua, joka todennäköisesti sama kuin ylemmässä merkinnässä.
Kyseessä siis ovat suhteellisen nuoret hakkaukset. Se miksi hakkaukset on tehty, ei ole tiedossa. Mahdollisesti selvittämällä talon asukkaita ja historiaa 1910-luvulta, merkintöjen taustasta voisi jotain selvitä.

Vilppokallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kuivatun Kalajanjärven koillispuolella Pekkaperän Vilppolan talon maalla (R:no 104:2, vuoden 1984 peruskartta), talon eteläpuolisen Vilppokallion laen kaakkoispuolella. Vilppokallio on kaakko-luodesuuntainen kallioinen kohouma, joka ennen järven kuivatusta on ollut luoteeseen pistävä niemi. Oski Vilppola kertoi, että vuonna 1830 perustettu talo sijaitsi alun perin niemen pohjoisella rannalla pienen lahdekkeen etelärannalla. Kohteen ympäristö on kivikkoista, pääosin kuusta kasvavaa moreenikangasta. Kohde sijaitsee harjanteen päällä, sen hyvin loivasti lounaaseen laskevalla osalla. Kyseessä on jokseenkin suorakaiteen muotoinen pelto, jonka ala on noin 10 x 22 metriä. Poikkirinteen suuntaista peltoa rajaa sen molemmilla pitkillä reunoilla huolellisesti kasattu kiviaita. Myös pellon koillispäässä on kiviaita. tämän ja kummankin pitkän aidan pään välissä on aukko, josta on mahtunut kulkemaan hevospelillä. Lounaispäässä pitkien aitojen päiden välissä on matala röykkiömäinen kivikasa. Aitojen leveys on runsas metri ja niiden korkeus vaihtelee noin puolesta metristä runsaaseen metriin (noin 50–120 cm). Kiveysten rajaama alue on kivetön. Alueelle tehtiin pari koepistoa, joissa paljastui ruskea peltokerros. Huuhtoutumiskerrosta ei ollut havaittavissa.
Oppaana toiminut Oski Vilppola kertoi paikan nimen olevan talossa säilyneen perimätiedon mukaan ”Tattaripelto”. Kohteeseen liittyvä nimitieto ja tieto talon perustamisajankohdasta tukevat ajatusta kohteen suhteellisen nuoresta iästä, mihin myös huuhtoutumiskerroksen puuttuminen viittaa. Luontevaa on ajatella, että kyseessä on talon perustamisaikoihin perustettu pelto. Sen sijainti ja lämpöä varaavat kivirakenteet puolestaan kertovat, että pelto on tehty joko turvaamaan siemenvilja hallalta, kuten usein vastaavat kohteet on tulkittu, tai sitten paikalla on viljelty jotakin tavallista viljelyskasvia, joka on ollut tavallista arempaa kylmälle. Viimeksi mainittuun sopii hyvin em. perimätiedon mainitsema hallanarka tattari, jota on yleisesti viljelty Etelä-Karjalassa ja Savossa sekä Hämeessä (esim. Sirelius, Suomen kansanomaista kulttuuria I, s. 234). Reisjärvi on ilmeisesti tattarin viljelyalueen äärialuetta.

Kaakkomäki itä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven Maaselänlahden eteläpäästä noin 2,5 km lounaaseen laajan Kaakkomäki-nimisen kangasalueen itäisimmällä kangasniemekkeellä Lankasalmenkankaan länsipuolella voimalinjasta noin 100 metriä luoteeseen. Kaakossa on Maaselänlahden eteläpäästä lähtevän metsäautotien pää.
Koordinaattien kohdassa on 2010 ollut säästöpuuryhmä, jonka keskellä rakenne on säilynyt koskemattomana. Kyseessä on ns. jalkakivi, useamman pienemmän kiven varassa lepäävä kookkaampi kivi, tässä tapauksessa jalkakivien päällä on peräti kaksi päällekkäistä kiveä. Rakenne on tehty matalan ja tasaisen maakiven päälle. Maakiven laajuus on noin 175 x 120 cm ja se kohoaa maanpinnasta noin 25 cm. Tämän pohjois-eteläsuuntaisen maakiven keskellä on kolme pientä kiveä: lounaisin noin 30 x 15 x 10 cm oleva litteähkö lohelma isommasta kivestä, koillisin noin 30 x 20 x 18 cm oleva kivi ja kaakkoisin/eteläisin noin 35 x 27 x 10 cm oleva lohelma. Näiden päällä lepää alapinnaltaan maakiveä noin 10 cm korkeammalla oleva nostannainen, keskikivi, jonka koko on noin 70 x 50 x 25 cm. myös tämä on jokseenkin pohjois-eteläsuuntainen. Keskikiven päällä oleva muita pyöreämpi yläkivi on kooltaan noin 65 x 44 x 40 cm. Yläkiven päällyspuoli oli jäkälöitynyt.
Minkäänlaisia merkintöjä tai hakkauksia kivissä ei havaittu. Sen sijaan huomiota kiinnitti aivan maakiven pohjoispuolella ollut puolimetrinen kelon kanto, jonka yläosassa oli pieni veiste eli pilkka kohti pohjoista. Kelottuneella kannolla, samoin kuin siinä olevalla veisteellä, voi olla ikää useampi sata vuotta. Rakenteesta noin 5 metriä etelään siirtolohkare (noin 5 x 3,5 x 1,5 m), samoin vajaat 20 metriä lounaaseen (4 x 2 x 1 m) ja vajaat 5 metriä koilliseen (halk. noin 1,5, kork. 0,6 m). Kivirakenne ei sijaitse mitenkään näkyvällä tai muusta ympäristöstä selvästi poikkeavalla tai erottuvalla maastonkohdalla. Mitään asuinpaikkaan tai muuhun muinaisjäännökseen viittaavaa ei löydetty.
Haapajärven kihlakunnan muinaisjäännöksiä 1886 inventoinut J.W.Castrén kuvaa Pyhäjärveltä useita ns. Jättiläisten pyykki- tai väkikiviä. Näistä osa on kooltaan sellaisia, että kyseessä ovat luonnontyötä olevat kivet, jotka erikoisuuksina ovat kiinnittäneet kulkijain huomion. Osa taas on sellaisia, että ne ovat mitä ilmeisimmin ihmisen kasaamia. Nyt kyseessä ole kivi ei vastaa yhtäkään seitsemästä Castrénin kuvaamasta. Kaakkomäen kivi kuuluu selvästi tarkoituksellisesti rakennettuihin jalkakiviin, joiden tarkoitusta ei lähemmin tunneta. Rakenteen ikää on vaikea määrittää. Se on kuitenkin selvästi vanha, vanhempi kuin paikalle johtavan metsätien varrella parissa kohtaa havaitut konevoimin kipperälle asemalle nostetut kivet.
Täydennyksenä edelliseen on 27.6.2011 Pohjois-Pohjanmaan museolle sähköpostilla tullut viesti, jonka perusteella olisi perimätiedon mukaan varsin nuori arkeologinen kulttuuriperintökohde, voimannäyttönä syntynyt rakennelma, josta voi käyttää nimitystä "väkikivet". Vastaavia tarinoita on ainakin vanhoissa kihlakuntakertomuksissa.

Ristikari (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Ristikarin alueen tarkastaminen tuli ajankohtaiseksi Raahen sataman Lapaluodon satamanosan asemakaavan muutos ja laajennus – kaavan laatimisen yhteydessä. Alue osoittautui varsin kivikkoiseksi korkeaksi kumpareeksi. Itäosa korkeimman kohdan yli kulki jo puretun sähkölinjan raivattu kymmenisen metriä leveä linjaus. Sen kummaltakaan puolelta ei löydetty mitään kivijalaksi tai sellaisen osaksi tulkittavaa kiveystä. Myöskään tämän länsipuoliselta hieman alemmalta alueelta ei kivijalkaa löydetty, vaikka lukuisten yksittäiskivien varaan olikin mahdollista ajatella seinälinja tai kaksi, mutta kokonaisen, tiedossa olleiden mittojen (noin 8,9 x 14,25 m/Pettersson, s. 147) mukaista rakennuksen pohjaa ei näiden varaan ole mahdollista rakentaa.
Yhteenvetona voidaan todeta, että historiatietojen mukaan Ristikarissa näyttäisi sijainneen kirkollinen rakennus, rukoushuone, joka ilmeisesti on siirretty nykyiseen Raaheen 1650-luvulla. Kun kyseessä on ollut rukoushuone eikä varsinainen seurakuntakirkko, ei paikalla ole ollut hautausmaata, jollaiseksi kivikkoinen mäki ei maastollisestikaan sovellu. Nyt tehdyn tarkastuksen aikana Ristikarilta ei (enää) voitu löytää mitään jälkiä siellä ilmeisesti kerran sijainneesta rukoushuoneesta saati mistään muustakaan rakennuksesta. Muistomerkistä voidaan todeta, että se paitsi sijaitsee väärällä paikalla, myös sen teksti on virheellinen. Salon keskiaikainen kirkko ei Ristikarilla ole sijainnut. Muistokivellä on kuitenkin oma paikallishistoriallinen arvonsa osoittamassa Ristikariin liittyvää tietoa siellä todennäköisesti 1500-luvulla sijainneesta rukoushuoneesta.
Lähteitä: Samuli Paulaharju (Wanha Raahe, 1925, s. 9) ja Lars Pettersson (Templum Saloense, SMYA 90, 1987, s. 141, 146–148)

Kikarinlampi (Maarakenteet)
Historiallinen; Alueella on 12 maakuoppaa, joissa on hyvin ohut huuhtoutumiskerros. Niiden funktiosta ei ole tietoa.

Joutenharju (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kekomainen kiviröykkiö, jonka päällä on n. 60 x 45 x 40 cm kokoinen "napakivi", sijaitsee kapean harjun päällä. Röykkiö on rakennettu 15-40 cm kokoisista kivistä; läpimitta 1,4 m, korkeus 1,0 m. Luoteispuoli on jäkälän peitossa, kaakkoispuolella kivet on osittain paljaita. Kyseessä on mahdollisesti rajakivi tai muu merkkikivi.

Kalikkakangas E (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 9 km pohjoiskoilliseen Kalimeenojan länsipuolella Kalikkakankaan ja Myllykoskenkankaan välisen suonlahdelman länsirannalla pienen ojan länsipuolella. Paikalla on peruskartalle merkitty tervahauta. Kyseessä kuitenkin on neliömäisen multapenkkarakennuksen pohja, jonka ala on noin 6 x 6 metriä. Oviaukko on kohti idässä olevaa suota. Multapenkka on lapioitu penkan ulkoreunalta ja rakenteen sisältä. Penkan leveys on noin metri ja korkeus puoli sen metriä. Asuinrakennuksesta ei ole kyse, mutta tarkempaa käyttötarkoitusta ei voitu päätellä. Rakenteen sisällä, sen pohjoisreunalla, kasva arviolta noin satavuotias mänty.
2023: Kohde säilynyt ennallaan.

Murhiniemi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kuusamon kirkolta noin 10 km pohjoisluoteeseen Murhiniemi on Oivanginjärven koillisrannalta lounaaseen lähes poikki järven ulottuva pitkä ja kapea niemi. Kyseessä on noin 700 metriä pitkä ja leveimmillään noin 250 metriä oleva niemi.
Murhiniemeen liittyy tappotarina kahtena versiona. Jo 1700-luvulla kirjatun tarinan mukaan paikalla olisi ollut suuri lapinkylä, jonka väen ovat venäläiset surmanneet (Elias Lagus 1770, "Försök til beskrifuing öfwer Kusamo-sokn uti Kemi-Lappmark - Kuvausyritys Kemin Lapin Kuusamon pitäjästä", Acta Univ. Oul. B 5, 1975. Hist. 3. [Oulu} : [Oulun yliopisto], s. 33; A. J. Sjögren, "Anteckningar om församlingame i Kemilappmark", 1828, s. 113). Tämän tarinan lisäksi A .H. Snellman ("Oulun kihlakunta, Muinaistieteellisiäja historiallisia lehtiä", SMYA IX, 1887, s. 182-183) kertoo toisenkin, ilmeisesti kuulemansa rnyöhäisemmän ja muuntuneen(?) version, jonka mukaan paikalla olisi surmattu joukko venäläisiä.
Alueelta tavattiin yksi maa-/pyyntikuoppa, yksi mahdollinen asuinpainanne ja yksi kivikautistyyppinen asuinpaikkapinta, mutta mitään sellaisia muinaisjäännöksiä, jotka olisivat liitettävissä historialliseen aikaan saati tarinoiden kertomuksiin, ei onnistuttu tälläkään kertaa löytämään. On kuitenkin todennäköistä, että noinkin vanhalla perimätiedolla on historiallinen perusta. Sen sijaan tarinoissa mainittu lapinkylä ei välttämättä ole sijainnut juuri Murhiniemessä, missä verityöt sinänsä ovat voineet tapahtua, vaan jossain muualla läheisellä Oivangin alueella. Oivangin alueelta ei lapinkyläksi tulkittua muinaisjäännöstä tunneta, mutta muutamia kivikautta nuorempia kohteita kyllä (Autioniemi (305010183), Autiovaara N (305010185) Paskalampi (305010181). Mahdollisesti myös kivikautisen asuinpaikan Rytilampi N länsiosassa oleva pieni kuoppaliesi on kivikautta nuorempi.

Monnonjoki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Oivanginjärven Rytilampeen pohjoisesta laskevan molemmin puolin Posiontien pohjois- ja koillispuolella. Alueella laskettiin kaikkiaan 24 maahan kaivettua poteroa, jotka muodostavat kaksi jokiuoman toisistaan erottamaa ketjua. Ketjujen ampumasuunta on pohjoiseen. Poterokuopat ovat puolisen metriä syviä, 1,5-2 metriä pitkiä ja 50-100 cm leveitä. Kuoppien keskinäinen etäisyys vaihtelee ollen keskimäärin arviolta kymmenisen metriä, tosin välit ovat paikoin huomattavasti pitempiä.
Monnonjoen länsipuolella on Posiontien halkoman kankaan pohjoisreunalla ainakin seitsemän poteroa, kahdeksas poteromainen maakuoppa sijaitsee yksittäin tien eteläpuolella, eikä ole varmaa kuuluuko se samaan kokonaisuuteen. Maannoksensa perusteella se on moderni. Poterolinjan länsipää päättyy Posiontien vierelle ja voi olla, että lännempänä on ollut jokunen kuoppa. Linja muodostaa maastoa mukailevan pohjoiseen avoimen kaaren, jolla on mittaa noin 150 metriä. Monnonjoen itäpuolella havaitut 16 kuoppaa sijaitsevat itäkaakko-länsiluode-suuntaisen korkean harjanteen pohjoisreunalla, muodostaen noin 270 metriä pitkän ketjun.
Kyseessä on Oivanginjärven ja Nälkämölammen välisen kannaksen sulkeva puolustusketju pohjoisesta tulevaa hyökkäystä varten. Ketju suojaa paitsi läheistä kaakossa olevaa saksalaisten Jokosniemen tukikohtaa, laajemmin myös Kuusamon taajamaa.

Jokosniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Oivanginjärven koillispuolelisen Palokankaan itäosassa olevan Jokosniemen alueella. Alueelta tavattiin useita nuoria rakenteita: neljä multapenkkaista rakennuksenpohjaa, yksi kiviperustainen rakennuksenpohja, kolme taistelukaivantoa, kivetty kuoppa sekä ainakin kymmenen kookasta rinteeseen kaivettua pitkänomaista kuoppaa, joiden lattiataso on rinteen alapuolisen kentän tasalla ja joiden oviaukko avautuu tasaiselle kentälle. Kyseessä voivat olla varastot tai ajoneuvosuojat. Kuoppien keskimääräinen pituus on parikymmentä metriä ja leveys 6-8 metriä.
On mahdollista, että alueella on myös muita tukikohtaan kuuluvia rakenteita.

Askinjoki Myllykoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jaurasen ja sen eteläpuolisen Naatikkalammen yhdistävän Askinjoen Myllykoskessa, sen alaosassa. Kohteesta on matkaa joen lännempänä ylittävälle sillalle noin 160 metriä ja joen viistosti ylittävälle sähkölinjalle kolmisenkymmentä metriä. Joki on kapea ja kulkee jyrkkärantaisessa uomassa.
Paikalla on puisen kalapadon jäännökset. Ne sijaitsevat kohdassa, joka on hieman ympäröiviä kohtia kapeampi. Kohdan leveys on arviolta 7-8 metriä. Joen pohjaan pystyyn upotetut patopuut ulottuivat pinnan yläpuolelle enimmillään noin 30 cm, useimmat olivat lähellä pinnan tasoa tai hieman sen yläpuolella. Näkyvissä olleiden puiden paksuus vaihteli ranteenpaksuisesta säärenvahvuisiin. Puut näyttivät oleva pyöreitä; haljispuolikkaita ei erotettu. Etelärannassa oli lyhyt padon suuntainen maa­
/kivipenkka. Rakennetta on säilynyt molemmilla rannoilla, mutta uoman keskelle jäi leveä aukko.
Kapeassa virtakohdassa oleva pato jäi tarkemmin ajoittamatta, mutta kyseessä eittämättä on historiallisen ajan rakenne.
Padon ja sen länsipuolisen sillan välissä on pohjoisrannan tuntumassa pari pikku saarta, jotka voivat liittyä kosken nimen perusteella paikalla olleeseen myllyyn.

Hautakylä N (Puolustusvarustukset)
Moderni; Joen rannalla sijaitsee mahdollisesti taistelukaivantoa ja siihen liittyvä kuoppa.

Hokkosenharju (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Iijoen suualueen pohjoispuolella, Hokkasenharjun länsirinteessä, itä-länsisuuntaisen polun eteläpuolella kivirakassa. Vuoden 2013 keskusta-alueen inventoinnissa havaittiin kaksi rakkakuoppaa, joista läntisempi (rakkakuoppa 1) sijaitsee rakan länsipäässä. Se on noin 2,5 x 3,5 laajuinen kuoppa, jonka itäpuolinen seinämä on osittain romahtanut.
Rakkakuoppa 2 sijaitsee rakan itäpäädyssä, noin 70 m päässä rakkakuopasta 1 itään. Kuoppa on pyöreä ja halkaisijaltaan 2,5 m. Rakkakuopan syvyys on 40 cm.
Rakkakivikon ympäristössä kasvaa havupuuvoittoista sekametsää ja noin 200 m kohteen itäpuolella on vanha hiekanottokuoppa.
Syksyn 2013 tarkastuksessa (Pohjois-Pohjanmaan museo ja Museovirasto) arvioitiin, että kyseessä eivät olisi muinaismuistolain nojalla rauhoitettavat jäännökset, vaan kyse olisi ennemminkin muista kulttuuriperintökohteista.

Hiltula 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hiltula sijaitsee Utajärven kirkosta kaakkoon, Utajärven pohjoisrannalla olevalla niemellä, Oulujoen itärannalla. Pentti Virrankoski on selvittänyt Utajärven talojen vaiheita kirjassa ”Utajärven vaiheita” vuodelta 1962. Hän toteaa, että ennen vanhaavihaa (1580-1590 –luvun sodat) perustettuja ovat Utajärvellä todistettavasti vain viimeistään 1540-luvulla syntynyt Siira ja 1550-luvulla perustettu Hiltula. Siira sijoittui vuoden 2013 osayleiskaavan inventointialueen ulkopuolelle, mutta Hiltula sijoittun alueella ja lienee samalla paikalla kuin aiemminkin. Hiltulan pihapiirissä on vanhoja rakennuksia, mm. vanha tupa ja aittoja, mutta myös uudisrakennus, 1960-1970 –lukujen tiilitalo. Voidaan kuitenkin olettaa, että mikäli Hiltula on pitänyt paikkansa, on pihapiirissä säilynyt myös vanhoja kulttuurikerroksia.
Kohde on toistaiseksi muuna kulttuuriperintökohteena.

Naamankaoja (Asuinpaikat)
Rehevä jokivarsitörmä, valtapuulaji kuusi, lisäksi lehtipuita, aluskasvillisuus pääosin sammalta, jonkun verran varpuja.
Suurimaksi osaksi maahan kaivettu hirsikehikko jokitörmän laidalla, mitaltaan 6 x 5 m, korkeus 1,9 m (josta n. 1,5 m maanpinnan alapuolella). Kehikkoa ympäröi noin 0,5 - 1,6 m korkea maavalli (kokonaismitat 9 x 9 m); pohjoisseinämässä on vasemmalla laidalla 1,5 m leveä aukko. Sen kohdalla kehikko on osittain sortunut, näkyvissä on sahattuja hirren (1 m n, 12-15 cm) päitä, kahdessa paikassa seinämässä on myös koivuja (tai lahonneiden hirsien päällä olevaa koivuntuohta) Rakenne on miltei kokonaan paksun sammalkerroksen peitossa, sisätilassa näkee useita P - E suuntaisia lahonneita hirsiä, ne ovat mahdollisesti jäänteitä kattorakenteesta. Perimätiedon mukaan paikalla oli piilopirtti.

Alakangas (1000024923) (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Ympäristön kuvaus
Kankaan lounaisrinne, kuiva mäntykangas (varttunutta kasvatusmetsää), maaperä soraa.
Paikalla on isoista kivistä tehty suorakulmainen kivilatomus (mitat 1,5 x 1,3 m, korkeus 0,6 m), keskellä on iso pystykivi (0,9 x 0,5 x 0,25 m); siihen on hakattu kirjain A tai N sekä numero 27, kivet ovat jäkälän ja sammalen peitossa.

Varvinranta (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hylky sijaitsee Varvinrannasta noin 40 metriä luoteeseen noin kahden metrin syvyydessä.
Kyseessä on 7,5 metriä pitkän hentorakenteisen avoveneen hylky. Hylky makaa kyljelleen kallistuneena. Runko on rakennettu tasasaumatekniikalla. Hylyssä ei havaittu viitteitä kansirakenteista tai tuhdoista.

Varvinranta 7 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Varvinrannalla. Kiskot kulkevat kohtisuoraan rantaan nähden.
Kyseessä on 3-kiskoinen rakennelma. Kiskot ovat rautaa ja kiskojärjestelmää on ilmeisesti käytetty sekä laivanlaskuun että mahdollisesti myös huoltonostoihin kiskoilla liikkuvan kelkan avulla.

Ilvesmaa 2 (Asuinpaikat)
Kivinen kangassaareke suoalueen keskellä, mäntyvaltainen tuoreehko havumetsä, uudistuskypsä metsikkö.
Kohteesta Ilvesmaa 1 tervahauta 20 m länteen on rakennuksen maaperustus, se on U-muotoinen, itäpäästä auki (mahd. tuhoutunut). Mitat ovat 10 x 5,2 m, maaperustuksen leveys on 60 cm ja korkeus 30-40 cm. Ei huuhtoutumiskerrosta, maa on sekoittunut, myös perustuksen sisäpuolella. Itäpuolella on pieniä kuoppia. Rakenteet ovat aluskasvillisuuden peitossa.

Palokangas (1000025912) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Suosta/soisesta metsämaastosta kohoavalla laakealla ja tasaiselle kalliolla oleva pieni louhos, lähinnä "yritelmä". kalliosta on irrotettu kivilaakoja - poranjäljet näkyvät paikalla olevissa muutamissa irtolohkareissa. Malmin näytteenottopaikka?

Alakoski (1000026274) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyhäjoen saaaressa onjäänteitä kahdesta myllysträ ja myllynuomsta. Vuoden 1955 peruskartassa paikalle on merkitty mylly mutta vuoden 1753 isojakokartassa tai 1800-luvun lopun pitäjänkartalla paikalla ei ole myllyä.
Joen itärannalla on tehty maansiirtotöitä ja siellä on jäljellä joitain betonilohkareita. Saaren itäpuolella on ollut pienempi mylly josta on jäljellä jonkinverran luonnokivistä ja betonista tehtyä perustusta sekä myllyn koneistoa. Perustan kohdalla on pieni lautarakennus

Annonen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuoden 1955 peruskartassa merkityn sahamyllyn jäänteet, ainakin kolmen rakennuksen betoniperustuksia, kiilakiviä, kivikasoja ja muutamia kuoppia. Alhaalla jokirinteessä on säilynyt osa kiviportaista ja jokitörmän päällä myllyn koneiston osia. Joessa olleen padon kohta erottuu joen länsirannalla.
Vuoden 1753 isojakokartalla tai 1800-luvun pitäjänkartalla ei ole merkitty myllyä tai sahaa ko. paikalle. Saha on perustettu 1890-luvulla aiemmin samalla paikalla sijainneen myllyn tilalle. Saha paloi vuonna 1898 ja uusi saha rakennettiin 1905-6. Tämä saha paloi 1946 ja paikalle rakennettiin kolmas saha muutama vuosi myöhemmin. Sen rakennukset purettiin 1970-luvulla.

Haaranmäki 2 (1000026278) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pyhäjoen ja sen kahden sivuhaaran yhtymäkohdan luoteispuolella joen länsirannalla jokitörmän päällä on viiden metrin matkalla ja kahden metrin leveydellä luonnonkivistä koostuva tasainen kiveys. Rakenne voi liittyä pohjoispuoliseen saareen johtaneeseen tiehen, tien kohdalla on ollut pato vielä 1950-luvulla. Lähistön jokiranta sopisi myös myllytoiminnalle mutta siitä ei ole merkkejä maastossa tai kartoissa.

Korkiakangas (1000026291) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla kolme maakellarin kiviperustusta (kylmämuurausta), jotka arvion mukaan lähihistoriasta. Kaki kellareista sijaitsee pellon reunassa, yksi näistä pohjoiseen metsässä. Pellon reunasssa sijaistevta ovat halkaisijoiltaan n 8 m ja 5,5, m, pohjoisin noin 5 m. Pohjoisin kellari liittynee paikalla vielä 1900-luvun puolivälin jälkeen sijainneeseen taloon.

Pajukangas (1000026294) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Matkanivan sillan eteläpuolella jokitörmän korkeimmalla kohdalla, peltojen keskellä olevassa mienessä metsässä on kaksi rakennuksen perustaa, maakallari sekä betonivaluinen kellari. Kirjallisuuden ja karttamateriaalin perusteella kyseessä on 1900-luvulla perustettu ja autioitunut kohde.

Suninkurut (Kivirakenteet)
Historiallinen; Suninkurujen peltoalueen länsipuolella, avokallion laella on kaksi rajamerkkiä, iältään lähihistoriasta.
Rajamerkki 1. , ei sijaitse nykyisellä rajalla, Pystykvi kaatunut ja ympärillä oleva kivjalka on hajonnut tai hajotettu, kivilajan halkaiisja noin 1 metri. Pystykivessä ei hakkauksia.
Edellisestä lounaaseen noin 25 metriä
Rajamerkki 2: Sijaitsee nykyisellä rajalla, matala pyöreä kivijalka, halkaisija 1,1 metriä, keskell pystykivi jonka korkeus 45 cm. Länsipuolella hakkaus 24. kiven pinta keltakarttajäkälän peittämä.
Ympäristössä myös muita isoja pystykiviä.

Eskolan metsärata (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kyseessä on vuonna 1919-20 rakennettu kapearaiteinen rata, joka kulki Eskolan asemalta Kannuksesta Lestijärvelle saakka. Radan pituus oli 68 km. Radan rakennutti ja omisti Metsähallitus, joka kuljetti sitä pitkin puutavaraa. Kyseessä oli Suomen pisin ja pitkäaikaisin pelkästään puutavaran kuljetukseen tarkoitettu kapearaiteinen junarata. Rata purettiin vuonna 1961 ja sen pohja toimii nykyisin metsäautotienä. Alkuperäistä rataa ei ole enää olemassa mutta ratalinja/pohja toimi paikallisena nähtävyytenä, jonka varrella olevien kämppien raunioiden kohdalla on opastauluja.

Önkkyrinkangas - Uljuan tekojärvi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kyseessä on jo 1600-luvun lopulla Kuopiosta Ouluun kulkeneen vanhan tien linjaus, joka toimi valtion postitielinjana ja talvitienä. Tie kunnostettiin kesätieksi 1770-luvulla joka noudatti talvitietä. Tie Pulkkilan kirkonkylältä Vornaan kunnostettiin 1800-luvun lopulla ja se oli valmis vuonna 1900.
Tie on kulkenut eteläkaakosta nykyisen kantatie 88 molemmin puolin Pulkkilan keskustaan ja sieltä Uljuan tekojöärvelle johtavan Lentolantien paikkeilla ja nykyisen tekojärven halki Vornan kylään. Vuoden 1770 1774 isojakokartan mukaan tie sijoittuu osin keskustan etelä-kaakkoispuolelle vanhan maantien kohdallea kulkevan Täperäntien länsipuolelle kulkien myös jonkin matkaa hiekkaisella kankaalla, osin nykyisten hiekkauoppien alueella ja eteläisin osuus ntien 88 itäpuolella vanhan maantien kohdalla.

Huikosenniemi (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hylky sijaitsee Oulun Patenimen alueen Huikosenniemen kyljessä keula kohti pohjoista.
Hylky sijaitsee noin 6,5 metrin syvyydessä paapuurin puoleisella kyljellään ja sen sisälle on kasautunut sedimenttiä. Hylyn keula sijaitsee noin 4,3 metrin syvyydessä. Hylyn näkyvän osan pituus on 3,6 metriä ja leveys 1,7 metriä. Hylky jatkuu aallonmurtajan ja laiturirakenteiden alle. Kohteen ympäristöön ei havaittu olevan levinneenä siihen liittyviä osia. Kohteen rajaus määräytyy sen mittojen mukaan.
Hylky vaikuttaa uponneen hyväkuntoisena, mutta aallonmurtajan kyljestä kaatuneet
laiturirakenteet ovat murskanneet sen peräosan alleen. Perän muoto ei siis ole havaittavissa.Todennäköisesti samasta syystä hylyn keulaosa on kohonnut pystyyn pohjasta. Hylyn tarkkaa pituutta ei tiedetä, mutta sen muiden mittasuhteiden ja muodon perusteella sen arvioidaan olleen noin 7 metriä pitkä. Hylyn keula on täysin ehjä. Keskiosa on myös hyvin säilynyt laiturirakenteisiin saakka. Hylyn sisällä ei havaittu irtonaisia esineitä, mutta on mahdollista, että sellaisia on sedimentin sisällä. Irtonainen tunnistamaton puuosa makaa hylyn sisällä.
Alus on valmistettu todennäköisesti männystä. Se on limisaumainen ja vaikuttaa fiskarityyppiseltä veneeltä, jossa on mahdollisesti ollut kevyt masto myötätuulipurjetta varten. Keula on katettu noin puolen metrin matkalta, muuten vene on avonainen. Vene on tukevarakenteinen. Siinä on osin limiin sopivaksi veistettyjä jykeviä kaaria ja osin suoria kaaria. Kaaret on naulattu ja niitattu mahdollisesti kuparinauloilla. Suuria rautakrusteja ei havaittu. Laidat ovat tukevat ja korkeat. Aluksen oletetussa keskiosassa on tuhto, jossa on reikä, mikä vaikuttaa siltä, että veneessä olisi ollut masto. Kaarien väli on suunnilleen 25-30 cm. Köli on suojattu köliraudalla ja rauta on irronnut kölistä keulaa lukuun ottamatta.
Veneen ikää on vaikea arvioida silmämääräisesti, mutta se on todennäköisesti vähintään joitain kymmeniä vuosia vanha.
Hylky tulee jäämään Patenimen rannan muutostöiden alle Museoviraston luvalla.
Lisätietoja: Raportti: Oulu, Patenimenrannan kaavamuutoshanke. Arkeologinen vedenalaisinventointi. Eveliina Salo, Maija Huttunen, Pintafilmi Oy, 2015.

Pateniemenranta 1 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Oulun Pateniemenrannan vesialueella.
Tasaiselta pohjalta nouseva lankkujen ja hirsien rivistö, joita epäiltiin ensin laivan kylkikaariksi. Kohde on kooltaan noin 2 x 4 metriä. Rakennelma kohoaa pohjasta 1,5 metriä. Yhdessä hirsistä havaittiin salvos (sormiliitos), jolloin todettiin rakenteiden olevan joko laiturin tai hirsiarkun osia. Kyseessä ei kuitenkaan olisi sataman uusin laiturivaihe, koska puutavara ei ole painekyllästettyä. Arkistolähteistä ei löydetty funktiota rakenteelle. Todennäköisemmin se liittyy laituriin, koska se on muodoltaan enemmän rivistö kuin neliö. Kohde myös sijaitsee hyvin lähellä rantaa, mikä viittaa ennemmin laiturirakenteeseen kuin esimerkiksi merimerkin tai kiinnittymispaikan perustukseen.Rakenne on osittain hautautunut veden liikkeiden mukana kulkeutuvaan hiekkaan.
Rakennelma tulee jäämään Patenimen rannan muutostöiden alle Museoviraston luvalla.
Lisätietoja: Raportti: Oulu, Patenimenrannan kaavamuutoshanke. Arkeologinen vedenalaisinventointi. Eveliina Salo, Maija Huttunen, Pintafilmi Oy, 2015.

Pateniemenranta 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Oulun Patenimenrannan vesialueella. Kyseessä on T:n muotoisen laiturin osa, jonka vaakapalkki on paksumpi ja massiivisempi kuin ”pysty”palkki. T:n
yläpalkin toisessa päässä on useampia irtonaisia lankkuja sekaisin pohjassa. Kappaleelta jatkuu kohti koillista noin 25 metriä pitkä ”häntä” joka päättyy suorakulmaiseen laattaan. Häntä vaikuttaa muodostuvan katvealueista ja välivedessä kelluvista pienistä objekteista. Mahdollisesti kyseessä on uponnut pyydys, jossa on kohoja epätasaisin välimatkoin, tai aineistossa on jonkinlaista häiriötä. Videomateriaalissa havaittiin painekyllästettyä puutavaraa, joka on samanmallista kuin joista laiturit on rakennettu.
Laiturin jäännökset tulevat jäämään Patenimen rannan muutostöiden alle Museoviraston luvalla.
Lisätietoja: Raportti: Oulu, Patenimenrannan kaavamuutoshanke. Arkeologinen vedenalaisinventointi. Eveliina Salo, Maija Huttunen, Pintafilmi Oy, 2015.

Kokko (1000026988) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Himangan keskustaajamasta n. 7,9 km koilliseen Kokkonrämeen suuntaan johtavan metsätien päässä. Lähiympäristö on avohakattu, alueelle on kaivettu hiljattain useita pitkiä ojia. Paikalla on jäänteitä kahdesta rakennuksesta sekä kaivosta. Paikalla on torppa jo 1800-luvulla, vuoden 1952 peruskartalle on merkitty Kokon tila peltoalueineen.

Syväjärvi (1000026989) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinrakennuksen perustuksen jäänteet, joissa myös hormin ja kiukaan (saunan) jäänteet.
Lisäksi alueella on muita epäselvempiä rakenteita. Vuoden 1952 peruskartalla kohdalle on merkitty Järvelän tila. Tilan pohjoispuolella Syväjärven peltojen kohdalla on sijainnut aiemmin soistunut järvi.

Haaskanypäle (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Neljä sysimiilua Pyhäjärven Hiidenkylästä luoteeseen olevalla metsäalueella, Haaskan talolta noin kilometrin itäkoilliseen, Haaskanypäle-nimisen mäen itäpuolella. Rakenteet on merkitty peruskartalle nimellä "tervahytit" (Tämän mukaisesti ne 2015 määriteltiin aluksi tervahaudoiksi). Ne ovat kukin halkaisijaltaan noin 12 metriä ja kolme niistä on yhtenä ryhmänä idempänä (miilut 2-4, eteläisin on numero 2), yhden ollessa erillään lähempänä tietä (miilu 1). Kaikki ovat kuitenkin varsin lähellä toisiaan. Rakenteiden keskellä ei ole syvää kuoppaa, vaan ne ovat enemmän "donitsin"muotoisia siten, että ulkokehällä on vallihauta, sitten valli, ja keskellä oleva alue on maan tasalla. GPS-mittaukset, peruskarttamerkit ja Lidar-kuviot osuvat kaikki eri paikkaan, pahimmillaan virhettä on yli 20 metriä. Tässä on käytetty Lidar-kartasta mitattua pistettä. Alakohteiden koordinaatit ovat myös Lidar-kartasta mitattuja pisteitä
Vuonna 2018 paikkakunnalta saadun tiedon mukaan kyse on viime sotien aikaisista VAPOn sysimiiiluista. Tieto perustuu entisen rintamiehen kertomukseen 1990-luvulla. Myös kohteiden rakenteet viittaavat miiluihin eikä tervahautoihin. Kohteen ajoittuessa vasta 1940-luvulle, kyse on arkeologisesta kulttuuriperintökohteesta, ei muinaismuistolain (295/63) rauhoittamasta kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Honganmaja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lähellä Pyhäjoen rajaa olevasta Honganmajasta noin 150 metriä eteläkaakkoon joelle johtavan entisen metsätien varrella on neliönmuotoinen, n. 5 x 5 metriä olevan rakennuksen perustus, jonka reunoilla on noin 50 cm korkea maavalli. Lattia on syvemmällä, oviaukko on itään. Hyvin maastossa erottuvan kohteen on arvioitu olevan tallin pohja. Rakennus on merkitty vuoden 1954 peruskartalle.

Ylimmäinen Lohilampi S (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kyseessä on osittain puretun majan jäänteet, joka on kooltaan 4 x 3 metriä, alunperin huopakattoinen rakennelma. Lautaseinissä lienee ollut turve-eristys, tulisija purettu. Rakennuksen merkitys on epäselvä, ajoittuu materiaalien perusteella 1950-60 - luvuille, Ei voida yhdistää alueen niittyviljelyyn vaan todennäköisesti liittyy alueen porotalouteen.
Ei liity funktionaalisesti todennäköisesti myöskään muihin Ylimmän Lohilammn kulttuuriperintökohteisiin.

Kuivatuslampi (Maarakenteet)
Moderni; Kuivauslammelta Havukkalammelle on kaivettu n. 200 m pitkä kuivatusoja matalan hiekkakannaksen halki. Oja on osittain sortunut, tien kohdalla on rumpu. Ei suojeluarvoa.

Kalliomaa, Alavuotto 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kalliolla vajaa 2 m pitkä kivilatomus, joka koostuu päissä olevista n. 50-70 cm:n kokoisista kivistä, välissä on pienempiä kiviä. Mahdollisesti latomus on vanha nuotionpaikka, vieressä on pidetty nykyisinkin nuotiota. Kivien pintaa peittää eri jäkälälajit. Jäkäläkasvustojen perusteella latomuksella voi olla ikää yli sata vuotta. Latomuksen lähellä on joitakin n. 1 m halkaisijoiltaan olevia maakiviä. Kallio on kohdalla pintakasvillisuuden peitossa, ympäristössä on myös avokallioita.

Rentola (1000027631) (Asuinpaikat)
Moderni; Paikalla on puretun kämpän maaperustus, mitat 12 x 6 m, sisäpuolella on rautaromua ja betoniputkia. Kämppä on merkitty vuoden 1967 peruskartalle. Kämpän paikasta 20 m etelään puron rannalla on saunan jäänteet, osittain sortunut hirsikehikko, mitat 4 x 3,5 m. Itäpäädyssä on 11 hirsikertaa jäljellä, länsipääty on kokonaan lahonnut. Lounaisnurkassa on kiukaan jäänteet, mitat n. 1,2 x 1,1 m, korkeus 0,7 m. Ei suojelukohde.

Hapuli (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vähäkankaantien pohjoispuolella voimalinjojen välissä, matalan ja rikkonaisen kallioalueen eteläreunalla. Kalliopaljastumalla on kahdella vierekkäisellä alueella jälkiä kivenotosta. pohjoisemman alueen ala on noin -5 x 6 metriä ja syvyys noin metri. Eteläisemmällä alueella on muutamia pienempiä kivenottokohtia. mtalien tasapohjaistan ottopaikkojen reunoilla ja muutamissa lohkareissa on porajälkiä (halk 15-18 mm). Louhoskuoppien vierellä ja alueelle jätettyinä on myös louhoskiveä.
Jäkäläkasvuston ja porajälkien perusteella kohteella voi olla ikää yli 100 vuotta. Kivityöllä on Ylivieskassa pitkät perinteet, joen eteläpuolella Kettukallion louhos on ollut käytössä viimeistään 1910-luvulla.

Huhtalantie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pitäjäntie eli savontie on kulkenut Kalajoen etelärannalla. Ensimmäiset maininnat tiestä ovat 1740-luvulta. Tierlinjaus on asemoitu 1800-luvun pitäjänkartan mukaan. Isosta mittakaavasta ja kartan kulmavirheistä johtuen asemointi ei ol etarkka, mutta mitä ilmeisemmin tielinjaus on pysynyt samalla kohdalla. 1700-luvun isojakokartoille tietä ei ole merkitty. Vanhasta tienpohjasta ei ole enää suurella todennäköisyydellä löydettävissä kiinteitä rakenteita. Tien linjauksen jatkumista Vähäkankaan osayleiskaavan inventointialueen ulkopuolella ei selvitetty.

Kangas (1000027823) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kangas, alussa Koistila, on Ylivieskan vanhimpia taloja, joka on perustettu 1600-luvun alussa. Kantatalon paikka sijaitsee pienellä mäellä jota ympäröivät pellot. Mäellä on nykyisin omakotitalo sekä uusia ja vanhoja tilarakennuksia. Peruskartalla on mäelle merkitty muistomerkki-symboli. Isojakokarttaa ei alueesta löytynyt ja sijainti on märitelty pitäjänkartan, perimätiedon ja kirjallisuustietojen perusteella. Kankaanmäki kuuluu Pohjois-Pohjanmaan kultuurihistoriallisesti merkittäviin kohteisiin.

Pylväs 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pylväs asutettiin 1720-luvulla. Kantatalon paikka sijaitsee rakennetulla alueella. Paikalla on omakotitaloja, tilarakennuksia ja peltoa.

Pylväsperä (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Paikalla on toiminut Pylvään saha, joka perustettiin ennen vuotta 1901. Laitoksessa toimi myös yhtiömylly joak 1920-luvulla myytiin yksityiselle. Saha ja mylly on merkitty vuoden 1955 peruskartalle. Alueella on jäljellä maastossa jäänteitä padosta sillan pohjoispuolella sekä padon kohdalla hormin jäänteet. Lisäksi virran itärannalla on näkyvissä betonisia rakenteita. Sahatoimintaan liittyvien rakennusten jäänteitä on jäljellä ainakin koillispuolisen pellon ja Kivirannan tilalle johtavan tien välissä.

Sorvisto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sorviston tila perustettiin 1760-luvulla, kantatalon paikka sijaitsee rakennetulla alueella, jossa on nykysin omakotitaloja, tilarakennuksia sekä peltoa.

Visurin kylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Visurin kylä perustettiin 1780-luvulla. Kantatalon paikka sijaistee nykyisin rakennetulla alueella, jossa on oamkottaloja, tilarakennuksia, teitä ja peltoa. Lähistöllä on kivikautinen asuinpaikka, jota ei kuitenkaan ole voitu paikantaa (ks. Visuri/Sepän torppa 977010016).

Vähäkankaan seisake (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ylivieska-Iisalmi rautatie valmistui 1926 jolloin Vähäkankaan kohdalla toimi asemapaikka. Paikalla on ollut ratavahdin asunto ja asemarakennuksia. Noin 5 hehtaarin alueella on vanhoja peltoja ja luonnonlaitumia, joilla laidunsivat 1950-70 -luvilla ratavahdin karja ja naapuritilan hevoset. Alueella on vuonna 2008 kunnostettu perinebiotooppi. Alueen rakennukset on purettu 1970-80-lukujen vaihteessa. Maastossa on näkyvissä jäänteitä yhdestä rakennuksesta. Paikalla on aseman historiasta ja perinnemaisemasta kertova opastaulu

Ängeslevä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Konttukosken varrella ja koskessa sekä myllyn paikan kohdalla olevan saaren itärannalla on jäänteitä vesimyllystä, joka on toiminut ainakin 1900-luvun alussa. Kohde köytyi paikallisen opastamana. Kohteest aon olemassa myös maalaus, jonka perusteella myllyssä toimi mahdolisesti myös saha. Alueella on jäänteitä myllyn perustuksesta, padosta, myllyn kanavasta ja johdinaidasta. Joessa ja kivkkoisilla rannoilla on nähtävillä joitain porakiviä.

Ängeslevä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ängeslevän kylän vanhin talo on perustettu 1600-luun alkuvuosikymmeninä ja se on sijainnut Kalajoen pohjoispuolella Ängeslevän Konttukosken etelärannalla. Kantatalon paikka on nykyisin rakennettua ja siellä sijaitsee omakotitalo, tilarakennuksia, teitä ja peltoa. Paikallisen perimätiedon mukaan vanhin talo olisi sijainnut nykyisen tilan eteläpuolella pellolla, josta alkuperäiset maakerrokset on kuljetettu pois.
Asutuksen yleisluettelon mukaan Ängeslevällä oli 1720-luvun loppuun mennessä kaksi taloa. Alueen halki kulkevan rautatien koillispuolella on sijainnut perimätiedon mukaan Ängeslevän toiseksi vanhin talo. Isokakokartan mukaan paikalla on toiminut myös mylly, josta ei löytynyt jäänteitä.

Rautio (1000027899) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tonttimaa on pohjoiseen laskevan melko jyrkän, parikolme metriä korkean törmän reunalla. Nurmella olleessa pellossa havaittiin pinnassa mustaa maata, ja palaneita kiviä. Käsikairauksen perusteella kulttuurikerros ulottuu paikoin kyntökerroksen alapuolelle. Tontti on hylätty ennen nykyaikaa ja raivattu pelloksi, siten se ei ole aivan nykyaikaisen asuttamisen sekoittama. Muokkauskerroksen alla saattaa tontin alueella olla jotain arkeologisesti tutkimisen arvoista jäljellä. Lähtökohtaisesti tämän kaltaiset, pelloksi raivatut yksittäistalon tonttimaat eivät ole muinaisjäännöksiä.
Raution tila on 1750-luvulla perustettu uudistalo (Vahtola, Oulujokilaakson historia 1991, s. 337), joten sitä ei katsota kiinteäksi muinaisjäännökseksi. Alue on raivattu pelloksi, eikä säilyneitä rakenteita ole.

Ispinänkankaat 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Ispinänojasta n. 80 m länteen umpeen kasvamassa olevan metsätien varrella on noin 1,3 m halkaisijaltaan oleva kaivettu kuoppa, ympärillä on n. 1,5 m leveä valli, muoto jokseenkin säännöllisen pyöreä. Kuopan reunat ovat melko jyrkät. Kairauksessa saatiin esiin yli 5 cm vahva huuhtoutumiskerros, yhdessä kohtaa esiintyi hieman sekoittunutta maannosta. Likamaata, kiviä tai palanutta maata ei esiinny. Myös välittömästi kuopan ympärillä on normaali maannos. Pintakasvillisuus on lähinnä palleroporonjäkälää, päällä kasvaa muutamia nuoria mäntyjä. Kysymys voisi olla esim. linnustuskuopasta tai tyhjennetystä hiilimiilusta. Vuoden 2014 inventoinnissa kohdetta ei tulkittu muinaisjäännökseksi.

Karlsberg (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuonna 1845 laaditulla pitäjänkartastolla on merkitty Karlsbergin talo Raahen tien länsipuolella. Tämän talon niittyalue erottuu vielä nykyisellä peruskartalla ja alueella on kartan mukaan vielä joitakin rakennuksia. Kohdetta ei varsinaisesti päästy tarkastamaan koska se on syvien vesiojien takana Hanhikiven rakennus-työmaan tuntumassa. Asuinpaikan iästä ei ole tarkempaa tietoa, mutta Maanmittaushallituksen uudistusarkiston uudistushakemiston mukaan talo on ollut olemassa ainakin parikymmentä vuotta aiemmin.
Kyseessä on vuonna 1795 perustettu uudistila (Suur-Pyhäjoen historia, 1969, s. 138).
Karlsbergin lähellä oleva Mustakallion talo on jo jäänyt ydinvoimalan työmaalle johtavan tien alle.

Lintapieska (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Lintapieska on suoalue Viitaperän itäpuolella. Kohde sijaitsee itse asiassa Lintapieskasta reilut 600 metriä lounaaseen mäellä, jpoka on voimajohtolinjan alla. Paikalla havaittiin pientä kivikkoa muutaman neliömetrin alueella kalliolla. Tämä voisi olla hajonnut röykkiö, mutta sen verran epävarma kohde on, ettei siitä saa selvyyttä ilman tarkempaa tutkimusta.
Tästä 63 metriä lounaaseen suon reunalla on pieni kivikehä, mitoiltaan noin 1,5 x 2 metriä. Kehä vaikuttaa jokseenkin nuorelta rakennelmalta, mahdollisesti se on tulistelupaikka.

Savontie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Periojantien varren asemakaava-alueen arkeologisen inventointialueen kohdalla kulkee Kuopiosta Ouluun johtanut 1700-luvun tien linjaus, joka oli aikajakson yksi maantieliikenteen pääväylistä. Kesätieksi tie kunnostettiin 1770-luvulla, ratsupolkuna se on ollut käytössä jo 1600-luvulla. Syksyllä 2016 tie oli tarkastetulta osiltaan sorapintainen. Se kulkee tasaisessa maastossa suorana linjana peltojen halki ja pohjoisessa talotehtaan ja Siimeksen tilan välistä. Linjaus jatkuu etelään Periojantien varrella ja pohjoiseen Leiviskän ja Mäntylän tilojen vieritse ja Ouluntien varrella. Leiviskän tila on maakunnallisesti arvokas rakennusperintökohde. Savontien linjaus on merkitty isojakokartoille.
Kohteen nimi muutettiin Pyhännän keskustan yleiskaavan inventoinnin (2017) seurauksena Savontieksi. Enemmältä myöhemmältä vaikutukselta tielinja on säästynyt ainakin Leiviskänkankaalla, nykyisen kantatien 88 pohjoispuolella. Sen rakenteita voi olla säilyneenä erityisesti kosteikkojen ja niiden ylitysten kohdalla.

Pikku-Veska (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pikku-Veskan etelä- ja pohjoispään rantavesissä sijaitsee kalanpyydyksiä. Kohteita ei ole ajoitettu.

Pajuperänkangas 2 (Maarakenteet)
Moderni; Kohde sijaistee länteen viettävällä hiekkarinteellä kuivalla kankaalla jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsikkköä. Rinteessä on hiekkamaahan kaivettu maakellari, jonka kuopan mitat ovat 2,5 metriä x 1,7 metriä, syvyys 1,7 metriä. Kuoppaa ympäröi maavalli, jonka halkaisija on noin 5 metriä. Sisäänkäynti lännestä, siitä on näkyvissä noin 4 metriä pitkä ja metrin leveä kaivanto. Kellarin tarkoitus on epäselvä, lähistöltä ei löytynyt merkkejä kämpästä tms. asutuksesta.

Lahtarinneva (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hiekkainen tasanne kahden mäen välissä ja laajan suon eteläpuolella, varttunutta
kasvatusmetsikköä, paikoitellen vanhaa puustoa. Alueella on nykyään metsästyskota,
puucee ja kaivo. Kohde sijaitsee tasaisella hiekkakankaalla metsäautotien lounaispuolella. Paikalla oli 1900-luvun alussa savottakämppä, varsinainen päärakennus on nykyisin purettu. Alueella on nähtävissä tiiltä, palaneita kiviä ja rautaromua. Kämpän paikasta noin 10 metriä lounaaseen on hiekkarinteessä maakellarin jäännös. Kellarikuoppa on tehty paksuista hirsistä, hirsikehikon mitat ovat 3 x 2,5 m, syvyys n. 1,5 m, 7 hirsikertaa. Kehikko oli peitetty pyörähirsillä. Rakenteen päällä on osittain sortunut huopa/lautakatto, mitat 5,5 x 4 m ja korkeus n. 1 m kellarikuopan yläpinnasta. Kellarin sisäänkäynti on pohjoispuolella rinteellä, hiekkaseinämät on tuettu isoilla kivillä.

Karhunneva (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee matalalla kalliolla jota ympäröi nuori kasvatusmetsä. Kyse on pois käytöstä jäänyt rajamerkki, joka on pystytetty 30-60 cm kokoisista kivistä koostuvan latomuksen päälle. Rajakivi on kumollaan. Kohdalle on merkitty rajalinja alueen vanhimmalle peruskartalle vuodelta 1954.

Joensuu (1000028918) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Joensuu mainitaan ensimmäisen kerran verotiedoissa vuonna 1684 ja rekisteritietojen mukaan se oli autiona vuosina 1688-1724. Haapajärven kylä on kartoitettu 1727 ja uudelleen 1760-luvulla, vuoden 1727 Vattukylän aluetta kuvaavalle kartalle ei ole merkitty taloja mutta Joensuun sijainti voidaan määritellä melko tarkasti vuoden 1760 geometrisen kartan ja 1800-luvun puolivälin pitäjän kartan avulla. Vuoden 1760-kartalle joensuun talo on merkitty autioksi. Paikalla on nykyisin omakotitalo ja piharakennuksia jota ympäröivät metsä ja pohjoispuolella pelto.

Mylly (1000028919) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Myllyn talo mainitaan ensimmäisen kerran verotiedoissa 1635 ja se voidaan paikantaa vuoden 1750 Mieluskosken kylän isojakokartan perusteella. Paikalla on nykyisin omakotitalo jota ympäröivät pellot. Vuoden 1955 peruskartan mukaan tilaan kuului tuolloin useita tilarakennuksia.

Historiallinen; Myllylän talon paikka on voitu määritellä vuoden 1750 Mieluskosken kylän isojakokartan perusteella. Paikalla on nykyisin omakotitalo ja tilarakennuksia, tilakeskusta ympäröivät pellot.

Rapinoja eli Kukkola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rapinojan eli Kukkolan talon sijainti voidaan määritellä vuoden 1760 geometrisen kartan ja 1800-luvun puoliväln pitäjänkartan peristeella. Paikalla on nykyisin omakotitalo ja tilarakennuksia joita ympäröivät pellot.

Ryyti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ryytin eli pajalan alo mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1635 verotiedoissa. Talon sijainti voidaan määritellä melko tarkasti vuoden 1760 geometrisen kartan ja 1800-luvun puolivälin pitäjän kartan avulla. Paikalla on nykyisin 1800-luvulta periytyvä pihapiiri.

Vattu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vattu eli vattumäki/Kivelä talo mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1635 verotietdoissa. Talon sijainti voidaan määritellä vuoden 1760-luvun geometrisen kartan ja 1800-luvun puolivälin pitäjän kartan perusteella. Paikalla on toiminut kunnalliskoti asuin- ja talousrakennuksineen (vuodesta 1892 vaivaistalo), nykyisin paikalla on koulu.

Myllyoja (1000028924) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi patoa alle 100 metrin etäisyydellä toisistaan, niiden välissä on johdinaita ja myllyn ränni. Paikalle ei ole merkitty myllyjä vanhoille kartoille. Itäisimmän padon kohdalla on jäljellä betonirakenteita rannassa. Läntisempää patoa on todennäköisesti myöhemmin korotettu. Padot sijaistevat vapaa-ajan asuntojen kohdalla. Pohjoisemman kohdalta on johtanut aiemmin silta joen yli. Kohteet ajoittuvat rakenteiden puolesta lähihistoriaan.

Pohjanmaan vanha rantatie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Merkittävä histriallinen kulkuväylä Pohjanmaan vanha rantatie on kulkenut myös Kalajoen keskustaajaman lävitse. 1700-luvun tielinjaus, joka on ollut todennäköisesti liki sama aiemminkin, on edelleen käytössä valtatienä, paikallistienä ja katuina. Vuoden 1954 peruskartalla valtatie on edelleen käytössä valtatienä lähes täsmälleen samalla linjauksella kuin 1843 kartalla. Isojakokarttoihin verrattuna - eräiltä osin - v 1843 ja 1954 tielinjaa on paikoin hieman oikaistu, mutta samat vähäiset oikaisut jäävät nykyisen tien ja myöhemmän rakentamisen alle. Merkittävimmin 1762-65 isojakokarttojen tielinja poikkeaa myöhempien karttojen linjauksesta sairaalan länsipuolella. Itse tien "päälinja" on kuitenkin sama kuin nykyisinkin, ts. tien linjaus, ei tiepohja on suojeltu muuna kulttuuriperintökohteena.
Aimo Kehusmaan inventoinnissa Pohjanmaan Rantatie Pohjois-Pohjanmaalla (v. 2000) Kalajoen keskustaajaman osuus vanhasta rantatiestä on luokiteltu suurimmaksi osaksi luokkaan II eli "vanhan tien piirteitä jossain määrin säilynyt".

Makkaramännikkö 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde tarkastettiin inventoinnissa 12.6.2014 ja se havaittiin ilman ennakkotietoja. Kohde sijaitsee soiden välisellä kuivemmalla moreenikankaalla. Metsä on noin 50-vuotiasta mäntymetsää. Makkaramännikkö 1 on miilupirtin jäännös. Kohteesta on jäljellä n oin 1,5m x 1,5m kokoinen matala luonnonkivikiuas. Rakenteen vieressä on pieni kuoppa. Vieressä on hiilimiilu, ks. alakohde.

Hiisiperänlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kolmessa kelossa on pilkkaan isketty metsähallituksen kruunuleima 1800-luvun lopulta tai 1900-luvun alusta

Pitkäniemi 1 (1000029424) (Taide)
Historiallinen; Porontiman Pitkäniemessä on kaksi L- tai väkäleimallista pilkkaa vanhoissa keloissa/petäjissä. Niemellä löydetyistä pilkkapuista pohjoisempi on noin 35 cm paksussa kelossa noin 1,2 m korkeudella. Puu on kasvanut leimauksen jälkeen vielä noin 10 cm. Leimaus on tehty ennen kuin alue tuli Metsähallituksen haltuun.

Isoperet (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isoperet mainitaan kirjallisissa lähteissä vuonna 1540 (Raahen tienoon historia 1, s. 242). Vuoden 1762 isojakokartalle merkitty Isoperetin talon paikantuu koordinaattien osoittamaan kohtaan rakennetulle omakotitaloalueelle.
Rakennusperintöselvitys 2016: Savo- eli Savilahden kaskimaille on viimeistään 1540-luvun aikana perustettu kaksi tulevan Palonkylän taloa, veljesparin Heikki ja Olli Heikinpoikien viljelykset. Heikki Heikinpojan viljelysten nimeksi on oletettu Isoperet. Isoperet on sijainnut nykyisen Mämmelän pihasaunan kohdalla. Isoperet on palanut ennen vuotta 1907.

Junnila (1000030100) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Junnila esiintyy kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran 1540-luvulla (Raahen tienoon historia 1, s. 242). Vuoden 1762 isojakokartalle merkitty Junnilan talo paikantuu omakotitalon pihapiiriin.
Rakennushistoriallinen selvitys 2016: Junnila on vanha kantatila sijoittuu Vanhan Rantatien (nykyisen Hedbergintien) varteen, Savolahden kylän eteläpäähän. Junnilan pihapiiri ollut aikoinaan puhto, johon ovat kuuluneet Junnilan ja Heiskasen pihapiirit lukuisine piharakennuksineen. Junnilan vanha kantatila muodostuu komeasta punaiseksi maalatusta pihapiiristä, jonka päärakennus on 1760-luvulta. Tila itse on yksi kylän vanhimmista, sen juuret ovat syvällä keskiajan hämärissä. Ensimmäiset Junnilan isänniksi tulkitut henkilöt löytyvät jo vanhimmista säilyneistä kylän isäntien nimiä sisältävistä asiakirjoista 1500-luvun puolimaista, mutta tila lienee paljon tätäkin vanhempi.

Lassuri (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1762 isojakokartan mukaan 1600-luvun rippikirjoissa esiintyvä Lassuri sijoittuu rakennetulle alueelle (paikannus epätarkka).
vrt. Rakennushistoriallinen selvitys 2016: Paikallisesti arvokas Lassurin tila sijaitsee Vanhan Rantatien (nykyisen Lassurintien) varrella. Tontti rajautuu idässä omakotitalotontteihin, lännessä rivitalotontteihin, pohjoisessa Lassurintiehen ja etelässä valtatiehen 8. Lassurin tila on hyvin vanha tila, joka on perustettu keskiajalla, 1400-luvulla.

Mettala 1 (Normettala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1762 isojakokartalle on merkitty kaksi Mettalan taloa, jotka molemmat mainitaan 1600-luvun lopun rippikirjoissa. Talo paikantuu nykyisen tilakeskuksen alueelle.
Rakennushistoriaselvitys 2016: Vuonna 1540 saattanut olla kaksi Mettalaa. Myöhemmistä rippikirjoista löytyy kaksi Mettalan isäntää...varsinainen jako on tapahtunut vasta 1820, jolloin Mettala on jaettu kahdeksi, joista toinen vielä kahdeksi. Kolmesta Mettalasta on yksi jäänyt tien alle. Normettala paikallisesti arvokas kulttuuriperintökohde.

Mettala 2 (Södermettala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1762 isojakokartalle on merkitty kaksi Mettalan taloa, jotka molemmat mainitaan 1600-luvun lopun rippikirjoissa. Talo paikantuu nykyisen tilakeskuksen alueelle.
Rakennushistoriaselvitys 2016: Vuonna 1540 saattanut olla kaksi Mettalaa. Myöhemmistä rippikirjoista löytyy kaksi Mettalan isäntää...varsinainen jako on tapahtunut vasta 1820, jolloin Mettala on jaettu kahdeksi, joista toinen vielä kahdeksi. Kolmesta Mettalasta on yksi jäänyt tien alle. Södermettala paikallisesti arvokas kulttuuriperintökohde.

Äijälä (Similä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1762 isojakokartalle paikalle on merkitty talo, karttalegendasta ei talon nimi selviä. Myöhemmässä pitäjänkartassa alueella Äijälä niminen talo.
Rakennushistoriaselvitys 2016: Paikallisesti arvokas Similän (myöh. Äijälän) tila on eräs vanhimpia Savolahden tiloja, yksi kylän kantatiloista. Sen juuret lienevät keskiajan ja uuden ajan vaihteessa. Similän tila on perustettu keskiajalla ja se on muodostanut omalta osaltaan osan keskiaikaista kylää, Niemelästä Similään asti. Mettala ja Similä ovat nuorempia tiloja kuin Junnila ja Lassuri.

Historiallinen; Vuoden 1762 kartalla paikalle on merkitty Hietalan torppa. Ympäristön pellot merkitty kuuluvaksi Palonkylän Isoperetin talolle (nro 1). Vuonna 1804 mainitaan Palonkylässä torppari Hietala (Raahen tienoon historia 2, s. 52)
Rakennushistoriaselvitys 2016: inventoitu kohde, ei arvokkaaksi osoitettu. Hietalan vanhasta pihapiiristä on jäljellä vanha navetta ja vanha sauna. Muiden rakennusten paikalle rakennettu uudet rakennukset (huom. oletettavaa, että vanhat rakennusjäännökset ovat tuolloin tuhoutuneet). Vanha pohjois-eteläsuuntainen tie on kulkenut pihan itäpuolelta.

Junnilanmäki (Öörni) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1762 kartalle merkitty torpan paikka. Sijaitsee rakennetulla alueella.
Rakennushistoriaselvitys 2016: Öörni on alun perin ollut isovihan jälkeen vuosina 1720-1721 rakennettu sotilastorppa ja korpraalintorppa 1722 - 1808. Torppa on 1860-luvulla laajennettu kansakouluksi. Savolahden kansakoulu oli koko läänin ensimmäinen lajiaan. Myöhemmin Öörni toimi työväentalona.
Talon vanhin osa, pirtti, on rakennettu 1720-luvulla.Torppa on maakunnallisesti merkittävä kulttuurihistoriallinen kohde, joka on suojeltu rakennussuojelulailla 1998.

Askelin sotamänty (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Ojakylässä Askelin tilakeskuksen itäpuolella sijaitsevan talon ajotien varrella kasvava vanha petäjä. Perimätiedon mukaan paikalla käytiin Suomen sodan aikana huhtikuussa 1808 taistelu, jossa Ventelässä ollutta kenttäsairaalaa suojaamassa ollut vartiosasto otti yhteen kasakkapartion kanssa. Askelin sotamänty on säilytetty osoittamaan tapahtumapaikkaa. Mainitaan, että mäntykin sai taistelussa osuman ja 1900-luvun alussa sen kyljestä olisi kaivettu tykin kuulia. Paikallinen tarina liittää puun pikkuvihan aikana [ilmeisesti 1742] Tapani Löfvingin venäläisten kanssa käymään kahakkaan (Eino Merilä, Toisten nurkista. Hailuodon kulttuuriympäristöohjelma, s. 114). Luonnonsuojelulailla rauhoitettu puu on merkitty vanhoille peruskartoille ja nykyiselle peruskartalle. Kujalla kasvaa uutta puustoa, ja mänty ei erotu kovin hyvin ympäristössä.

Kestin sotamänty (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Hailuodon kirkosta n. 450 m kaakkoon Kestintien varrella.
Perimätiedon mukaan Kestin, Hahdon ja Kilpisen talojen välisellä alueella käytiin pikkuvihan aikana 27.5.1743 Tapani Löfvingin johtaman sissiosaston ja majuri Zuchin johtaman venäläisten joukkojen välinen kahakka. Taistelussa kaatui 20 venäläistä ja 10 suomalaista. Tapahtuman merkkinä paikalla on säilytetty vanha mänty, josta on jäljellä kelo. Puu on merkitty mm. vuoden 1956 peruskartalle. Joissakin tiedoissa taistelu sijoitetaan Ojakylään Askelin talon lähistölle, missä käytiin Suomen sodan aikainen taistelu (Eino Merilä, Toisten nurkista. Hailuodon kulttuuriympäristöohjelma, s. 113), ks. kohde (1000030466)

Pökkö (Kulkuväylät)
Historiallinen; Merimerkin jäännös keskellä metsää n. 8 x 15 metrin kokoisella alueella. Koostuu kuudesta ylöspäin kapenevasta n. 1-1,5 metrin kokoisesta enimmillään n. puolimetriä korkeasta betonipaadesta. Niiden itäpuolella on kaksi n. 4 m halkaisijaltaan olevaa ja n. 50 cm syvää kuoppaa, jotka liittynevät jollakin tavoin paikan merimerkkiin.
Vuonna 2021 saadun tiedon mukaan Vanhan merikartan, peruskartan ja loistoluetteloiden perusteella merimerkki on Hiidenniemi ylempi -niminen linjaloisto. Se oli 25 m korkuinen nelikulmainen rautaristikkomasto, jonka huipussa oli pyöreä loistokoju sekä neliönmuotoinen linjataulu. Linjaloisto muodosti parin kohteen 1000030483 yhteydessä mainitun rautaisen linjataulun (po. linjaloiston) kanssa. Linjaloisto on purettu 2007.

Karvo (Kulkuväylät)
Historiallinen; Luotsilaitos rakennutti v. 1858 Karvon pookin eli  tunnusmajakan v. 1797 rakennetun  19 m korkean kaasan tilalle. Pooki on mitoiltaan 18,5 m korkea ylöspäin kapeneva valkoinen puurakennelma. Pookin vierellä on uusi sektoriloisto.
Merilän (Toisten Nurkista. Hailuodon kulttuuriympäristöohjelma, 2003, 90) mukaan paikalla on ilmeisesti ollut purjehdusmerkki jo ennen vuoden 1797 kaasaa. Vuodesta 1874 Karvon ja Hyypän merimerkit muodostivat linjan Oulun väylälle.
On mahdollista, että alueella on vielä aikaisempien rakenteiden perustuksia tai rakenteita, näitä ei kuitenkaan ole dokumentoitu.

Petsamo (Kulkuväylät)
Historiallinen; Paikalla on käytöstä pois jääneen, vuonna 1929 käyttöön otetun Petsamon sataman laiturin jäänteet. Jäljellä ovat kiviarkut ja myös hirsisalvosrakenteita. Hailuoto-laiva liikennöi Petsamon ja Oulun torin välillä vuoteen 1968, jolloin satamaan pääsy oli jo vaikeutunut meriveden ollessa matalalla. Laiturilta johtaa etelään mukulakivetty tie. Tien perusta on sementtiä ja sen päällä on mukulakiveystä, jota esiintyy yli 40 metrin matkalla.
Ennen Petsamon sataman perustamista satamaa suunniteltiin Ulkokarvon etelärannalle nk. Vanhaan Petsamoon. Siellä mainitaan olevan vielä joitakin kiviä laiturirakenteista. (Eino Merilä, Toisten nurkista. Hailuodon kulttuuriympäristöohjelma, s. 95). Näitä ilmeisesti noin 1-1,2 km Petsamosta eteläkaakkoon sijaitsevia rakenteita ei ole paikannettu.

Karkuvaara (1000030653) (Asuinpaikat)
Moderni; Paikalla on kaksihuoneinen rakennuksenpohja, jonka ala on noin 7 x 4,5 metriä, pienemmän huoneen ala on noin 2,5 x 4,5 metriä. väliseinän kohdalla on uuninjäännös, jonka ala noin 1,5 x 1,5 metriä. Perustusten ulkopuolella molemmissa päädyissä on kuopat, joiden ala 1 x 1,5 m ja syyys 50-70 cm. Tämän länsipuolella on mahdolliseksi kellariksi tulkittu kuoppa (alakohde).
Vuoden 1971 peruskartalle paikalle on merkitty rakennuksen paikka/jäännös. Kohteesta noin 150 metriä itään on tervahauta.

Tautivaara (Asuinpaikat)
Moderni; Paikalla on rakennuksen jäännökset, noin 4 x 6 metriä, koillisnurkassa uunin jäännökset (1,9 x 1,8 m korkeus 0,4 m). Osa alimmista hirsistä jäljellä. Vieressä suorakaiteinen kuoppa (2,2 x 1,6 x 0,5 m). Noin 30 länteen mahdollinen toinen rakennuspohja. Kyseessä nuorehko rakennuspohja.

Purnulahti 3 (Taide)
Historiallinen; Kahteen noin 30 cm vahvaan mäntyyn on tehty 1,3 -1,5 m korkeudelle pilkat, joissa on L-muotoiset leimat. Molemmat puut ovat keloutuneet, toinen pilkka on kasvanut melkein kokonaan umpeen, osa L-leimasta näkyy pilkan oikealla yläreunalla. Leimaus on tehty ennen kuin alue (silloiset kruununmaat) tuli Metsähallituksen haltuun 1860-luvulla. Isossa jaossa 1950-luvulla ko. alue yksityistettiin.

Purnujärvi länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; oin 40 cm paksuun keloutuneeseen mäntyyn on tehty 1,5 metrin korkeudelle kolo, jonka aukkona on n. 10 cm korkea ja 7 cm leveä rombinmuotoinen reikä. Kyseessä on ns. uuttupuu; telkälle tehty pesäkolo, jolla oli tarkoitus kerätä telkän munia.

Hakojärvi itä (Taide)
Historiallinen; Noin 40 cm vahvaan mäntyyn on tehty 1 metrin korkeudelle pilkka, jossa on L-muotoinen leima. Puu on kasvanut leimauksen jälkeen vielä n. 5 cm paksuutta. Pilkka on kasvanut melkein kokonaan umpeen. Leimaus on tehty ennen kuin alue tuli Metsähallituksen haltuun 1860-luvulla. Isossa jaossa 1950-luvulla ko. alue yksityistettiin.

Laiha-Valkeinen 1 (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee ns. Syyryn alueella Laiha-Valkeisen lammen rantavedessä.
Puusta valmistetun lautan puiden päät vaikuttavat ihmisen työstämiltä. Lautan pituus on noin 3 m ja leveys noin 1 m.

Pitäjänmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laaja erikokoisista ja -muotoisista kiviröykkiöistä sekä yhdestä selkeämmästä kiviaidasta koostuva alue Pyhäjärven kunnan lounaisosassa, Pitäjänmäen eteläisellä laella. Alueen tarkastuksessa keväällä 2017 havaittiin ainakin 23 röykkiötä sekä noin 12 metrin pituinen ja 2,5 m levyinen kiviaita. Röykkiöiden koko vaihtelee noin 2-metrisistä pyöreähköistä ja runsaan ½ m korkuisista rakenteista noin 4-metrisiin, säännöllisen muotoisiin ja toista metriä korkeisiin kivirakennelmiin. Pääosa rakenteista sijoittuu laen hakkuualueelle, ulkoilupolun eteläpuolelle, pohjoisimmat polun pohjoispuolelle, pääosin kuusimetsään. Alue sijoittuu lakkautetun Pitäjänmäen koulun länsipuolelle.
Myöhemmin metsänkäyttösuunnitelmien yhteydessä tulleen tiedon mukaan rakenteita on myös aiemmin tarakstetun avohakkuualueen pohjoispuolen metsässä.

Kesti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kesti on Kestilän vanhin talo, mistä Kestilän pitäjä sai nimensä. Se sijaitsee kirkonkylän kohdalla, Siikajoen vastarannalla ja lienee ollut talonpaikkana ainakin 1500-luvulta. Erkki Kestin talo tuli kestikievariksi vuonna 1653. Talo toimi majatalona Raahen-Säräisniemen yhdystien varrella, jota pitkin kulki kesäisin myös posti. Talo oli kievarina ainakin vielä 1709. Kahden tilan asuin- ja talousrakennukset on neliön muotoon rakennettu. Kangas-Kestilän asuinrakennus on 1800-luvulta. Kestin asuinrakennuksessa on ollut savupirtti, joka on kengitetty ja vuorattu v. 1939. Tien varrella on kaksi aittaa, joista toinen on 1860-luvulta.

Kestilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1770-luvulla laaditulle isonjaon kartalle merkitty kantatalo on mahdollisesti sijainnut nykyisen Ranta-Kestilän päärakennuksen lounaispuolella viereisellä tontilla. Paikalla on autioitunut hirsinen päärakennus. Tontti on asumaton ja siellä ei sijaitse muuta rakennuskantaa.
Kohteessa voi olla erityistä arkeologista intressiä.

Lahti (1000031400) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Siikajoen etelärannalla joen varrella kulkevan Myllyläntien varrella, koillispuolella on Siikajoen leventymä, Lahdenlampi. Paikalle on merkitty kantatalo 1770-luvulla laaditulle isonjaon kartalle, samoin 1800-luvun pitäjänkartalle. Alueella on kolme tilaa, joiden rakennuskanta sijaitsee tiiviisti. Vanhin taloista on mahdollisesti yli 200 vuotta. Tiloja ympäröivät pellot olivat inventoinnin aikana laitumena ja viljelyksessä.

Myllylä (Kestilä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Siikajoen etelärannalla Myllyläntien varrella, tilan luoteispuolella on joen koskipaikka, jonka rannan kaakkoispuolelle 1770-luvulla laaditulle isonjaon kartalle on merkitty Myllylän talo sekä rantaan vesimylly. Nykyisin paikalla on tilakeskus, missä on mm. kaksi asuinrakennusta. Ympäröivät pellot olivat inventoinnin aikana hevoslaitumena ja viljelyksessä. Talon kohdalta on kulkenut silta joen yli, se on merkitty vielä mm. vuoden 1973 peruskartalle. Myllylässä on harjoitettu myllytoimintaa lähihistoriaan saakka. Talon pohjoispuolella joen rannassa on yhä jäljellä myllyn koneistoa (myllytoimintaan liittyvistä jäännöksistä on erillinen kohde, Myllylänkoski).

Taipaleenmäki (1000031402) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Taipaleenmäki sijaitsee Siikajoen pohjoispuolella, Pappilan piha-alueella.
Kestilän seurakunta osti (ainakin 1700-liuvulta periytyvän) Taipaleenmäen n:o 16 kruununtilan Kestilän kappalaisen puustelliksi vuonna 1855, entisistä tilan maista erotettiin mm. kirkon, hautausmaan ja lainamakasiinin tontit. Tilan nk. uusi rakennus korjattiin vuonna 1858 pappilan päärakennukseksi, päärakennus tuhoutui tulipalossa vuoden 1860 alussa. Nykyinen pappila on valmistunut vuonna 1862. Taipaleenmäen talo on isonjaon kartan mukaan sijainnut kirkon eteläpuolella, mahdollisesti jonkin verran nykyisestä Pappilan päärakennuksesta itään. Alue on rakennettua. Vanhasta pirttirakennuksesta on jäljellä maakumpareen peittämä kumpare, jota ei tarkastettu inventoinnissa.

Myllylänkoski (1000031405) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Siikajoen etelärannalla Myllyläntien varrella sijaitsevan Myllylän tilan pohjoispuoleisessa Myllylänkoskessa on 1770-luvulla laaditulle isonjaon kartalle merkitty Myllylän talon vesimylly. Mylly on merkitty samalle paikalle myös 1800-luvun puolivälissä laaditulle pitäjänkartalle. Myllylässä on harjoitettu myllytoimintaa lähihistoriaan saakka. Talon pohjoispuolella joen rannassa on jäljellä myllyn koneistoa ja mahdollisesti myllytoimintaan liittyvää betoniperustusta, jäänteet liittyvät lähihistorian myllytoimintaan. Ilmeisesti vanhempaan myllytoimintaan liittyvät rakenteet ovat hävinneet. Myllyn paikalta on myös kulkenut silta joen yli, se on merkitty vielä mm. vuoden 1973 peruskartalle, tästä ei ollut havaittavissa ainakaan veden pinnan yläpuolella rakenteita.

Puojilahti (Kulkuväylät)
Historiallinen; Perämeren Selkämatalan rannalla, Puojilahden pohjoispäässä sijaitseva kivinen, arviolta noin 50-metrinen laiturirakenne, jonka nokka osoittaa kohti pientä Siikapauhan saarta. Laituria on pidettävä arkeologisena, osin vedenalaisena 1900-luvun kulttuuriperintökohteena.

Pitkäniemi 2 (1000031537) (Taide)
Historiallinen; Porontiman Pitkäniemessä on kaksi L- tai väkäleimallista pilkkaa vanhoissa keloissa/petäjissä. Niemellä löydetyistä pilkkapuista eteläisempi on noin metrin korkeudella. Kilpikaarnaisessa vanhassa petäjässä oleva pilkka on lähes umpeutunut, ikäarvio petäjästä on yli 300 vuotta. Osa L-leimasta näkyy melkein umpeutuneen pilkan oikeassa yläreunassa. Leimaus on tehty ennen kuin alue tuli Metsähallituksen haltuun.

Rieskalammit 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsähallitukselta 20.12.2017 saadun ilmoituksen mukaan läntisimmän Rieskalammin itäpuolella, lampien välisen kankaan luoteis-/pohjoislaidalla on kämpän, tallin, saunan ja kellarin jäännökset. Löytyneet hakkuun yhteydessä. Tallin eteläpuolella on kämpän jäännös. Tallista pohjoiskoilliseen on pienehkö nokinen tiili- ja kiviröykkiö, ehkä saunan jäännös. Tästä itään on kellarikuoppa, jossa vielä jokunen poikkipuu katontapaisena. Sen koillispuolella on suossa ollut hete tai vesipaikan tapainen, jonne mahdollisesti johtaa jonkinlainen kulku-ura,

Hyöteikkö (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsähallitukselta 9.1.2018 saadun tiedon 9.1.2018 mukaan paikalla on kahden vierekkäin olevan rakennuksen (kämppä ja talli/sauna) jäännökset. Molemmissa jäljellä pari hirsikertaa

Järvelä (1000031869) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Järvelänjärven luoteisrannalla Mutalantien varrella sijaitseva Järvelä Salon vanhimpia taloja. Se on perustettu 1500-luvun lopulla, mutta lähdemainintoja siitä on vasta 1600-luvulta. Talo on merkitty vuoden 1653 maakirjakartalle. Järvelä on toiminut myös Järvelän upseerin puustellina. Kantatalon paikalla sijaitsee päärakennus ja useita eri ajoilta peräisin olevia talousrakennuksia. Pohjoispuolella kulkee Pohjanmaan rantatien linjaus. Mutalantien varrella n. 120 m Järvelän talosta lounaaseen sijaitsee perunakellarina käytetty holvikellari, joka kerrotun mukaan voi olla 1600-1700-luvun alusta.

Kultala (1000031870) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piehingin Kultalanperällä kyläraitin varrella tasaisten peltoalueiden keskelle on merkitty talotontti peltoineen 1760-luvun isojakokartalle. Alueella on nykyisin tiiviisti rakennettu tilakeskus useine talous- ja ulkorakennuksineen. Isonjaon selityksessä mainitaan Jokelan talon yhteydessä ”Kuldala”, taloluetteloon Kultalaa ei ole merkitty, ks. Kansallisarkiston digitaaliarkisto Inventoinnin aikana saatujen tietojen mukaan Kultala on perustettu 1600-1700-luvulla ja lohkottu Jokelan kantatilasta, joka sijaitsee Piehingin Ylipäässä.

Mutala (1000031871) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalle on merkitty vuosina 1760-61 valmistuneelle isojakokartalle talotontti peltoineen. 1600-luvulla perustetun Järvelän lisäksi oli toinen Järvelä, joka sijaitsi lähellä uudistilaa (Raahen tienoon historia 2, s. 60). Isonjaon kartalla ainoa muu talomerkintä Järvelän lähellä on Mutalan kohdalla. Inventoinnin aikana kerrotun mukaan Mutala eli entinen Lahdenperä on lohkottu Korpelan kantatilan rantamaista vasta 1780- tai 1790-luvulla.

Hurnasti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hurnasti on Hurnasperän kantatila, jolla on ollut Kujalan eli Erkkilän talo ja Ollila eli Niemelän talo (alakohde). Ei ole tiedossa kumpi taloista olisi ollut ensin. Vanhin Ollila on sijainnut perimätiedon mukaan heti nykyisen Niemelän talon eteläpuolella, paikalla oli talo vielä 1950-luvulla.
Hurnasti on merkitty maakirjaan 1750. 1760-luvulla laaditulle isojakokartalle on merkitty talo Erkkilän tilan kohdalle. Paikalla on peltojen ympäröimä tiiviisti rakennettu pihapiiri, vanha päärakennus sijaitsee tontin itäreunalla. Vuoden 1858 uudistettuun isojaon karttaan on merkitty kaksi Hurnastin taloa, jotka voidaan paikantaa nykyisten Kujalan ja Niemelän tiloille.

Pihlajaniemi (1000031872) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hurnasperällä valtatien 8 länsipuolella tasaisten peltoalueiden keskellä sijaitseva
Pihlajaniemi perustettiin 1740-luvulla (Raahen tienoon historia 2, s. 59). Paikalla on yhä pystyssä oleva hirsirunkoinen päärakennus. Lisäksi pihapiirissä ja talosta pohjoiseen on talousrakennuksia.

Halkokari (1000031873) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Hurnasperällä Raahen ja Pyhäjoen rajan tuntumassa mökkialueella, vedestä suhteellisen jyrkästi nousevissa kalliossa on useissa kohdissa pois käytöstä jääneitä veneen kiinnitysrenkaita ja rautatappeja ainakin neljässä kohdassa (alakohteet) vähintään viisi. Kiinnitysrenkaat ovat läpimitaltaan enimmillään n. 10 cm. Heti länsi-puolella kallioiden suojaamassa poukamassa on nykyinen veneiden ankkuroitumispaikka. Eteläpuolella on tiheästi mökkejä. Halkokarintien länsipuolella olevia kallioita ei inventoitu 2017

Järvelä 2 (1000031875) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Järvelän kantatilan itäpuolella olevan vanhan pellon länsi- ja pohjoislaidalla on kiviaitaa n. 160 metrin matkalla. Aita on enimmillään n. 2 m leveä ja 70 cm korkea. Itäsivulla on joitakin metrejä leveä aukkokohta, tien vierellä länsi-pää on vaurioitunut.

Järvelänjärvi koillinen (Kivirakenteet)
Historiallinen; Järvelänjärven koillisrannan metsikössä on noin 70 m pitkä, enimmillään n. 1,5 m leveä ja 50 cm korkea peltoaita, jonka keskivaiheilla on aukko. Vuoden 1954 peruskartalle alueelle on merkitty pieni peltotilkku, säilynyt aita yltää sitä laajemmalle alueelle, joten se voi liittyä ainakin osin 1900-luvun puoltaväliä vanhempaan paikan viljelyyn. Invenoinnin 2017 saatujen tietojen mukaan n. 60 m länteen on sijainnut torppa, joka oli asuintalona vielä 1900-luvulla. Torppa on palanut 2010 jälkeen.

Kumpula (1000031877) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Järvelänjärven länsi- ja lounaispuolella laajan viljelyksessä olevan peltoalueen ja pellon reunaa kulkevan tien länsipuolella, nykyistä pellon reunaa selvästi ylempänä, oleva kiviaita on noin 170 m pitkä, enimmillään 2 m leveä ja 70 cm korkea, päältä paikoin tasaiseksi ladottu sekä reunat pystysuorat. Eteläpäässä aita kaartuu metsän puolelle. pohjoisessa se jatkuu omakotitalon pihan reunalla, missä sitä on ladottu viime aikoina myös uudestaan, tätä osaa aidasta ei dokumentoitu. Lidar-aineistossa erottuu aidan länsipuolella sen keskivaiheilla mahdollinen entinen pelto ja valleja.

Piehinginjoen jokisuu (Kulkuväylät)
Historiallinen; Piehinginjoen suulla, joen pohjoisrannalla ja jokisuun padon pohjois- ja luoteispuolella, kesämökin tontin piha-alueen reunalla ja pihaan johtavan ajotien pohjoispuolella on kaksi veneen kiinnitysrengasta. Läntisempi nro 2 on n. 15 cm halkaisijaltaan ja pultattu matalaan maakiveen. Itäisempi nro 1 on halkaisijaltaan n. 20 cm ja pultattu n. 60 cm korkeaan yli metrin halkaisijaltaan olevaan maakiveen. Mollempien kivien pinnassa kasvaa eri jäkälälajeja ja sammalta. Itäisemmän kohteen ympärillä oli korkeaa aluskasvillisuutta ja se ei erottunut hyvin ympäristöstään. Sijainnin perusteella kohteella voi olla ikää reilusti yli 50 vuotta.

Koskelankoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalle on merkitty vesimylly vuoden 1751 isonjaon kartalle (kartta sivulla 27). Tarkastuksessa ei havaittu merkkejä vanhemmasta myllytoiminnasta. Paikalla oleva myllynkanava ja johdinaita liittyvät lähihistorian myllytoimintaan. Vedessä ja osin veden pinnalla erottuu vähäisiä pohjapadon jäänteitä.

Kupuliskoski itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kupuliskoskessa on useita saaria, vesimyllyn paikka sijaitsee suurimman saaren eteläpuolella. Paikalle on merkitty vesimylly vuoden 1751 isonjaon kartalle (kartta s. 28). Kosken nimi kartalla on ’Bengtilä korvankoski’, siitä ja myllyn sijainnistakin voi päätellä myllyn kuuluneen ainakin Penttilän talolle. Paikalla on lyhyt pätkä kaivettua myllyn kanavaa ja johdinaita, niiden itäpuolella joenrannalla erottuu tasaisempi kohta, jossa myllyrakennus on ilmeisesti sijainnut. Maata tunnustelemalla ja kairaamalla ei löydetty myllyn perustukseen liittyviä rakenteita. Penttilän mylly oli toiminnassa ainakin 1860-luvun alussa (Turunen Harri, Teollisuus ja käsityö, Vetten laijoilta. Pyhäjoen historiaa kivikaudelta 1990-luvulle. 1997. S. 198)

Pirttikoski (1000031915) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pirttikoskeen on merkitty vesimylly vuoden 1954 peruskartalle. Paikalla on joen länsihaarassa n. 65 m pitkä, enimmillään n. 5 m leveä ja veden pinnasta mitattuna yli metrin korkea hyvin säilynyt johdinaita sekä sen molemmin puolin useita metrejä leveät myllyn kanavat. Rannalla on säilytetty myllynkivi pihakoristeena ja jäljellä on joitakin betoniperustuksia, myös betonipadosta on jäljellä pieni osa. Pirttikoskella toimi mylly ainakin 1860-luvun alussa (Turunen Harri, Teollisuus ja käsityö, Vetten laijoilta. Pyhäjoen historiaa kivikaudelta 1990-luvulle. 1997. S. 198). Vuoden 1751 isonjaon kartalle on merkitty 3 vesimyllyä itäpuolella sijaitsevaan saareen (ks. raportin kohde 6 Pirttikoski 2).

Ruotsinoja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on sijainnut 1700-luvun puoltaväliä vanhempi kantatalon paikka. Alue on asuttua tilakeskusta eikä kohteen arkeologinen säilyneisyys ole tiedossa.

Ketveli (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kellarirakenne Pyhännänjärven Joensuunlahden luoteisrannalla. Maaperä on kivikkoista, puusto harvaa mustikkatyypin mäntymetsää. Kyseessä on noin 4,5 m halkaisijaltaan oleva neliön muotoinen maakellarin pohja, reunoilla erottuu seinävalli, pohjan reunat ovat jyrkät, oven kohta järvelle etelään, päällä lienee ollut puinen kate. Ympärillä kasvaa varttuneita mäntyjä, kellarikuopan pohjalla nuoria puita. Lähimmät peltoalueet sijaitsevat 170 m kaakkoon, minne on merkitty peltoja jo 1770-luvun isojakokartalle. Rakenteen perusteella kellarin jäännös ajoittuu kuitenkin lähihistoriaan, sen eteläpuolella nykyisen vapaa-ajan asunnon kohdalle on voinut aiemmin mökki, johon kellari kuului.

Kivimäenkallio (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsäkämpän rakennusten jäännöksiä Pyhännänjärvestä n. 1,5 km itään, Kajaanintien varrella sijaitsevasta Kivimäen tilasta 500 m pohjoiseen Kivimäenkallioiden pohjoisosassa. Alueella kasvaa harvaa nuorta männikköä. Maaperä on kallioista ja kivikkoista, myös paljaita kallioita esiintyy.
Alueella on noin 3,5 x 2,2 m halkaisijaltaan oleva pitkälle lahonnut hirsikehikon jäännös, jäljellä on enintään 2 hirsikertaa, heti koillispuolella on pienempi n. 1,5, x 1,2 m kokoinen kehikko, jossa on yksi hirsikerta. Ilmeisesti muut rakennusten hirret on purettu ja käytetty muualla. Jäänteitä tulisijasta ei havaittu. Noin 100 m lounaaseen löytyi romahtamaisillaan oleva sauna (Vuoden 2017 inventointikohde 14. Kivimäenkallio 2)

Lammasoja (1000031970) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1779 isojakokartalla on merkintä, jonka mukaan paikalla oli pelto ja asutusta. Lammasojaa ei ole merkitty isojaon taloluetteloon. Talo ei ole nykyisin asuttuna.

Leiviskä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhimpien vuoden 1557 verotietojen mukaan Pyhännänjärven rannalle sijaitsi Leiviskän, Mustan ja Piipon talot. Leiviskä ja Piippo ovat olleet eri vaiheissa myös Pyhäntä-nimisiä Maakirjan mukaan Leiviskä merkittiin kestikievariksi ensimmäisen kerran 1729, mutta talo toimi majatalona epävirallisemmin jo vuosisadan alussa. Leiviskä on merkitty vuoden 1653 maakirjakartalle.
Vuoden 1779 isojakokartan mukaan alueella sijaitsi kaksi taloa, toinen Leiviskä on sijainnut nykyisestä Leiviskästä etelään lähempänä järveä alueella, joka on nykyisin peltoa, ja oli tarkastushetkellä aidattuna hevoshakana ja viljelyksessä. Kartalle on merkitty myös tervahauta pohjoisemman talon pohjoispuolelle. Leiviskän kohdalla on nykyisin tilakeskus useine eri ikäisine tilarakennuksineen, vanhin rakennus on kirkkolato vuodelta 1681. Tilaa ympäröivät järven puolella viljelyksessä olevat pellot. Leiviskä on luokiteltu maakunnallisesti arvokkaaksi kohteeksi.

Piippo (1000031980) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pyhännän keskustassa Keskustien varrella rakennetun rantatörmän päällä. Vanhimpien vuoden 1557 verotietojen mukaan Pyhännänjärven rannalle sijaitsi Leiviskän, Mustan ja Piipon talot. Leiviskä ja Piippo ovat olleet eri vaiheissa myös Pyhäntä-nimisiä. Vuoden 1785 maakirjassa talolle myönnettiin kestikievarioikeus.
Piippo on merkitty vuoden 1653 maakirjakartalle ja vuoden 1779 isojakokartalle. Alue on nykyisin tiiviisti rakennettua omakotitaloaluetta.
Samalla alueella on Marjomaan kiviesineiden löytöpaikka, Vanhatalo.

Pumppuamo (1000031981) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu Pyhännänjärven luoteisrannalla järven ja Ouluntien välissä matalalla rantatörmällä, maaperä on hiekkaa, puusto harvaa mäntymetsää. Miilun halkaisija on noin 1,5 m. Lapionpistossa todettiin n. 10 cm vahva epäyhtenäinen hiilikerros. Lähellä on toinen kuoppa, jossa ei ollut hiiltä ja maannos oli osittain häiriintynyt.

Pohjanmaan rantatie, Siipo (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pohjanmaan rantatien linjausta valtatien 8 eteläpuolella, noin 400-600 m Siiponjoen pohjoispuolella. Maastossa todettu tienpätkiä on hiekkakankaalla, metsän puolella pellon reunassa ja omakotitalon piha-alueella, n. 150 m matkalla. Linjaus jatkuu valtatien 8 pohjoispuolelle hiekkakankaalle ja etelään Siipon tilalle. (ks. Aimo Kehusmaa, Pohjanmaan rantatie Pohjois-Pohjanmaalla, liiteosan kartta 3).

Haukilampi (1000032092) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Haukilammen pohjoispuolella on kivisellä kankaalla vanha rajamerkki. Noin metrin korkea pystykivi ja sen tukikiveys, jonka halkaisija on vajaa metri, on aluskasvillisuuden peittämä. Vuonna 2017 kivessä ei havaittu merkintää, mutta 2021 yleisäilmoiutuksen mukaan kivessä on heikosti erottuva merkintä 3092.
Rajamerkki sijaitsee Vihannin entisen enklaavin pohjoisnurkassa (ks. vuoden 1953 peruskartta), ikä ei ole tiedossa (ei ole merkintää vuoden 1844 pitäjänkartassa). Ko. rajapiste on ainoa hankealueen sisällä oleva pienen enklaavin rajapisteistä.

Kaijonharju (Taide)
Moderni; Kääntöpaikan keskellä on isommasta kivestä halkaistu kivilohkare, jonka korkeus on noin 1,14 m ja leveys 1,4 - 0,89 m. Lohkareeseen on hakattu katsojasta nähden vasemmalle suunnattu tukki ja sen oikealla puolella kaksi sotilasta. Kuvan alla on teksti: Eldquartier / der 2/Pz.Jg.Abt. / SS-Geb.Div.Nord / im Juli 1942.
2023: Kivi havaittiin ympäristöineen hyväkuntoiseksi.

Saukonpää (Kivirakenteet)
Historiallinen; Päkinkankaan länsilaidalla on melko tiheässä sekametsässä noin 130 m pitkä itä-länsisuuntainen kiviaita, jonka leveys on 1- 1,5 m ja korkeus 0,5 – 0,7 m. Aita sijaitsee Tuliniemien ja Juopon kantatilojen rajalla. Aidan länsipää sijaitsee suunnilleen 1700-luvun lopun rantaviivan kohdalla.

Juoponperä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Päkinkankaan korkeimmalla kohdalla on kaksi maakellaria, josta isompi sijaitsee aivan Juopon ja Tuliniemen kantatilojen rajakiven vieressä. Isompi maakellari on halkaisijaltaan 5 m, syvyys 1,8 m, heti sen eteläpuolella on pienempi kellarikuoppa, halkaisija 2 m ja syvyys 0,8 m. Puurakenteita ei havaittu kairauksissa ja koepistoissa.

Huikkosenniemi 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Kuivasmeren alueella Oulun Pateniemen edustalla pengerretyn aallonmurtajan lounaispuolella, noin 81 metriä Pateniemen rannasta.
Mahdollisesti proomun hylky, joka sijaitsee merenpohjan syvennyksen reunalla. Runko kohoaa pohjatasosta noin kuusi metriä. Rungon pituus on noin 51 metriä.
Hylky on luode-kaakko suuntaisesti siten, että keula osoittaa luoteeseen. Koordinaatit ovat:

Partala-Ollila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Partala-Ollila (nyk. Ollila) on vuonna 1734 perustettu sotilasvirkatalo, joka toimi paikallisen ruotuväen päällikön virkatalona vuosina 1734-1809. Tilakeskus on edelleen asuinkäytössä. (Ks. Rantsila kotiseutumme 2, s. 10-11).

Kalamäen talo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jäälinjärven kaakkoispuolella, järven kakkoispäähän idästä laskevan Saariojan pohjoispuolisen mäen eteläreunalla sijaitseva Kalamäen talo. Vuonna 1759 perustettu talo on jäänyt autioksi 1950-luvulla. Talon pihapiirissä on ainakin kahden asuintalon, kahden navetan sekä muiden talousrakennusten perustuksia. Tila jaettiin kahteen 1890-luvulla omistajiensa mukaan nimettynä Santerin ja Nestorin puoliksi. Kummankin pihapiirissä olevan navetan noin 1,5 m korkea perustus on ladottu laakakivistä, joten navetat on rakennettu kaiketi jokseenkin samaan aikaan 1800- ja 1900-lukujen taitteessa. Jakautumisen myötä tilakeskukseen tarvittiin ja rakennettiin myös toinen päärakennus. Kartalla pihapiirin alue rakennuksineen on osoitettu aluerajauksella (kummankin navetan sijainti on osoitettu alakohteina).
Talon molemmin puolin olevien vanhojen peltojen laidoilla on matalia aitamaisia kivivalleja, pihapiiristä pophjoiseen on myös röykkiömäisiä viljelysraunioita. Maasto on luontaisesti varsin kivinen, mikä selittää kivirakenteiden runsauden. Kiviaitojen ja peltoraunioiden sijainnista ks. alakohteet.
Talosta noin 200 m koilliseen on tervahauta, joka ilmeisesti on sama, kuin on mainittu olleen talon käytössä 1800-luvulla (ks. mj-kohde Kalamäki). Taloon kuulunut torppa sijainnee pihapiiristä noin 270 metriä pohjoisluoteeseen nykyisen voimalinjan alla (ei tarkastettu maastossa).

Lahdenperä (1000032849) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Lahdenperän alueella on kiviaitoja suhteellisen laajalla alueella. Koordinaatit osoittavat talosta pohjoiseen olevaa aluetta. Alakohteena on merkitty 1950-luvun jälkeen käytöstä jääneen pellon luona oleva pohjois-eteläsuuntainen aita talosta noin 250 metriä itään. Aitoja on myös pihapiirin läheisyydessä. Osa aidoista liittyy pihaan tai käytössä oleviin alueisiin.
Mainitun talon paikka on vanha 1800-luvun puolivälissä ollut torpanpaikka, joka on merkitty Kalmbergin kartalle (Pyhäjoki, Saloinen, Raahe, Pattijoki), mutta ei vielä 1760-1761 valmistuneelle isojakokartalle.

Junttila (1000032930) (Maarakenteet)
Historiallinen; Kempeleessä viereillä olevien kaavoitushankkeiden yhteydessä tehtyjen karttapaikannusten mukaan alueella on sijainnut Junttilan kantatalo viimeistään 1600-luvun puolivälissä. Talo on jaettu kahtia jo 1680-luvulla.
Pihapiirin pohjoiskulmalla on suojeltu tilan päärakennus, jota ympäröivä alue on pääosin pihanurmea. Pihapiirissä on myös uudempi päärakennus sekä useita eri-ikäisiä talousrakennuksia. Kaavoitusta varten vuoden 1707 kartasta tehdyn karttasovitteen perusteella vanhat talonpaikat sijoittuisivat pihapiirin luoteiskulmalle. 2018 tehdyssä selvityksessä ei näistä tavattu merkkejä. Pääosin nurmettunutta pihamaata olevan pihapiirin itäreunalla todettiin joitakin kasvillisuuden peittämiä moderneja rakennejäännöksiä.
Pihan ja sen eteläpuolella olevan Vihiluodontien/koulun pysäköintialueen väli on jokseenkin koskematonta metsikköä. Tällä alueella on kulttuuriperintökohteiksi luokiteltavia historiallisen ajan maaseutuasumiseen liittyviä tarkemmin määrittelemättömiä rakenteita (rakennus?)kumpu ja ainakin yksi kuopanne.

Vanhanmaantienkangas 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vanhanmaantiekankaan laella kulkee metsätie, jonka linjaus on selkeä Lumijoen Hirvasniemen kylältä Rantakylälle saakka. Lumijoen puolella tienimi on Vanha maantie. Se on pääosin hyvin säilynyt, Virkkulan eteläpuolella paikoitellen autoilun takia pahoin vaurioitunut. Tielinjaus kulkee Jurvalan eteläpuolelta länteen Matturin, Aarnion ja Kirrinsuon kautta nykyisen ampuradan luoksen kunnanrajalle.
Kyseessä ilmeisesti on Pohjanmaan vanhan rantatien varhainen, 1600-luvun linjaus. Vuoden 2000 inventoinnissa (Pohjanmaan rantatie Pohjois-Pohjanmaalla, Kehusmaa) tielinjaus määriteltiin pääosin vanhojen karttojen perusteella. Vain muutamia 1600-luvun osuuksia on merkitty. Limingan osuus perustuu vasta vuodelta 1785 olevaan karttaan).
2022: Edellä esitetystä linjasta itään jatkuneen tien sijaintia on arvioitu vuosilta 1831–1832 ja itäosissa vuodelta 1707 ja 1800-luvulta peräisin olevien karttojen perusteella. Tie haarautuu Rantakylän itäpuolella. Suorin reitti johtaa mäen ylitse Toppilan talolle. Nykyään paikalla oleva kuntoilupolku noudattaa mahdollisesti reittiä. Toppilan talon kohdalla linja kääntyy jyrkästi kaakkoon. Tie on tässä kulkenut todennäköisesti nykyisen talon piha-alueen halki. Tämän jälkeen tie noudattelee pitkälti Ylipääntien ja Värmikosketien nykyistä linjaa. Poikkeuksena hautausmaan ja Kankaan talon kohdat, missä tie on kulkenut aiemmin pohjoisempana. Heiskarin talon kohdalla tieura yhtyy uudemman viimeistään 1700-luvulla käyttöönotetun tieuran kanssa.

Saarilammenpalo (Taide)
Historiallinen; Oulangan kansallispuistossa Saaripuron pohjoisrannalla Saarilammesta ja tiestä hieman itään on honkiintunut petäjä, jonka kyljessä on osin umpeentunut pilkka. Pilkkaan on kaiverrettu tai kirveellä isketty kaksi päälleekkäistä X-merkkiä.
Sähköposti-ilmoitus Pohjois-Pohjanmaan museoon 11.10.2018, ei tarkastettu maastossa.

Riihikaarto pohjoinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Riihikaarron pohjoisosassa metsätien itäpuolella on puretun kämpän pohja, mitat n. 7 x 5,5 m. Pohja erottui ympäristöstään selvästi, ja sen alueella on vielä tiiliä ja roskia. Pohjasta n. 15 m koilliseen on kellarikuoppa, mitat n. 2,5 x 2,5 m, syvyys yli 0,6 m.
Kämpän ikä on epäselvä eikä sitä ole merkitty vuosien 1955, 1977 tai 1989 peruskartoille – se tuskin on kuitenkaan vuotta 1989 nuorempi.

Vauhdinkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Frisiuksen 1745 kartasta käy ilmi, että Kalajanjoen Myllykosken tai Riuttakosken alueilla on ollut yksi tai useampi mylly. Vuoden 2013 invnetoinnin kenttätyön aikana tarkastettiin Riuttakoskessa (eli Vauhdinkoskessa) sijaitseva, edelleen olemassa oleva myllyn ympäristö, koska oletuksena oli, että tämä on Frisiuksen kartan esittämä myllynpaikka. Kyseessä oli kuitenkin kartan virheellinen tulkinta, ja jälkityövaiheessa osoittautuikin, että kartan myllyt sijaitsivat todennäköisemmin noin 200 metriä Riuttakoskesta alajuoksuun olleessa koskessa, lähellä Kalajanjoen ja Lamminojan yhtymäkohtaa. Kyseinen alue tulisn tarkastaa tulevaisuudessa.
Vauhdinkoskentien päässä, Kalajanjoen varrella olevan Riutta- eli Vauhdinkosken kaakkoisrannalla. Paikalla Kalajanjoki kapenee ja kulkee muokattua uomaa pitkin koilliseen. Kosken kohdalla joen törmät laskevat jyrkästi. Alueella on myllyrakennus, asuinrakennus ja kesäasuntoja. Koskessa ja joen rannoilla on lehtimetsää, ja laakson molemmin puolin avautuvat peltoaukeat. Koski on noin 100 metriä pitkä ja pudotusta sillä on vajaat neljä metriä. Kohteen kuvaus: Inventoinnissa tarkastettiin Vauhdinkosken mylly lähiympäristöineen. Mylly on suuri punainen rakennus, joka itse myllykoneiston lisäksi käsittää varasto- ja konttoritiloja. Rakennus 1900-luvun aikainen ja osittain betonirakenteinen. Mylly ja siihen johtava noin 2-3 metrin levyinen ja muutaman metrin syvyinen vedenohjauskanava sijaitsevat kosken kaak-koispuolella. Juoksutuskanava kulkee rakennuksen alitse.
1920-luvulla perustettu Vauhtiyhtiö tuotti myllyllä sähköä Haapajärven kaupungille (Pänkäläi-nen 1985: 290). Vauhtiyhtiöstä juontunee myös Riuttakosken toinen nimitys Vauhdinkoski. Kosken alueella olevien rakenteiden ja kanavien luotettava ajoittaminen on hankalaa. Kalajanjoessa on tehty perkauksia, joten myös kosken ympäristössä on tapahtunut suuria muutoksia. Nykyiset havaittavissa olevat kanavat ja uoman muoto liittynevät myllyn nuorimpaan käyttövaiheeseen. Mielestäni kohdetta ei voida ainakaan toistaiseksi pitää kiinteänä muinaisjäännöksenä. Ottaen silti huomioon, ettei tutkimusalueella ole tiettävästi muita yhtä hyvin säilyneitä myllyjä ja niihin liittyviä rakenteita, on Vauhdinkosken mylly paikallishistoriallisesti arvokas kohde. Sen merkitys tulisi huomioida maankäytön suunnittelussa muuna arkeologisena kulttuuriperintökohteena.

Kulmalamminkukkula (Kivirakenteet)
Historiallinen; Yleisöilmoituksen perusteella kukkulan laella on kivistä ladottu säännönmukainen neliömäinen rajamerkki, jonka keskellä on muuta kiveystä korkeammalle kohoava kivi. Merkki on huipulla noin hehtaarin laajuisella alueella tasamaalla.
Paikalla ei ole nykyistä rajaa, ei myöskään 1800-luvun pitäjänkartan osoittamaa vanhaa kruununmaan rajaa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pitämänvaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pyöreähkö, ilmeisesti lohkotuista kivilaaoista kasattu, reunoiltaan sammalitunut kivirakenne Pitämävaaran laen länsiosassa. Kohteesta on saatu ilmoitus vuonna 2012. Rakenne on todennäköisesti myöhemmältä historialliselta ajalta, todennäköisimmin vasta 1900-luvulta. Löytäjän esittämän arvion mukaan se voisi olla II maailmansodan aikanainen hautarakenne. Vajaa 10 km länteen sijiatsi Metsäkylän vankileiri.
Kohdetta ei ole tarkastettu.

Nilojärvi Rajavartiosto 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; 2019 "Alueella on yli 50 rakenteen jäännöstä, jotka tulkittiin liittyvän rajavartioaseman toimintaan ja ainakin osin saksalaisten Nilonkankaalla olleeseen jatkosodan ajan asemapaikkaan, mahdollisesti jotkut rakenteet voivat liittyä neuvostojoukkojen toimintaan sodan loppuvaiheessa. Alueella on betonisia rakennusten perustuksia, joista suurimmat ovat n. 20 x 10 m, korsujen jäänteitä, kellarikuoppia sekä pienempiä kuoppia ja poteroita, joista osa on myöhäisempiä. Alueen pohjoisosassa on vierekkäin kaksi isoa betonikellaria, jotka ovat hyväkuntoisia (nro:t 32 ja 33). Joitakin korsu- tai kellarikuoppia on käytetty ihan viime aikoina, yhden kuopan pohjalle on rakennettu mm. pyykinpesukoneen rummusta ”tulisija”. Joissakin kuopissa on myös hylättyä tavaraa, kuten ämpäreitä jne. Alueen koillisosassa on kolme kivistä, kivimurskeesta ja maasta koostuvaa alle 10 m halkaisijaltaan olevaa ja n. 50 cm korkeaa pyöreää kumpua, joissa esiintyy hieman hiiltä, näiden tarkoitus ei selvinnyt, mutta nekin ajoittuvat lähihistoriaan. Rajatun alueen keskivaiheilla on n. 20 m pitkä ja yli 2 m korkea maavalli. Ihan kaikkia, kuten pieniä maakuoppia ei kartoitettu."
Suomen rajavartiostolla on ollut alueella varastoja jo talvisodan syttyessä. Rajavartiosto muutti alueelle 1945 ja toimi alueella vuoden 2010 loppuun.

Myllykangas (1000036774) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Myllykankaalla Evijärveen viettävän peltoaukeaman laidassa kaksi historiallisen ajan rakennuksen jäännöstä, vajaan 20 metrin päässä toisistaan. Molemmissa on näkyvillä isoja sammaleen ja kasvillisuuden peittämiä rakennusten seinämien/perustuksien kiviä.
Kuopparakenne sijaitsee metsikön reunassa. Kyseessä on neliönmuotoinen (noin 2m x 2m), kivireunainen syvä kuoppa. Kiviperustus sijaitsee pellon reunamilla noin parinkymmentä metriä edellisestä kaakkoon. Perustusten koko on noin 3m x 4m. Paikallisen isännän mukaan kohdetta on tiedon puuttuessa kutsuttu ”navetaksi”.

Korpikoski (1000036856) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Korpikosken itäisen jakson alapäässä on joen poikki viisi patoa, joilla on vuorotellen aukko toisessä päässä, patojen välit ovat säännöllisiä. Patojen pituus on 40 – 45 m ja leveys 1 – 2 m, korkeus 0,5 – 0,8 m. Lähellä asuvan maanomistajan mukaan osa padoista tehtiin heti uiton päätymisen jälkeen, lopullisen muotonsa ne saivat joen entisöinnissä 1990-luvun alussa.

Isonjärvenpuro (Taide)
Historiallinen; Yleisöilmoituksen mukaan puron varrella noin 100 x 100 metrin alalla on useita vanhoja petäjiä, joiden kyljessä on pilkka. Osassa pilkoista on merkintöjä: salmiakin muotoisia merkkejä, kirjaimia ja esimerkiksi vuosiluku 1880. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Isokorvenkangas 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Hiekkaharjanteella, puron itäpuolella sijaitsee rivissä neljä lähekkäistä kellarikuoppaa. Suurin on kooltaan 3,5 x 3 metriä ja syvyydeltään metrin. Pienimmän koko on 2 x 2 metriä ja syvyys 0,7 metriä. Kuopat ovat olleet alun perin suorakulmaisia, mutta nykyisellään sortuneita.

Pyhäkosken voimalaitos (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäkosken voimalaitoksen pohjoispuolella, joen itärannalla, molemmin puolin Leppiniementietä. Alue on ulkoilualuetta, tien itäpuolella kanavan eteläpuolella on uimaranta.
Kyseessä on yli 200 metriä pitkä uittokanavan jäännös, jonka eteläsivu Leppiniementien itäpuolella on betonia. Koillispäässä on uittotoimintaan liittyvä kiinnitysrengas. Kanavan pohja on kivikkoinen, pohjalla kasvaa heinää ja nuorta lehtipuustoa, inventoinnin aikana pohjalla oli vähän vettä. Kanavan länsipää on hävinnyt, sinne on rakennettu kaksi maisemoitua lampea ja tie. Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittävään rakennettuun ympäristöön Pyhäkosken voimalaitos ja Leppiniemen asuntoalue (id-tunnus 1116).

Yrjänäinen (1000037310) (Taide)
Historiallinen; Yrjänäisen talon pihalta on ammuttu Itsenäisen Suomen ensimmäiset tykinlaukaukset 3.2.1918. Paikalla on Suomen Kenttätykistön alkupisteen muistotaulu. Tapahtumaan liittyvä kiinteitä rakenteita paikalla ei tiettävästi ole.
2023: Muistomerkki ja kaksi kenttätykkiä ovat hyvässä kunnossa. Pihapiirissä on tykkien ja paaden lisäksi pihapiirissä on tapahtumasta kertova infotaulu.

Nevakaarto 4 (Maarakenteet)
Historiallinen; Muinainen kapea hiekkadyynimuodostelma suoalueen keskellä, noin kilometri
Pirnesjärvestä länteen. Kuiva mäntykangas, varttunutta kasvatusmetsää.
Kohde sijaitsee dyynialueen kaakkoislaidalla tervahaudasta 15 m itään, paikalla on pitkälti sortunut 6 x 4 m mittainen suorakulmainen kuoppa, jonka syvyys on 2,2 m. Sen kaakkoisnurkasta on ylöspäin menevä 3 m pitkä ja n 1,5 m leveä ramppi. Kairalla havaittiin länsiseinämässä vaakapuita, Mahdollisesti hirsikehikon jäänteet.
Kuopassa kasvavat männyt ovat arvioltaan yli 70 v. vanhoja. Rakenne ei vaikutta maanottokuopalta (säännöllinen muoto, ramppi, mahdollinen hirsikehikko), se muistuttaa piilopirttiä, vastaavia rakenteita on kartoitettu muutamia, jotka olivat perimätiedon/arkistolähteiden perusteella piilopirttejä. Tässä tapauksessa kohteen luonteen selvittäminen vaatisi kaivaustutkimuksen.

Alakyläntie (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueelta dokumentoitiin vuoden 2019 inventoinnissa 67 saksalaisten toimintaan liittyvää kuoppaa ja kaivantoa. Suurin osa niistä oli mahdollisia poteroita, korsuja ja pesäkkeitä, mutta alueella haivattiin myös mahdollisia teltan paikkoja. Pääsääntöisesti
kuopat olivat suorakaiteen ja neliön muotoisia kuoppia, mutta myös pyöreitä, soikeita ja epämääräisen muotoisia kaivantoja havaittiin. Viisi kuoppaa oli mahdollisesti korsuja, joissa oli näkyvissä ulokkeenomainen sisäänkäynti. Lisäksi kohteesta dokumentoitiin neljä puolikaaren muotoista kaivantoa.
Kolmeen kuoppaan tehtiin kaivinkoneella koeoja, joista saatiin tutkittua niiden tekotapaa.
Lisäksi kahdeksaan kuoppaan tehtiin koekuoppa. Osasta koekuopista ja koeojista tehtiin esinelöytöjä, joista osa saatiin tunnistettua ja ajoitettua saksalaiseksi toisen maailmansodan aikaiseksi esineistöksi. Osa löydöistä on talletettu Pohjois-Pohjanmaan museon kokoelmiin numerolla 13660.
2023: Kohteen todettiin jääneen osittain Alakyläntietä reunustavien meluvallien alle. Maavallit on rakennettu ilmakuvista päätellen vuoden 2019 jälkeen. Kuoppia ja kaivantoja oli vielä havaittavissa maantien ja pyörätien välisellä alueella Alakyläntien länsipuolella. Metsässä oli jonkin verran talous- ja rakennusjätettä, lähinnä muoviroskaa ja lautoja.

Lepuukivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Laaja matala kaakko-luode suuntainen soraharjanne, joka on paikoitellen soistunut,
tuoreehko kangas, varttunutta kasvatusmetsikköä, jossa on muutama vanha mänty.
Harjanteen laella on kahteen osaan hajonnut lohkare, toinen osa on viistosti pystyssä, mitat
n. 3 x 2,5 x 1,5 m, toinen makaa vieressä maassa, mitat n. 2,5 x 2 m, korkeus n. 0,7 m.
Paikallisen perimätiedon mukaan kivi oli maamerkkinä vanhalla kulkureitillä.
2022: Lohkare on kauempaa katsottuna entisellään. Tiheän kasvillisuuden takia sinne ei nyt menty kiven äärelle.

Kettukivenkangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Savottakämpän jäännös
Mosaiikkimaisema, jossa vuorottelevat matalia kivisiä kankaita ja soistuneita alueita,
kuivahkoja -tuoreita kankaita.
Kohde sijaitsee tasaisella alueella paikallistien ja metsätien risteyksen luoteispuolella.
Vanhaan karttaan merkitystä kämpästä on jäljellä kivijalka ( mitat n. 8 x 7 m, osa on
tuhoutunut tien oja kaivettaessa), perustuksen leveys on 40-50 cm ja korkeus n 20 cm.
Rakenne on tiheän aluskasvillisuuden ja nuoren puuston peittämä. Paikallistien itäpuolella
on betonirengaskaivo, jossa on metallikansi.

Haukilamminkangas 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Savottakämpän jäännös
Laaja korkea tuoreehko kangas Haukilammen koillispuolella. Uudistuskypsää metsikköä.
Kohde sijaitsee kankaan lounaisella alarinteellä 75 m Haukilammelta. Paikalla on
rakennuksen kivijalka, mitat 15 x 8 m, koillisseinän keskiosassa on n. 2 m leveä aukko.
Jalan korkeus on 40 - 80 cm ja leveys 50 cm. Sisäpuolella on perustuksen lähellä useita
kuoppia. Sisätilassa kasvaa isoja koivuja, kuusia ja mäntyjä, männyt ovat arvioltaan > 80 v.
Perustuksen länsipuolella on useita kuoppia ja kivikasoja rivissä, rakenteen funktio on
epäselvä: 50 m länteen on isompi kuoppa, mitat 3,5 x 2,5 m ja syvyys > 0,5 m.

Kaukola (1000037727) (Asuinpaikat)
Mosaiikkimaisema, jossa vuorotellevat pieniä kankaita ja rämeitä, tuoreehko kangas,
varttunutta kasvatusmetsikköä.
Kämpän jäännös sijaitsee kankaan etelärinteellä. Paikalla on ison kolmeosaisen rakennuksen kiviperustus. Etelä-pohjois-suuntaisessa osassa on kaksi huonetta, mitat ovat 13 x 6,5. Eteläpäädyssä on pienen (mitat n. 1,7 x 1,6 m, korkeus 0,3 m) lieden jäännös. Humuksen alta havaittiin palaneita kiviä ja hiiltä. Rakennuksen kolmas huone on tehty pohjoisosan länsikylkeen, mitat ovat 7,5 x 6 m; huoneen pohjoisseinässä on ison hyvin säilyneen uunin jäänteet, mitat ovat 3 x 2,5 m ja korkeus 1,1 m. Uunin tulipesä on vielä ehjä, se suuntautuu itään, sen rautaiset holvituet ovat vielä paikallaan. Uuni on rakennettu 30 - 60 cm kokoisista laakakivistä.
Rakennuksesta 10 m lounaaseen on 5 x 5 m mittainen hirsikehä, josta on vielä 6 hirsikertaa
säilynyt; pitkä nurkka, koirankaula, koura ja salvos on asetettu ylöspäin. Itäpäädyssä on 1
m leveä aukko, hirret on tuettu pystytolpilla.

Pitkäkangas 2 (1000037728) (Kivirakenteet)
Kaakko-luode-suuntainen pitkä harjujakso, jota reunustavat laajat suoalueet; harjun koillislaidalla oleva kapea korkea hiekkaharjanne, kuiva mäntykangas, nuorta kasvatusmetsikköä / aukea.
Kohde sijaitsee harjanteen kaakkoispäässä, korkeimmassa kohdassa oli 3 m etäisyydellä kaksi pystyyn asetettua laakakiveä (mitat n. 60 x 40 x 8 cm), toinen näistä kaatui ja rikkoutui kun kone ajoi yli. Kivet on asetettu poikittain harjanteen suuntaan nähden; kaksi metriä kaakkoon on tasainen pieni kivilatomus, joka koostuu viidestä 20-40 kokoisesta kivestä. Maaperä on kivetöntä hienoa hiekkaa.
Ei ole nykyisellä rajalinjalla. Pitäjänkartassa kohteen kohdalle on merkitty kylien välinen raja.

Hillukkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hillukkalan talo on perustettu viimeistään 1776 (Suur-Pyhäjoen historia uuden ajan murroksesta 1860-luvulle, s. 140). Paikalla on nykyisin vanha päärakennus, 1970-luvun tiilitalo ja talousrakennus. Paikka on tasaisten peltojen ympäröimä pihapiiri. Heti pohjoispuolella on toisen tilan pihapiiri.

Kukkola (1000037791) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kukkola mainitaan uudistilana vuonna 1840 (Suur-Pyhäjoen historia uuden ajan murroksesta 1860-luvulle, s. 140). Rippikirjoissa Oulaisten kylän ”Kuckala” mainitaan kuitenkin jo 1760-70-lukujen rippikirjoissa. Myös isojaon kartan merkintä viittaa siihen, että paikalla sijaitsi talo jo 1700-luvun loppupuolella. Paikalla on nykyään tiiviisti rakennettu tilakeskus, jota ympäröivät pellot.

Lastumäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lastumäen talo on perustettu vuonna 1675 (Suur-Pyhäjoen historia uuden ajan murroksesta 1860-luvulle, s. 129). Vuoden 1786 isonjaon kartan perusteella talon paikka voidaan asemoida Törmähovin tontin koilliskulmaan, missä on aiemmin sijainnut kunnalliskodin rakennuksia. Nykyään paikalla on uusi huoltorakennus. Pohjois- ja itäpuolella on talli ja muita viereiseen hevostilaan kuuluvia rakennuksia, eteläpuolella oli hevoslaidun ja peltoa. Kantatalon paikka lienee tuhoutunut myöhemmän rakennustoiminnan seurauksena.
Törmähovin vanhin osa valmistui 1800-1900-luvun taitteessa vaivaistaloksi. 1939-1945 rakennuksessa toimi sotilassairaala ja vuoteen 1953 tavallinen sairaala. Perinnekeskuksen alueella on uutta ja vanhaa rakennuskantaa.

Oja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kuusimetsää kasvavalla hieman ympäristöstään kohoavalla kivikkoisella mäellä, jonka eteläpuolella on peltoa.
Paikalla on n. 10 metrin kokoinen rakennuksen perustus, itäpäässä on n. 2 m halkaisijaltaan oleva ja n. 80 cm syvä kellarikuoppa. Sen itäpuolella, alempana mäen reunalla on neljä muuta n. 1,5-2,5 m halkaisijaltaan olevaa kellarikuoppaa, joista yksi on kaksiosainen. Kellarikuoppien päällä kasvavat vanhimmat puut ovat halkaisijaltaan noin puoli metriä.
Rakennuksen kellarikuopasta n. 10 m lounaaseen on myöhäisempi betoniperustus. Paikalle on merkitty rakennus vuoden 1954 peruskartalle. Noin 150 m kaakkoon Koiraojan varrella on sijainnut Ojan kantatalo, joka perustettiin 1695-96. Talo selvisi isonvihan vaurioista vasta 1750-luvulla (Suur-Pyhäjoen historia uuden ajan murroksesta 1860-luvulle, s. 129). Koiraojan varsi on paikalla pengerretty, ja merkkejä talon paikasta ei löytynyt, länsipuolella on peltoa ja pakettipeltoa.

Maunulan mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on jäljellä 1900-luvun mylly- ja sähkönjakelutoimintaan liittyvä kanavarakennelma. Noin 150 m pitkä kanava sijaitsee v. 1905 rakennetun ja nykyisin kahvilana toimivan myllyrakennuksen länsipuolella. Kanavan reunoja on kunnostettu kiveämällä sen reunoja ja sitä on koottu uudestaan. Inventoinnin aikana eteläosa oli korkean kasvillisuuden peitossa. Alun perin mylly rakennettiin vuonna 1890 Väinölän myllyksi. Kevään 1905 tulva vei myllyn mennessään, mutta samalle paikalle valmistui uusi mylly jo samana vuonna. Tuolloin sen yhteyteen rakennettiin sähkövoimala, joka on Pyhäjoen varren vanhin sähkövoimalaitos. Sähkön jakelu päättyi 1960-luvun puolivälissä, myllytoiminta jatkui 1970-1980-lukujen taitteeseen (Harri Turunen, Oulaisten historia, s. 366-370. 1986). Myllyrakennuksen itäpuolella entisen suisteen rakenne on tuhoutunut, sen kohdalle siirretty mm. porakiviä.

Iso Kotajärvi 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Yhden kivirakennelman sisältävä kohde sijaitsee Sydänmaan luonnonsuojelualueen itäpuolella, Ison Kotajärven länsirannalla. Kohde sijaitsee Ison Kotajärven etelärannalla, siirtolohkareen vieressä välittömästi vesirajan yhteydessä.
Kivilatomus on kooltaan noin 1m x 0,5 m ja korkeudeltaan noin 0,5m. Latomus on melko harva ja ristikkomainen, ja se on ladottu pitkänomaisista kivistä. Kivet ovat vahvasti jäkälän peitossa. Keskellä latomusta on noin 25cm halkaisijaltaan oleva reikä. Luultavasti kalastukseen liittyvä sammaloitunut ristikkomainen kivilatomus.

Myllyjoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maakunnallisesti arvokkaaseen rakennettuun kulttuuriympäristöön lukeutuvasta Oivangin myllystä luoteeseen on joen lounaispuolella kaivettu myllyränni, jonka pituus on noin 15 metriä ja leveys noin metri. Rännin kaakkoispäässä on perustuskiviä, joiden perusteella paikalla on mahdollisesti ollut mylly. Vajaat 10 metriä rännin kaakkoispäästä jokea ylös on noin 3 metriä pitkä pohjapato, joka on ohjannut vettä ränniin.

Koukkulampi 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Luoto 2015: Niskalammen länsirannalla rantavallissa tai sen päällä sijaitsee kuusi suojahuo-neen jäännöstä ja kymmenkunta pienempää osittain rinteeseen kaivettua suoja-huoneen tai parakin jäännöstä. Suojahuoneiden jäännöksien suuaukot ovat rin-teen alapuolella. Alueen 1 eteläosassa on kaivettu matalaan harjanteeseen puoli-kaaren muotoon seitsemän noin 5 m x 5 m kokoista kaivantoa. Näiden läheisyy-dessä on neljä isompaa suojahuoneen jäännöstä. Alueen pohjoisosassa harjun kor-keimmalla kohdalla on mahdollinen tuliaseman jäännös (N = 7322 227 ; E = 599 198).

Koukkulampi 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Pienen koukkulammen pohjoisrannalla on seitsemän suojahuoneen jäännöstä. To-dennäköisesti miehistön suojahuoneiden oviaukot ovat olleet kohti etelää.

Koukkulampi 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Petäjälammen pohjoisrannalla mökkimajoitus- ja leirintäalueiden välissä rakenta-mattomalla alueella sijaitsee useita erityyppisiä rakenteita.Hieman vajaat sata metriä metrejä juoksuhautaa sijoittuu rannan läheisyyteen. Hieman siitä pohjoiseen on tasattu telttapaikka ja suojahuoneiden jäännöksiä. Il-meisesti aiemmin suurehkon suojahuoneena toiminut kaivanto on otettu uu-siokäyttöön väestönsuojatilana. Alueelle johtaa vanha kivetty tielinja nykyisen Pe-täjälammentien pohjoispuolella. Aikanaan alueelle Kemijärventiestä poikkeava tielinja on merkitty nykykarttaan osittain polkuna

Moderni; Itä-länsi –suuntaisen hiekkaharjanteen laelle on kaivettu useita suojahuoneita. Harjanteen länsipäässä Kemijärventien läheisyydessä on muutama suurehkon suojahuoneen jäännös. Harjanteen laella, sen itäpäässä on kivetty, halkaisijaltaan noin 4 m oleva pienillä mukulakivillä kivetty ympyrä. Harjanteen eteläreunaan on kaivettu useita suorakaiteen muotoisia kooltaan noin 5 m x 5 m olevia kaivantoja, mahdollisia parakin tai suojahuoneen pohjia.

Moderni; Kolme tasattua parakin tai teltanpohjaa, joita ympäröi matalalla ympärysvalli ja oja. Koko noin 12 m x 8 m.

Moderni; Juoksuhautaa Koukkulammentien ja Kemijärventien risteyksen ympäristössä. Juoksuhautaa on kaivettu kolmeen kohtaan, joista yksi sijaitsee Koukkulammen-tien pohjoispuolella, yksi eteläpuolella ja yksi Koukkulammen luoteisrannalla. Jäännökset eivät muodosta yhtenäistä kokonaisuutta. Eteläisin juoksuhaudoista on täytetty risuilla.

Moderni; Petäjälammentien katkaiseman etelä-pohjoinen –suuntaisen harjanteen länsirin-teeseen on kaivettu kahdeksan noin 5 m x 5 m kokoista suojahuoneen jäännöstä. Jäännösten länsipuolista maastoa on ilmeisesti aikanaan tasattu kentäksi. Alueen pohjoisosassa on muutama miehistön suojahuoneen jäännös.

Moderni; Suojahuoneiden ja poteroiden jäännöksiä luode-kaakko –suuntaisen harjanteen laella ja lounaispuolella

Moderni; Teltanpohjia ja poteroita Petäjälammen luoteisrannalla vanhan Kemijärventien itäpuolella

Moderni; Petäjälammentien pohjoispuolella luode-kaakko –suuntaisen harjanteen länsi-puolella sijaistee kolmen suojahuoneen ja mahdollisen parakin jäännös. Alueen eteläpuolella kulkee vanha tielinja.
Harjanteen luoteispuolelle on noin 20 m x 8 m laajuinen harjanteen lounaaseen laskevaan osaan tehty tasattu alue, joka saattaa olla parakin pohja. Tasatulla alu-eella on 12 paria pieniä kuoppia.

Moderni; Kolme harjanteen poikki kaivettua suoraa kaivantoa, joilla on leveyttä noin 1 m, syvyyttä noin 0,5 m ja pituutta noin 30 m. Kaivantojen tarkoitus ei maastossa sel-vinnyt. Yksi kaivannoista oli täytetty risuilla

Varjakansaari (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Saarella on toiminut Varjakan saha vuosina 1900-1928. Sahaan kuuluvat myös Pyydyskarin telakka- ja satama-alue, mantereella sijainneet työläisten asunnot (ks. kohteet Varjakka Pyydyskari 1000038038 ja Varjakka 1000038081 sekä Varjakan kartano. Varjankansaarella oli sahan lisäksi pääkonttori piharakennuksineen ja saunoineen, työntekijöiden asuinrakennuksia, ruokala kauppoja, elokuvateatteri. Lisäksi saarella oli muun muassa oma paloasema, saaren halki kulkenut Pyydyskarille ulottunut kapearaiteinen rautatie sekä laajoja varastoalueita. Osa saaren rakennuksista on säilynyt, osa saaren rakenteista on arkeologisoitunut. Toiminnan loputtua 1928 sahan laitteet siirrettiin Pateniemeen. Sahan rakenteet ja rekennukset ovat kattaneet käytännössä koko saaren, rannoilla on myös veteen ulottuvia rakenteita.
2022:Varjakansaari sijaitsee Oulunsalon pohjoispuolella vain noin 280 metrin päässä mantereen rannasta. Saarella on paljon sahaan liittyvien rakennusten ja rakenteiden raunioita rannasta aina sisäosaan asti. Rannoilla on paljon erilaista puutavaraa, joista osa on ilmeisesti vanhojen laitureiden lautoja ja osa voi olla vanhaa sahatavaraa.
Saaren satamasta noin 200 metriä luoteeseen havaittiin kuuden hiilimiilun jäänteet rannasta kohti Varjakan rakennuksia kulkevan polun länsipuolelta (ks. alakohteet).
Yhä pystyssä olevien rakennuksien lähettyviltä havaittiin kahden eri rakennuksen betonisia perustuksia. Sahan laaja raunioalue sijaitsee saaren lounaisosassa, jossa on paljon erilaisia betonisia sekä tiilisiä perustuksia yms., jotka liittyvät alueella sijainneeseen sahaan. Sahan rauniot ovat erilaisen kasvuston ja puiden peitossa ja erilaisten raunioiden havaitseminen on paikoitellen hankalaa peitteisessä maastossa.
Saaren halki kulkeneesta rautatiestä on vielä merkkejä maastossa. Rautatien pohjaa on säilynyt Varjakansaaren ja Pyydyskarin välisellä matalalla alueella noin 125 metrin matkalta (keskipiste N 720958 E 419824). Rautatien puisia perustuksia on vielä jonkin verran esillä sen reunoilla. Se erottuu selvästi maastossa hieman korkeampana kohtana, jonka leveys on noin 5 metriä. Nykyään sen kohdalla kulkee polku. Rautatien pohjaa on jäljellä myös Pyydyskarissa noin 300 metrin matkalla. Täälläkin sen kohdalla kulkee nykyään polku. On hyvin todennäköistä, että saarella on enemmänkin sahanaikaiseen toimintaan liittyviä rakenteita, joita ei tämän inventoinnin yhteydessä havaittu.
2022: Pohjois-Pohjanmaan museo kävi tarkastamassa Varjakansaaren kaakkoisosassa vuosina 1860-1919 sijainneen Varjakan saaren eli Franzenin kartanon aluetta. Vanhojen karttojen ja kuvien perusteella kartanoon on kuulunut useita rakennuksia, jotka ovat muodostaneet umpinaisen pihapiirin. Pihapiirissä on ollut kaivo. Kartanon eteläpuolella on sijainnut suurikokoinen puutarha. Tarkastuksessa havaittiin 8 mahdollista rakennuksen pohjaa sekä yksi pyöreä ja kaksi neliönmallista kuoppaa/kuopannetta (ks. alakohde Varjakan saaren kartano).

Varjakka Pyydyskari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pyydyskarilla sijaitsi vuosina 1900-1928 toimineen Varjakan sahan (ks. Varjakansaari 1000038079 ja Varjakka 1000038081) telakka- ja satama-alue. Puutavara kuljetettiin kapearaiteista rautatietä pitkin sahalta satamaan. Alueella oli ruokala, talousrakennuksia ja sauna. Sahan aikaiset rakenteet kattavat koko saaren, osa rakenteista ulottuu rantaveteen.
2022: Pyydyskari sijaitsee Varjakansaaren luoteisosassa. Alueelta havaittiin laaja telakka- ja satama-alue, jossa on paljon erilaisia betonisia perustuksia, jotka liittyvät alueella sijainneeseen Varjakan telakkaan. Telakan rannalla sijaitsee kaksi pitkää vanhaa laiturin pohjaa, jotka liittyvät alueella sijainneeseen satamaan.
Telakka-alueen pohjoispuolella on nähtävissä Pyydyskarilta Varjakansaareen kulkeneen rautatien pohjaa, joka erottuu maastossa noin 5 metriä leveänä muuta maastoa korkeampana kohtana. Yhteensä ratapohjaa on noin 300 metrin matkalla ja sen kohdalla on nykyään polku.
Ratapohjan eteläpuolelta havaittiin noin 30 x 10 metrin kokoinen kivijalka, jonka keskellä on pystyssä tiilestä rakennettu savupiippu. Alueella on sijainnut talousrakennuksia, ruokala ja sauna. On hyvin todennäköistä, että kyseessä on joko jonkin talousrakennuksen tai ruokalan kivijalka. Vuoden 1953 peruskarttaan kohdalle on merkitty rakennus.
On hyvin todennäköistä, että saarella on enemmänkin sahanaikaiseen sekä telakanaikaiseen toimintaan liittyviä rakenteita, joita ei tämän inventoinnin yhteydessä havaittu.

Varjakka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Varjakan mantereella Varjakan satamaan johtavan tien varrella oli vuosina 1900-1928 toimineen Varjakan sahan (ks. Varjakansaari 1000038079 ja Varjakka Pyydyskari 1000038080) työntekijöiden asuntoja. Asuntojen betoniperustukset ovat säilyneet.
2022: Varjakan satamaan johtavan tien länsi ja etelä puolella sijaitsee Varjakan sahan työntekijöiden asuntoina toimineiden rakennusten perustuksia noin 780 metrin matkalla. Alueella on ollut yhteensä 18 asuinrakennusta ja niihin liittyviä piharakennuksia sekä sauna, joiden betonisia perustuksia on vielä nähtävillä. Osa on raivattu aluskasvillisuudesta ja osaan on pystytetty uudet tienviitat, joihin on merkitty talojen osoitetiedot niiden käyttöajan mukaan, jolloin talojen ohi kulkeva tie oli nimeltään Kukonkatu ja Finninkatu. Osaan perustuksista on lisäksi istutettu puutarhakasveja. Osa perustuksista sijaitsee peitteisessä maastossa, heinikon ja muun kasvillisuuden peitossa.
Rakennusten perustukset on merkitty vuoden 1953 peruskarttaan.

Pitkäkoski (1000038086) (Maarakenteet)
Historiallinen; Mahdollinen puoliksi maahan kaivetun varaston jäännös. Kuoppa sijaitsee Haapajärven Lohijoessa olevan Pitkäkosken itäpuolella, Lohijoen lehto -nimisellä
luonnonsuojelualueella. Aivan kuopan eteläpuolelta kulkee polku. Paikalla kasvaa yli 100-vuotiaita mäntyjä ja nuorempia kuusia. Maaperä on hiekkaa ja aluskasvillisuus koostuu varvuista ja sammalista.
Puoliksi rinteeseen kaivettu maakuoppa, joka muistuttaa tervahautaa myös alarinteeseen eli länteen suuntaavan, halssiaukkoa muistuttavan kaivannon puolesta. Kuopan pohjaa käsikairalla kairatessa ei kuitenkaan kairasta voinut hiilimaata havaita, eli kyseessä ei sen perusteella ole tervahauta. Kuopan halkaisija vallilta vallille mitattuna on noin 6 metriä ja se on 1,3 metriä syvä.
Samantyyppinen, mutta noin 3 metriä halkaisijaltaan oleva kuoppa sijaitsee muutama metri tästä kuopasta pohjoisen/koillisen suuntaan. Tässäkin kuopassa on aukko havaittavissa alarinteen suuntaan eli etelälounaaseen. Todennäköisesti samanikäinen kuin suurempikin maakuoppa.

Hevoskari 6 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sijainti: Paikka sijaitsee Hevoskarin eteläpäässä olevan niemen tyvessä.
Huomiot:A rakennuksen pohja, B kiviröykkiöitä, historiallinen, kivikko, aluskasvillisuus heinä ja varpuja.
A: hyvin säilynyt ja hyvin ladottu kivijalka, mitat 5 x 5 m, kivijalan leveys n. 30 cm ja
korkeus 15 cm; nurkassa laakakivistä tehty kiuas (1,5 x 1,4 x 0,8 m), hieman sortunut, sitä on jossain vaiheessa laastilla korjattu (rakennus oli ainakin 1900-luvun alkupuolella vielä käytössä).
B: rakennuksesta 5 – 20 m kaakkoon 9 kiviröykkiötä (läpimitaltaan 1 – 1,2 m, korkeus 0,5 – 0,6 m), röykkiöt sijaitsevat kahdessa rivissä (5 + 4 kpl), Tulkinta: kalastajamaja, ranoja. Korkeussijaintinsa perusteella suhteellisen nuori jäännös.

Rahja Ryöpäs 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Sijainti: Paikka sijaitsee Pappilankarin pohjoispuolella olevan Ryöpäs saaren/niemen keskiosan itärannalla. Vanha veneenkiinnitysrengas rantakalliossa.

Rahja Alajoenkari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sijainti: Paikka sijaitsee Pappilankarin saaren kaakkoispäässä olevan laajan Alajoenkariniemen pohjoisosan länsirannalla, rannasta n. 25 m.
Huomiot: Alajoenkari, merkkikivi, historiallinen, tiheä kuusimetsä, sammalta; pieni kiviröykkiö, Ø 0,9 m, jonka keskellä 0,6 m korkea pystykivi; ei hakkauksia. Tulkinta: mahdollisesti vanha rajakivi.

Kuusimällä (Taide)
Historiallinen; Sijainti: Paikka sijaitsee Lintulahden koillispuolella olevan Kuusimällä -saaren lounaisrannalla.
Huomiot: Kuusimällä, kalliohakkauksia, historiallinen,
A: vaakakalliolla nimikirjaimet ja päivämäärä (osittain lohjennut) n. 30 x 35 cm alalla (J M 9.8-9 (?),
B: edellisestä 5 m lounaaseen pystykalliossa kirjaimia n 20 x 40 cm alalla (PoP)
sen alapuolella ilmeisesti (IC), hyvin rapautunut ja selvästi vanhempi kuin edelliset.
Kohteen tarkka ajoitus ei ole selvillä.

Sirviö (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on maastokartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva kiviaita. Jälkimmäisessä erottuu myös muita mahdollisia rakenteita laajahkolla alueella. Kyseessä todennäköisesti on 1570-luvulla perustetun Sirviön talon paikka.

Vaakunakylä (Asuinpaikat)
Moderni; Paikalla on ollut saksalaisten esikunta-, toimisto ja majoitustarkoitusta varten vuonna 1942 rakentama alue, ns. Vaakunakylä. Nykyisen rautasillan ja venesataman välisellä alueella Hartaanselän länsirannalla olevalla ranta-alueella on ollut runsaat 20 rakennusta noin 80 x 200 metrin alueella, ks. Stig Roudasmaa, Oulun varuskunnan historia (Scripta historica VII, 1981), s. 180-181.
2023: Kohdetta ei tarkastettu inventoinnin aikana.

Anttilanhaara Sotilastorppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Iijoen pohjoispuolella törmän reunalla on 3 rakennuksen perustusta: itäisin on torpan kiviperustus, mitat noin 9 x 7 m, sisätilassa on ainakin kaksi pientä kellarikuoppaa. Päärakennuksen länsipuolella on syvä kellarikuoppa (alakohde 1), jonka mitat ovat n. 3,5 x 3,5 x 1,4 m, sitä reunustaa matala kivi- ja maaperustus. Pohjoispuolella on pienempi kellarikuoppa (alakohde 2), jonka mitat ovat noin 2,5 x 3 m. Sitäkin ympäröi matala maaperustus. Rakennusten tarkkaa muotoa ei pystytty varmuudella selvittämään, koska perustukset ovat jonkun verran tuhoutuneet hakkuiden (avohakkuu) yhteydessä, eniten vahinkoa on aiheutunut kolmesta melkein vierekkäin kulkevasta ajourasta.

Anttilanhaara Anttilan torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lallinsuvannon pohjoispuolella korkealla rantatörmällä vapaa-ajan asunnolla johtavan metsätien länsipuolella, muutamia metrejä tiestäerottuu matala n. 10 m halkaisijaltaan oleva kumpare, jonka sisätilassa on kuopanteita ja paikoin reunalla aitamaista kiveystä. Kumpareen päällä kasvaa koivuja ja kuusia. Torpan perustuksesta n. 10 länteen rinteen reunalla on n. 0,7 m syvä kellarikuoppa (reunavalleista mitattuna n. 3,5 x 4 m). Torpan
peltoja on sijainnut myös nykyisen vapaa-ajan asunnon piha-alueella.

Ylä-Kokkonen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven Maaselänlahden itäpuolella sijaitsevalla Haapamäellä, Ylä-Kokkonen talon eteläpuolella. Kohteen lounaispuolella kulkee sähkölinja. Kohteen ympäristössä kasvaa varttunutta kuusikkoa. Miilualueen läpi kulkee traktoriura, joka on vahingoittanut osaa miiluista. Miilut ovat pystymiiluja. Kolme kokonaista miilunpohjaa ja yksi puolikas. Miilut ajoittuvat mahdollisesti 1900-luvun alkuun. Sota-aikaan hiilen tuotanto oli Pyhäjärvelläkin voimakasta.

Iikunkangas (Taide)
Historiallinen; Siikalatvan Rantsilan Isokylän kaakoispuolella, Iikunkankaan pohjoispuolella on useita suuria kiviä taimikossa. Yhteen näistä suurista kivistä on kaiverettu kaakkoislaidan viistolle ja tasaiselle pinnalle teksti. Kiveen on kaiverrettu kirjaimet VAAMATTILA ja tämän alle SYNT 1/4 1914 (V. A. mattila). Kirjaimet ovat noin 15 cm korkeita.

Hietapelto (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sijainti: Paikka sijaitsee Ylivieskan kirkosta 12,4 km kaakkoon, tien 18283 länsipuolella 50 m, metsässä.
Huomiot: Paikalla on kellarikuopan jäänteet jonka sisäosan mitat ovat n. 2,5 x 3 m. Kellarin seinät ovat kivetyt ja kuoppaa kiertää siten kivi ja maavalli. Itäpuolella on oviaukko. Rakenne on paksun sammaleen peitossa. Kellarin ikä on tuntematon, kasvillisuudesta päätellen hylätty vähintään 40 v sitten.

Kankaanpää (1000039047) (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Suisteita on käytetty vielä 1930-luvun lopulla ohjaamaan tukkien kulkua ja estämään sumien syntyä mutkaisessa joessa uiton aikana. Pisin yhtenäinen suiste on noin 30 metriä pitkä (joessa toiseksi alin) sijiatsee Kankaanpään kylässä Jokiniemen kohdalla. Kivet tukevat puurakenteita rannan puolella ja lisätukirakenteet näkyvät paikoittain. Heti Lohijoen ylittävän sillan itäpuolella oli joen suuntaisen, noin 6 metriä pitkän suistepuun lisäksi havaittavissa muutamia jokeen päin suuntaavia lyhyitä tukipuiden pätkiä. Ylin suiste on noin 11 metriä pitkä.

Onnelankoski 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Uittopadon ja rännin jäännökset sijaitsevat Lohijoen lehdon suojelualueella, Onnelankosken kohdalla. Kohteen itäpuolella kulkee polku ja paikalla olevalla tasanteella on luvaton tulipaikka. Kohdetta ympäröivä maasto on lehtomaista kangasta, maaperä hiekkaa ja puusto noin 120-vuotiasta kuusivaltaista sekametsää.
Onnelankosken uittorännistä on jäljellä lähinnä kosken niskassa olevan siihen liittyvän padon jäännökset. Joen kummankin puolen rannoilla pato koostuu kivestä ja maasta ja joen keskellä oleva, osittain kuivalle maalle rakennettu arkku on tehty hirsistä, mikä todennäköisesti on täytetty kivillä. Arkun päällä kasvaa sammalta ja puita. Padon rannanpuoleiset osat ovat noin 1,2 metriä korkeat ja 3 metriä leveät. Lännen puoleinen patoaukko on noin 2,4 metriä leveä ja keskellä olevassa arkussa erottaa vielä 5-6 hirsikerrosta. Arkkua on tuettu tällä puolella virrasta nousevilla vinosti asetetuilla puilla. Lännenpuoleinen rannan kivistä ja maa-aineksesta tehty pato erottuu noin 5 metrin pituisena. Veden alta erottuu lankku- ja lautarakenteita.
Ränni on purettu, mutta sen paikkaa kivisessä koskessa voi arvioida kiviin hakattujen suurten metallinaulojen sijainnista ja vanhoista kuvista. Niiden perusteella ränni on kulkenut joenvarren kuivemmassa uomassa tai vierellä, alavirtaan katsottuna kosken vasemmalla laidalla oikaisten kosken tiukimman mutkan. Kivikkoisessa koskessa ja kuivan uoman alueella on useita todennäköisesti rännistä peräisin olevia puita. Kohdassa 7061351 423428 on patomainen tukirakennelma ja alimman ränniin liittyvän rakenteen havaitsin kosken alla kohdassa 7061431 423436.

Pitkäkoski 2 (1000039050) (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Haapajärven Lohijoen Pitkäkoskessa, Lohijoen lehto -nimisen suojelualueen eteläosassa lehdossa. Kohteen päälle on rakennettu kävelysilta. Aivan joen varren puusto on noin 60-vuotiasta. Hieman jokivartta korkeammalla alueella alue muuttuu lehtomaiseksi kankaaksi, jossa puusto on selvästi iäkkäämpää.
Pitkäkosken uittorännistä on jäljellä lähinnä kosken niskasta alkavan ja ränniin liittyvän patorakenteen sekä siitä noin 20 metriä alavirtaan koko uoman leveydellä havaittavissa olevat lankku- ja hirsirakenteet. Sen jälkeen rännin paikkaa voi arvioida lähinnä vain kiviin hakattujen metallinaulojen perusteella. Lisäksi kivikkoisessa koskessa on useita uittorännin rakenteista peräisin olevia puita siellä täällä, paikoittain kasassakin.
Rakenteet alkavat kävelysillan kohdalta, joka on rakennettu vanhan padon kohdalle. Sillalta alavirtaan katsottaessa vasemmalla puolella on jäljellä virtaa vasten vinottain olevia, todennäköisesti itse rännikourun lankkuja. Uomaa on porrastettu asettamalla hirsiä virtaan nähden poikittain ja tukemalla niitä kivillä ainakin neljässä kohdassa. Näiden päällä on vielä virran suuntaisesti selkeästi erottuvat kaksi lankkua keskellä virtaa ja alempana virrassa erottuu selkeästi kolme hirttä virran suuntaisesti.

Koppelonkoski 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2012: Mosaiikkimaisema, jossa runsaasti pieniä kuivahkoja - tuoreita kankaita ja pieniä soita, jokivarsi. Metsätien pohjoispuolella 50 m Vääräjoesta itään on ns, pystymiilu, halkaisija valli mukaan lukien 14 m, vallin leveys n. 2 m ja korkeus n. 1 m. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä, rakenteet ovat rehevän aluskasvillisuuden peitossa.
Pystymiilu, tyyppi tuli käyttöön 1930-luvulla.
2014: Kaksi pystymiilua vierekkäin:
Miilu 1: Halkaisija 14 metriä, vallin leveys 2 metriä ja korkeus 1 metri.
Miilu 2: Halkaisija 11 metriä, vallin leveys 1 metri ja korkeus 50 cm.
Miilujen päällä kasvaa isoja mäntyjä, rakenteet ovat aluskasvillisuuden peitossa.
Kyseessä kaksi pystymiilua, tyyppi tuli käyttöön 1900-luvun alussa.

Kenttärata Vanttajan asema-alue (Kulkuväylät)
Historiallinen; Paikalla on Hyrynsalmelta Kuusamon Vanttajaan johtaneen kenttäradan asema-alue Vanttajassa. Radan ovat rakentaneet saksalaiset sotavankityövoimaa käyttäen vuosina 1942-1944. Suomi ja Neuvostoliitto allekirjoittivat aselevon 4.9.1944, jonka seurauksena saksalaisten joukkojen tuli poistua Suomesta. Vetäytyessään Kiestingin suuntaan saksalaiset hävittivät kenttäradan asemat ja sillat. Kiskot purettiin sodan jälkeen ja luovutettiin ns. saksalaisomaisuutena Neuvostoliittoon Alueella ovat sijainneet asemarakennukset ja rehuasema Kuusamo F (Futterbahnkof), jonka kautta kuljetettiin rehua Saksan Lapin armeijan käytössä olleille hevosille ja muulelille (yht. noin 35 000 eläintä).
Asema-alueella on leveyttä 18 metriä radan valleista mitattuna. Kohteen länsipäässä lähellä Järvelän tilaa metsäautotien kohdalla on noin kymmenen ajokelvotonta autoa sekä muuta metalli jätettä. Kenttäradan alue on edelleen avointa maastoa. Radan molemmin puolin on mäntyvaltaista sekametsää. Kohteen itäpäässä, Korentokankaan aluerajauksen kohdalla asema-alue ilmeisesti loppuu ja kapeampi rataosuus alkaa. Kapeampi rataosuus on noin 5 metriä leveä ja jatkuu selvänä asema-alueen päästä noin 30 metriä lounaaseen kohti Korentokankaan parkkipaikkaa
Kohde liittyy välittömästi itäpuolellaan olevaan Korentokankaan salpalinjaan, joka kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin sisältyen myös Salpalinjan merkittävimmät kohteet luetteloon.

Korkiakangas 2 (1000039487) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Harjanteen päällä on soikea painanne, mitat n. 12 x 7 m, syvyys 0,8 m., jota ympäröi melkein 2 m leveä maavalli, korkeus 0,6 - 1 m. Keskellä on uunin jäänteet, ryssänuunin mallinen, mitat 1,7 x 1,6 x 0,7 m. Sortunut tulipesän aukko vielä näkyvissä.
Uunin kyljessä on kivinen muistolaatta, jossa kaiverrettu tyyliin "ensimmäinen p.....o   ....ssä 1944", eli ehkä jotain sota-aikaan liittyvää.
Paikalliset vanhemmat henkilöt kertovat paikalla olelen vielä 1930-luvulla jäljellä muutama hirsikerta sekä muurinpohja. Paikkaa on tuolloin kutsuttu piilopirtiksi.
Painanne viittaa vanhempaan asumukseen ennen 1940 -luvun kämppää. Rakennusta ei ole merkitty 1957 peruskartalle, ainoastaan sinne johtava polku. Rakenteiden tulkinta jää perimätiedosta ja muistilaatasta huolimatta epävarmaksi.

Aaltokangas 4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Hiekkaisella tasanteella törmän eteläpuolella on rajamerkki, neliömäinen kivisokkeli on mitaltaan 1 x 1 m, keskellä on kaatunut pystykivi. Nroa. ei havaittu. Kyseessä lienee isojaon aikainen rajamerkki (nykyisellä rajalla).

Pyhäkoski 8 (Maarakenteet)
Historiallinen; Jyrkän rinteen reunalla noin 8 metriä hallkaisijaltaan oleva ja yli 1,5 metriä syvä maakellarin jäännös. reunoilla selvää seinävallia, oviaukko kaakkoon. Päällä ja ympärillä noin 50 cm paksuisia mäntyjä. Vanhoilla kartoilla ei ei peltoja lähialueella, arveltu voivan liittyä kalastukseen.

Vengasvaaran itäpää 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Vengasvaaralta itään jatkuvan harjujakson itäpää, tasainen kuiva kangas noin 200 m Mertajoesta länteen; mäntyvaltainen havumetsä (varttunut kasvatusmetsä), aluskasvillisuus puolukkaa, mustikkaa ja sammalta.
Alueella on kaksi samankokoista miilua (läpimitta 14 m. vallin leveys 2 m ja korkeus 0,8 m, noin 1,5 m leveän ja 0,8 m syvän ojan ympäröimä. Sisäalueella noin 20 cm vahva noki-/hiilikerros turpeen alla; vallissa runsaasti nokimaata ja hiiltä. Vallin päällä ja sisäpuolella kasvaa isoja mäntyjä ja kuusentaimia.
Perimätiedon mukaan miilut olivat käytössä viime sodan aikana.

Aronkalliot (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviaita sijaitsee metsäkoneella raivatulla havupuuvaltaisella sekametsä alueella. Lähiympäristössä ei ole asutusta eikä peltoja. Kohteen pohjoispuolella ovat nk. Aronkalliot, jossa maasto nousee hieman ja pohjoisella reunalla laskee.
Kyseessä on noin 48 metriä pitkä, noin metrin korkuinen ladottu, leveä paksun sammal-kerroksen peittämä itä- länsi suuntainen kivimuuri, jossa ladottuna noin 3-5 kivikertaa erikokoisia, pääosin suurehkoja kiviä. Muurin itäpäässä on jatkona pieni kapea tila, jonka suuaukko on itäpuolella. Suuaukon/tilan leveys sisältä n.1,30 m ja ulkomitta n. 4,30 m. Sisätilan pituus n. 5,30 m. Korkeus reilu metri.
Tarkempien havaintojen tekeminen oli vaikeaa, sillä ympäröivä alue oli täysin risujen peittämä ja myllätty isoille kuopille metsäkoneella. Yhdessä kohtaa kone oli paljastanut osan kiviaitaa repimällä sen paljaaksi pinnan sammalpeitteistä.

Sadinmaa 3 (Taide)
Historiallinen; Noin 20 m metsätieltä lounaaseen on 35 cm paksu kelo, jossa näkyy vielä 2 pientä pilkkaa, joihin on tehty kruunuleima, leiman muoto on vanhempi, todennäköisesti puu on leimattu 1800-luvun loppupuolella

Kangaskylä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kortteisen tekojärven pohjoispuolella Kangaskylässä, Vanhan maantien pohjoispuolella. Alueella kasvaa harvaa mäntymetsää. Paikalla oleva tervahauta on noin 20 m halkaisijaltaan, halssi etelään tien suuntaan, päällä kasvaa nuorta lehtipuustoa ja katajaa. Maaperä alueella on moreenia ja paikoin kivikkoista. Lähistöllä on runsaasti vanhoja soranottokuoppia. Mahdollisesti kysymys on julkaisussa ”Pohjois-Pohjanmaan kulttuurihistoriallisesti merkittävät kohteet 2” (1992), mainittu Kangaskylän koulun lähelle rakennettu ”museotervahauta”, joka mainitaan tuolloin polttamattomaksi.

Aho (1000039903) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piippolan keskustasta n. 2,3 länteen Lamujoen eteläpuolella ja Haapavedentien pohjoispuolella. Kantatalon paikka on matala peltojen ympäröimä mäki. Pihapiirissä on 1800-luvun kunnostettu päärakennus ja luhtipuoji. Vuosina 1773-1778 laaditulle isonjaon kartalle paikalle on merkitty talo ja jokirantaan mylly. Myllyn paikka unohtui tarkistaa maastossa, karttatarkastelun perusteella sen muinainen sijaintipaikka on nykyisin kuivaa maata. Ahon talo on perustettu 1650-luvun alussa (Hiltunen Mauno, Siikajokilaakson historia keskiajalta vuoteen 1860, s. 117). Ahogård on merkitty Claes Claessonin laatimalle vuoden 1653 Salon ja Limingan pitäjiä esittävälle kartalle.

Anttila (Piippola) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piippolan keskustassa Lamujoen pohjoisrannalla. Anttilan talo on Piippolan vanhimpia. Tarkka perustamisajankohta ei ole tiedossa, mutta todennäköisimmin talo on perustettu viimeistään 1600-luvun loppupuolella. Pihapiirissä on kaksikuistinen päärakennus ja useita vanhoja tilarakennuksia, mm. talotien varrella kaksi aittaa. Lähiympäristö on melko tiiviisti rakennettua, pohjoispuolella kulkee Anttilantie. Talo on toiminut kestikievarina ainakin 1900-luvulla (Hiltunen,
Siikajokilaakson historia 1, s. 212).

Haapala (Piippola) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piippolan keskustasta itään kantatien 88 pohjoispuolella nykyisen Nuorisoseurantien varrella. Haapalaan on merkitty talo vuosina 1773-1786 laaditulle isonjaon kartalle. Tontilla on nykyisin vanha hirsipintainen päärakennus, joka sijaitsee heti tien pohjoispuolella. Pihapiirissä on myös uudempia tilarakennuksia. Länsipuolella on samaan tilaan kuuluva uusi päärakennus. Ympäröivillä alueilla on myös peltoja, osittain samoille alueille on merkitty peltoja myös isojaon kartalle.

Hakola (1000039906) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kortteisen tekojärven länsirannalla matalan mäen päällä. Ympäröivillä alueilla on viljelemättömiä peltoja. Paikalle on merkitty vuosina 1773-1786 laaditulle isonjaon kartalle talo lähipeltoineen. Alueella sijaitsee nykyisin usealle kiinteistölle johtava tie ja eri tilojen piha-alueita, joilla on useita uudempia tilarakennuksia.

Hassila (1000039907) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piippolan keskustan ja Kortteisen tekojärven välissä Lamujoen eteläpuolella, Peltoperäntien varrella. Alue on peltojen ympäröimä mäki, missä sijaitsee Hassilan tilakeskus. Paikalle on merkitty vuosina 1773-1786 laaditulle isonjaon kartalle talo samalle paikalle, missä on nykyisinkin tilan vanha lautavuorattu päärakennus, pihapiirissä on useita muita vanhoja tilarakennuksia ja pihan ulkopuolella paja, tilaa ympäröivät pellot, sekä hevos- ja karjalaitumet.

Ikola (1000039908) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piippolan keskustan itäpuolella Lamujoen mutkassa. Alue on peltojen ja viereisen Jukolan tilakeskuksen ympäröimä matala mäki, missä sijaitsee tilan vanha vuodelta 1804 peräisin oleva hirsipintainen asuinrakennus, uusi päärakennus ja muita tilarakennuksia. Tontin alueella sijaitsee myös vanha luonnonkivistä rakennettu kellari, jota on vahvistettu sementtiharkoilla (P 7116913 I: 449804). Paikalle on merkitty vuosina 1773-1786 laaditulle isonjaon kartalle talo samalle paikalle, missä tilan vanha päärakennus sijaitsee sekä jokirantaan vesimylly. Jokiuomaa on Ikolan kohdalla muutettu ja jäänteet vesimyllystä ovat kokonaan hävinneet. Ikola on perustettu vuonna 1692 (Siikajokilaakson historia 1, s. 133).

Jarva (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piippolan keskustan länsipuolella Lamujoen pohjoisrannalla. Alueella on Yli-Jarvan ja Ali-Jarvan tilakeskukset, joita ympäröivät pellot. Vuosina 1773-1786 laaditulle isonjaon kartalle on merkitty talo Yli-Jarvan nykyiselle piha-alueella, jokirantaan on merkitty myös vesimylly, josta ei ilmeisesti ole säilynyt jäänteitä. Jarvan talo on perustettu 1650-luvulla. Talo on merkitty myös Claes Claessonin laatimalle vuoden 1653 Salon ja Limingan pitäjiä esittävälle kartalle.

Kangaskokko (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kangaskylässä Kortteisen tekojärven pohjoispuolella ja Vanhan maantien eteläpuolella. Alueella on merkitty vuosina 1773-1786 laaditulle isonjaon kartalle talo. Nykyisen Kortteisen tekojärven pohjoisrannalle perustettiin Kankaalan uudistila 1600-luvun alkupuolella (Siikajokilaakson historia 1, s. 117). Kangaskylään on merkitty myös Claes Claessonin laatimalle vuoden 1653 Salon ja Limingan pitäjiä esittävälle kartalle kaksi taloa, joista toinen voi olla Kangaskokko. Paikka on nykyisin jättömaata ja voimakkaasti aurattu, inventoinnin aikana alueella kasvoi korkea ja tiheä pintakasvillisuus. Alueella havaittiin purettujen rakennusten kohtia ja kivillä holvattu maakellari, rakennukset on merkitty vielä vuoden 1979 peruskartalle. Maakellari on tehty luonnonkivistä ja lohkokivistä, se arviolta n. 3 m pitkä, ja se vaikutti myös melko syvältä. Romahtamisvaaran ja tiheän kasvillisuuden takia sen tarkempi dokumentointi ei onnistunut. Myöhempi paikalla asuminen, rakentaminen, rakennusten purkaminen ja voimakas maanmuokkaus on todennäköisesti hävittänyt vanhimmat asutuskerrokset.

Kotila (1000039913) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piippolan keskustasta n. 1 km kaakkoon Lamujoen eteläpuolella peltojen ympäröimällä mäellä. Paikalle on merkitty vuosina 1773-1786 laaditulle isonjaon kartalle pienien peltopalstojen keskelle talo ja kaksi muuta rakennusta samalle kohdalle, missä nykyinen tilan päärakennus, muut tilarakennukset ja piha-alue sijaitsee.

Lassila (1000039914) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piippolan keskustasta lounaaseen Lamujoen etelärannalla, eteläpuolella on jokseenkin tasaista peltomaisemaa. Alueelle on merkitty vuosina 1773-1786 laaditulle isonjaon kartalle kaksi taloa, joista Lassila on pohjoisempi ja eteläisempi nykyinen Autio. Talojen ympäristö oli otettu jo laajasti pelto- ja niittyalueiksi. Lassila on Piippolan vanhimpia taloja. Claes Claessonin laatiman Salon ja Limingan pitäjiä esittävän vuoden 1653 kartan yksi talomerkintä Lamujoen eteläpuolella on todennäköisesti Lassila.

Lassila 2 / Autio (Asuinpaikat)
Historiallinen; iippolan keskustasta lounaaseen Lamujoen etelärannalla, eteläpuolella on jokseenkin tasaista peltomaisemaa. Alueelle on merkitty vuosina 1773-1786 laaditulle isonjaon kartalle kaksi taloa, joista Autio on eteläisempi ja pohjoisempi nykyinen Lassila. Talojen ympäristö oli otettu jo laajasti pelto- ja niittyalueiksi. Claes Claessonin laatiman Salon ja Limingan pitäjiä esittävän vuoden 1653 kartan yksi talomerkintä Lamujoen eteläpuolella on todennäköisesti Lassila. Aution pihapiirissä on uutta ja vanhaa rakennuskantaa.

Mahala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piippolan keskustan ja Lamujoen eteläpuolella historiallisen Saviselkä-Piippola -maantien ja nykyisen Keskustien varrella. Paikalla on merkitty vuosina 1773-1786 laaditulle isonjaon kartalle talo ja sitä ympäröiviä peltoja. Pihapiirissä on hirsipintainen, osin laudoitettu luhtirakennus, vanha asuinrakennus on purettu, nykyinen asuinrakennus on tiilitalo, pihan reunalla on uusi maakellari. Piha-alue on nurmena ja puustoinen. Pohjoispuolella on pelto, tontin reunoilla etelä- ja itäpuolella on entistä peltoa.

Marttila (1000039918) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piippolan keskustasta itään vanhan kylätien linjauksen varrella peltojen ympäröimällä matalalla kohoumalla. Marttilan nykyisen talon paikalle on merkitty vuosina 1773-1786 laaditulle isonjaon kartalle talo, sitä ympäröiviä peltoja ja niittyjä. Pihapiirissä on kaksi asuinrakennusta, muita talousrakennuksia, talotien varrella on kaksi aittaa. Marttila on toiminut kestikievarina.

Pelli (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piippolan keskustassa Lamujoen eteläpuolella Lamujoen eli Hankosen myllyn ja sahan paikalla. Alueella on sijainnut vuosina 1773-1786 laaditun isonjaon kartan mukaan talo ja jokirannassa mylly. Pellin talo on myöhemmin sijainnut sahan yhteydessä. Talon hirsikehikko on siirretty 1940-luvulla lähellä sijaitsevan asuinrakennuksen materiaaliksi. Sahan viereen rakennettiin 1900-luvun alussa meijeri, joka purettiin 1950-luvulla. Sahan itäpuolinen alue on tasoitettua, maan pinnalla ja alla on uudempaa rakennusten purkujätettä. Lamujoen saha ja mylly on säilynyt melkein alkuperäisenä.

Peltola (Piippola) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piippolan Peltoperällä Kortteisen tekojärven länsipuolella ja Lamujoen eteläpuolella. Alueella on sijainnut vuosina 1773-1786 laaditun isonjaon kartan mukaan talo. Peltolan tilakeskus on kylätien pohjoispuolella, ympärillä on peltoja. Pihan pohjoisreunalla sijaitseva päärakennus on rakennettu vuosisadan vaihteessa. Pihapiirissä on vanhaa rakennuskantaa, tien varrella on päreillä vuorattu aitta.

Peltomaa (1000039921) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piippolan Peltoperällä Kortteisen tekojärven länsipuolella ja Lamujoen eteläpuolella, Peltoperäntien ja siltä Kortteisen tekojärven länsirantaa kulkevan tien varrella. Alueella on sijainnut vuosina 1773-1786 laaditun isonjaon kartan mukaan talo. Kantatalon paikka on Ylipeltolan ja Katajakankaan tilojen alueelle sekä niiden välisellä tiealueelle. Vanhimpien peruskarttojen ja vuoden 1916 Peltomaan perintötilan nro 19 tiluksista laaditun halkomiskartan mukaan molempien tilojen alueella oli tilarakennuksia, jotka on purettu.

Piippo (Piippola) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piippolan keskustasta länteen Lamujoen pohjoisrannalla. Alueella on sijainnut vuosina 1773-1786 laaditun isonjaon kartan mukaan Piipon talo. Piippolan asutus on syntynyt viimeistään 1550-luvulla. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Korteiskylän nimellä vuonna 1562, ja ennen isoa vihaa taloja oli puolenkymmentä (Hiltunen Mauno, Siikajokilaakson historia 1, s. 92-96, 139). Piippo mainitaan Piippolan ensimmäiseksi taloksi, mistä pitäjä sai nimensä. Vielä 1800-luvunpuolivälin pitäjänkartalle neljä taloa on merkitty Piippo-nimisenä. Piipon kantatalon paikka sijoittuu peltojen ympäröimille kahden tilan alueelle ja tiiviisti rakennettuihin pihapiireihin, joissa molemmissa on useita vanhoja tilarakennuksia.

Kauppila (Piippolan pappila) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piippolan kirkosta etelään Lamujoen mutkassa. Alueella on sijainnut vuosina 1773-1786 laaditun isonjaon kartan mukaan talo jotakuinkin pihan pohjoisreunalla olevan puojirakennuksen kohdalla vastapäätä nykyistä seurakuntataloa ja entistä pappilaa, jonka kohdalla oli tuolloin viljelyksiä. Pappila on entinen Kauppilan tilan päärakennus ja rakennettu vuonna 1850. Aiempi seurakuntakoti sijaitsi pappilaan johtavan kujan varrella, tämä entinen pappilan pirttirakennus on siirretty Rantsilan Rosenbergin maatilamatkailutilalle. Pihapiiristä on purettu muitakin rakennuksia, inventoinnissa oli havaittavissa pihaan johtavan kujan varrella tasoitettuja rakennusten perustusten kohtia. Pihan länsireunalla on säilynyt vanha maakellari, joka on koottu luonnonkivistä, kellaria on kunnostettu myöhemmin mm. lohkokivillä ja jonkin verran myös muuraamalla (P: 7116963 I: 449694). Kellarin mitat ovat n. 6 x 3,5 m, se erottui korkeana rehevän kasvillisuuden peittämän kumpuna, vierellä kasvaa isojakin lehtipuita. Pihapiirin pohjoispuolella puistona jatkuvalla alueella sijainnut vuodelta 1770 peräisin oleva kaksihuoneinen hirsinen asuinrakennus on poltettu palokunnan harjoituksissa.

Tuomaala (Piippola) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piippolan keskustasta lounaaseen Lamujoen etelärannalla. Alueella on sijainnut vuosina 1773-1786 laaditun isonjaon kartan mukaan Tuomaalan talo, jokirantaan on merkitty myös mylly. Samalla paikalla on nykyään pihapiirissä vuodelta 1874 peräisin oleva päärakennus sekä eri ajoilta peräisin olevia muita tilarakennuksia. Länsipuolella on viljapeltoja, etelä- ja itäpuolella on uusia asutusalueita. Talo ei ole vakituisessa asuinkäytössä.

Viitainaho (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nykyisen Piippolan kotiseutumuseon paikalla on sijainnut 1700-luvulla pitäjän pappila. Uuden pappilan valmistuttua jäi Viitainaho kappalasien puustelliksi vuonna 1778. 1900-luvun alussa Viitainaho oli tukkikämppänä. Myöhemmin talo hankittiin Piippolan kotiseutumuseoksi (Siikajokilaaksonhistoria 1, s. 402). Pihapiiriissä on mm. tuulimylly, kirkonkylältä siirretty viljamakasiini ja eri tiloilta siirrettyjä talousrakennuksia. Pohjoispuolella sijaitseva Papinahon kantatalon paikka on tasoitettua sorakenttää.

Väärä (1000039927) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piippolan keskustasta länteen Lamujoen pohjoispuolella Jatkolankujan ja Vääränkujan eteläpuolella Alueella on sijainnut vuosina 1773-1786 laaditun isonjaon kartan mukaan talo nykyisen Väärän talon kohdalla. Paikka on pohjoiseen nousevan pellon koillisreunalla.

Yrjänä (Kankaala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piippolan asutus on syntynyt viimeistään 1550-luvulla. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Korteiskylän nimellä vuonna 1562. Nykyisen Kortteisen tekojärven pohjoisrannalle perustettiin Kankaalan uudistila 1600-luvun alkupuolella (Siikajokilaakson historia 1, s. 92, 117). Kangaskylään on merkitty Claes Claessonin laatimalle vuoden 1653 Salon ja Limingan pitäjiä esittävälle kartalle kaksi taloa, joista toinen sijaitsi todennäköisesti nykyisen Yrjänän paikalla. Vuoden 1806 tiekartassa Kankaan talo on merkitty kestikievariksi. Paikalla on nykyisin peltojen keskellä tilakeskus, johon kuuluu uutta ja vanhaa rakennuskantaa.

Suolatie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kuopio – Pyhäntä – Piippola – Pulkkila – Rantsila – Temmes – Oulu talvitie tunnettiin jo 1600-luvun alussa (Siikajokilaakson historia 2, s. 196). Kesätienä linjaus oli Oulusta Piippolaan jo 1600-luvulla (Siikajokilaakson historia 1, s. 452 ja 456). Piippolassa on säilynyt tätä Savontien linjausta useita kilometrejä Vanhan maantien kohdalla. Linjaus kulkee Kortteisen tekojärven pohjoispuolelta luoteeseen kuivassa hiekkapohjaisessa kangasmaastossa n. 9,5 km, linjauksen varrella sijaitsee asutusta itäpäässä. Vanhan maantien itäosasta käytetään myös nimitystä Suolatie. Suolatie on vielä käytössä olevaa hiekkatietä. Mykänmäen kohdalla on kokonaan käytöstä poistunut tieosuus. Tietä käyttivät mm. Ruotsi-Suomen joukot Suomen sodan aikana. Tielinjaus on merkitty ja nimetty vuosina 1773-1786 laadituille Piippolan isonjaon kartoille.

Saviselkä-Piippola -maantie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Saviselkä-Piippola -maantie on luokiteltu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi, n. 1,2 km siitä kulkee kaavan suunnittelualueella. Tie on jo 1600-luvulla tunnetusta Kuopion ja Oulu välisestä talvitiestä varhain erkaantunut toinen talvitie, joka kulki Pyhännän Viitamäen ja Iso-Lamujärven kautta Piippolaan (Siikajokilaakson historia, s. 196). Tätä tietä ei ole merkitty 1700-luvun aluetta esittäville isonjaon kartoille.
Maantie Kärsämäen Saviselästä Piippolaan on osa Oulun ja Savon välistä vanhaa maantieyhteyttä.
Sorapäällysteisestä vanhasta maantiestä on museotietä 23 kilometrin osuus. Tie kulkee halki osittain asumattomien metsätaipaleitten ja polveilee maastossa noudattaen vanhojen talviteiden ja kyläteiden linjauksia. Saviselkä-Piippola -maantien rakentaminen alkoi, kun Oulun läänin maaherra Jägerhorn esitti 1775 maatieyhteyden rakentamista Oulusta Nissilään. Lopullinen päätös tien rakentamisesta tehtiin 1825. Tie paransi Savon ja Karjalan yhteyksiä Pohjanlahden satamiin. Piippolan ja Oulun välillä vanha talvitie seurasi kesätien linjausta, etelämpänä reitit erosivat. Tie rakennettiin hyväksikäyttäen talvitietä ja kyläteitä. 1930-luvulla suunniteltiin maamme valtatieverkko ja tuolloin Kärsämäki-Piippola -tiestä tuli osa valtatietä n:o 4.

Mustalamminkangas (1000040146) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iijoen etelärannalla, Yli-Iin keskustasta 13 km itään. Pankinahon voimalaitos on 3,5 km kohteen länsipuolella. Lähellä Iijoen rantatörmää on historiallisen ajan asuinpaikan jäännökset. Asuinrakennuksen kivijalka erottuu 4x6 metrin kokoisena matalana suorakulmaisena kohoumana, joka on sammaleen ja varvikon peittämä, siinä kasvaa myös koivuja. Rakennuksen keskellä on turpeen peittämä uunin raunio, joka erottuu pari metriä leveänä ja metrin korkeana kumpareena. Uunin rauniota näyttäisi koostuvan luonnonkivestä, tiiltä ei ole käytetty. Rakennuksen pohjan vieressä on vanha pelto, joka kasvaa nykyisin koivua. Pelto on kooltaan noin 30x50 metriä.
Rakennuksen pohjasta 45 metriä itään, aivan joen törmässä, on noin neliömetrin kokoinen yli metrin syvyinen kuoppa, sen vieressä on toinen hieman pienempi syvä kuoppa. Todennäköisesti ne liittyvät paikalla olleeseen kellariin, joka lienee suurimmaksi osaksi sortunut joen penkkaan.
Kiinteistörekisterin muodostumishistorian perusteella tila on perustettu vuonna 1834 isojaon yhteydessä, joten jäännökset ovat ilmeisimmin 1800-luvulta, taloa ei ole kuitenkaan merkitty 1800-luvun pitäjänkartastoon.

Harvanlampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Harvalammesta noin 100 m itään Harvakankaan läntisellä ylärinteellä on kämpän jäännös. Jäljellä on rinteeseen kaivettu kämpän pohja, mitat 7,5 x 5 m, ja luoteisnurkassa kivikiukaan jäänteet, mitat noin 1,8 x 1,6 x 0,4 m; vieressä on (uudempi?) pönttökiukaan kuori. Kämpän kiviperustus on miltei kokonaan hajotettu. Kämpästä 25 m lounaaseen on kaivo, jolla on uusittu betonikansi, muuten kaivon rakenne ei ole tutkittu. Kämppä on merkitty vuoden 1964 peruskartalle; kartassa näkyy myös sivurakennusta kämpän länsipuolella. Näistä ei löytynyt jälkiä inventoinnissa 2020. Kiukaan tyypin perusteella (kivikiuas ja pönttökiuas) rakenne on selvästi vanhempi, se on rakennettu todennäköisesti 1900-luvun alkupuoliskolla.

Sängenaho 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rakennuksen kiviperustus (mahdollisesti navetan); koko noin 20 x 10 metriä. Lounaisseinän perustukset (20 metriä) säilyneet kokonaisuudessaan, kaakkoisseinän (10 metriä) perustukset melko hyvin. Luoteis- ja koillisseinien muoto on havaittavissa maastossa, mutta kasvillisuuden peitossa ja mahdollisesti osin tuhoutuneet. Kohteen eteläpuolella on sijainnut maatila, josta on jäljellä yksi rakennus noin 90 metriä kohteesta etelään. Vuoden 1953 peruskartassa nykyisen rakennuksen sijainnissa on nähtävissä kaksi rakennusta, jotka eivät tuolloinkaan enää olleet asuinkäytössä, sekä näiden ympärillä runsaan hehtaarin verran niittyä - kohde on sijainnut niityn pohjoisnurkassa, ja liittynee edellä mainittuihin rakennuksiin.

Telinkangas 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde koostuu talon perustuksen jäännöksestä ja sen alakohteeksi liitetystä viljelyrauniosta (ks. alakohteet). Vanhaa talon paikkaa halkoo sekä viereinen talvitie koillinen- lounassuunnassa, että luode-kaakkosuuntainen oja. Sen seurauksena talon perustukset ovat säilyneet vain fragmentaarisesti. Piippolan pitäjänkartassa vuodelta 1846 on merkintä Telinkankaan talosta.
Alakohteena oleva viljelyraunio sijaitsee talon perustuksen luoteispuolella noin 60 metrin etäisyydellä. Vaikka talonpaikan luoteispuolelta löytyi muitakin kiviröykkiöitä, on alue ojitettua, ja tämä oli ainoa ojituksesta selvinnyt ja sitä selkeästi vanhempi röykkiö.

Noposenmäenkankaat 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteesta havaittiin kolmen rakennuksen jäännökset sekä mahdollinen viljelyraunio tai muu kiviröykkiö (ks. alakohteet 1-4).
Talonpohja 1 on kooltaan noin 10 x 6 metriä, ja sen pitkät sivut ovat pohjois-eteläsuuntaiset. Pohja on noin 40 cm maanpintaa syvemmällä, ja sitä ympäröi noin 20 cm korkea valli. Kaakkoisnurkassa on näkyvillä puurakenteiden jäänteitä ja lounaisnurkassa ikkunalasin palasia.
Talonpohja 2 on kooltaan noin 14 x 8 metriä, ja sen pohja on noin 40 cm maanpintaa syvemmällä. Kuoppaa ympäröi noin 30-40 cm korkea valli. Rakennuksen jäännöksen keskellä on kiukaan jäännös, joka on kooltaan noin 1,5 x 1,5 metriä ja se on noin 1 metrin korkuinen.
Talonpohjan 3 itä- ja kaakkoispuolen välittömässä läheisyydessä on hiekkakuoppa ja heti luoteispuolella ajopolku. Niistä ainakin hiekkakuopan maanotto, mutta mahdollisesti myös ajopolun tekeminen ovat vaurioittaneet jäännöstä, sikäli kun sitä oli vaurioituneesta rakenteesta mahdollista arvioida. Rakennuksen 3 jäännös on kooltaan noin 14 x 9 metriä, ja sen pohja on noin 40 cm maanpintaa syvemmällä. Sen luoteis- ja länsipuolta ympäröi noin 30-40 cm korkea valli. Hiekkakuopan puolella idässä ja kaakossa yhtenäisen vallin sijaan on maakasoja, jotka ovat jopa 1,5 metrin korkuisia. Rakennuksen keskellä on kiukaan tai muun tulisijan jäänne, joka on kooltaan noin 2 x 1,5 metriä ja korkeudeltaan 1,5 metriä.
Alakohde 4 on mahdollinen viljelyraunio, joka sijaitsee joitakin metrejä talonpohjan 1 pohjoispuolella. Se on kooltaan noin 1,5 x 1,5 metriä ja se on noin 0,5 metriä korkea.
Vuoden 2022 inventointi: Ei lisäyksiä tai huomautuksia aikaisempaan tarkastukseen.

Hämeenkangas 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1840-luvun pitäjänkartalle paikalle on merkitty torppa. Maastossa ei havaittu rakennuksen jäännöksiä, ainoastaan mahdollista peltoaluetta.

Jauhokaarto 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla oli iso kämppä, päärakennukset ovat jääneet VT 4:n levennyksen alle. Alueella on havaittu enää pienen rakennuksen kivi-/maaperustukset, jonka mitat ovat noin 4 x 3 metriä. Kaikki rakennukset on purettu ja alue on pääosin tasoitettu. Aluerajaus perustuu vuoden 1953 peruskarttaan, johon kämpän rakennukset on merkitty.

Pookivaara 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Muun muassa ilmavalvontatehtäviä toisen maailmansodan aikaan hoitaneiden lottien majoituskorsu on ollut yleisesti tiedossa ja se mainitaan mm. opastusmateriaaleissa ja paikan päällä opastaulussa. Korsu on rakennettu tietojen mukaan vuonna 1939.
Kohde sijaitsee Pookivaaralla, jossa ovat myös nykyään autiotupakäytössä oleva Palovartijan tupa, palonvalvonta- / ilmavalvontatorni, Pookivaaran hiihtomaja sekä Pookinpaussi-niminen päivätupa. Korsun jäännökset ovat aivan tornin vieressä sen länsipuolisen rinteen yläosassa. Alue on kuivaa kangasta, jossa puusto on yli 100-vuotiasta mäntyä. Pookivaaran laki on soritettua, avointa piha-aluetta.
Korkeimmalta reunaltaan mitattuna korsun jäännöksen koko on noin 6,5 x 6,5 metriä, kokonaisuudessaan noin 10 x 10 metriä. Syvyydeltään se on alarinteen puolella 0,8 metriä ja ylärinteessä 1,6 metriä. Alarinteen puolella keskellä on aukko, todennäköinen oviaukko. Aukon vieressä korsun seinässä ylärinteeseen katsottuna vasemmalla puolella on noin 1 x 2
metrin kokoinen kaivanto. Paikalla on jonkin verran tiilen palasia.

Kirvesniemi (1000040511) (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tulijärven Aittolahden etelärannalla. Aittolahden etelärannalle on vuosien 1952, 1956 ja 1961 peruskartoille merkitty pelto ja ulkorakennus. Maakuoppa sijaitsee näiden läheisyydessä rinteessä. Maapohja on hiekkaa ja metsä kuivaa kangasta, jossa valtalajina on mänty. Puusto on noin 100 vuoden ikäistä, mutta myös nuorta koivua kasvaa vanhalla peltoalueella.
2007: Sammalpeitteinen kuoppa sijaitsee hiekkakumpareen länsirinteessä. Kuopan koko on noin 8m x 6m, syvyys on noin 1m. Rinteen yläosasta kaivettu maa sijaitsee vallina alarinteessä kuopan reunalla. Ylärinteessä kuoppaan liittyy noin 1 m x 2 m kokoinen kaivanto. Kuoppaan tehdyssä tarkastuspistossa ei havaittu huuhtoutumiskerrosta ja se onkin melko nuori. Kuopan käyttötarkoitus on tuntematon.
2020: Kuoppa käytiin tarkastamassa. Ei uusia havaintoja edelliseen inventointiin verrattuna.

Tervakaarto 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Alue on kuivahkoa/kuivaa, mäntyä kasvavaa kangasta, jossa puusto on arviolta 80-vuotiasta. Kuopat sijaitsevat hiekkakaarrolla vanhalla rantamuodostumalla.
Kuopat etelästä pohjoiseen:
Kuoppa 1: 1,6 x 1,6 metrin kokoinen kuoppa, syvyys noin 0,3 m. Pohjaan ja reunalle tehdyissä koepistoissa noin 1 cm:n paksuinen huuhtoutumiskerros, reunalla matala valli.
Kuoppa 2: 1,6 x 1,6 metrin kokoinen kuoppa, syvyys noin 0,3 m, ei erottuvia valleja. Pohjaan tehdyssä koepistossa ei voi selvästi hahmottaa huuhtoutumiskerrosta.
Kuoppa 3: 1,3 x 1,3 metrin kokoinen kuoppa, syvyys noin 0,3 m. Pohjaan ja reunalle tehdyissä koepistoissa heikosti erottuva huuhtoutumiskerros, ei selkeää vallia.
Kuoppa 4: halkaisija noin 2 m, hieman neliömäinen, syvyys noin 0,3 m. Pohjaan ja pohjoisreunalle tehdyissä koepistoissa heikko huuhtoutumiskerros, reunalla matala valli.

Uopajanniemi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Uopajanniemi on hyvin polveilevaa ja kuivahkoa, mäntyä kasvavaa kangasta, jossa korkeuserot ovat suuret ja alueella on runsaasti kivikoita ja louhikoita. Niemen reunat laskevat jyrkästi sitä reunustaviin puroihin. Puronvarret ovat lehtoa tai lehtomaista kangasta, jossa puusto on pääasiassa koivua. Niemen kaakkoislaidalla, kasvaa myös kuusia lähempänä puron rantaa. Rakennuksen pohja sijaitsee niemen kaakkoislaidalla suhteellisen tasaisessa maastossa kuivahkolla kankaalla ja siitä on lyhyt matka puron varrelle.
2020: Rakennuksen jäännöksiä on mahdollisesti edellisen tarkastuksen jälkeen kasattu vielä lisää, sillä esimerkiksi Räihälän inventointiraportin kuvassa olevaa rakennuksen, joka arvioitiin noin 4 x 5 metrin kokoiseksi, nurkkarakennetta ei nyt havaittu. Rakennuksen pohjan päällä oli kaksi puukasaa: toinen oli pätkittyjen, paksujen hirsien kasa sekä sen vieressä kevyempien rakenteiden kasa. Puissa oli havaittavissa palamisen jälkiä. Edellisessä inventoinnissa hirsikasan alla havaittiin kivistä ladottu kiuas, mutta nyt puukasoihin ei kajottu. Rakennuksen pohjan vieressä sijaitsevat, suhteellisen tuoreet maakuopat (Uopajanniemi), saattavat liittyä rakennukseen.

Uopajanniemi SW (Kulkuväylät)
Historiallinen; 2009:
Uopajanniemi on kumpuilevaa kangasta vajaa kolme kilometriä Liikasenvaaran kylän eteläpuolella. Uopajanpuro virtaa niemen itäreunalla, eteläpäässä siihen yhtyy lännestä toinen puro, joka jatkaa kulkuaan kohti etelää ja Ounasjokea Uopajanniemen eteläpäästä. Niemen reunat laskevat jyrkähkösti kohden sitä ympäröiviä puroja koko niemekkeen alueella. Tien pohja kulkee maastossa puroa seuraten Uopajanniemen kaakkoispäästä alkaen, ja se kääntyy edelleen niemen maastoa seuraillen kohti pohjoista osittain aivan puron rannassa, osittan puron päällä.
Talvitien pohja alkaa rakennuksen pohjan (Uopajanniemi 2) eteläpuolelta, puron rannasta. Se on kohdalla selvästi raivattu, noin neljän metrin levyinen alue, jossa penkkoja on puhkottu tien pohjaksi. Hieman kauempana, pisteen P:7360718, I:613532 tienoilla, tien pohja menee niin kosteaksi, että paikalle on rakennettu hirsistä pitkoksia. Näitä "siltarakenteita" on tiellä pitkin matkaa, erityisesti kohdissa, joissa puron rannat ovat niin jyrkät, että tie kulkee suoraan puron päällä. Pisteen 3613619, 7363752 kohdalla kasvaa viinimarjapensas. Pisteen P:7360701, I:613401 kohdalla tien pohja palaa jälleen puron itärannalle, josta se jatkaa etenemistään kohti pohjoista. Tien pohja nousee puron rannasta pisteen P:7361303, I613270 tietämillä ja yhtyy peruskartallakin näkyvään ajouraan, joka jatkuu kohti koillista.
Siltarakenteita on pisteissä P:7360690 I:613374 (Uopajanniemen lounaislaita, rakenteita noin 10 metrin matkalla), P:7361130 I:613172 (noin 6 metrin matkalla)
sekä P:7361185 I:613189 (noin 8 metrin matkalla). Sillat olivat hyvin sammaloituneet, mutta ne olivat vielä varsin hyvässä kunnossa ainakin alimmilta osiltaan. Alimmat puut oli asetettu virran suuntaisesti ja päällimmäiset puut poikittain. Talvitien pohja näkyy kiertävän koko niemeä ja halkovan sen pohjois-eteläsuunnassa vuoden 1964 peruskartalla. Myöhemmin vuoden 1980 kartalla talviteitä risteilee enemmänkin niemen alueella.

Engelin kirkon paikka (Kirkkorakenteet)
Moderni; Paikalla sijaitsi Engelin suunnittelema puuristikirkko. Kirkko rakennettiin ensimmäisen kirkon seuraajaksi vuonna 1844 ja se paloi 1974 salamaniskun seurauksena.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hautarannankangas 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Hautarannankankaan kaakkoisnurkassa, kuivahkolla mäntykankaalla Lievosenjärven pohjoisosassa sijaitsevan pienen lahden luoteisrannalla (n. 30 m rannasta) sijaitsee maakellari. Kellarikuoppa on tehty pienen keinotekoisen kumpumaisen vallirakennelman keskelle, ympäröivän maaston maanpintaa korkeammalle; kumpua ympäröi sen rakentamisesta jäänyt selkeä oja. Rakenteen läpimitta kokonaisuudessaan, kummun ulkoreunasta toiseen on 9 m. Itse kellarikuoppa on laajuudeltaan 5 m x 3,2 m, ja 0,7 m syvä.

Herakangas (1000041561) (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kolmiomittaustornin jäännös sijaitsee Herakankaan itäosassa kolmionmuotoisen harjanteen laella. Vieressä on tornin muutama pieni tukiröykkiön jäännös. Ympäristö on hieman eri aikoina avohakattua kuivahkoa kangasta. Aivan tornin jäänteiden ympärillä kasvaa joitakin vanhoja mäntyjä.

Hiekkasärkät (Puurakenteet)
Historiallinen; Hiekaharjanteen etelälaidalla Peurasuon pohjoisreunaa pitkin on 260 m:n matkalla yhteensä 8 kasaa purettua aidantolppia ja -puuta. Osa näistä on ladattu päällekkäin neliöön. Rakennelma muistuttaa juuri purettuja poroaitoja; Utajärvellä porohoitoalueen eteläraja kulkee hieman pohjoisempana Kiiminkijoen kohdalla.
Suon nimen ja aidan sijainnin perusteella kyseessä on saattanut olla aita, joka esti porojen kulun heinäsuolle.

Mäntylä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 21,5 km Pyhäjärven kirkosta etelään, Pyhäjärven Maaselänlahden pohjukan eteläpuolella ja Lahdennevan lounaispuolella. Alue koostuu kuusi- ja mäntymetsästä paikoin alueella kasvaa nuorta lehtipuuta. Aluskasvillisuus on sammalta, puolukkaa ja mustikkaa. Kohteen luoteispuolella on metsittynyt pelto, joka on esitetty vielä vuoden 1988 peruskartassa.
Kohteeseen liittyy kaksi rakennuksen pohjaa, kiuas, uuni ja mahdollinen maakellari. Tiedot niistä on lisätty alakohteisiin. Talo on merkitty 1840-luvun pitäjänkarttaan.

Harju-Mäntylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yleisöilmoituksen (1.10.2021) perusteella karttaselvittelynä todettu kohde. Alueella on kahden talon, Harjun ja Mäntylän, autioituneet pihapiirit ja näitä ympäröivät viljelysmaat. Vinovalovalovarjosteen perusteella osaa pelloista reunustavat kiviaidat. Harju on pitäjänkartalle (1843, 2431 10) lisätyn merkinnän perusteella aikaisintaan 1850-vaiheilta oleva uudistila, Mäntylä on tätä nuorempi. Peruskarttojen 1955 ja 1978 perusteella tilojen autioituminen on tapahtunut 1970-luvun puolimaihin tultaessa. Alue on säilynyt myöhemmältä maankäytöltä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kriisi 1 (Kulkuväylät)
Kummeli sijaitsee aivan saaren rannassa ja näkyy hyvin saaren pohjoispuolelta käsin. Muusta suunnasta kummelia on hankala havaita, sillä korkeaksi kasvanut puusto peittää näkymää. Puusto on pääosin alle 50-vuotiasta koivua. Kummelin länsipuolella, noin 10 metriä sen reunasta on 1920–30-luvulla rakennettu ja sittemmin käytöstä poistunut loisto.
Kivistä rakennetun kummelin halkaisija ilmakuvasta mitattuna on 18–19 metriä. Korkeutta ei saatu maastossa mitattua. Kummelin päällä oleva puurakenteinen loisto toimii Suomen rannikon loistoluettelon 2021 mukaan ja koordinaattien perusteella apu-/kalastusloistona numerolla C4118, joskaan sen kuvaus (Neliömäinen. Yläosa/alaosa. Musta/keltainen) ei sovi tähän. Siinä sen korkeudeksi on mainittu 15,4 m. Loistoluettelossa 1991 kuvaus punavalkoisesta kartiosta puolestaan sopii nykyiseen puiseen merkkiin.
Kriisin kummeli on Suomen merimerkkiluettelossa vuodelta 1891. Se on rakennettu vuonna 1874. Kummelin päällä oleva puurakenne on viimeksi uusittu 1990-luvulla. Kummeli on edelleen käytössä, sillä sen päällä on kalastuskäytössä oleva loisto C4118. Se esiintyy ainakin vuosien 1891 ja 1920 merimerkkiluetteloissa.

Karahkan Sydänmaa 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Maastotiedot: Kohde sijaitsee Oulaisten keskustasta 8,5 km pohjoisluoteeseen laajalla kallioalueella.
Kuvaus: Nykyisellä rajalinjalla (suoralla linjalla, ei kulmassa) on vanha rajamerkki, noin 40 cm korkea pystykivi, joka on tuettu neljällä kivellä. Hakkausta ei havaittu. Jäkäläkasvuston perusteella rajamerkki on vanha.

Kylmälä (1000042082) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Maastotiedot: Kohde sijaitsee Oulaisten keskustasta 6,3 km luoteeseen kallioalueen laella.
Kuvaus: Nykyisellä rajalinjalla (suoralla linjalla, ei kulmassa) on vanha rajamerkki, noin 60 cm korkea pystykivi, joka on tuettu usealla pienillä kivillä. Hakkausta ei havaittu. Rajamerkki on vaurioitunut jonkun verran maansiirtotöiden johdosta.

Kriisi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ympäristön kuvaus:
Kohde sijaitsee Kriisin länsipään nummella, jossa kasvaa katajaa ja pihlajaa. Paikalla kasvaa myös horsmaa, heinää ja sammalta.
Kuvaus:
Paikalta on hahmotettavissa rakennuksen pohja, kiviröykkiö sekä näistä hieman etäämmällä, niiden itäkoillispuolella oleva pienempi nuotion paikka.
Rakennuksesta, joka on rakenteista pohjoisin, on hahmotettavissa länsi- ja eteläsivut. Sen lounaisosasta hahmottuu palaneita kiviä sisältävä uunikiviröykkiö, jonka laajuus on noin 1,4 x 1,4 metriä ja korkeus 30-40 cm. Eteläsivu hahmottuu noin 2,5 metrin pituisena, ja sen itäpäässä on nurkkakivimäinen kiviasetelma.
Aivan rakennuksen eteläseinäksi tulkitun rakenteen eteläpuolella noin kahden metrin päässä on hieman neliömäinen ja päältä tasainen kiviröykkiö, jonka halkaisija on 1,4 metriä ja korkeus noin 30 cm. Röykkiö koostuu osin palaneista kivistä ja siinä on myös tiilenpalanen. Röykkiön vieressä on suurehko kivi.
Noin 25 metrin päässä edellisistä itäkoilliseen on keskeltä sammaloitunut ja jäkälöitynyt nuotion paikka, jonka pohjois-, itä- ja länsireunalle on asetettu suuremmat kivet. Nuotiossa oli kirkkaan lasipullon palanen.

Satakari (Asuinpaikat)
Vuoden 1950 ilmakuvassa paikalla on ympäristöä avoimempaa aluetta ja vuoden 1956 kartalla paikalle on merkitty niitty tai laidun. Nyt paikalla kasvaa noin 50-vuotiasta koivua ja alue on hakamaata.
Paikalla on kolme rakennetta. Pohjoisin on halkaisijaltaan noin 2 metrinen tiiliä ja palanutta kiveä sisältävä röykkiö. Siinä on sekä särmikkäitä että pyöreitä kiviä. Hieman suurempia kiviä on ympärillä, mutta niistä ei voi erottaa selkeää kivijalkaa. Keskimmäinen kohde on kuoppa, jossa on vallit reunalla. Sen halkaisija on 5–6 metriä ja kuopan suurin syvyys noin 1 m. Rakenne muistuttaa lähinnä maakellaria. Kuopan itäreunalla on uuninkiviksi sopivia laakakiviä ja tiilenpala. Eteläisin rakenne, kivistä koostuva ja halkaisijaltaan noin 3 metrin kokoinen röykkiö muistuttaa lähinnä raivausröykkiötä. Siinä on sekä suuria pyöreitä kiviä että pienempiä särmikkäitä kiviä.

Sankainperä 4 (Maarakenteet)
Historiallinen; Martimojoen pohjoisrannalla suon reunalla sijaitsevassa niemen kankaalla sijaitsevat kaksi kuoppaa, jotka ajoittuvat mahdollisesti toisen maailmansodan aikaan. Kuoppa 1 on mahdollinen korsu, kuopan 2 rakenne on huomattavasti pienempi (ks. alakohteet). Molemmat ovat jyrkkäreunaisia ja melko tasapohjaisia.

Ilolinna (1000042513) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Alueella on vuosina 2018 ja 2021 paikannettu 65 kuoppaa ja puolentusinaa porakivikohtaa, joiden perusteella kyseessä näyttää olevan historaillisen jan kivenottopaikka. Paikoin vieri vieressä olevat kuopat sijoitsevat Pitkäkarin länsipäässä korkeimmalla kohdalla, jossa esiintyy karkeaa lohkareikkoa. Jotkut kuopista ovat neliönmuotoisia (2,5 x 2,5 m – 3,5 x 3,5 m) suurin osa on kuitenkin epäsäännöllisiä, pituus vaihtelee 2 – 5 m; kuoppien syvyys on 0,5 – 1,2 m. Joissakin on pystysuoria seinämiä. Suorempien kuoppien ympärillä on kasattu kuopasta nostettuja kiviä, niiden määrän perusteella osa kivistä on viety pois. Raahen museosta saatujen tietojen mukaan Pitkäkarilta on louhittu kiviä ainakin Raahen kirkon (rakennettu 1909–1912) rakentamiseen ja kaupungin talojen perustuksiin.
Pitkäkarissa on tiettävästi viimeistään 1600-luvulla ollut laivanakennuspaikka/laivavarvi, mutta inventoinneissa ei ole löydetty siihen liitettäviä rakenteita. Kivenottoalueen itäosassa olevia kuoppia on sellaiseksi epäilty; esimerkiksi noin kohdassa P: 7176608 I: 378584 olevaa syvää kuoppaa, on ajateltu pelistukin eli vinssimekanismin perustuskuopaksi. Jyrkkäseinäisen kuopan halkaisija on noin 4,2 metriä ja syvyys 1,5 metriä. Seinämissä ja pohjalla isokokoisia kiviä (halk. 1-1,5 m). Alue tunnetaan Pelistukinkankaana.

Seminaarinranta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Seminaarinrantaan on jo vuoden 1839 Raahen saaristoa esittävälle kartalle merkitty rakennus ja/tai laituri. Vuoden 1948 ilmakuvassa erottuu laituri ja sen päässä takennus. Samalla kohdalla on merkintä vielä vuoden 1963 peruskartalla. Nykyään kohdalla on nuotiopaikka, jonka pohjoispuolella on hajanaisesti kiviä, jotka lienevät vanhojen paikalla olleiden rakenteiden perustusten kiviä, niitä on käytetty myös nuotiopaikan rakentamiseen, joissakin kivissä on porajälkiä.

Korteperä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kyseessä on loivassa pohjoisrinteessä, mäntytaimikossa, sijaitseva asuinkuopan jäännös. Kuoppa on neliskanttinen ja jyrkkäseinäinen ja sitä ympäröi vallit. Kuopan koko on noin 3 x 3 metriä, syvyys noin 0,6 metriä. Kuopan pohja on tasainen. Oviaukko on alarinteen puolella ja sen leveys on noin metrin. Alarinteen seinä on kivistä kasattu. Tulisijasta ei havaittu merkkejä eikä myöskään puuta tms. rakennuksen jäännöksiä.
Kyseessä lienee kämpän tms. jäännös ajalta ennen kämppälakia, ehkä 1900 -luvun alkuvuosikymmeniltä.

Ala-Toppila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on ollut 1700-luvun isojaon karttojen mukaan kantatalon paikka. Alue on asuttua tilakeskusta eikä kohteen arkeologinen säilyneisyys ole tiedossa. Jakokirjan nro 300.

Ylä-Toppila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on ollut 1700-luvun isojaon karttojen mukaan kantatalon paikka. Alue on asuttua tilakeskusta eikä kohteen arkeologinen säilyneisyys ole tiedossa. Jakokirjan nro 296.

Jurva (1000042788) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on ollut 1700-luvun isojaon karttojen mukaan kantatalon paikka. Alue on asuttua tilakeskusta eikä kohteen arkeologinen säilyneisyys ole tiedossa. Jakokirjan nro 294.

Pleisula (Asuinpaikat)

Jutila (1000042790) (Asuinpaikat)

Sarvi (1000042792) (Asuinpaikat)

Arfman (Asuinpaikat)

Routtu (Asuinpaikat)

Sutari (Asuinpaikat)

Nahkala (1000042798) (Asuinpaikat)

Annala (1000042800) (Asuinpaikat)

Anttila (1000042801) (Asuinpaikat)

Seikkula (Asuinpaikat)

Seikkula 2 (Asuinpaikat)

Eskuri (Asuinpaikat)

Pääskylä (Asuinpaikat)

Tossava (Asuinpaikat)

Pietilä (1000042809) (Asuinpaikat)

Pietilä 2 (1000042811) (Asuinpaikat)

2022: Kankaan talolle on vuoden 2022 inventointiraportissa annettu koordinaatit (ETRS-TM35FIN) P:7187542 I:422561, joka sijoittuu tien Ylipääntien pohjoispuolella sijaitsevan talon kohdalle.

Ala-Kestilä (Asuinpaikat)
2022: Vuoden 1707 kartan asemoinnin pohjalta määritelty historiallinen talonpaikka. Koska paikalla on edelleen tilakeskus ja se on säilyttänyt alkuperäisen luonteensa, on kyseessä muu kulttuuriperintökohde.
Inventointiraportissa vuoden 1707 Mörtin kartan perusteella asemoitujen talojen sijainteja on paikoin tarkennettu myöhempien karttojen perusteella. Talonniemet on määritelty Kuorilehdon 2013 (Limingan asutuksen synty keskiajalta 1600-luvulle) ja pitäjänkarttojen pohjalta, sillä 1707 kartan selitteitä ei ollut käytössä.

Annunen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla ollut vuoden 1766 isojakokartan mukaan kantatalon paikka. Alue on asuttua tilakeskusta eikä kohteen arkeologinen säilyneisyys ole tiedossa.

Annunen 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla ollut vuoden 1766 isojakokartan mukaan kantatalon paikka. Alue on asuttua tilakeskusta eikä kohteen arkeologinen säilyneisyys ole tiedossa.

Annunen / Sangi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla ollut vuoden 1766 isojakokartan mukaan kantatalon paikka. Alue on asuttua tilakeskusta eikä kohteen arkeologinen säilyneisyys ole tiedossa.

Askeli (Asuinpaikat)

Frantsi (Asuinpaikat)

Haapala (1000043020) (Asuinpaikat)

Hahto (Asuinpaikat)

Hanni (Asuinpaikat)

Hassila (1000043023) (Asuinpaikat)

Havana (Asuinpaikat)

Heikkala (1000043025) (Asuinpaikat)

Heikkala 2 (1000043026) (Asuinpaikat)

Heikkinen (1000043027) (Asuinpaikat)

Iljana (Asuinpaikat)

Isola (1000043029) (Asuinpaikat)

Järvelä (1000043030) (Asuinpaikat)

Junnonkauppi (Asuinpaikat)

Kaspala (Asuinpaikat)

Keinänen eli Björnholm (Asuinpaikat)

Keinänen (Asuinpaikat)

Kesti (1000043036) (Asuinpaikat)

Kittilä (1000043037) (Asuinpaikat)

Klemettilä (Asuinpaikat)

Kniivilä (Asuinpaikat)

Krekilä (1000043040) (Asuinpaikat)

Kujala (1000043041) (Asuinpaikat)

Kusto (Asuinpaikat)

Käsittömä (Asuinpaikat)

Lepistö (1000043044) (Asuinpaikat)

Lukkarila (1000043046) (Asuinpaikat)

Marjaniemi 2 (Asuinpaikat)

Marken (Asuinpaikat)

Nissilä (1000043049) (Asuinpaikat)

Nissilä 2 (Asuinpaikat)

Nissilä 3 (Asuinpaikat)

Paavola (1000043052) (Asuinpaikat)

Parrila (1000043054) (Asuinpaikat)

Pernula (Asuinpaikat)

Piili (Asuinpaikat)

Piili 2 (Asuinpaikat)

Piekkola (Asuinpaikat)

Pirkola (Asuinpaikat)

Pramila (Asuinpaikat)

Prokko (Asuinpaikat)

Prokko 2 (Asuinpaikat)

Prokko 3 (Asuinpaikat)

Prokko 4 (Asuinpaikat)

Päärni (Asuinpaikat)

Päätalo (1000043066) (Asuinpaikat)

Rantasuo (1000043067) (Asuinpaikat)

Ruonala (1000043069) (Asuinpaikat)

Sauvola (Asuinpaikat)

Sauvolainen (Asuinpaikat)

Sipilä (1000043073) (Asuinpaikat)

Skinnari (Asuinpaikat)

Suomela (1000043076) (Asuinpaikat)

Tausta (Asuinpaikat)

Tarrila (Asuinpaikat)

Trupukka (Asuinpaikat)

Törrö (Asuinpaikat)

Töyrä (1000043085) (Asuinpaikat)

Valppu (Asuinpaikat)

Vanhala (1000043087) (Asuinpaikat)

Ventelä (Asuinpaikat)

Vilkki (1000043089) (Asuinpaikat)

Vuotila (1000043090) (Asuinpaikat)

Heikkala 3 (Asuinpaikat)

Kivipää 2 (Asuinpaikat)

Kivipää (Asuinpaikat)

Annunen 3 (Asuinpaikat)

Askeli 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla ollut vuonna 1799 laaditun ja vuonna 1835 uudistetun isojakokartan mukaan torpan paikka. Kohteen arkeologinen säilyneisyys ei ole tiedossa.

Isonkyläntie (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla ollut vuonna 1799 laaditun ja vuonna 1835 uudistetun isojakokartan mukaan torpan paikka. Kohteen arkeologinen säilyneisyys ei ole tiedossa.

Luovontie (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla ollut vuonna 1799 laaditun ja vuonna 1835 uudistetun isojakokartan mukaan torpan paikka. Kohteen arkeologinen säilyneisyys ei ole tiedossa.

Männistö (1000043099) (Asuinpaikat)

Pirkolantie (Asuinpaikat)

Tuhkanen (Asuinpaikat)

Vesivainiontie 2 (Asuinpaikat)

Vuotikankuja (Asuinpaikat)

Ketokuja (Asuinpaikat)

Kaunakaupungintie (Asuinpaikat)

Hakoräme (Kivirakenteet)
Moderni; Kellarin jäännös, jonka koko on noin 8 x 4,5 m. Kellari sijoittuu etelään laskevaan rinteeseen siten, että rakenteen pohjoisreuna on maanpinnan tasalla. Tästä laskevan ladotun kiviseinän korkeus on alle 2 m. Rakeenteen itä-, pohjois- ja länsiseinät on tehty kylmämuuraamalla kivistä. Eteläreuna on tuhoutunut lähes kokonaisuudessaan. Vuoden 1955 peruskartan ja muiden tarkasteltujen vanhojen karttojen perusteella paikalla ei ole ollut rakennuksia.

Kontinkangas (1000043455) (Taide)
Historiallinen; Keskellä nykyisen Oulun Koulutuskuntayhtymä OSAO:n Kontinkankaan sisäpihaa on maanpetoksesta tuomitun Taavetti Lukkarisen hirttopaikan muistomerkki. Hirttämisessä on käytetty kahden männyn väliin asetettua poikkipuuta. 3.11.1916 tapahtuneen teloituksen muistoksi paikalle on vuonna 1935 tehty on tehty muistomerkki Oulun seudun rintamamiesyhdistyksen toimesta. Kyseessä on vanhaa, yli 140-vuotiasta (määritys vuonna 2016), mäntyä ympäröivä maalattu rautainen pyöreä aita, joka seisoo matalalla graniittiperustuksella. Ristikkomaisen aidan aukoissa on osassa mustia ristejä. Rautakaiteen päällä on tapahtumasta kertova kuparilaatta.
Muistomerkin männyn kaarnaan on kaiverrettu neljätoista ristiä. joiden koko on keskimäärin 10 x 5 cm. Ristit on kaiverrettu 88–208 cm korkeuteen maanpinnasta.
Teloituksen jälkeen paikalle haudattu vainaja on siirretty ja haudattu Oulun hautausmaalle 1917.
2023: Muistomerkki on hyvässä kunnossa.

Siikaniemi 3 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Siikaniemen kallioilla on tehty avohakkuu ja alueella kasvaa laajasti nuorta mäntytaimikkoa. Kallioiden pohjoislaidalla ja itäosassa on kivien louhinnassa syntyneitä jätekiviä, ne on osin kasattu röykkiöiksi (alakohteet 1-2), osin ne sijaitsevat hajanaisesti (alakohteet 3-4) ja ovat liikkuneet viime vuosina suoritetussa avohakkuussa. Joitakin kiviä on ehkä myöhemmin aseteltu hieman rajakivien tapaankin, mutta ne eivät sijaitse kuitenkaan vanhoilla tila- tai muilla rajalinjoilla. Kivissä ei erotu porajälkiä ja ne ovat pääosin hyvin särmikkäitä, jotka piirteet viittaavat perinteiseen louhintatapaan hakkaamalla, tässä on voitu käyttää hyväksi myös lämpötilan vaihteluja. Kivien pinnalla kasvaa sammalia ja jäkäliä. Louhintatavan ja pintakasvillisuuden perusteella kiviaines on voitu irrottaa kalliosta yli 100 vuotta sitten.
Rakenteet 1 ja 2 sijaitsevat noin 5 metrin etäisyydellä toisistaan ja rakenteet 3 ja 4 noin 13 metrin etäisyydeltä toisistaan. Rakenteiden 1-2 ja 3-4 etäisyys toisistaan on noin 150 metriä.

Kirkkoranta (1000043555) (Asuinpaikat)
Moderni; Kirkkolahden rantatörmässä entisen peltoalueen pohjoisreunalla kulkee ulkoilureitti ja ”Historiapolku”. Ulkoilureitin mutkassa on n. 13 m läpimitaltaan oleva korsun pohja. Pohjoisreunalla kasvaa varttuneita koivuja, pinnalla heinää ja koivujen taimia. Tästä noin 10 m luoteeseen on tuhoutunut korsun pohja, mahdollisesti korsuja on ollut rantatörmässä enemmänkin. Historiapolun varrelle pystytetyssä infotaulussa kerrotaan neuvostosotilaiden rakentaneen eri puolille Kirkonkylää korsukyliä, yli 200 korsua. Evakosta palanneet ovat käyttäneet alussa korsuja asuntoinaan.

Krillenmäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1763 ja 1765 isojakokartoille merkitty talonpaikka, joka on sittemmin mahdollisesti autioitunut. Talon nimi ei ole tiedossa, vaan se on nimetty muinaisjäännösrekisteriin läheisen Krillenmäen mukaan. Talon sijainti on tulkinnanvarainen: Vuoden 1763 kartassa talo on merkitty Pohjanmaan vanhan rantatien (1000028940) eli nykyisen valtatie 8:n eteläpuoleiselle ja nykyisen valtatie 27:n itäpuoleiselle pellolle. Vuoden 1843 pitäjänkartassa talo sijaitsee hieman idemmässä eli kyseisen pellon itäpuoleisella asutusalueella. Vuoden 1765 isojakokartassa talo on merkitty valtatien 8 pohjoispuolelle nykyisen Koivutien risteysalueen lähelle (P:7128845 I:350843). Wallenborgin kartassa v.1785 tien pohjoispuolella on sotilastorppa.

Purnujärvi länsi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Purnujärven länsirannalla mökkitien itäpuolella, heti eteläpuolella on Purnujärven ja Hakojärven erottava alle 200 m leveä kangas. Maaperä on hiekkaa. Rantatörmän reunalla on koillis-lounaisuuntainen n. 7 x 5 metrin kokoinen rakennuksen pohja, jossa erottuu vielä selvästi hirsikehikon hirsiä, koillisnurkassa on n. 2 m halkaisijaltaan oleva ja n. 80 cm korkea uunin jäännös. Rakenteiden pintoja peittää lähinnä sammal ja varvut, jonkin verran on heiniä, saniaista ja myös katajaa, luoteiskulmassa kasvaa koivu. Noin 20 m rakennuksen pohjasta etelään lähempänä rantaa on n. 5 m halkaisijaltaan oleva ja n. 70 cm syvä kellarin jäännös, jossa erottuu maanpinnalla seinävalli ja kasvillisuuden alla pitkälle lahonneita hirsiä, rakenteen pintaa peittää lähinnä puolukanvarvut. Joitakin metrejä koilliseen on n. 3 m pitkä ja n. 30-50 cm halkaisijoiltaan olevista kivistä koostuva kivirivi, joka voi olla esim. veneen telakoimiseen liittynyt perustus. Hirsien perusteella kyseessä on melko nuori kohde, ikää sillä on ehkä korkeintaan n. 100-150 vuotta.

Purnujoki 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kantojärven ja Purnujärven yhdistävän Purnujoen jyrkällä rantatörmällä joen eteläpuolella on n. 5 x 3 metrin kokoinen kellarin pohja, syvyys n. 1,3 m (kellari 1). Pintaa peittää lähinnä puolukanvarvut Kairatessa ei saatu esiin esihistorialliselle muodostelmalle ominaista huuhtoutumiskerrosta, rakenne on tyypillinen historiallisen ajan kellarille, mahdollisesti kysymys on kalakellarista. Kaakkoisreunalla kasvaa n. 50 cm rungon halkaisijaltaan oleva mänty, jonka perusteella kohteella on ikää yli 50 vuotta. Noin 50 m etelään on n. 3 x 2,5 metrin kokoinen ja 1,5 m syvä jyrkkäseinäinen kuoppa, joka vaikuttaa tuhoutuneelta kellarilta, vallit ovat osin jäljellä (kellari 2).

Hautala (1000044150) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hautalan talo on perustettu vuonna 1778 (Matinolli Eero, Suur-Pyhäjoen historia uuden ajan muuroksesta 1860-luvulle, Suur-Pyhäjoen historia. 1969. s.126-127 ja 139). Pihapiirissä on vanha asuinrakennus ja aitta, etelästä pohjoiseen tilan ympärillä on peltoja.

Limingoja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Limingojan vanhin kirjallisista lähteistä tunnettu asutus on syntynyt 1600-luvulla, vanhin talo on Limingoja eli nykyinen Jokela, josta on ensimmäinen lähdemaininta vuodelta 1675. Jokelan pihapiirissä on vanha asuinrakennus, aitta ja navetta, joka on muutettu vapaa-ajan asunnoksi (Sanna Heikkinen, Pyhäjoen kulttuuriympäristöohjelma, s.111).

Haapaniemi (1000044153) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Haapaniemi on perustettu v. 1669 (Matinolli Eero, Suur-Pyhäjoen historia uuden ajan murroksesta 1860-luvullen Suur-Pyhäjoen historia. 1969. s.126-127 ja 139.) Haapaniemessä on uutta rakennuskantaa ja se on vapaa-ajan käytössä, ympäröivät alueet ovat metsää.

Pyhäjoen Pappila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pyhäjoen Pappila on sijainnut tällä paikalla ilmeisesti 1570-luvulta lähtien. Pappilan talotontti on merkitty vuodelta 1753 olevaan karttaan (F9 2/1). Nykyinen rakennuskanta on pääosin 1800-luvulta. Rakennuskanta on aikojen kuluessa uusiutunut ja vaihtunut. On todennäköistä, että alueen maaperässä on säilynyt kiinteiden rakenteiden jäännöksiä ja tutkimuksellisesti kiinnostavia kerrostumia – mahdollisesti aina 1500-luvun lopulta saakka. Kohdetta ei ole arkeologisesti tarkastettu.

Meriniemi (Maarakenteet)
Historiallinen; Suorakaiteen muotoinen kaivanto, jonka eteläreunassa kaivannon lyhyellä sivulla on sisäänkäyntimäinen uloke, joka on pituudeltaan 1 metrin ja leveydeltään 1,4 metriä. Itse kaivanto on kooltaan noin 3 x 3 metriä, oviaukko mukaan lukien 3 x 4 m. Kuopan syvyys on noin 1 metri. Kuopan pohja on melko tasainen ja seinämät suorat. Kaivannon ympärillä on vallit, rakenne on kokonaiskooltaan 7,3 x 6 metriä. Kairauksessa ei havaittu huuhtoutumiskerrosta.
Tästä kaivannosta noin 65 metriä länteen on toinen kaivanto (alakohde). Sijainnissa (YKJ) P:7226899 I:3419147 on halkaisijaltaan 1,5 metrin kokoinen ja 30 cm syvä roskakuoppa, jossa kuntan alla oli ainakin tölkkejä, ruskeaa lasia, lokasuoja, hernekeittopurkkeja. Roskaa on kuopassa ainakin 40 cm paksuudelta.
Rakenteeltaan hyvin samankaltainen kuin puolustusvarustuskohteen Kaijonranta 1000015530 korsut.

Syrjämäki 2 (Taide)
Historiallinen; Sepänmaa 2021: Syrjämäen lounaaseen viettävässä, kivikkoisessa ja kallioisessa rinteessä on noin 5 m korkea oksaton vanha kelo. Sen kyljessä on noin 10 x 20 cm kokoinen vanha pilkka. Pilkassa on leimakirveellä hieman viistoon lyöty kruunuleima, halkaisijaltaan noin 3 cm. Lähiympäristö on nuorta mäntytaimikkoa.

Nuorisoseurantie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vuosina 1773-1786 laadituille Piippolan isonjaon kartoille on merkitty kirkonkylän ja Kangaskylän välille kylätie. Tielinja on säilynyt hyvin samalla paikalla nykyisen Nuorisoseurantien ja pieneltä osin Kortteisen tekojärven pohjoispuolella Kortteisentien kohdalla. Nuorisoseurantien varrella sijaitsee vanhaa rakennuskantaa, mm. Marttilan ja Haapalan kantatalot. Tie on sorapintainen. Kortteisentie kulkee järveltä kohoavan kankaan reunalla. Tien lounaispuolella on Hakolankantatalon paikka. Tie on sorapintainen ja sen varrella on peltoja, yksi maatila ja muutamia omakotitaloja.

Pudasjärven lentokenttä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde rajautuu pohjoisessa Pudasjärven lentokenttään ja etelässä suurikokoiseen hiekkakuoppaan. Kohde sijaitsee mäntyvaltaisessa kangasmetsässä, jonka aluskasvillisuus koostuu erilaisista varvuista. Alueella kulkee useita kuntopolkuja.
Pudasjärven lentokenttä valmistui lokakuussa 1940 puolustusministeriön käyttöön. Kesällä 1942 lentokenttä luovutettiin Saksan ilmavoimien varakentäksi. Aikalaiskertomusten mukaan lentokentän saksalaiskäyttö ajoittui jatkosodan hyökkäysvaiheeseen, minkä jälkeen saksalaiset luopuivat kentästä ja purkivat kentällä olleet rakenteet.
Lentokentän eteläpuolella sijaitsee viisi lentokoneiden sirpalesuojaa, jotka on kaivettu osaksi alueen luontaisia harjumuodostelmia. Sirpalesuojat voidaan havaita vuoden 1957 ilmakuvasta. Sirpalesuojan 1 (läntisin sirpalesuoja) koko on 23 x 40 m. Loput 4 sirpalesuojaa on merkitty alakohteiksi.
Lisäksi alueella on kolme muuta kaivantoa, joiden käyttötarkoitusta ja ajoitusta ei pystytty todentamaan.

Haapamaanselkä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Haapamaanselän eteläosassa, Vellihongannevan ja Kurkisuon välisellä kannaksella. Paikalta tavattiin kahden rakennuksen pohjat ja kolmannen rakennuksen purkujätekasa. Vuoden 1963 peruskartassa paikalle on merkitty yksi rakennus, kämppä. Alueen maata on sittemmin muokattu voimakkaasti, niin että sieltä nykyään löytyy lukuisia kaivantoja, ojia, maakasoja yms. sekä kolme matalaa keinotekoista lampea. Alueen kasvillisuus on vaihtelevaa – paikoin kuusimetsää, paikoin taimikkoa, paikoin hieman varttuneempia lehtipuita.

Riitamaa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on 2 (tai 3) rakennuksen pohjaa, ulkomitat vähintään 10 x 6 m. Rakenteet ovat niin tiheän kuusikon peittämiä, ettei tarkkoja mittoja ja yksityiskohtia pystytty selvittämään. Havaittavissa on vankat kiviperustukset, kahden uunin (?) jäänteet sekä useita kellarikuoppa rakennusten sisäpuolella ja 2 erillistä kuoppaa.

Peurapuro 3 (Maarakenteet)
Historiallinen; Peurapuron vanhaan itätörmään, 50 m nykyisestä rantatörmästä koilliseen ja n. 450 m läntisimmästä Saarasenmäestä lounaaseen on kaivettu maakellari tai ehkä yöpymiskäytössäkin ollut rakennus, n 4 m x 2,5 m pinta-alaltaan ja 1,7 m syvä. Sisäänkäynnin ja seinien puurakenteita osin säilynyt, samoin metallisen ilmanotto- tai kamiinanhormin.
Kohteen sijaintia muutettu LIDARK-aineiston perusteella noin 18 metriä luoteeseen.

Peurapuro 4 (Maarakenteet)
Historiallinen; Peurapuron rannalla, varsinaisen puron ja siihen kaivetun sivu-uoman välisellä pikkusaarella, n. 400 m läntisimmästä Saarasenmäestä länsilounaaseen sijaitsee pieni kellari – 2 m x 2 m laajuinen, 1,5 m syvä neliönmuotoinen kuoppa. Saarella, kellarin ympärillä on myös muutamia perustuskivien oloisia tasalakisia kiviä, joten kellarin päällä on saattanut sijaita pieni, kevytrakenteinen rakennus. Säilyneiden näkyvien rakenteiden perusteella tästä ei kuitenkaan voitu saada varmuutta.

Sarkkinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti sijoittuu nykyisen Sarkkisen tilan alueelle osaksi vanhan päärakennuksen ja osaksi pihamaan kohdalle. Sarkkiseen on merkitty talo myös vuoden 1856 Kalmbergin kartastoon sekä vuoden 1918 pitäjänkarttaan. Vuoden 1953 peruskartalla tilanne on kuta kuinkin sama kuin nykyisin; alueelle on merkitty suurempi ns. päätalo ja sen ympärille muutamia muita rakennuksia.
Paikalla on edelleen tilakeskus ja se on säilyttänyt alkuperäisen luonteensa, on kyseessä muu kulttuuriperintökohde. Isojakokartan asemoinnin tarkkuus on arviolta 10-20 metriä.

Pelttari (1000045084) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettua kaksi talotonttia sijoittuvat nykyisen Pelttarin tilan alueelle. Vuoden 1856 Kalmbergin kartasto ei ole kovin tarkka, mutta vaikuttaa siltä, että kohdalle on merkitty torppa. Vuoden 1918 pitäjänkartalla kohdalle on merkitty Peltolan talo ja nykyisen Peltolan tilan, joka sijaitsee Pelttarista noin 330 metriä itään, on taas merkitty Pelttari. Vuoden 1953 peruskartalla läntisemmän talotontin kohdalla on yksi rakennus sekä piha-aluetta. Nykyisellä peruskartalla talotontin kohdalle ei ole merkitty rakennuksia. Itäisemmän talotontin kohdalle vuoden 1953 peruskartalla on merkitty yksi rakennus ja metsämaastoa. Nykyisellä peruskartalla kohdalla on samainen rakennus.
Läntisemmän talotontin kohdalla ei ole enää nykyisin rakennuksia, vaan se on heinittynyttä pihamaata sekä pellon reuna-aluetta. Talotontin läheisyydessä on vanha tilan rakennus sekä varasto, jotka eivät ole enää käytössä. Itäisemmän talotontin kohdalla sijaitsee vanha aitta sekä alueella sijaitsevan omakotitalon pihapiiriä ja metsämaastoa. Lähellä talotontin pohjoisosaa on maanottoalueita, jotka liittyvät ilmeisesti sen pohjoispuolella olevan tien rakentamiseen.
Paikalla on edelleen tilakeskus ja se on säilyttänyt alkuperäisen luonteensa, on kyseessä muu kulttuuriperintökohde. Isojakokartan asemoinnin tarkkuus on arviolta 10-20 metriä.

Kylänpuoli (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu kaksi talotonttia sijoittuvat nykyisen Anttilan tilan kohdalle. Anttilan tila on merkitty myös vuoden 1856 Kalmbergin kartastoon sekä vuoden 1918 pitäjänkarttaan. Vuoden 1953 peruskartalla paikalle on merkitty kolme rakennusta.
Paikalla on edelleen tilakeskus ja se on säilyttänyt alkuperäisen luonteensa, on kyseessä muu kulttuuriperintökohde. Isojakokartan asemoinnin tarkkuus on arviolta 10-20 metriä.

Filppula (1000045086) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijaitsee Filppulan (Vilppulan) tilan pihapiirissä. Filppulan tila on merkitty vuoden 1856 Kalmbergin kartastoon nimellä Filpula. Vuoden 1918 pitäjänkarttaan se on merkitty nimellä Vilppula. Vuoden 1953 peruskartalla kohdalla on merkitty kaksi rakennusta sekä pellon reunaa. Nykyisellä peruskartalla kohdalle on merkitty yksi rakennus sekä piha-aluetta ja pellon reunaa.

Eskonsipo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijaitsee Eskonsipon tilan pihapiirissä. Vuoden 1856 Kalmbergin kartastoon tila on merkitty nimellä Sippo. Vuoden 1918 pitäjänkarttaan se on merkitty nimellä Eskonsippo. Vuoden 1953 peruskartalla kohdalle on merkitty kolme rakennusta sekä niiden välistä piha-aluetta. Nykyisellä peruskartalla tilanne on sama kuin vuoden 1953 peruskartalla.

Yli-Kaakinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka on Kaakisen tilan kohdalla. Vuoden 1856 Kalmbergin kartasto on epätarkka, mutta on mahdollista, että kohdalle on merkitty rakennus. Vuoden 1918 pitäjänkartalle kohdalle on merkitty Yli-Kaakisen tila. Vuoden 1953 peruskartalla kohdalle on merkitty kolme rakennusta. Nykyiselle peruskartalle on merkitty kaksi rakennusta, jotka ovat myös vanhalla peruskartalla sekä yksi uusi rakennus, jota ei ole vanhalla peruskartalla.

Isola (1000045089) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu kaksi talotonttia, jotka sijoittuvat Isolan tilan pihapiiriin. Vuoden 1856 Kalmbergin kartastossa paikalle on merkitty Isolan tila. Vuoden 1918 pitäjänkarttaan on merkitty kaksi taloa, Yli-Isola sekä Isola. Vuoden 1953 peruskartalla itäisemmän talotontin kohdalle (ks. alakohde) on merkitty kaksi rakennusta sekä tilalle johtavan tien pää. Läntisemmän talotontin kohdalle on merkitty piha-aluetta.

Jääskö (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu Jääskön tilan pihapiiriin Oulunsalon kotiseutumuseon länsipuolelle. Talotontille on merkitty kaksi taloa. Vuoden 1856 Kalmbergin kartastoon kohdalle on merkitty talo. Vuoden 1918 pitäjänkartalle on merkitty Jääskön tila ja heti sen koillispuolelle Kukkosen tila (nykyinen Oulunsalon kotiseutumuseo). Vuoden 1953 peruskartalle sekä nykyiselle peruskartalle kohdalle on merkitty kaksi rakennusta ja niiden välistä piha-aluetta.
Vieresen tilan, Kukkosen pihassa sijaitsee kiinteä muinaisjäännös Kukkonen (1000031433), joka on ilmeisesti kiukaallisen rakennuksen jäännös ja voi liittyä paikalla aikaisemmin sijainneeseen rakennukseen.

Lääkkö (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu Lääkön tilan kohdalle Oulunsalon kirkon ja kirkkomaan kaakkoispuolelle. Vuoden 1856 Kalmbergin kartastossa paikalle on merkitty talo Kuivala nimellä. Vuoden 1918 pitäjänkartalla tila on merkitty Lääkön nimellä. Vuoden 1953 peruskartalla se esiintyy nimellä Kuivala-Lääkkö ja sinne on merkitty useita rakennuksia. Pihapiiri on hyvin samanlainen nykyisellä peruskartalle; tilalle on tullut vain kaksi rakennusta lisää verrattuna vuoden 1953 karttaan.

Lassila (1000045094) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu Lassilan tilan kohdalle. Vuoden 1856 Kalmbergin kartastolle on merkitty viereiset Raumalan ja Karvolan tilat. Vuoden 1918 pitäjänkartalle Lassilan tila on merkitty. Vuoden 1953 peruskartalle kohdalle on merkitty samat kaksi rakennusta kuin nykyisellekin peruskartalle.

Raumala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu Raumalan tilan kohdalle. Se on merkitty vuoden 1856 Kalmbergin kartastoon sekä vuoden 1918 pitäjänkartastoon samaisella tilan nimellä. Vuoden 1953 peruskartalle tilan alueelle on merkitty kolme rakennusta, joista kaksi sijoittuu talotontin kohdalle. Rakennukset ovat myös nykyisellä peruskartalla.

Karvola (1000045096) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu Karvolan tilan kohdalle. Vuoden 1856 Kalmbergin kartastolle sekä vuoden 1918 pitäjänkarttaan on merkitty Karvolan tila samaiselle kohdalle. Vuoden 1953 peruskartalle kohdalla on kaksi rakennusta, jotka ovat merkitty myös nykyiselle peruskartalle. Talotontti kattaa myös rakennusten välisen piha-alueen, joka on tasaista nurmialuetta.

Takkinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu Takkisen tilalle. Vuoden 1856 Kalmbergin kartastolle on merkitty Karvolan tila nimellä, mutta sen läheisyyteen myös kaksi muuta taloa, joista toinen on todennäköisesti Karvola. Vuoden 1918 pitäjänkartalle paikalle on merkitty Takkisen tila. Vuoden 1953 peruskartalla kohdalle on merkitty kaksi rakennusta. Nykyisellä peruskartalla talotontti rajautuu kahden rakennuksen väliin tilan piha-alueelle.

Ala-Toikka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu Ala-Toikan tilan talon kohdalle. Tila on merkitty Vuoden 1856 Kalmbergin kartastolle nimellä Toikka. Vuoden 1918 pitäjänkartalla se on Ala-Toikka ja tien toiselle puolelle on merkitty Ala-Toikan tila. Vuoden 1953 peruskartalla tilan pihapiirissä on neljä rakennusta. Nykyisellä peruskartalla pihapiiri on jonkin verran muuttunut. Talotontin kohdalla olevat rakennukset ovat samalla paikalla, mutta ne ovat hieman laajentuneet verrattuna vuoden 1953 peruskartan rakennuksiin.

Muikku (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu Muikun tilan rakennuksien ja pihan kohdalle Oulunsalon Keskipiirissä. Se on merkitty vuoden 1856 Kalmbergin kartastoon, vuoden 1918 pitäjänkarttaan sekä vuoden 1953 peruskartalle samalle paikalle. Rakennuskanta on hieman muuttunut nykyisellä peruskartalla, mutta pihapiirissä on vielä useita rakennuksia, jotka ovat samalla kohtaa kuin vuoden 1953 kartalla.

Varjakan kartano (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu Varjakan talotontti, joka sijoittuu nykyisen Varjakan kartanon pihapiirissä olevan eteläisimmän rakennuksen kohdalle. Varjakan kartano on merkitty vuoden 1856 Kalmbergin kartastoon sekä vuoden 1918 pitäjänkarttaan nimellä Warjakka. Vuoden 1953 peruskartalla paikannetun talotontin kohdalla on ollut sama rakennus kuin nykyisellä peruskartalla sekä hieman pellon reunaa rakennuksen länsipuolella. Pellon reuna on nykyisin piha-aluetta.
Toisen maailmasodan aikaan, vuosien 1941-42 välisenä aikana Varjakassa toimi venäläisten sotavankileiri. Varjakan kartanon alueella asui yhteensä noin 100 venäläistä sotavankia, jotka työskentelivät vastapäätä sijaitsevalla Varjakansaarella.
Varjakka on 1750-lukua nuorempi uudistila, myöhempi varjakan kartano. Paikalla on edelleen tilakeskus ja se on säilyttänyt alkuperäisen luonteensa, on kyseessä muu kulttuuriperintökohde. Isojakokartan asemoinnin tarkkuus on arviolta 10-20 metriä.

Nauska (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu Nauskan tilan pihapiiriin. Tila on merkitty samalla paikalle myös vuoden 1856 Kalmbergin kartastoon sekä vuoden 1918 pitäjänkarttaan. Paikannettu talotontti sijoittuu vuoden 1953 peruskartalla Nauskan tilan päärakennuksen itäpuolelle pellolle. Nykyisellä peruskartalla alue on pihaa sekä pellon reunaa.

Ervasti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannetut kaksi talotonttia, joka sijoittuvat Ervastin tilan kohdalle (itäisempi talotontti ks. alakohde). Ervasti on merkitty myös vuoden 1856 Kalmbergin kartastolle sekä vuoden 1918 pitäjänkartalle. Vuoden 1953 peruskartalla kohdalla on ollut sekä Ervastin että Keskitalon tilat, mutta nykyisellä peruskartalla kohdalla on enää Ervastin tila ja Keskitalon tila on siirtynyt nykyisin tilat erottavan hiekkatien luoteispuolelle.

Kosunen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu Kosusen tilan rakennuksien kohdalle. Kosusen tila on merkitty samalle paikalle vuoden 1856 Kalmbergin kartastoon sekä vuoden 1918 pitäjänkartalle. Vuoden 1953 peruskartalle tilan pihapiiriin on merkitty kaksi rakennusta, nykyisellä peruskartalla 6 rakennusta.

Siekkinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu Siekkisen tilan rakennuksien kohdalle rajautuen Salonpääntiehen. Tila on merkitty samalle kohtaa vuoden 1856 Kalmbergin kartastoon nimellä Seikinen sekä vuoden 1918 pitäjänkarttaan nimellä Siekkinen. Vuoden 1953 peruskartalla talotontti rajautuu kahden rakennuksen kohdalle, jotka ovat samalla paikkaa myös nykyisellä peruskartalla.

Helanen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu Oulunsalon Salonpään kylän Helasen tilan kohdalle. Tila on merkitty samalle paikalle myös vuoden 1856 Kalmbergin kartastoon sekä vuoden 1918 pitäjänkarttaan. Vuoden 1953 peruskartalla paikannetun talotontin kohdalla on ollut rakennuksia sekä Päätaloa kohti johtava tie. Nykyisellä peruskartalla kohdalla on sama rakennukset sekä Päätaloon johtava tie, joka on asfaltoitu. Päätalon kohdalle on myös merkitty talotontti isojakokartalle.

Uutela (1000045107) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu Oulunsalon Salonpään Päätalon tilan kohdalle. Päätalon kohdalle paikannetun talotontin kaakkoispuolelle on merkitty myös Helasen tilan kohdalle isojakokarttaan talotontti. Vuoden 1856 Kalmbergin kartastoon ei ole erikseen merkitty Päätalon tilaa, vaan se on ilmeisesti ollut osa Helasen tilaa. Karttaan on kuitenkin kohdalle merkitty talo. Vuoden 1918 pitäjänkarttaan Päätalo on jo merkitty omana tilanaan. Päätalon rakennuskanta on pysynyt melko muuttumattomana, jos tarkastelee vuoden 1953 peruskarttaa sekä nykyistä peruskarttaa.

Koivulehto 2 (1000045228) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Noin pohjois-eteläsuuntainen kivijalka, joka on kooltaan noin 4 x 3 metriä. Kivijalan korkeus on noin 60 cm. Kivijalka koostuu itä- ja eteläseinämässä kahdesta kivikerrasta, kivet ovat tasapintaisia. Erottuu maastosta suorakaiteen muotoisena, aluskasvillisuuden peittämänä kumpuna, joka laskee kohti luoteisnurkkaa.
Rakennuksesta ei ole merkintää peruskartoilla eikä pitäjänkartassa.

Kummunkorpi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde, seitsemän pyyntikuoppaa, sijaitsee Isokankaanjärvestä n. 1,7 km pohjoiskoilliseen laajan kankaan luoteisosassa lähellä kohtaa, jossa Kiimingin, Ylikiimingin ja Oulun kuntien rajat kohtaavat. Kuopat ovat vallin ympäröimiä, halkaisija on 2-4 m ja syvyys 0,6-1 m. Kuopat ovat harjun korkeimmalla ja samalla kapeimmalla kohdalla noin 100 metrin matkalla.
Epämääräisiä kuoppia harjulla (pyyntikuoppia?) 7 kpl.
Kuopat sijaitsevat Kummunkorven koillispuolisen kankaan korkeimmilla harjanteilla. Harjanteet ovat suuntautuneet noin koillis-lounaissuuntaisesti sekä länsiluoteis- ja idempänä lähes itä-länsisuuntaisesti. Alue on mäntyvaltaista ja helppokulkuista kangasta. Maaperä on kuopista paikoittain näkyvän maa-aineksen perusteella suhteellisen kivistä. Lähellä suojelualueen rajaa on vanha hiekan- ja soranottopaikka, jonka läpi kulkee metsätie.
Kuvaus: Kuoppia havaittiin jonoissa melko tasaisin välimatkoin 14 kappaletta, mutta ainakin yksi, todennäköisesti samantyyppinen kuoppa on näiden lisäksi havaittavissa vinovalovarjosteessa pisteessä 7210974 446558. Syvyys mitattu pääasiassa kuopan keskeltä vallien tasalle. Valtaosassa kuopista ei kasva puita. Joissain on nuoria puita, yhdessä kanto. Kuoppien vallit ovat valtaosin sammaloituneita. Ks. alakohteet.
Jotkut loivareunaisemmat kuopat vaikuttavat yleisolemuksensa ja sijaintinsakin puolesta mahdollisilta pyyntikuopilta tai yleensä ottaen vanhemmilta kuopilta, mutta kairaukset, joita oli haastavaa kivikkoiseen maahan tehdä, eivät antaneet vihjettä ainakaan iäkkäistä kohteista. Osa kuopista on selkeästi jyrkkäreunaisempia ja on mahdollista, että osa niistä on tehty koneella, sillä niistä on nostettu suuriakin kiviä. Läheisen maanottopaikan reunat ja vallit ovat samantyyppisesti sammaloituneet kuin monet yksittäisetkin kuopat. Keskenään samantyyppisiä ovat ainakin kuopat 4 ja 6–11, jotka olivat suurimpia ja jyrkkäreunaisimpia ja niistä nostettu kiviaines suurinta.

Mustamaa (1000045286) (Puurakenteet)
Käpälälauta sijaitsee Kalimeenlammen etelärannalla sijaitsevasta laavusta noin 280 metriä etelälounaaseen, pienellä havumetsää kasvavalla metsäkuviolla retkeilyreitin varrella.
Paikalla on yksiurainen käpälälaudaksi tulkittava litteä puu, jonka lyhyemmän piikin pituus on noin 1/3 pitemmän pituudesta. Kokonaisuudessaan lauta on noin 180 cm pitkä ja keskiosastaan se on noin 15 cm leveä. Lauta nojaa vanhaan, hajonneeseen kantoon ja sen luokse on tallautunut polku.

Niileskangas (Maarakenteet)
Niileskankaan korkein kohta on kivikkoinen kumpare. Sen koillispuolella on kosteampi alue, josta lähtee jo 1950-luvun kartoilla näkyvä oja Niilesjärveen. Alueella kasvaa arviolta lähemmäs 100-vuotiaita mäntyjä, kaivantojen päällä puuntaimia. Aluskasvillisuus koostuu sammalista, jäkälistä ja varpukasveista. Kaivannot sijaitsevat korkeimman alueen koillisreunalla.
Alueena rajatun kohteen havainnot luoteesta lähtien:
1) Hevosenkengän mallinen, matalaa käytävää muistuttava kaivanto, jolla pituutta yhteensä noin 18 metriä. Kaivannon syvyys on noin 60 cm ja muodostuneen "käytävän" leveys on 0,6–2 metriä. Maata näyttää nostetun erityisesti hevosenkengän "sisälle". Kaaren suunta luoteeseen.
2) Koilliseen päin hieman kaareva kaivanto, jolla pituutta noin 8 metriä. Maata ja kiviä on nostettu koillisreunalle, mikä muodostaa vallin.
3) Noin 24 pitkä, hieman epäselvästi hahmottuva leveä, rinteen reunan suuntainen kaivanto.
4) Luoteeseen päin kaareva, noin 7 metriä pitkä kaivanto.
5) Luoteeseen päin kaareva, noin 7 metriä pitkä kaivanto.
6) Noin 1,5 metriä syvä ja 3 x 8 metriä laaja, itä-länsisuuntainen kuoppa kivikossa, korkeat vallit/kuopasta kaivettu aines erityisesti pitkillä sivuilla.
7) Noin 2 metriä syvä ja halkaisijaltaan noin 5 metrin kokoinen. kivikon reunalle kaivettu kuoppa, vallit.
8) Halkaisijaltaan noin 2,5 metrin laajuinen, matala kuoppa kivikossa, jossa vallit.
Kaivannot vaikuttavat yleisesti ottaen nuorilta, eikä kaivantojen kivikkoisilta ja soraisilta pohjilta voitu havaita mitään iäkkääseen kohteeseen viittaavaa tai apua niiden tulkintaan. Ainakin osa kaivannoista (hevosenkengän muotoinen ja kaarevat kaivannot) voi olla armeijan harjoituskaivantoja 1900-luvulta, sillä noin 5 kilometriä länsiluoteeseen on Hiukkavaaran vanha kasarmialue ja harjoitusalueita on tarvittu - 1960-luvulla armeijan käynyt henkilö muistelee "jossain Niileksen suunnalla poteroita" kaivetun.

Muhoksen ensimmäinen kirkko (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Muhoksen Kirkkosaaressa on perimätiedon mukaan sijainnut Muhoksen ensimmäinen kirkko, mihin saaren nimikin viittaa. Mahdollisen kirkon sijoittumista saaren on pohtinut Jouko Vahtola
Muhoksen seurakunnan historia -teoksessa; vuonna 1828 laaditussa pappisluettelossa mainitaan Muhoksen ensimmäisen kirkon olleen Muhos- eli Kirkkosaaressa. Perimätiedon mukaan ensimmäinen kirkon polttivat venäläiset, mikä ajankohdallisesti sopisi vuoteen 1590, jolloin Muhoksen
asutuskin on poltettu.
Perimätiedon mukaan kirkko on sijainnut Ponkilan puolella saarta ja pappila Nykäsen talon kohdalla. Mikäli Muhossaaressa on ollut kirkko 1500-luvulla, on se ollut vaatimaton saarnahuone tai seutukirkko. (Vahtola 1986; 49-51).
Kirkon paikasta ei ole karttalähteitä, eikä sen sijainnista saatu merkkejä tarkkuusinventoinnin aikana. Paikallisesti merkittävä tarina kirkonpaikasta tulkittiin kuitenkin tarinapaikaksi, muuksi kulttuuriperintökohteeksi, jonka pistemäinen paikkatieto sijoitettiin hautausmaalle.

Laukkujärvi 2 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Laukkujärven itäpäässä, järven koillisrannalla. Kohde sijaitsee n. 40 m etäisyydellä vesirajasta. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta.
Kohteessa on kämpänjäännös. Se on kooltaan 8 x 6 m, ja pitkältä sivultaan pohjoisluode-eteläkaakkosuuntainen. Kämpänpohjan keskellä on kuoppa. Itäkoillissivun keskellä on luonnonkivinen piisi, joka on kooltaan 2 x 2 m ja 1 m korkea. Kämppä on sammalenpeittämä, eikä hirsiä erotu. 2,5 metrin etäisyydellä kämpän pohjoiskoillisnurkasta on 1 x 1 x 0,4 m kokoinen kuoppa.
Kämppä on mahdollisesti metsätyökämppä. Peitteisyyden perusteella kohde ajoittunee 1800-luvun loppuun tai 1900-luvun alkuun. Kämppä ei näy myöskään vuoden 1969 topografisessa kartassa.

Linnukanmäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Perimätiedon mukaan Limingan kirkko olisi sijainnut aiemmin Linnukanmäellä. Kirkko poltettiin 1589 ja 1592, minkä jälkeen se olisi siirretty kirkonmäelle. Paikalla on nykyään muistomerkki.
Linnukka-nimen on katsottu juontuvan linnusta tai pienestä linnasta. On pohdittu, onko nimi tarkoittanut aiemmin nykyistä kirkonmäkeä, johon liittyy myös tieto linnoituksista 1500-luvun lopulta (Keränen 2003: 60–63; Korpi et al. 2006: 9–11). Toisaalta Linnukkanimi mainitaan paikallisen talollisen nimenä jo 1500-luvun puolivälissä (Kuorilehto 2013: 112).
Linnukanmäki on nykyisen kirkkomäen ohella alueen korkeimpia kohtia ja ollut sopiva rakennuspaikka jo keskiajalla. Kohteella on tehty koekuopitusta 2006, mutta jälkiä kirkoista ei löydetty.

Kraaseli (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Kraaselin saaren itärannan laavusta jotainkin kymmeniä metrejä koilliseen. Kohteessa on todettu kellari, joka on rakennettu rinteeseen, pienen poukaman lähelle. Kellarin perustukset on ladottu kivistä neliömäiseen muotoon. Osa perustuksista on sortunut ja kiviä on levinnyt rakenteen läheisyyteen. Kellarin oviaukko osoittaa merelle itäkoilliseen. Kyseessä on mahdollisesti kalakellari, joka liittynee alueella harjoitettuun elinkeinoon, kalastukseen.

Ahla (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1707 kartan asemoinnin pohjalta määritelty historiallinen talonpaikka. Koska paikalla on edelleen tilakeskus ja se on säilyttänyt alkuperäisen luonteensa, on kyseessä muu kulttuuriperintökohde.
Inventointiraportissa vuoden 1707 Mörtin kartan perusteella asemoitujen talojen sijainteja on paikoin tarkennettu myöhempien karttojen perusteella. Talonniemet on määritelty Kuorilehdon 2013 (Limingan asutuksen synty keskiajalta 1600-luvulle) ja pitäjänkarttojen pohjalta, sillä 1707 kartan selitteitä ei ollut käytössä.

Arvola 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1707 kartan asemoinnin pohjalta määritelty historiallinen talonpaikka. Koska paikalla on edelleen tilakeskus ja se on säilyttänyt alkuperäisen luonteensa, on kyseessä muu kulttuuriperintökohde.
Inventointiraportissa vuoden 1707 Mörtin kartan perusteella asemoitujen talojen sijainteja on paikoin tarkennettu myöhempien karttojen perusteella. Talonniemet on määritelty Kuorilehdon 2013 (Limingan asutuksen synty keskiajalta 1600-luvulle) ja pitäjänkarttojen pohjalta, sillä 1707 kartan selitteitä ei ollut käytössä.

Arvola 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1707 kartan asemoinnin pohjalta määritelty historiallinen talonpaikka. Koska paikalla on edelleen tilakeskus ja se on säilyttänyt alkuperäisen luonteensa, on kyseessä muu kulttuuriperintökohde.

Arvola 3 (Asuinpaikat)

Lukkarin puustelli (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1707 kartan asemoinnin pohjalta määritelty historiallinen lukkarin virkatalo. Alue on edelleen asuttu.

Bisi (Asuinpaikat)

Foudila (Asuinpaikat)

Heikko (Asuinpaikat)

Heiskari 3 (Asuinpaikat)

Hirvelä (Asuinpaikat)

Härmä 1 (1000045537) (Asuinpaikat)

Härmä 2 (1000045538) (Asuinpaikat)

Härmälä (Asuinpaikat)

Juustila 1 (Asuinpaikat)

Juustila 2 (Asuinpaikat)

Kaitera (Asuinpaikat)

Kilola (Asuinpaikat)

Kokko 1 (Asuinpaikat)

Kokko 2 (1000045545) (Asuinpaikat)

Krankkala 2 (Asuinpaikat)

Martinkauppi (Asuinpaikat)

Matinlauri 1 (Asuinpaikat)

Matinlauri 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1707 kartan asemoinnin pohjalta määritelty historiallinen talonpaikka. Kohde on osin autioitunut arvioitu muuksi kulttuuriperintökohteeksi.

Moukka (Asuinpaikat)

Ojanperä 2 (1000045551) (Asuinpaikat)

Okkonen (Asuinpaikat)

Pietilä 3 (1000045553) (Asuinpaikat)

Piipari (1000045554) (Asuinpaikat)

Pilto (Asuinpaikat)

Poutala (1000045556) (Asuinpaikat)

Ala-Palolampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pienellä mäellä Ala-Palolammen pohjoispuolella on pienen kämpän jäännökset. Varsinainen kämppä on purettu, maaperustuksesta on vain heikot jäljet maastossa, niiden lähellä on puuhelan jäänteet (pieni kuva alhaalla). Noin 30 m kämpän paikasta lounaaseen on kellarikuoppa, mitat noin 3 x 3 m, syvyys > 0,6 m. Kämppä on merkitty vuoden 1971 peruskarttaan.

Pärjänjoki/Vihantakoski (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pärjänjoen Vihantakosken korkean rantatörmän pohjoispuolella on pienen kämpän perustus. Varsinainen kämppä on purettu, paikalla on enää perustuskivet, perustuksen mitat ovat 6 x 4 m. Noin 20 m kämpästä lounaaseen, rinteeseen kaivettu, on kellarikuoppa, mitat noin 3 x 2,5 m, syvyys > 1 m. Kämppä on merkitty vuoden 1971 peruskarttaan. Kyseessä lienee kalastuskämppä.

Pikku Murtokangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalle on peruskartassa 1966 merkitty pieni rakennus. Maastossa ei havaittu rakennuksen perustuksen jälkiä, sen sijan löytyi sortunut kaivo, jossa on hirsikehikko, kehikon mitat ovat noin 1,5 x 1, 5 m; syvyys ei turvallisuussyistä ryhtynyt mittamaan. Siellä ollut rakennus on ilmeisesti kokonaan purettu.
HUOM! Kaivo saattaa olla vaaralista lapsille ja myös eläimille - kaivon syvyys ei ole tiedossa.

Puodinmäki (Asuinpaikat)

Pyhtinen 1 (Asuinpaikat)

Pyhtinen 2 (Asuinpaikat)

Rasila 1 (Asuinpaikat)

Rasila 2 (Asuinpaikat)

Riikola 1 (Asuinpaikat)

Riikola 2 (Asuinpaikat)

Simula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1707 kartan asemoinnin pohjalta määritelty historiallinen talonpaikka. Koska alue on osin asuttu, on kohde määritelty muuksi kulttuuriperintökohteeksi.

Sipola (1000045613) (Asuinpaikat)

Soldan 2 (Asuinpaikat)

Suni (Asuinpaikat)

Sunila (Asuinpaikat)

Ursala (Asuinpaikat)

Sippola (1000045624) (Asuinpaikat)

Wuotila 1 (Asuinpaikat)

Wuotila 2 (Asuinpaikat)

Yli-Kestilä (Asuinpaikat)

Anttila 2 (1000045630) (Asuinpaikat)

Rosi (Asuinpaikat)

Suutari 1 (Asuinpaikat)

Isola (1000045759) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pehkolan kylässä, Siikajoesta noin 0,4 km etelään, Syvälammen koillispuolella sijaitsevilla mäntyä kasvavalla moreenipohjaisella mäellä on vanhoja rakennusten perustoja. Perustat on ladottu jykevistä maakivistä.

Bisilä (Asuinpaikat)

Prokko (1000045776) (Asuinpaikat)

Pappila (1000045777) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1707 kartan asemoinnin pohjalta alueella on sijainnut pappila jo 1700-luvun alussa.

Veräjänmutka (Maarakenteet)
Historiallinen; Pyöreä maakuoppa, joka on halkaisijaltaan noin 2-2,5 metriä ja 70 cm syvä. Kuopalla on erotettavissa noin 2-2,5 metriä leveää vallia etenkin sen etelä- ja lounaispuolella.

Kurimokoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Mylly mainitaan Härön inventoinnissa 1981. Myös paikallinen henkilö osasi kertoa tästä ruukkia nuoremmasta myllystä, joka näkyy pohjoisrannalle.
Myllyn jäännökset ovat masuunisaarta vastapäätä Kiiminkijoen etelärannalla, kallioon louhitun kanavan länsipäässä.
Myllystä on jäljellä kahden vaakasuoran tukin varassa olevia rautaisia osia, joista pisin on vielä pystyasennossa. Toinen puoli tukeista on vielä veden yläpuolella, ulompana olevat osat ovat romahtaneet osittain veteen. Myllyn osia on myös etelärannalla. Mylly on kanavan länsipäässä. Kanava erottuu tulva-aikaan hieman yli 20 metrin pituisena, mutta erottunee matalamman veden aikaan paremmin, Uoma on noin 3 metriä leveä. Noin myllyn kohdalla on mahdollinen joen ylittäneen sillan lähtöpaikka: kallion yläpuoli on suhteellisen tasainen ja sitä on mahdollisesti louhittu.
Taustatietojen mukaan mylly on ruukkia nuorempi, 1950-luvun paikkeilta.

Lepänen 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Koko Lepäsen saari on kivikkoista ja matalaa, saaren korkein kohta on korkeuskäyrien perusteella 2,5 - 5 m välillä joten muutamaa sataa vuotta vanhempia jäännöksiä sieltä ei löydy. Keskiarvon Kalajoen saaristossa on noin 90 cm sadassa vuodessa, eli noin 270 cm kolmessa sadassa vuodessa. Näin ollen Lepäsen korkein kohta saaren keskiosassa on kohonnut merestä 1700-luvulla.
Matala kivistä rakkakenttään kasattu kummeli saaren pohjoisrannan tuntumassa. Matalahko kummeli on suunnattu pohjoiseen.

Lepänen 1 (Asuinpaikat)
Moderni; Kohteessa on maasta pilkottava kivijalka. Kohde sijaitsee Lepäsen länsirannalla, Metsähallituksen omistamasta hirsimökistä 100 m kaakkoon ja 70 m merenrannasta. Vanha kivijalka erottuu suhteellisen selvästi. Se on kivistä koottu, suorakaiteen muotoinen ja 5 x 4 metrin kokoinen. Alueen sisällä on sammaloitunut, matala kivikasa, joka voi olla kiukaan jäännös. Puuta tai muuta rakennuksesta kertovaa materiaalia ei ole paikalla havaittavissa. Oppaana toiminut epäili, että kyseessä olisi 1900-luvulla rakennetun mökin kivijalka. Vastaavanlaisia kivijalkoja etsittiin myös ympäristöstä niitä kuitenkaan löytämättä.

Härköpirtti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piehingin Ylipäässä, Piehinginjoen Härkö-Lassin suvannon itärannalla on Härköpirtti. Piehinginjoki on ollut merkitsevä puutavaran uittojoki. Härköpirtti oli metsäkämppänä viimeistään suurten savotoiden aikana 1900-luvun alussa. Enimmillään työmiehiä saattoi yöpyä pirtissä toistasataa. Kämpän koko oli n. 12 x 12 m. Pirtti oli alussa sisäänlämpiävä, tulisija sijaitsi pirtin keskellä. Paikalla on nykyisinkin kämppä, joka on ollut paikallisten metsästäjien ja metsästysseurojen sekä luonnossa liikkujien käytössä. Rakennuksen itäosa on pyöröhirsinen, eteinen länsipäässä on lautaverhoiltu, rakennuksessa on uusi peltokatto ja myös piippu on uusittu. Kämpän länsipuolella on kaksi kellarin pohjaa. Niistä isompi sijaitsee jokitörmässä, se on seinävallien reunoista mitattuna n. 10 x 6 m, syvyys on yli 1,5 m, oviaukko on pohjoiseen, eteläreunalla kasvaa iso kuusi. Pienempi n. 3,5 m pohja-alaltaan oleva kellarin pohja sijaitsee edellisen eteläpuolella. Molempien pintaa peittää pintakasvillisuus.

Hanhikoski (Hanhela) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hanhikoski mainitaan ensimmäisen kerran rippikirjoissa vuonna 1751. Ensimmäisen talo lienee sijainnut jotakuinkin samalla kohdalla kuin nykyinen päärakennus Piehinginjoen pohjoisrannalla. Nykyisessä pihapiirissä on päärakennuksen lisäksi mm. aitta ja neliosainen puoji. Vanhimmat rakennukset ovat ajalta 1864-1917. Kohdetta ei tarkemmin inventoitu, koska etäisyys vaihtoehtoiseen voimajohtoon on n. 200-250 m. Kohteelle tehtiin rajaus, johon kuuluu nykyinen pihapiiri, länsipuolella ja koillisessa on peltoja, pohjoisessa kulkee Lukkaroistentie. Paikallisen tiedon mukaan kaksi muuta lähitaloa on erotettu Hanhelasta.

Keijala (Kivirakenteet)
Historiallinen; Keijakankaan ja Lysteikkö-nimisen pienemmän kankaan välissä metsätien varrella. Avohakkuuaukolla on kolme peltoaitaa: eteläisin nro 1 on n. 35 m pitkä, siitä pohjoiseen oleva nro 2 20 m ja kaksi pohjoisinta n. 10 m pitkiä, aidat ovat n. 1 m leveitä ja n. 50-60 cm korkeita. Pohjoisimpien aitojen itäpuolella on metsätien vieressä luonnonkivistä rakennettu kellari. Sen ulkomitat ovat n. 6 x 3 m, korkeus on 1,5 m, oviaukko koilliseen. Sisäkatto on tehty kiilakivistä. Kellarin päällä on paksu pintakasvillisuuskerros. Pellot ja kellari on merkitty alueesta laaditulle vanhimmalle vuoden 1953 peruskartalle, peltokuviot vielä vuoden 1992 peruskartalle sekä yksi rakennus, mahdollisesti lato. Pitäjänkartalle peltoja tai rakennuksia ei ole merkitty.

Pohjanmaan rantatie (1000046096) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pohjanmaan rantatie on yksi Suomen tärkeistä historiallisista tielinjoista. Ratsupolusta 1600-luvulla kehittynyt maantie on kulkenut Turusta Tukholmaan Pohjanlahden ympäri. Rantatie on ollut Pohjanmaan tärkein tie ja Lapin läänin alueella pitkään ainoa maantie. Raahessa parhaiten säilyneeksi osuudeksi on määritelty Haaksiluodontie – Oikotie.
Voimajohtolinjaukset ylittävät rantatien Saloisissa Valtatie 8:n ja Haaksiluodontien risteämäkohdalla sekä Seurantien ja Tokolantien kohdalla. Haaksiluodontiellä linjaus kuuluu rky-kohteeseen 4372. Tokolantien ja Seurantien kohdalla on rakennettua aluetta, missä on mm. entinen Saloisten nuorisoseuraintalo, rakennus on nykyisin vuokrattu kirpputoritoimintaan.

Riihijärvi (1000046097) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Riihijärvi on yksi Raahen kantataloista, se sijaitsee Riihijärvenperällä Savolahden kylässä. Riihijärven talo sijaitisi silloisen pienen Riihijärven itäpuolella, Riihijärvi on nykyisin laskettu järvi. Kohdetta ei inventoitu.

Salmela (1000046098) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1760 isojakokartalle on merkitty Salmelan torppa ja siihen kuuluneita peltoja Aunolanperälle silloisen Salonlahden etelärannalla, nykyisen Kuljunlahden pohjukan itäpuolella. Torpan pellot ovat olleet viljeltyinä 1970-luvulle saakka. Torpan paikan läheisyydessä on ollut tuolloin vielä useita taloja ja niihin liittyviä pieniä peltoaloja. Torpan paikkaa ei inventoitu.

Puolivälinkangas (1000046207) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ollut tervahauta, joka on tutkittu arkeologisin kaivauksin ennen soranottoa vuonna 1986. Tervahauta sijoittui kuivalle kankaalle, pienelle mäenkumpareelle. Hauta oli ennen tutkimusta noin 6 m halkaisijaltaan ja sen syvyys oli enimmillään 1,5 m, keskimäärin 0,95 m ja vähimmillään noin 0,30 metriä. Haudassa oli palle, jonka korkeus vaihteli siten, että se oli lännen puolella korkeimmillaan. Penkassa oli myös aukko, jossa maanpinnan taso oli matalammalla.
Kaivauksissa ei havaittu selvästi erottuvia merkkejä puisesta halssirakenteesta, vaan vain matala, noin 10 metriä pitkä ojanne mitattuna haudan keskustasta. Ojakaivanteen tulkittiin toimineen tervanlaskupaikkana ja kulkureittinä sille. Maakerrostumat olivat paikoin vahvan nokisia ja hiilistä. Lisäksi löydettiin kovaksi tiivistynyt ja palanut savikerros haudan pohjalla sekä männyn kaarnalevyjen jäänteitä. Haudan pohjalta löytyi hiiltyneitä, ladottuja tervaksen kappaleita, jotka oli säännöllisesti ladottu. Lisäksi löydettiin selkeä tervan talteenottojärjestelmä ränneineen ja kaukaloineen.
Tuotantomääräksi arvioitiin noin 25 tynnyriä. Ajoituksen osalta jäännöksen arvioitiin olleen 1700-lukua nuoremmalta ajalta. Kohteesta oli otettu myös C-14 ja dendrokronologiset näytteet. Näiden analyysituloksista ei ole ilmeisesti tarkempaa tietoa.
Kohde on 1900-luvun peruskarttojen ja vuoden 2022 maastokartan vertailun sekä tutkimusraportin antaman tiedon perusteella tuhoutunut myöhemmin soranotossa.

Louhensuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Laonnut rajamerkki, jonka koko noin 1 x 2 metriä. Keskellä erottuu rajan suuntaisesti asetettu viisarikivi. Viisarikiven koko noin 30 x 30 cm. Keskelle asetettu noin 1,6 metrin korkuinen puinen keppi.
Rajamerkki paikannettiin vuonna 1850 laaditulta pitäjänkartalta, jolloin paikalla on ollut Laitasaaren kylän ja kruunun/valtionmaan välinen raja. Raja on merkitty myös vuoden 1950 peruskartalle. Paikalla on nykyään kiinteistöraja.

Laulukangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Louhenkankaantiestä pohjoiseen erkanevasta nimettömästä metsäautotiestä noin 30 metriä itään sijaitsee laonnut rajamerkki. Esillä on rajamerkin viisarikivi, joka on kooltaan noin 30 x 30 cm. Sen ympärillä on sammaleen alla lisää kiviä noin 0,5 x 0,5 kokoisella alueella. Rajamerkistä noin 2–3 metriä etelään on kaivettu suuri ja syvä oja, joka on nostanut lisää kiviä esille ympäristöön.
Rajamerkki paikannettiin vuonna 1850 laaditulta pitäjänkartalta, jolloin paikalla on ollut Laitasaaren kylän ja kruunun/valtionmaan välinen raja. Raja on merkitty myös vuoden 1950 peruskartalle. Paikalla on nykyään kiinteistöraja.

Jussila 1 (1000046470) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kivinevan ja Kähtävänojan välisellä kankaalla, paikalla, jolla yhä on paikannimi Jussila, ja jossa sijaitsee käytössä oleva vapaa-ajan rakennus. Paikalta tavattiin suurehkon
oletettavan asuinrakennuksen kiviperustukset, toisen oletettavan asuinrakennuksen jäänteenä kiviuuni, pienemmän rakennuksen perusteet, joissa myös kiuas, toinen kiuas, navetan kiviseinät, kaivo, useita, osin hyvin säilyneitä kiviaitojen jäänteitä, viljelyröykkiöitä, sekä yksi funktioltaan tarkemmin identifioimaton suuri kiviröykkiö. Kohteen alueella sijaitsee myös kohde 3, Jussila 2, tervahauta.

Rinkkala 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Härkinrämeen länsipuolisilla lehtomaisen kangasmetsän peittämillä moreenikumpareilla, hieman etelään siitä, missä karttaan on merkitty paikannimi Rinkkala. Paikalta havaittiin kolme alakohdetta – rakennuksen perustukset, mukaan lukien kiviuunin jäännös, pieni kiviröykkiö, sekä kellari. On kuitenkin hyvin mahdollista, että alueelta, etenkin nyt havaittujen rakenteiden pohjoispuolelta, voisi löytyä vielä lisää jäännöksiä – etenkin viljelyröykkiöitä tai matalia perustuksia on voinut tiheän aluskasvillisuuden alta jäädä huomaamatta.

Pihlaja-aho (1000046830) (Asuinpaikat)
Moderni; Paikassa nimeltä Pihlaja-aho, hieman yhä peruskarttaan merkityn mutta jo hylätyn ja osin sortuneen puurakennuksen pohjois- ja itäpuolella sijaitsee useita aiemmasta asutus- ja viljelytoiminnasta jääneitä kivirakenteita. Useimmat näistä ovat vaihtelevan kokoisia viljelyröykkiöitä. Näiden lisäksi tavattiin osa yhden rakennuksen kiviperustuksista. Suurin osa alueesta oli inventoinnin aikaan runsaan aluskasvillisuuden ja pensaikon peitossa, ja on mahdollista, että rakenteita on voinut säilyä lisääkin paikoissa, joita ei inventointihetkellä pystytty kasvillisuudesta johtuen tarkistamaan tarkemmin.
Lisäksi alueella on myöhäisempiä ihmistoiminnan jäänteitä, ml. useita resenttejä koneelliseen maanviljelyyn tai maanmuokkaukseen liittyviä kivikasoja. Osa paikan vanhemmista rakenteista vaikuttaa todennäköisesti tuhoutuneen myöhemmän toiminnan seurauksena – jotkut koneellisesti raivatuista kivikasoista esimerkiksi vaikuttivat siltä, että ne saattaisivat olla paikoiltaan siirrettyjen vanhempien viljelyröykkiöiden jäänteitä. Heti kohteen itä- ja koillispuolella on yhä käytössä olevaa peltoa, ja osa myöhemmästä toiminnasta liittynee tähän. Muuten aluetta ympäröi iältään ja koostumukseltaan vaihteleva metsä, ja osa viljelyraunioista sijaitseekin metsän puolella. Pitäjänkarttaan paikalle on merkitty nimetön asuinrakennus, jota ympäröivät kapeat niityt tai hylätyt pellot. Vuoden 1963 peruskarttaan paikkaan on merkitty peltojen ympäröimä pihapiiri, jossa on vain asumattomia rakennuksia, sekä siitä n. 100 m luoteeseen, yhä puoliksi säilyneen puurakennuksen kohdalle asuinrakennus nimellä Pihlaja-aho.

Ojahauta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuonna 1843 laaditulle pitäjänkartalle on merkitty talo sekä peltoa Ojaharjun etelälaidalla, Ojahautaan. Myös vuoden 1961 peruskarttaan alueelle on merkitty useampi rakennus sekä peltoa.
Poleentien pohjoispuolelta, mäen päältä sen tasaisemmalta alueelta havaittiin kivistä ladottu aita, joka erottuu myös MML:n korkeusmallissa. Aidan sisäpuolinen alue on tasainen ja kasvaa korkeaa heinää. Tasaisen alueen keskeltä kulkee itä-länsi suuntaisesti kiviaitaa, joka muodostaa kaksi suorakulmion muotoista aidattua aluetta. Näiden yhteiskoko on noin 30 x 25 metriä. Kiviaita on noin 1,2 metriä korkea ja 1,5 metriä leveä. Aidassa on kiviä 4-5 kerroksessa.
Kiviaidan länsipuolelta, alueen lounaisnurkasta havaittiin kivijalka. Sen koko on noin 8 x 6 metriä ja kivijalan kaakkoisnurkassa on mahdollinen kiukaan jäännös. Kivijalka on hyvin matala ja se erottuu melko heikosti, koska sen kohdalla kasvaa suurehkoja puita ja heinää. Lisäksi kivijalan sisällä on modernia peltiroskaa. Vuoden 1843 pitäjänkartalle sekä vuoden 1961 peruskartalle kivijalan kohdalle on merkitty rakennus.
Alueella havaittiin lisäksi useampi erikokoinen kivikasa, jotka ovat todennäköisesti raivausröykkiöitä. Kiviaidan eteläpuolella, vain noin 10-15 metriä kiviaidasta sijaitsee moderni puusta rakennettu rakennus, ilmeisesti vaja tms. Kohteen rajaus on tehty vuoden 1843 pitäjänkartan paikannuksen sekä maastossa tehtyjen havaintojen perusteella.

Hirvioja 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Päiväniemen ja Isokankaan välissä, matalalla kapealla harjanteella, joka lännessä rajautuu Hirviojaan ja idässä ojitettuun rämeeseen, n. 280 m eteläkaakkoon Pienestä Tyngäntiestä, sijaitsee kulttuuriperintökohderyhmä, johon kuuluu kahden hirsirakennuksen jäännökset, kaksi pystymiilua, sekä kolme mahdollista kellaria. Historiallisessa ilmakuvassa vuodelta 1949 paikalla ei vielä vaikuttaisi olevan rakennuksia, miilujen ääriviivat sen sijaan vaikuttavat erottuvan kuvasta heikosti. Vuoden 1956 ilmakuvassa sekä saman vuoden peruskartassa rakennukset ovat havaittavissa. Viitteitä kellareista ei ilmakuvista erota, eikä oletettuja kellareita ollut paikan päälläkään mahdollista ajoittaa tarkemmin. Tentatiivinen vaikutelma on, että olisivat rakennusten jäänteitä vanhempia, koska niissä ei ollut havaittavissa säilyneitä puu- tai kivirakenteita. Kahden suuremman kellarin välissä lähellä niiden reunoja kasvaa lisäksi n. 100-vuotias kuusi, joka saattaisi olla kellareita nuorempi, joskaan asia ei ole mitenkään selkeä.

Mäntylä 2 (1000047299) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Makkosenkankaan pohjoisreunassa, paikassa nimeltä Mäntylä sijaitsevassa entisessä pihapiirissä, sijaitsevat talon ja joidenkin siihen liittyvien muiden rakennusten ja rakenteiden jäännökset. Paikalta tavattiin vanhan asuinrakennuksen jäännös (kiviuunin jäännös ja ympäröivää kivijalkaa), kahdesta neljään muun rakennuksen perustuksia, sekä vanha kaivo. Runsas niittymäinen aluskasvillisuus haittasi rakenteiden tarkkojen mittojen havainnointia. Uunin päällä kasvaneen vanhan männyn perusteella kyseinen asuinrakennus on ollut raunioituneena yli 100 vuotta. Vuoden 1957 peruskarttaan paikalle on merkitty hylättyä viljelysmaata, muttei yhtään rakennuksia. Historiallisessa ilmakuvassa vuodelta 1949 paikalla näkyy vielä muutamia rakennuksia –vanhan asuinrakennuksen kohdalla sen sijaan vain muutama puu sekä mahdollisia raunioita– sekä ympärillä peltosarkoja. Sarkaojat voi yhä havaita ympäröivästä metsästä.

Hillilä Honkanen Isoriutta (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Perimätiedon (v. 1894) mukaan paikalla on noin 1 neliömetrin kokoinen aukko suoraan maan sisään; 1,5 m syvän reiän jälkeen aukeaa luola, jonka seininä ovat kohtisuorat kallionsyrjät, suuri paasi kattona ja pohjalla puhdasta hiekkaa. Luolan koko on 10 m x 1-2 m x 2-4 m. Sinne ei uskalleta mennä, koska siellä on tarun mukaan asunut jättiläisiä. Th. Reinius kertoo, että ihmiset olivat paossa siellä isonvihan aikaan; he löysivät luolasta hiiliä. Ehkä pyssymiesten (?)polttamia, elleivät jo isonvihan aikuisia.
Inventointi Maanala 2022: Luola sijaitsee kumpareen laella kivilouhikon keskellä. Siihen on kaksi pientä sisäänkäyntiä, joista ainoastaan eteläisempi nykyään käytössä. Luola on tilava ja tasapohjainen. Nimiarkiston mukaan ”Isollariutalla on Isonvihan aikana ollu pakolaisia” (NA: Leevi Junkala 1954). Luola tarjoaisikin tarjoaisi hyvän suojan lyhytaikaiseen tai pitempiaikaiseen asumiseen. Vesipaikaksi sopisi Kinarehenoja 300 m kohteelta pohjoiseen. Ennen alueen ojittamista Iso-Riutta on sijainnut soiden keskellä, joten vesipaikkoja on voinut löytyä lähempääkin.
Tarkastus 2022: Luolassa on maalattia, johon on sortunut kiviä paikoin. Maalattia on karkeaa hiekkaa, jossa on kiviä ja soraa. Luolan yhtenäisen osuuden pituus on noin 11 metriä ja leveimmillään se on noin 5-6 metriä ja kapeimmillaan noin metrin. Luolassa on useita kohtia, joissa on tulenpidon merkkejä. Todennäköisesti ne ovat viime vuosikymmeniltä.
Viime vuosina luolassa on ollut useita vaarallisia sortumia lisääntyneen kävijämäärän vuoksi. Tulenteko on ehdottomasti kielletty luolassa ja luolan läheisyydessä kiviin kohdistuvan lämpövaikutuksen vuoksi. Lämmönvaikutuksesta kivet alkavat rapautua ja se lisää sortumia luolalla.

Kortetkangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pitäjänkartalle (2443 04) merkitty torppa, Kortetkangas No 48. Siikajokilaakson historia I:n mukaan Paavolan lukkarila pantiin alulle vuonna 1784, jolloin lukkari Johan Aspegren perusti Kortetkankaan torpan, josta myöhemmin tuli uudistila (no 24/48). Seurakunta haki tilan omistukseensa 1800-luvun alussa (s.685). Vuoden 1981 peruskartan mukaan alueella on vielä ollut tila. Tila on sittemmin autioitunut. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Multala (1000047591) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Entisten peltojen ympäröimällä, harvahkoa mäntyä kasvavalla kankaalla sijaitsevat Multala-nimisen talon jäänteet – yhä ulkoisesti vahingoittumatta seisova, vaikkakin hylätty asuinrakennus, sekä kivisen kellarin ja hirsirakennuksen jäänteet. Talo on merkitty asutuksi vuosien 1963 ja 1985 peruskarttoihin, joskaan jälkimmäisessä sen pellot eivät ole enää viljeltyinä. Pitäjänkartassa taloa ei ole, toisin kuin n. 300 m länsilounaaseen sijainnutta Metsälän taloa.

Metsälä (1000047592) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nykyäänkin Metsälän nimellä tunnetulle paikalle on vuoden 1963 peruskarttaan merkitty Metsälä-niminen talo, ja Pyhäjärven pitäjänkarttaan nimetön talo. Inventoinnin aikaan suurin osa talon peltojen ja pihapiirin alueesta oli hyvin tiheän 1,5–2 m korkean maitohorsma- ja mesiangervoryteikön peittämää, ja sitä halkoivat lukuisat yli 50 cm syvät ojat, minkä tähden alueen tarkempi tarkastaminen kokonaan oli mahdotonta. Tästä huolimatta alueelta havaittiin lukuisien rakenteiden jäänteitä, joista osa oli selkeästi viimeisimmän (vuoden 1963 karttaan merkityn) asutusvaiheen peruja – ml. alueen keskivaiheilta havaitut selkeät rakennusten jäänteet (alakohteet 1 ja 2), ja ehkä suuremmat viljelyröykkiöt (alakohteet 3 ja 8). Alueen pohjoisosassa pensasmainen kasvusto ja nuorten lehti- ja kuusipuiden rykelmät vaihtuvat vaihtelevaan mutta kaikkiaan varttuneempaan metsään. Tämän pohjoisen alueen keskellä on havaittavissa koillis–kaakko-suuntainen pitkulainen vanhempi harvaan metsittynyt entinen pelto- tai niittyalue matalampine sarkaojineen, jossa sijaitsevat vanhemman oloiset, umpeen kasvaneet pienemmät viljelyröykkiöt (alakohteet 4, 5 ja 6); tämä alue on havaittavissa kapeana peltoalueena myös niin pitäjänkartassa kuin 60-luvun peruskartassa Tästä länteen on vanhaa mäntyä kasvava saareke, jossa sijaitsee jonkinlaisen suurehkon puisen laitteen jäännös, ja jonka pohjoispuolella on lisää viljelyröykkiöitä. Kapean vanhemman peltoalueen itäpuolella puolestaan on osin vaihtelevaa lehtipuuvoittoista puustoa ja osin avoimempaa niittymäistä aluskasvvillisuutta kasvava alue, jolta tavattiin kaksi resentimmän oloista kuoppaa (alakohteen 10 kuoppa, mutta ei välittömästi sen viereinen, vanhempi kiviröykkiö; sekä alakohde 11) ja kaksi näitä kuoppia vanhemmalta vaikuttavaa kivirakennetta (alakohteen 10 mahdollinen tulisija tai muu korkeahko kiviröykkiö, sekä alakohde 11, jonkinlainen kivitasanne tai -valli, tai kiviaidan tai -perustuksen jäännös. Lisäksi aivan alueen eteläosasta, avoimen pensaikkoisen alueen eteläpuoliselta, kuusta, lehtipuita ja jälleen niittymäistä aluskasvillisuutta kasvavalta alueelta tavattiin tervahauta tai korkea pystymiilu (LIDARK-aineiston perusteella hiilimiilu), jota on mahdollisesti sittemmin käytetty kellarina, sekä mahdollinen melko resentti rajakivi.

Sarakangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Savottakämpän jäännös
Etelä-pohjois-suuntainen hiekkaharjanne suoalueen keskellä, kuivaa mäntykangasta,
taimikkoa
Harjanteen eteläpäässä metsätien itäpuolella on puretun kämpän jäännös. Lounais-koillis-
suuntaisen rakennuksen koko on epäselvä (arvio n. 11 x 6 m), perustukset tuhoutui
suurimaksi osaksi maanmuokkauksessa. Lounaispäässä on kivijalasta n. 3 m säilynyt,
vieressä on tiiliuunin jäänteet, mitat n. 2 x 1,2 x 0,6 m, sekä peltihormin palasia.
Lähiympäristössä on betonilaattojen palasia, palaneita kiviä, hiiltä ja huopapalasia.
2022: Kohde oli ennallaan.

Odmala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1843 pitäjänkarttaan on merkitty Odmalan talon paikka. Vuosien 1767-1768 isojakokarttoihin taloa ei ole merkitty (ks. Ylivieskan keskustan osalyeiskaava 2030 arkeologinen inventointi 2008/K.H.Renlundin museo, Schulz), ja vuoden 1955 peruskartassa alue on peltoa.

Alaolmala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1843 pitäjänkarttaan alueelle on merkitty talon paikka. Talon nimestä ei saa selvää, koska kartta on rikki nimen kohdalta. Vuosien 1767-1768 isojakokarttoihin taloa ei ole merkitty (ks. Ylivieskan keskustan osalyleiskaava 2023 arkeologinen inventointi 2008 / K.H.Renlundin museo, Schulz). Vuoden 1955 peruskarttaan alueelle on merkitty Alaolmalan ja Olmalan tilakeskukset. Vuosien 1979 ja 1988 peruskartassa alueella on enää kaksi ulkorakennusta. Vuoden 1988 peruskartassa alueen yli kulkee voimajohtolinja.

Haarakangas 2 (1000047735) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Haarakankaan kaakkoisosassa oleva pienialainen kivilouhos. Paikalla on lohkottuja luonnonkiviä noin 4 x 4 m kokoisella alueella, joista ainakin yhdessä on porausjälkiä. Kivien keskellä on kuoppa, koko 2 x 1,8 m, joka on noin 20–50 cm syvä. Vaikuttaa siltä, että kuopan kohdalta on viety kiviä pois. Kivien pinnalla on sammalta ja jäkälää. Kivien koko vaihtelee erottuvilta osin 70–100 cm välillä, poratun kiven koko on noin 110 x 100 cm.
Kohde vaikuttaa pieneltä, kotitarpeeseen käytetyltä ja käytöstä poisjääneeltä louhokselta, jonka ajoittaminen on haasteellista. Kohde sijaitsee kangasmetsässä, jossa yleisin puulaji on mänty. Alueella on myös kuusia sekä yksittäisiä lehtipuita. Kenttäkerroksessa sammalta, kanervaa, mustikkaa ja jonkin verran puolukkaa.

Pikkukoski 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt pöytäveitsi 17 - 20 cm syvyydestä. Maaperässä oli hienoa hiiltä. Löytäjän mukaan noin 120 metriä löytöpaikalta pohjoiskoilliseen sijaitsee nuoressa kuusikossa kämpän paikka, jossa on epämääräistä kivijalkaa.
2022: Löytöpaikan alue tarkastettiin pintapuoleisesti, metallinpaljastimella sekä koekuopittamalla 10 metrin säteeltä löytöpaikasta. Löytöpaikan yhteyteen tehdystä koekuopasta havaittiin selkeä hiiltyneiden puiden kerros huuhtoutumiskerroksen päällä. Hiiltyneet puut vaikuttivat lankuilta. Muutoin koekuopat ns. tyhjiä, joissa oli normaali häiriintymätön maannos. Koekuopista taikka metallinpaljastimella ei havaittu muinaisjäännökseen viittaavia rakenteita eikä löytöjä.
Kohteen kuvauksessa mainittu kämpän paikka käytiin tarkastamassa. Paikalla on havaittavissa luonnonkivistä tehty kivirivi, pituus n. 4 metriä itä-länsi suuntaisesti, leveys 1–1,5 metriä. Tämä tulkittiin rakennuksen kivijalaksi mutta on mahdollista, että se on raivaukseen liittyvä röykkiö tai hajotettu uuni. Selkeää uunirakennetta ei kuitenkaan havaittu. Alueelta löytyi metallinpaljastimella rautanauloja 5 cm syvyydestä. Naulat
olivat vain pintaruostuneita, viitaten paikan olevan varsin moderni. Koekuopista havaittiin hiilikerros 15–20 cm syvyydestä kahden huuhtoutumiskerroksen välistä. Kivirivistä itään on niittymäinen aukea alue, jossa huomattavasti vähemmän puustoa.

Kurjalankalliot itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi L-kirjaimen muotoista jäkälöitynyttä ja sammaloitunutta kiviaitaa, yksi talonpohja ja kaivo. Kiviaitojen väliseltä alueelta havaittiin maannoksesta hiillosta. Vuoden 1843 pitäjänkartassa alueella ei merkintöjä, vuoden 1955 peruskartalla paikalle johtaa polku vajaat 3 km koillisessa sijaitsevasta Mattilan talosta.

Kurkiniska (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kurkinevan ja Pennastenrämeen välisellä kankaalla, Kurkiojan eteläpuolisella paikalla nimeltä Kurkiniska, on sijainnut tervahauta. Tervahauta on kuitenkin käytännössä täysin tuhoutunut hiljattaisessa avohakuussa, joten sen mittoja ei saatu selville. Se, että paikalla on aikanaan sijainnut tervahauta kävi ilmi vain maanmuokkauksessa paljastuneista ja kairausnäytteissä näkyneistä runsaista hiilikerroksista, jotka esiintyivät suunnilleen ympyränmuotoisella alueella, etenkin ympäristöään korkeammissa kumpareissa ja mättäissä – tervahaudan vallien viimeisissä jäännöksissä.

Kokko (Hannula) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tupostien varrella, Tyrnävänjoen länsirannalla, ympäröivät alueet ovat tasaista peltotasankoa. Jokivarteen on merkitty 1770-luvun isojakokartalle kolme Kokko-nimistä taloa, joista nykyinen Hannula on keskimmäinen. Hannulan pihapiirissä on nykyisin kaksi asuinrakennusta sekä muita tilarakennuksia.

Kokko (1000048434) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tupostien varrella, Tyrnävänjoen länsirannalla, ympäröivät alueet ovat tasaista peltotasankoa. Nykyisten Ala-Kokon ja Yli-Kokon tonttien keskivaiheille on merkitty 1770-luvun isojakokartalle talo ja sen pohjoispuolelle tuulimylly. Molempien tilojen pihapiirit ovat nykyisin tiiviisti rakennettuja. Ala-Kokon pihan itälaidalla on vanha hirsinen asuinrakennus, molempien tilojen pihapiirissä on mm. vanha hirsiaitta.

Laanila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Leppiojantien varrella, pienen Leppiojan länsirannalla, ympäröivät alueet ovat tasaista peltotasankoa. Laanilan paikalla on merkitty 1770-luvun isojakokartalle talo. Paikalla on maatilan uusi asuinrakennus ja useita tilarakennuksia.

Pääsky (1000048439) (Asuinpaikat)
Historiallinen; 4-tien varrella Temmesjoen itärannalla Sampsankosken alapuolella. Paikalle on merkitty vuoden
1775 isojakokartalle Pääskyn talo. Paikalla on omakotitalon pihapiiri useine tilarakennuksineen, sen ja johtoreitin välissä sijaitsee toinen tila. Kohdetta ei tarkemmin inventoitu.

Puoskari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuosina 1781-1784 laaditulle isojakokartalle merkitty Puoskari sijaitsee Siikajoen etelärannalla
Revonlahden ja Ruukin välissä. Paikalla on maatilan pihapiiri, jossa asuinrakennuksen lisäksi sijaitsee iso tilarakennus. Kohde sijaitsee suunnitellusta johtoreitistä yli 300 metrin etäisyydellä, ja sitä ei tarkemmin inventoitu.

Tanssikenttä (Maarakenteet)
Historiallinen; Siikajoenkylässä sijaitsevasta golfkentästä n. 200 m länteen matalan hiekkakankaan päällä, itäpuolella on rämemaastoa. Noin 11 m halkaisijaltaan oleva ja n. 1,5 m syvä kellarin pohja, oviaukko länteen, pohjamuoto on hieman kulmikas. Pinnalla kasvaa varpuja ja sammalta, joitakin varttuneitakin mäntyjä. Lähistölle ei ole merkitty vanhoille kartoille peltoja, johon kohde voisi liittyä. Itäpuolinen räme on ollut ennen ojituksia vetisempi ja siltä on voitu kerätä luonnonrehua. Kohde sijaitsee historiallisen Pohjanmaan rantatien linjauksen läheisyydessä.

Pohjanmaan rantatie/Vanha Kirkkotie 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Tielinja sijaitsee Siikajoenkylässä sijaitsevasta golfkentästä n. 200 m länteen, matalan hiekkadyynin päällä kulkevan metsätien kohdalla. Lounaaseen linjaus jatkuu osin myös soistuneessa maastossa. Hiekkadyynin päällä kulkeva linjaus kohti pohjoista on muinaisjäännösrekisterissä muuna kulttuuriperintökohteena Pohjanmaan rantatie/Vanha Kirkkotie 2. Linjauksen lounaisosa on muinaisjäännösrekisterissä kiinteänä muinaisjäännöksenä Pohjanmaan rantatie/Vanha Kirkkotie (1000048457), ja se koskee linjauksen lounaisosan soistuneen maaston osuutta.
Alueen puusto on iältään vaihtelevaa mäntymetsää. Rekisteriportaalissa Pohjanmaan rantatien linjaus on RKY-kohteena ja merkitty kulkemaan länsipuolella nykyisen Vanhanmaantien kohdalla. Vuoden 1761 isojakokartan mukaan tie on kuitenkin kulkenut kahtena haarana n. 300-400 metrin etäisyydellä sen itäpuolella, itäisempi haara oli ilmeisesti talvitienä. 1840-luvun pitäjänkartalle on merkitty sama linjaus kuin isojakokartalle sekä nykyinen Vanhamaantie ilmeisesti myöhemmin päälle piirrettynä.
Pohjanmaan rantatie kulki Turusta Tukholmaan Pohjanlahden ympäri. Rantatie on ollut Pohjanmaan tärkein tie ja Lapin läänin alueella pitkään ainoa maantie. Tie kehittyi 1600-luvulta ratsupolusta, 1660-lukuun mennessä tie oli rakennettu Ouluun asti.
Raportissa esitetty aluerajaus ei kata pohjoisinta tieosuutta. Muinaisjäännösrekisterin aluerajaus kohteen pohjoisosan osalta on tehty lidarin ja inventoinnin 2022 perusteella.

Illikaisenkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vesimylly, joka on ollut toiminnassa Livon Illikaisenkoskessa (nyk. Pistellinkoski). Vesimyllyn rakentamisajankohtaa ei tiedetä, mutta sen toiminta on alkanut todennäköisesti jo 1860-luvulla. Myllyä ei kuitenkaan ole merkitty v.1865 pitäjänkartalle. Alkujaan mylly oli kolmen talon yhteisomistuksessa (Illikainen, Puhakka ja Juutinen). Vuonna 1908 myllyn toimintaa laajennettiin ja sen yhteyteen rakennettiin sahalaitos kosken pohjoisrannalle. Livon mylly- ja sahalaitos olivat käytössä vuoteen 1938, jolloin ne tuhoutuivat tulipalossa. Tiedonannon mukaan myllyn paikka on jäänyt osin Kirsiojantien alle, ja myllystä ja sahalaitoksesta ei ole maanpäälle näkyviä rakenteita.
Kosken pohjoisrannalla sijainneen vesisahan paikalle on koottu sahalaitoksesta säilyneitä valurautaisia osia ja nykyisin paikalla on Illikaisenkosken muistomerkki.

Illikaisenkoski (1000048645) (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Vesimylly, joka on ollut toiminnassa Livon Illikaisenkoskessa (nyk. Pistellinkoski). Vesimyllyn rakentamisajankohtaa ei tiedetä, mutta sen toiminta on alkanut todennäköisesti jo 1860-luvulla. Myllyä ei kuitenkaan ole merkitty v.1865 pitäjänkartalle. Alkujaan mylly oli kolmen talon yhteisomistuksessa (Illikainen, Puhakka ja Juutinen). Vuonna 1908 myllyn toimintaa laajennettiin ja sen yhteyteen rakennettiin sahalaitos kosken pohjoisrannalle. Livon mylly- ja sahalaitos olivat käytössä vuoteen 1938, jolloin ne tuhoutuivat tulipalossa. Tiedonannon mukaan myllyn paikka on jäänyt osin Kirsiojantien alle, ja myllystä ja sahalaitoksesta ei ole maanpäälle näkyviä rakenteita.
Kosken pohjoisrannalla sijainneen vesisahan paikalle on koottu sahalaitoksesta säilyneitä valurautaisia osia ja nykyisin paikalla on Illikaisenkosken muistomerkki.

Vanha-Juntti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartan karttaotteilta paikannettu talotontti. Alue kuuluu edelleen käytössä olevaan tilakeskukseen ja se on säilyttänyt alkuperäisen luonteensa.

Kurjenluijanneva länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Lidar- ja lidark-aineistosta havaittu hiilimiilukohde. Kohde koostuu kahdesta hiilimiilusta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Telinaho 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Lidar 5p- ja lidark-aineistosta havaitut kaksi hiilimiilua. Hiilimiilujen halkaisijat ovat 14,5 ja 17,5 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Naulakaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Lidar- ja lidark-aineistosta havaittu hiilimiilukohde. Kohde koostuu kahdesta hiilimiilusta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Papinkorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Lidar- ja lidark-aineistosta havaittu hiilimiilukohde. Kohde koostuu kahdesta hiilimiilusta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Oulunsuu 5 Juurus (Asuinpaikat)
Historiallinen; Juuruksen talonpaikka sijaitsee Kainuuntien ja Juuruksenpolun välisellä lehtimetsäkaistaleella. Metsä on hyvin tiheän kasvillisuuden vallassa ja siellä kasvaa korkeata nokkosta, horsmaa, viinimarjaa ja ohdaketta. Metsäpohja on oja-aurattu 2–3 metrin välein ja se vaikuttaa olleen peltoviljelyssä sitä ennen. Koivut ovat todennäköisesti istutettuja. Asemoitu paikka on sikäli omituisessa kohdassa, että maasto on ympäröiviä alueita huomattavasti alempana ja muut talot sijaitsevat korkeammilla ja kuivemmilla paikoilla. Juuruksenpolku kulkee koillisosassa noin metriä korkeammalla kuin missä talonpaikan pitäisi olla. Jos talonpaikka todella on osoitetulla alueella, se lienee tuhoutunut viimeistään oja-aurauksessa. On myös mahdollista, että paikalta on poistettu maa-ainesta.

Oulunsuu 30 Lappalainen 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talo on kuvattu 1760-luvun karttaan lähelle ojan suuta. Tontti näkyy vielä 1807 kartalla, mutta tässä sille ei ole enää kuvattu taloa.
Kohde tarkistettiin ajatuksella, että osa tontista voi sijaita edelleen pellon puolella. Merkkejä asutuksesta ei kuitenkaan saatu lukuun ottamatta läheltä joenpenkkaa pellonreunasta kyntökerroksen pohjalta havaittua nokisempaa maata. Kyntökerros on alueella varsin paksu.
Mitä ilmeisimmin vanha talonpaikka on sijainnut viereisellä tontilla, jolla sijaitsee nykyään
vapaa-ajan asunto. Maanomistaja oli havainnut alueelta nokimaakerroksia tehdessään uudisrakennuksen pohjatöitä.

Oulunsuu 32 Kleemola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Klemolan autioitunut talonpaikka sijaitsee lähellä Vesalantien pohjoispäätä tien itäpuolella.
Paikalla on puskittunut tontti, jossa lehtipuiden seassa on kivikasoja ja purkujätettä. Tontilla kasvaa korkeita heinäkasveja ja nokkosta. Tontin itäpuolella on pienehkö, niittymäinen
pelto. Maaperäkairanäytteessä todettiin noin 10 cm syvyydessä tiiltä oletetulla talonpaikalla.
Maanpinnan havainnointiolosuhteet olivat inventointihetkellä puskaisuuden vuoksi huonot.

Oulunsuu 52 Saarela (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tontti on merkitty 1760-luvun ja vuoden 1773 karttaan, joskin jälkimmäisessä sille on epätyypillisesti jätetty piirtämättä talosymboli. Taloa ei ole tontille merkitty myöskään 1807 karttaan. On mahdollista, että tila on ollut jo tällöin autiona.
Vuoden 1931 ilmakuvassa heti paikan vieressä on suuria ilmeisesti Saarelan tilan talousrakennuksia.
Paikalla on ilmeisesti aikanaan ollut selvästi ympäristöstä kohoava kumpare. Tieleikkaus on
tehty osittain tämän läpi. Talotontin koillispuolelle on rakennettu myöhemmin omakotitalo
ja vanha peltoalue on osittain sen piha-aluetta. Lisäksi tienpuoleiseen pellonreunaan on tehty sähkökeskus. Itse kumpare on kivinen, mutta pelto tästä länteen matalaa ja savista. Talo lienee sijainnut kumpareella ja kerrokset ovat todennäköisesti pääosin tuhoutuneet myöhemmässä rakentamisessa.

Oulunsuu 71 Marieholm (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talo on merkitty 1760-luvun karttaan, mutta 1773 kartalla kohdalle ei ole jostain syystä piirretty rakennusta. Talo löytyy myös 1806 kartalta.
Marieholmin autioitunut talonpaikka sijaitsee Juurusojan törmällä, aktiivisessa viljelyssä olevalla peltoaukealla, lähellä Juurusojan ja Kaupunginojan risteyskohtaa.
Kairanäytteissä todettiin kohdalla vain normaalia peltokerrosta ja tarkempi talon paikka jäi löytymättä.

Oulunsuu Mononen sotilastorppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torppa on kuvattu vuosien 1773 ja 1806 kartoille. Kohta on niin matalalla, että on todennäköisesti perustettu vasta 1700-luvun puolimaissa.
Autioitunut torpanpaikka sijaitsee Halmekujan ja Tähkäkujan välisellä puistomaisella alueella. Osa puistosta on leikkipuistoa ja oletetun talonpaikan kohdalta karkeampaa heinikkoa, jota kuitenkin hoidetaan puiston tapaan. Havaintoja talon paikasta ei saatu. Voi olla, että maa on vaihdettu puistoja perustettaessa.

Oulunsuu Kero-oja torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torppa on kuvattu 1760–1807 karttoihin ja löytyy myös pitäjänkartalta. Paikka on 1931–71 ilmakuvissa peltona.
Paikka on nykyisin lehtipuuvaltaista metsää. Torpan oletetun tontin kohdalla on aavistuksen ympäristöään korkeammalla oleva harjanne. Kohdalta löydettiin kairauksista ja koepistoista hieman tiiltä, pajakuonaa, nauloja ja rautalankaa. Kokonaisuutenaan löytömateriaalia oli kuitenkin vähän. Peltokerroksen alta ei onnistuttu tavoittamaan ehjiä kulttuurikerroksia.

Haukipudas 8 Luukela 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talo on 1760 kartalla kuvattu tähän Raakkulahden rannalle. Lahti on tällöin jo kuroutunut pieneksi lammeksi. Vuoden 1834 kartalta talo puuttuu, mutta kaksi muuta talonpaikkaa on
kuvattu tästä etelään. Talon paikka on joka tapauksessa asuttuna taas varhaisimman ilmakuvan 1947 aikaan. Paikallisen asukkaan mukaan tämä talo on purettu 70-luvulla.
Paikalla on useita rakennusten jäännöksiä 1900-luvulta. Pihapiiri on hyvin kivinen. Alueella on muitakin sopivia rakennuspaikkoja, joten 1700-luvun rakennukset eivät ole välttämättä sijainneet juuri samoilla paikoilla kuin myöhemmät.

Alakiiminki 5 Kaattari 2/3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1770 kartalle on kuvattu kaksi Kaattarin tonttia. Näistä itäisempi on edelleen asuttuna (ks. liitteet: Kaattari 1). Toinen tontti sijaitsee 230 tästä itään ja on nykyään kokonaan autioitunut. Vuoden 1816 kartalla tontille on kuvattu kaksi taloa. Molemmat talot ovat mahdollisesti olleet paikalla jo 1770, sillä tontti on kartalla varsin kookas.
Tontti sijaitsee Kiiminkijoen pohjoistörmällä viljellyllä pellolla. Aluetta kairattiin laajalti, mutta merkit asumisesta olivat suhteellisen vähäisiä. Karttaan rajatulta alueelta havaittiin kuitenkin tasaisesti pieniä määriä tiiltä ja hiiltä. Alue vastaa melko tarkasti vanhoille kartoille kuvatun tontin rantapuoliskoa. Pohjoisemman Kaattari 3:n arvioidulta paikalta ei tehty havaintoja. Rannassakaan kynnön alta ei havaittu jälkiä säilyneistä rakenteista.

Ylikiiminki 17 Kanniainen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kanniaisen autioitunut talon paikka on vuoden 1820 kartalla kuvattu nykyistä paikkaa lähemmäksi rantaa. Vuoden 1777 kartalla talotontin paikka ei erotu selkeästi ja voi olla joko rannassa tai nykyisellä paikallaan.
Rantapelto kasvaa nykyisin marjapensaita, vadelmaa ja korkeaa rikkakasvia, kuten nokkosta ja maitohorsmaa. Havainnointiolosuhteet olivat tästä johtuen huonot. Maanpintaa ei voinut nähdä lainkaan eikä maaperäkairanäytteissäkään näkynyt muuta, kuin normaalia peltomaakerrosta. On mahdollista, että jo kartta-aineiston tekoaikaan Kanniaisen tilakeskus on ollut nykyisellä paikallaan ja myöhempi kartta olisi sikäli virheellinen.

Ylikiiminki 18 Sorola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sorosen talo on kuvattu 1820 kartalla järven lounaisrannalle. Myöhemmin talonpaikka on siirretty järven keskivaiheille.
Nykyään talonpaikka sijaitsee pakettipellolla. Peltoa tutkittiin maaperäkairalla koko siltä
osalta, joka topografisten piirteiden perusteella vaikutti talolle sopivimmalta, mutta yhtä
hiiltä sisältävää näytettä lukuun ottamatta mitään ei löytynyt. Talon tarkkaa paikkaa ei näin ollen saatu selville.
Paikalta 150 m luoteeseen on tarinapaikkakohde Soronen (973010040).

Ylikiiminki 27 Loukkojärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Loukkojärven talonpaikka sijaitsee saman nimisen järven etelärannalla olevassa laajahkossa niemessä. Vuoden 1820 kartalla tontti on kuvattu tähän peltojen ympäröimänä. Myöhemmin tontti on siirretty etelään nykyiselle paikalleen.
Alue on kesantopeltoa, josta oli ennen inventointia niitetty heinää. Pellolla on peltosaareke, jossa on runsaasti pelloilta kerättyjä kiviä. Maanomistajan mukaan perimätieto kertoo, että kivikasan alla olisi kiukaan tai uunin perustus. Ympäröivää peltoa tutkittiin laajalti maaperäkairalla, mutta mitään asutukseen viittaavaa ei havaittu.

Ylikiiminki Willig sotilastorppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Willigin sotilastorppa on sijainnut Juopulinjärven kaakkoisrannalla, lähellä nykyistä Rantalan taloa. Paikka näkyy kartoilla 1779 ja 1820.
Alue on viljelyssä olevaa peltomaata. Peltoalueella suoritettiin tutkimuksia pelkän maaperäkairan avulla. Tällä tavoin voitiin havaita kartan mukainen alue, jossa kairanäytteissä oli hiiltä ja tiiltä. Myös pellon pinnalla näkyi harvakseltaan hauraan tiilen paloja ja yhdessä kohtaa jonkinlaista kuonaa.
Pellolla pystyttiin maaperäkairahavaintojen tueksi erottamaan rannassa tasaisempi, hieman ympäristöään korkeammalla oleva terassimainen kohta. Tältä terassilta löytyi hiiltä yhdeksästä kairanäytteestä ja tiiltä kolmesta. Alue päädyttiin rajaamaan topografisten syiden perusteella, noudatellen em. terassin muotoa. Alueen ulkopuolella havaittiin hiiltä vain satunnaisesti.

Karjala Mossula torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torpan paikka sijaitsee korkealla mäellä jyrkän Siuruanjokeen laskevan rinteen yläpäässä. Aivan törmän laidalla on oletettavasti asuinrakennuksen perustus. Mitoiltaan tämä on 7–8 x 3,5 m. Pohjoisnurkassa on suuri halkaisijaltaan noin 2 m kasa. Tämän pinnalla on noin 20 cm likamaata ja alla tiiliä ja kiviä. Tämä on mahdollisesti uuninperustus.
Rakenteesta 15 m itään on toinen rakennuksen pohja. Kyse on mahdollisesti kellarista. Rakenteen keskellä on 3 x 1 x 0,7 m kuoppa. Tätä ympäröi matala noin 1 m levyinen valli. Rakennus on mahdollisesti jatkunut tässä luoteeseen, missä on erotettavissa hyvin matala ympäristöä korkeampi tasanne.
Kellarikuopasta 5 m pohjoiseen on matala kiviröykkiö. Pitkänomainen röykkiö on mitoiltaan noin 3 x 1 x 0,2 m ja koostuu palaneista kivistä ja maasta. Kyse on ehkä hajonneesta kiukaasta. Kellarikuopasta 20 m länteen on syvä kellarimainen kuoppa. Mitoiltaan 1,5 x 1 m kuoppa on selkeän suorakulmainen ja seinät on tehty huolellisesti kylmämuuraamalla. Syvyyttä kuopalla on 1 m ja pohjalla on kiviä. Kuoppaa ympäröi noin 1 m levyinen valli.
Tontti rakennusjäännöksineen on mäen korkeimmalla kohdalla ja on rajattavissa rakenteiden ja topografian mukaan. Pihamaalta havaittiin myös likamaata.
Torppa on merkitty Backmanin konseptikarttaan, joka ajoittunee 1700-luvun loppupuolelle. Uhlbrandtin kartassa (1781) paikalla on kuitenkin vain niittyä. Todennäköisesti torppa
on perustettu pian tämän jälkeen. Torppa näky vielä 1855 kartalla. Vielä 1953 ilmakuvassa paikalla on aukio.
Ajoituksen vuoksi kohdetta esitetään rekisteröitäväksi muuna kulttuuriperintökohteena.
Kohde on kokonaisuudessaan säilynyt hyvin ja sitä voitaisiin pitää myös kiinteänä muinaisjäännöksenä.

Karjala 13 Ögla sotilastorppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sotilastorppa on merkitty 1767–1852 kartoille. Vuoden 1950 ilmakuvassa tätä ei enää ole, vaan alue on peltoa.
Sotilastorpan paikka sijaitsee nykyäänkin pellolla. Aluetta tutkittiin kairalla melko laajalti ja se rajattiin tiilen, hiilen ja kivien levinnän perusteella. Löytöjä tuli esille melko vähän. Yhdessä kohtaa kyntökerroksen pohjalta havaittiin hieman nokisempaa maata.

Oulunsuu Kiviharju 5 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on pienen, alaltaan noin 3 x 4 metriä olevan ja metrin syvyisen kylmämuuratun kellarin tms. jäännökset.

Mustola (1000049084) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee paikassa nimeltä Mustola, matalan mäen laella sijaitsevien pienten kalliopaljastumien eteläpuolella. Paikalla on n. 0,5 ha alueella lukuisia jäänteitä paikalla aikanaan sijainneesta talosta tai torpasta viljelyksineen. Paikalta tavattiin kolmen rakennuksen perustukset (joissa kaikissa myös merkkejä tulisijasta) – kaksi näistä tervahaudasta itään, myös mäen laen tuntumassa (n. 10 ja 30 m päässä tervahaudasta), ja yksi alempana, tervahaudasta n. 50 m kaakkoon. Näiden lisäksi havaittiin neljä kiviaidan jäännöstä, sekä kahdeksan viljelyrauniota. Kaikki rakenteet ovat pitkälti heinikon ja/tai sammalen peitossa. Alueella vaihtelevat heinikkoiset niittyaukeat ja nuorten kuusten ja koivujen hallitsemat metsittyneemmät alueet (jotka alueen itäreunoilla vaihtuvat soistuneempaan nuoreen mäntymetsään), ja siellä on runsaasti merkkejä metsätöistä. Paikalle ei ole merkitty asuinrakennuksia, viljelyksiä tai talon nimeä sen enempää pitäjänkartalle kuin vanhimmalle peruskartalle vuodelta 1954, mutta jälkimmäisellä on paikalla nähtävissä pieni niittyala sekä yksi asumaton rakennus, joka vastaa sijainniltaan suunnilleen alakohteen 4-4 (rakennuksen kiviperustusta, mahd. tulisijan jäännös) sijaintia. Kohteen koordinaateista n. 30 m länsilounaaseen sijaitsee tervahauta, Mustola 2 (1000049125).

Hyvekuru (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Tammankorven lounaispuolella, ajopolun varrella paikassa nimeltä Hyvekuru sijaitsee eri ikäisiä historiallisen asutuksen merkkejä. Varsinaisesta kohdekoordinaateista tavattiin yksi rakennuksen kiviperustuksen jäännös (Rakennus 1), toisen rakennuksen maapohja, kaksi kiviaidan pätkää, yksi viljelyraunio, yksi kellari ja toinen syvempi maakuoppa, joka on todennäköisesti kaivo, yksi purettu tai romahtanut puurakennuksen jäännös, sekä yksi yhä seisova puinen asuinrakennus, joka on merkitty myös nykyiselle kartalle. Paikalla ei ole merkintää asutuksesta pitäjänkartalla. Vuoden 1954 peruskartalla paikalle on merkitty yksi asuinrakennus alakohteen Rakennus 3 kohdalle, sekä kaksi muuta rakennusta suunnilleen alakohteiden Rakennus 2 ja Rakennus 4 kohdalle. Myös ainakin alakohteena oleva Kaivo, sekä mahdollisesti alakohde Kellari sijaitsevat näiden rakennusten muodostamassa tuolloisessa pihapiirissä. Rakennusten eteläpuolelle, alueelle, josta ei nyt havaittu mitään kiinteitä rakenteita, on merkitty laajempi peltoalue sekä siihen liittyviä rakennuksia. Koillisemmaksi, alueelle, jolta alakohteet Rakennus 1, Kiviaita 1 ja Kiviaita 2 sekä Viljelyraunio tavattiin, on merkittynä niittyä, sekä hyvin pieni, soikea peltokaistale. Nämä alakohteet vaikuttavat vanhemmilta, kuin ainakaan Rakennusten 3 ja 4 säilyneet puurakenteet ja mahdollisesti muutkaan jälkimmäisiin liittyvän pihapiirin alakohteet.

Sarpakangas 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee sekametsässä kalliopohjalla, hieman korkeamman kallion tyvessä. Pohjakaavaltaan neliömäinen kivilatomus on laajuudeltaan noin 1,1 x 1 metriä ja korkeudeltaan noin 40 cm. Kiviä oli kahdessa kerroksessa, ja latomuksen päällä oli matala, noin 20 cm korkea viisarikivi.
Rajamerkki sijaitsee Marjanevan turvetuotantoalueen itäpuolella, Sarpankankaan metsätiestä noin 107 metriä länteen. Rajamerkki on nykyisellä kiinteistörajalla, ja Kiinteistörekisterissä sen numero on 38. Rajamerkki ei ole vuoden 1843 pitäjänkartan tai edellisellä vuosikymmenellä piirrettyjen jakokarttojen mukaan sijainnut kylänrajalla tai muulla merkittävällä rajalla, vaan pyykki erottaa Taluskylän kiinteistöjä Kruunulle kuuluneista maa-alueista.

Sarpakangas 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki koostuu kahdesta kivikerrasta. Se on kooltaan noin 1 x 1,2 metriä ja korkeudeltaan noin 0,5 metriä. Keskelle merkkiä on kahden kiven väliin tuettu mäntypuinen keppi. Rajamerkki on nykyisellä kiinteistörajalla, ja Kiinteistörekisterissä se on numerolla 34 ja rakenteeltaan nelikulmainen.
Rajamerkki ei ole vuoden 1843 pitäjänkartan tai edellisellä vuosikymmenellä piirrettyjen jakokarttojen mukaan sijainnut kylänrajalla tai muulla merkittävällä rajalla, vaan pyykki erottaa Taluskylän kiinteistöjä Kruunulle kuuluneista maa-alueista.

Mikkola (1000049216) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalle on merkitty sotilastorppa ja siihen kuulunut pelto vuoden 1780 isojakokartalle, nykyisellä maastokartalla paikan nimi on Koskenketo. Torppa sijaitsi Katajamäen ja Myllylän välissä, Siikajoen sivuhaarana virtaavan Törmäsenjoen etelärannalla, missä uoman rinne on jyrkkä. Alue on nykyisin peltoa, sen ja joen välissä kulkee ajotie, joen penkereellä kasvaa tiheää puustoa. Joen uomaan on merkitty isojakokartalle myös kaksi vesimyllyä ja n. 200 m pohjoiseen tervahauta. Vuoden 1972 peruskartalle on merkitty rakennus torpan paikan tuntumaan. Torpan paikan luoteispuolella tien reunassa on kivistä ja maasta koostuva
useita metrejä laaja ja yli metrin korkuinen kumpare, mahdollisesti siihen on läjitetty vuoden 1972 kartalle merkityn rakennuksen jäännökset ja pellosta nostettuja kiviä tms. Pohjoispuolella virtaavassa uomassa ei ole säilynyt jäänteitä vanhasta myllytoiminnasta. Noin 200 m pohjoiseen isojakokartalle merkitty tervahauta on hävinnyt.
Kysymys on Mikkolan sotilastorpasta. Mikkolan asukkaita on kutsuttu kansankielellä Österbergeiksi (Leiviskä Matti, Tavastkenkä: tietoa ja tarinoita Pyhännän kunnan Tavastkengän kylästä kivikaudelta 2000-luvulle. 2011. S. 169-170).
Kohde mainitaan myös vuoden 1996 inventointiraportissa. Paikallinen henkilö oli tuolloin kertonut, että kynnettäessä oli havaittu kiukaanpaikka ja likaista maata, lasia ja kuvauksen perusteella oli löytynyt myös punasavipiippu. Kohde tulkittiin käytännössä tuhoutuneeksi.

Mylly (Myllylä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Myllyn kantatalo on merkitty vuoden 1780 isojakokartalle ja jakokirjaan numerolla 3a. Myllyn tila sijaitsee kumpuilevien peltoalueiden keskellä Siikajoen pohjoispuolella ja sen sivuhaarana virtaavan Törmäsenjoen luoteispuolella. Kantatalon paikka sijaitsee nykyisessä pihapiirissä pienellä kumpareella, mistä maasto laskee jokiuomiin. Nykyinen pihapiiri on rakennettua, sillä sijaitsee useita talous- ja muita rakennuksia, päärakennus pihan länsilaidalla. Pihassa ja sen reunoilla kasvaa jonkin verran puustoa, muuten maisema on avoin. Maaperä on hiekkaa.

Moisala 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Moisala on merkitty vuoden 1780 isojakokartalle ja jakokirjassa numerolla 6. Siikajoenjoen ja Palokankaantien välissä peltojen ympäröimä pihapiiri jokitömän päällä, rinne laskee jyrkähkösti etelään jokea kohden. Nykyinen asuinrakennus on pihan keskivaiheilla, pihan reunoilla on muita tila- ja talousrakennuksia.
Moisalan ensimmäisenä asukkaana mainitaan 1600-luvun ensimmäisinä vuosina Olli Mooseksenpoika Moisa. Vuonna 1676 tila jaettiin Moisalaksi ja Makkoseksi (Leiviskä Matti, Tavastkenkä: tietoa ja tarinoita Pyhännän kunnan Tavastkengän kylästä kivikaudelta 2000-luvulle. 2011. s. 111).
Arkeologisten kohteiden nimeämiskäytännön mukaan kohteen nimi on Moisala, rekisteriportaalissa on jo Moisala-niminen kohde Tavastkengällä (Moisala, 630040010, kivikautinen löytöpaikka), joten sitä nimeä ei käytetä toistamiseen tässä raportissa.

Leiviskä (Autiomäki) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Leiviskä on merkitty vuoden 1780 isojakokartalle ja jakokirjassa numerolla 9. Talotontti sijaitsee korkealla mäellä Siikajoen ja Pyhännäjoen yhtymäkohdasta etelään Tavastkengäntien ja Palokankaantien hangassa. Paikka on peltojen ja teiden rajaamaa pihamaata, missä uuden päärakennuksen lisäksi on pienempi rakennus ja pihan eteläosassa talousrakennus, tontin eteläreunalla on tekoallas. Isojakokartalle merkitty talotontti on itäreunaltaan jäänyt Palokankaantien alle.
Leiviskän tilan ensimmäinen nimi oli Kärkkäinen, tilan nimeksi tuli Leiviskä vuonna 1674. Tilan vanha paikka olisi sijainnut perimätiedon (Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, Pitäjänkokoelmat) perusteella Kurkelanjärven länsipuolisella kukkulalla. Nykyisin talon vanhalla paikalla mainitaan olevan Autionketo-niminen paikka (ks. Leiviskä Matti, Tavastkenkä: tietoa ja tarinoita Pyhännän kunnan Tavastkengän kylästä kivikaudelta 2000-luvulle. 2011. S. 128 ja siinä mainitut lähteet).
Vuoden 1780 isojakokartalle Kurkelanjärven lounaispuolelle on merkitty Leiviskän Autio -niminen peltolohko, joka sijaitsee mäen korkeimmalta kohdalta noin 200 m kaakkoon metsätien varrelle. Alue oli inventoinnin aikana avohakattu ja aurattu, siltä ei havaittu merkkejä vanhasta asutuksesta. Autionketo -nimistä paikkaa ei ole merkitty vuoden 1972 peruskartalle tai nykyiselle maastokartalle.
1800-luvun puolivälissä laaditulle pitäjänkartalle Leiviskän talo on merkitty nykyisen Autiomäen kohdalle ja siitä n. 300 m pohjoisluoteeseen Autiomäki-niminen asutus nykyisen pellon reunaan, tältäkään paikalta ei havaittu merkkejä vanhasta talonpaikasta.

Kurkela 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kurkela eli nykyinen Yli-Kurkela on merkitty vuoden 1780 isojakokartalle ja jakokirjassa numerolla 20. Kurkelanjärven ja Tavastkengän tien välissä, rantatörmän päällä, piha-alue on peltojen ympäröimä, pihan alueella kasvaa myös puustoa, heti länsipuolella on Ala-Kurkelan tila. Nykyinen Kurkelan asuinrakennus sijaitsee pihan itälaidalla, pihapiirissä on kolme talousrakennusta, pihaan johtavan ajotien varressa on vieretysten kaksi kunnostettua vanhaa hirsipintaista aittaa. Mahdollisesti Kurkela on sijainnut tällä paikalla jo 1500-luvulla, mutta tila olisi autioitunut 1586 venäläisten hävityksessä. Mäkeä, jolla kylätontti sijaitsee, kutsutaan nykyisin Kurkelanmäeksi (Leiviskä Matti, Tavastkenkä: tietoa ja tarinoita Pyhännän kunnan Tavaskengän kylästä kivikaudelta 2000-luvulle. 2011. S. 98).
Arkeologisten kohteiden nimeämiskäytännön mukaan kohteen nimi on Kurkela, rekisteriportaalissa on entuudestaan Kurkela-niminen kohde Tavastkengällä (Kurkela, 630010010, kivikautinen asuinpaikka), joten sitä ei käytetä kohdenimenä toistamiseen.

Pellikka 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pellikka on merkitty vuoden 1780 isojakokartalle ja jakokirjassa numerolla 2. Paikka sijaitsee Törmälänperäntien varrella peltojen ympäröimällä törmällä, pihan itälaidalla on kaksi asuinrakennusta, pihapiirissä on useita muita tilarakennuksia. Pellikan tila on perustettu 1600-luvun alussa. Ensimmäisenä asukkaana mainitaan Erkki Tuomaanpoika Pellikka vuonna 1653. On pidetty mahdollisena, että tila olisi vieläkin vanhempi, sillä ”samalla paikalla mainitaan 1500-luvulla Jussi ja Niilo Rautaparran uudistila”. Ensin talon mainitaan sijainneen Kankaan talon pellolla, missä 1950-luvulla oli kahden talon rauniot ja kaksi kaivon jäännöstä. Ensimmäinen talo paloi myöhemmin ja toinen talo rakennettiin nykyiselle paikalle (Leiviskä Matti, Tavastkenkä: tietoa ja tarinoita Pyhännän kunnan Tavastkengän kylästä kivikaudelta 2000-luvulle. 2011. S. 112).
Isojakokartalle Pellikan talo on merkitty nykyiselle Junnon paikalle. 1800-luvun puolivälissä laaditulle pitäjänkartalle on merkitty talot Junnon sekä viereisten Anttomin ja Katajamäen kohdille sekä Törmälänperäntien pohjoispuolelle Junnon ja Katajamäen väliin, missä on nykyisin peltoa ja/tai kulkee teitä.

Sadinsaari (Saari) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sadinsaari eli nykyinen Saaren talo on merkitty vuoden 1780 isojakokartalle ja jakokirjassa numerolla 4a ja nimellä Turunen. Paikka sijaitsee peltojen ympäröimällä mäellä Siikajoen ja Valkeisenjärven välissä. Mäellä sijaitsee kaksi tilaa, toinen mäen halki kulkevan Saarenperäntien pohjoispuolella ja toinen tien eteläpuolella. Molempien tilojen pihapiirit on tiiviisti rakennettuja ja niillä sijaitsee useita tilarakennuksia. Isojakokartalle merkitty talotontti sijaitsee tien eteläpuolella olevalla tilalla. Sadinsaari on voitu erottaa Turunen Heiskalasta jo ennen suuria nälkävuosia eli 1690-luvulla (Leiviskä Matti, Tavastkenkä: tietoa ja tarinoita Pyhännän kunnan Tavastkengän kylästä kivikaudelta 2000-luvulle. 2011. S. 172).

Turunen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Turunen eli nykyinen Leiviskä on merkitty vuoden 1780 isojakokartalle ja jakokirjassa numerolla 8. Paikka sijaitsee Siikajoen jokitörmällä Kissakosken kohdalla, Punaperäntien eteläpuolella peltojen keskellä. Pihan alueella on kaksi uudempaa asuinrakennusta, länsilaidalla on hirsipintainen vanha asuinrakennus. Turusen tila on voitu perustaa tälle paikalle jo 1500-luvulla, ja se on Tavastkengän vanhimpia taloja. Tila jaettiin vuonna 1681 kahteen osaan eli Turuseen ja Heiskalaan (Leiviskä Matti, Tavastkenkä: tietoa ja tarinoita Pyhännän kunnan Tavastkengän kylästä kivikaudelta 2000-luvulle. 2011. S. 111, 127).

Heiskala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Heiskala eli nykyinen Ylä-Heiskala on merkitty vuoden 1780 isojakokartalle ja jakokirjassa numerolla 4 ja nimellä Turunen. Paikka sijaitsee Kurkelanjärven ja Siikajoen välissä etelään laskevan mäen reunalla, Perukantien itäpuolella. Eteläpuolella on peltoaukeaa, peltojen alaosassa virtaa Eksylänoja, joka oli aiemmin Siikajoen sivujoki. Nykyinen asuinrakennus sijaitsee talotontin pohjoisosassa, eteläreunalla on navettarakennus. Pihapiirissä ja sen ympäristössä kasvaa puustoa. Itäpuolella on Ala-Heiskala. Heiskala erotettiin vuonna 1681 Turusesta eli nykyisestä Leiviskästä (Leiviskä Matti, Tavastkenkä: tietoa ja tarinoita Pyhännän kunnan Tavastkengän kylästä kivikaudelta 2000-luvulle. 2011. S. 127).

Ojapelto (1000049259) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ojapelto on merkitty vuoden 1780 isojakokartalle ja jakokirjassa numerolla 19. Paikka sijaitsee Ojapellonperällä loivan niemekkeen etelälaidalla Eksylänojan pohjoispuolella, joka oli aiemmin pieni Siikajoen sivujoki. Paikalla on peltojen ympäröimät Kestin ja Ojapellon tilat, joiden välissä kulkee ajotie, Ojapelto sijaitsee tien itäpuolella. Asuinrakennuksen lisäksi pihapiirissä ja sen reunoilla on useita tilarakennuksia. Ojapellon uudistila on perustettu vuonna 1761 (Leiviskä Matti, Tavastkenkä: tietoa ja tarinoita Pyhännän kunnan Tavastkengän kylästä kivikaudelta 2000-luvulle. 2011. S. 175 ja 178).

Autiomäki 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Leiviskä on merkitty vuoden 1780 isojakokartalle ja jakokirjassa numerolla 9. Talotontti sijaitsee korkealla mäellä Siikajoen ja Pyhännänjoen yhtymäkohdasta etelään Tavastkengäntien ja Palokankaantien hangassa. Noin 250 m itään sijaitsevalle niemekkeelle on merkitty isojakokartalle pelto nimeltään ”Aho pelto”. Isonjaon kartan merkinnän perusteella pohdittiin mahdollisuutta olisiko paikalla voinut sijaita aiemmin talo. Oletus on hyvin epävarma, ja perustuu ainoastaan merkintään isojakokartalla, asutuksesta tällä paikalla ei ole esimerkiksi perimätietoa.

Vesalanmäki E (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohteessa on historiallisen ajan nuorehko kämpän tms. tilapäisasunuksen pohja, jossa ei tulisijaa. Seinälinjojen paikalla maapenkat, kokonaisala noin 10 x 10 metriä ja syvyys noin 70 cm. Keskusosan syvyys noin 70 cm. Vallien leveys noin 3-4 ja korkeus noin 40-50 cm. Oviaukko alarinteeseen koilliseen. Merkitty maastokartalle tervahautana.

Kollaja 10 Kälkäjä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kälkäjän talo löytyy jo vuoden 1648 maakirjakartalta. Kartta on kuitenkin vaikeasti asemoitavissa. Tarkemmin paikka voidaan määrittää isojakokartoilta vuodelta 1850. Pihapiiri on vielä paikoillaan 1950 ilmakuvassa, mutta autioituu tämän jälkeen. Autioitumisen taustalla on nähtävästi Haapakosken voimalan tekoaltaan rakentaminen, jonka seurauksena alueelta on autioitunut muitakin taloja, kuten Rasvala alempana jokivarressa.
Maastotarkastuksessa paikalta löydettiin kolmen rakennuksen rauniot. Pihapiirin itäpuolella on sijainnut asuinrakennus pönttöuuneineen (alakohde 1). Kooltaan tämä on noin 17 x 7 m. Joen puolella on korkea maakasa ilmeisesti jäännöksenä toisesta rakennuksesta (alakohde 2). Pihan länsireunalla on pohjoispuoleltaan betoniperustaisen rakennuksen pohja (alakohde 3). Rakenteet osuvat 1950 ilmakuvassa näkyvien rakennusten kohdalle ja näkyvät hyvin myös rinnevarjosteessa. Havaitut rakenteet ovat 1900-luvulta. Pihapiiri on ympäristöä korkeammalla, joten vanhempi asutus on todennäköisesti ollut samalla paikalla. Asutukselle sopivia paikkoja löytyy myös paikalta noin 100 m länteen, mutta nämä eivät sovi yhteen karttamateriaalin kanssa.

Kello 4 Orava 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talo on merkitty vuoden 1759 karttaan, mutta se puuttuu vuoden 1834 kartalta. Kyse voi olla
virheestä, sillä peltoaukeat ovat ennallaan. Myöhemmin 1900-luvulla talo on edelleen samalla paikalla, mutta tontti autioituu 1900-luvun loppupuolella.
Nykyään tontti on tyhjillään ja kasvaa metsää. Asuinrakennuksen pohja (A) on tontin tienpuoleisessa päässä tien suuntaisesti. Mitoiltaan tämä on noin 17 x 6 m. Rakennuksen
kaakkoispuolella on multipenkki. Sen sijaan luoteispäässä näkyy luonnonkivistä ja lohkotuista kivistä tehty kivijalka. Kuistin perustus on koillispuolella.
Noin 20 m päärakennuksesta koilliseen on toinen rakennuksen perustus (B). Kooltaan tämä
on noin 6 x 5 m. Molemmat rakennusjäännökset liittyvät tontin viimeiseen käyttövaiheeseen. Lisää rakennusten paikkoja on nähtävissä esimerkiksi vuoden 1950 ilmakuvasta.
Inventoinnissa ei onnistuttu löytämään merkkejä varhaisemmista asutusvaiheista. Varhaisempi tonttimaa on voinut olla myös hieman eri kohdassa, sillä alue on tasaista. Toisaalta kartta-asemoinnin perusteella on todennäköistä, että tontti on ollut samalla paikalla, tai korkeintaan hieman nykyistä koillisempana, ainakin 1700-luvulta lähtien.

Kello 47 Patela (Asuinpaikat)
Historiallinen; Patelan tilan kohta on kuvattu 1759 kartalle hieman muista taloista poiketen. Peltoaukean
länsireunaan on kuvattu vahvan viivan rajaama talon 47 tontti. Peltojen itälaidalla tien laidassa on toinen tontti. Tähän on kirjattu mahdollisesti 9c tai gc. Tien itäpuolelle on piirretty musta kartasta poikkeava suuri talon kuva ilman tonttia. Myöhemmin vuoden 1831 kartalla Patelan talo sijaitsee tien itäpuolella. Tämä myöhemmin Kuivaksen nimellä tunnettu talo on autioitunut ilmakuvien perusteella 1960-luvulla.
Inventoinnissa lähdettiin oletuksesta, että 1759 kartan tekoaikaan varsinainen talotontti
olisi läntisin. Myös kartalle merkitty tyhjä tontti tarkistettiin.
Tontin kohdalla on selväpiirteinen ympäristöstään kohoava kumpu, jonka perusteella rajattu tontti vastaa melko tarkasti karttapiirrosta. Paikalla on kuitenkin 1900-luvun lopulla ollut asuinrakennus pihapiireineen, minkä vuoksi varhaisempia kerroksia on vaikea löytää. Tontin koilliskulmasta havaittiin 20 cm syvyydestä muutaman senttimetrin vahvuinen nokikerros, mutta ei ole selvää, mihin vaiheeseen se liittyy.
Itäinen tontti on nykyään puistoaluetta Haukiputaantien ja viereisen pyörätien välillä. Tontin paikalta Kuivasojan etelärannalta ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Tontin eteläpuolella olevan puuryhmän kohdalta havaittiin vanhan kyntökerroksen olevan tummempaa ja hiilensekaista. Tämä voi liittyä kuitenkin Kuivaksen talon myöhempään toimintaan. Talon ympäristössä näkyy 1900-luvun ilmakuvissa rakennuskantaa ja muuta toimintaa. Talon pihapiiriä ei tarkastettu maastossa.

Pyyryväisselkä S (Asuinpaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineiston perusteella tarkastetussa kohteessa on historiallisen ajan nuorehko kämpän tms. tilapäisasumuksen pohja, jossa ei tulisijaa. Seinälinjojen paikalla maapenkat, kokonaisala noin 8-9 x 8-9 metriä ja syvyys noin 70 cm. Vallien leveys noin 1-1,5 ja korkeus noin 40-50 cm. Oviaukko alarinteeseen koilliseen.

Keisarintie Mustalehto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Oulun ja Kajaanin linnoja yhdistänyt Keisarintie on valmistunut 1610-luvulla. Nykyinen valtatie 22 mukailee Keisarintietä suurelta osin. Nyt inventoidun kaava-alueen kohdalla tie on noudattanut alkuperäistä linjaansa tarkastettujen vanhojen karttojen (peruskartat 1980 ja 1950, ilmakuva 1946, pitäjänkartta 1851, tiekartta 1785 sekä alue- ja rajakartta 1773) perusteella 1960-luvulle saakka, jolloin vt 22 tie on oikaistu nykyiseen linjaansa.
Kaava-alueen itäpäässä on säilyneenä noin 240 m pituinen osuus vanhaa tietä. Maastossa vanha tielinjaus erottuu yli 10 m leveänä, selkeästi ympäristöään korkeampana penkereenä. Tie on ollut yleisessä käytössä vielä 1960-luvulla.
Käytöstä poisjääneen tien kohdalle ei tehty koekuoppa tms. kajoavia tutkimuksia. Todennäköisesti sen kohdalla ei ole säilynyt 1800-lukua vanhempia tierakenteita. On kuitenkin mahdollisuuksien rajoissa, että kosteimmissa notkokohdissa tierakenteiden alaosissa voisi olla jäljellä vanhaa kapulasiltaa tms. varhaisia tiekerroksia. Kohteella laadittiin aluerajaus, joka perustuu maastossa tarkastettuun vanhaan tielinjaan. Käytöstä pois jäänyt tielinja jatkuu aluerajauksen koillis-itäpuolelle. Muinaisjäännöskohteen nimi (Mustalehto) vuoden 1773 kartan mukaan.

Selkämaa Nybygge (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asutushistoriallisen selvityksen mukaan kohteessa on ollut 1800-luvulla torppa tai muu pienimuotoinen asutus. Hyvin todennäköisesti kyseessä on ollut kruununmaalle perustettu kruununtorppa, joka pitäjänkarttaan lisättyjen merkintöjen perusteella on ilmeisesti aiottu muodostaa itsenäiseksi uudistilaksi. Tilaa ei kuitenkaan ole muodostettu ja asutuskin on hävinnyt. Asuinpaikka on nähtävissä Sievin vuoden 1843 pitäjänkartassa, johon on merkitty pieni punaruskea suorakaide, jolla ei ole kartassa nimeä tai muuta selitystä. Merkintä osuu niin tarkasti tässä kohteessa havaittujen asutus- ja viljelyjäännösten kohdalle, että se hyvin todennäköisesti tarkoittaa paikalla ollutta asutusta. Kohde on alueella, jolle on merkitty tunnus ”C” ja nimeksi ”Selkämaa Nybygge”. Selkämaan uudisasutuksen rajan sisällä kohteen kohdalla oleva merkintä on ainoa karttamerkki, joka voi tarkoittaa asuttua paikkaa.
Alueelta dokumentoitiin viisi röykkiötä koillisesta lounaaseen noin 30 m pitkällä ja 20 m leveällä alueella. Röykkiöt lienevät raivausröykkiöitä, mutta periaatteessa joku niistä saattaa olla myös tervahautaan liittyvän tervapirtin kiukaan jäännös (ks. alakohteet). Röykkiöalue rajautuu pohjoisessa, luoteessa ja lännessä kivisempään maahan, jota ei ole raivattu. Alueella on myös muita epämääräisempiä kivikasaumia.
Röykkiöiden eteläpuolella on kellarikuoppa (ks. alakohteet), jonka ympärillä on rakennuksen perustus. Tästä etelään on lähes 30 m pituinen pienistä, ilmeisesti viljelymaan raivauksessa kerätyistä kivistä muodostuva valli (ks. alakohteet). Kivivallin itäpuolella on navetan raunio (ks. alakohteet).
Edellä kuvatut asutus- ja viljelyjäännökset liittyvät todennäköisesti torppaan tai muuhun pienimuotoiseen asutukseen. Paikalla ei havaittu selvää tulisijallista asuinrakennuksen jäännöstä, mutta sellainen on voinut sijaita esimerkiksi hyvinkin lähellä havaittujen jäännösten itäpuolella. Jäännösten itäpuolinen metsäalue, heti kohteelle esitetyn rajauksen itärajalta lähtien, on joskus muokattu perusteellisesti metsänuudistuksen yhteydessä. Lännessä maasto muuttuu kivisemmäksi, mutta asutus- ja viljelyjäännösten esiintyminen on mahdollista. Maastoa ei tutkittu laajemmin silläkään suunnalla.

Oulunsuu 53 Sutela (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1760-luvun kartalle merkitty talonpaikka. Tilakeskus on edelleen toiminnassa.

Oulunsuu Vasala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1760-luvun kartalle merkitty talonpaikka. Tilakeskus on edelleen toiminnassa.

Oulunsuu Häkanaho (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1760-luvun kartalle merkitty uudistalo. Tilakeskus on edelleen toiminnassa.

Oulunsuu 9 Heikkilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1760-luvun kartalle merkitty talonpaikka. Tunnettu myös nimellä Häkkilä. Tilakeskus on edelleen toiminnassa.

Oulunsuu Heikkilänsaari sotilastorppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sotilastorpanpaikka on merkittynä vuoden 1760-luvun kartalle. Se on nähtävissä vielä vuoden 1952 kartalla.

Oulunsuu 66 Rahkonen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1760-luvun kartalle merkitty talonpaikka. Tunnetaan myös nimellä Konttila. Tilakeskus on edelleen toiminnassa.

Oulunsuu 55 Kanniainen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1760-luvun kartalle merkitty talonpaikka. Tontti on autioitunut mahdollisesti 1773 mutta asuttu tämän jälkeen. Tilakeskus on edelleen toiminnassa.

Oulunsuu 19 Marttila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1760-luvun kartalle merkitty talonpaikka. Tilakeskus on edelleen toiminnassa.

Oulunsuu 72 Vaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1760-luvun kartalle merkitty uudistalo. Tilakeskus on edelleen toiminnassa.

Kärjä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kärjän tila on syntynyt jo keskiajalla, viimeistään 1400-­luvun lopulla. Se on toiminut paitsi tavallisena talonpoikaistalona myös virkatalona, mm. 1685-­1702 kappalaispappilana. Perimätiedon mukaan Kärjän nykyisen päärakennuksen olisi rakentanut nimismies Nils Sandman (1791-­1867). Alue on asuttua eikä kohteen arkeologinen säilyneisyys ole tiedossa.

Hietalan pappila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hietalan tilan historia ulottuu keskiajalle, jolloin se on todennäköisesti jo perustettu. Vuoden 1547 kymmenysluettelossa Hietalan taloja oli Etelänkylässä kaksi. Pietari Arctophilacius hankki Kalajoelle tultuaan kaksi taloa; 1607 hän omisti Siipolan ja Hietalan toisen talon, jonka yhdisti Siipolaan. Nykyinen rakennus on vuodelta 1826 ja sen rakensi Niilo Koskela. Alue on asuttua eikä kohteen arkeologinen säilyneisyys ole tiedossa.

Ojala-Siipola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ojala-­Siipolan (Siipola, juontaa nimestä Sigfrid) talo kuuluu Kalajoen vanhimpiin kantataloihin. Siipolan talo kuuluu todennäköisesti myös niihin tiloihin, jotka ovat syntyneet jo keskiajalla, lähteissä talo mainitaan ensi kerran 1553. Calamnius-­suvun kantaisän, kirkkoherra Pietari Arctophilaciuksen tiedetään omistaneen Kalajoella kaksi yksityistä taloa vuonna 1607, Siipolan ja siihen yhdistetyn Hietalan talon. 1700­-luvulla talossa pidettiin myös usein käräjiä ja muita kokouksia. Siipolassa on naapurin Kärjän tavoin pidetty käräjiä aina 1940­-luvulle saakka. Talo toimi myös vankien ja kuljettajien levähdyspaikkana, josta talossa on muistona vanhoja käsirautoja ja ketjuja, joilla vangit olivat kahlittuna talon seinään lepoajaksi. Pihalla on ollut myös piiskauspaikka, missä rikollisia rangaistiin pieksämällä. Alue on asuttua eikä kohteen arkeologinen säilyneisyys ole tiedossa.

Hylkilä 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Hylkilän talosta n. 200-330 m länteen on n. 120 x 50 metrin kokoinen peltoalue, joka on merkitty viljelemättömäksi vuosien 1963 ja 1984 peruskartoille sekä nykyiselle maastokartalle. Pellon länsipään paikkeille on merkitty pelto myös vuoden 1776 isojakokartalle, vuoden 1844 pitäjänkartan merkinnän perusteella paikalla oli tuolloin ehkä jotakuinkin samankokoinen pelto kuin 1900-luvulla.
Inventoinnin aikana pelto oli viljelemätön ja kasvoi heinää, itse pellolla ei ollut juurikaan puustoa, reunoilla kasvoi varttunutta kuusimetsää. Pellon voi päätellä olleen lähihistoriassa ehkä laitumena, maaperä on kivikkoista, pellon länsipää loppuu kivikkoiseen jyrkkään rinteeseen. Peltokuviota kiertää kiviaita, joka on koottu eri kohdissa hieman eri tavoin – eri levyiseksi ja korkuiseksi, idempänä kohderajauksen ulkopuolella on uudempaa aitaa, johon on koottu isoja kiviä koneellisesti. Länsiosassa osa aidasta näytti silmämääräisesti ehkä kokonaan käsin ladotulta, siellä aita on vanhoille peltoaidoille tyypilliseen tapaan jonkin verran mutkitteleva, myös etelärinteessä on käsin ladottua aitaa. Peltokuvion pohjoisreunalla aita muuttuu itään päin matalaksi ja epämääräisemmäksi. Rajaus on tehty alueelle, missä aita näyttää mm. kivien koon perusteella kokonaan tai lähes kokonaan käsin ladotulta. Vuoden 1766 isojakokartalle peltoa ei ehkä ole merkitty ilmansuuntien mukaisesti.

Hylkinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hylkinen eli nykyinen Hylkilä sijaitsee Reisjärven pohjoisrannalla Reisjärvestä koilliseen virtaavan Kalajanjoen suusta n. 220 m lounaaseen korkeammalle kohoavan kapean niemekkeen itäpäässä. Hylkinen on Reisjärven vanhimpia taloja, ensimmäisen kerran se mainitaan lähteissä jo 1592 (Suur-Kalajoen historia 1. 1956, s. 107 ja 446). Hylkilä on merkitty nykyiselle paikalle myös vuoden 1766 isojakokartalle, talon ympärillä oli peltoja sekä pihan ja peltojen reunoille rakennuksia, todennäköisesti ainakin aitta/aittoja. Nykyisessä pihapiirissä on asuinrakennuksen lisäksi muuta rakennuskantaa, pihapiiriä ympäröivät pellot.

Räisänen torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Räisäsen talonpaikka sijaitsee hiekkamoreenikumpareella, nykyisen Akanlammen rannasta 400 m luoteeseen. Ennen Vuormajärven ja Hetetjärven kuivatusta paikka on ollut järvien välisellä kannaksella Hetejärven pohjoisrannalla. Pihapiirissä on vielä pystyssä melko huonokuntoiset pirtti ja pari piharakennusta. Piha-alue ja talon pellot ovat villiintyneet, mutta puustoa siellä ei vielä juuri kasva. Paikalle johtaa huono ja kivinen tieura.
Räisänen on merkitty torppana isojakokarttaan (Hällström 1852c) ja se löytyy myös pitäjänkartalta (1865a).

Muurainen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talonpaikka sijaitsee kankaalla Haaponiemen pohjoisosassa. Vanha järvenranta on läntisemmästä rakennuksenpohjasta 25–50 m länteen. Paikka on siis muun Haaponiemen tapaan sopiva järvenrantasutukselle.
Alueella sijaitsee kaksi rakennuksen perustusta, kaivo ja vallillinen painanne. Niiden tarkemmat tiedot on lisätty alakohteet-välilehdelle.
Rakenteista itäisempi rakennuksen perustus (alakohde Rakennuksen perustus A) sijaitsee alueen korkeimmalla kohdalla metsätien päässä olevan silmukan keskellä. Kaivon jäännös sijaitsee tien toisella reunalla rakennuksesta A luoteeseen.
Kaivon luoteispuolella on painanne, jota ympäröi matala valli. Itäisemmästä rakennuksesta 50 m länteen on toinen rakennuksen perustus (Rakennuksen perustus D).
Rakennuksesta A 70 m lounaaseen on vanhan niittyladon raunio. Tämä lienee kuitenkin muita rakenteita myöhäisempi. Taloa ei näy isojakokartalla tai pitäjänkartalla. Se ei esiinny myöskään 1900-luvun peruskartoilla. Vuoden 1957 ilmakuvassa paikalla näkyy kuitenkin jo lähes umpeenkasvanutta peltoa. Aiemmin mainittu niittylato näkyy tässä ja myöhemmällä peruskartalla. Mahdollisesti kyse on järvenkuivatuksen jälkeen perustetusta melko lyhytikäisestä talosta.
Nimiarkiston mukaan Muurainen on vanha kantatalo, joka on ollut autiona ainakin 1900-luvun alkupuolelta (Leena Turpeinen 1980).

Lehtoniemi (1000049852) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on pieni niittyaukea ja useiden rakennusten jäännöksiä. Rakenteiden kuvaukset on lisätty alakohteisiin. Suurin rakennuksenperusta sijaitsee heti ylemmän rantavallin päällä.
Asuinrakennuksesta 10 m kaakkoon on ylempään rantavalliin kaivettu kellari. Asuinrakennuksesta 13 m pohjoiseen on pienen rakennuksen pohja. Pienen rakennuksen pohjasta 20 m pohjoiseen on niittyladon raunio.
Kellaria lukuun ottamatta rakennukset ovat näkyvissä vuoden 1957 ilmakuvassa ja 1966 peruskartalla. Näissä näkyy myös neljäs suurempi rakennus. Tämä todennäköinen ladon paikka näkyi niityllä ympäristöä vehreämpänä kohtana. Rakennuksia ei ole kartalla merkitty asuinrakennuksiksi.
Isojakokartalla tai pitäjänkartalla ei paikalle ole kuvattu rakennuksia. Paikka on ollut siis käytössä ainakin 1900-luvun alkupuolella. Kyse voi olla lyhytaikaisesta järven kuivaamisen jälkeen perustetusta talosta. Toinen mahdollisuus on, että paikalla on kauempaa tulleiden heinäntekijöiden väliaikainen asuinpaikka.
Paikka itsessään on yksi järven itärannan parhaista leiriytymiseen. Onkin varsin todennäköistä, että sitä on käytetty tähän jo aiemmin. Myöhemmät 1900-luvun käytön jäljet vaikeuttavat kuitenkin varhaisempien jälkien löytämistä. Esimerkiksi metallia alueella on runsaasti ja mahdolliset vanhemmat kiukaat olisi todennäköisesti purettu uusiokäyttöön.

Vaara (1000049853) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vaaran tila sijaitsee Aittovaaran länsirinteellä lähellä kuivatun Vuormajärven rantaa.
Ranta on kohdalla matala ja pihapiiri sijaitsee täältä noin 200 m päässä vaaran rinteellä. Vaaran tila on merkitty isojakokartoille ja pitäjänkarttaan (Hällström 1852b, pitäjänkartta 1865a). Uudistushakemistossa tila on numerolla 14. Vielä vuoden 1805 maakirjasta tila puuttuu. Se lienee siis perustettu aikaisintaan 1700-luvun lopulla tai vasta 1800-luvun alkupuolella.
Pihapiirissä on edelleen pari vanhaa aittaa ja yksi uudempi mökki. Vanhan päärakennuksen perustus on pihapiirin kaakkoislaidalla.

Holmi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1820 kartalle merkitty Holmin talo. Tilakeskus on edelleen asuttuna.

Alakiiminki Jussila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1768 kartalle merkitty Jussilan uudistalonpaikka. Tilakeskus on edelleen käytössä.

Ponnonmaa (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ymmyrkäissuon lounaispuolella. Kohdalla on ympäristön matalapiirteisestä kankaasta ja rämeestä kohoava pienialainen kalliokumpare. Niittysaunan kiuas sijaitsee keskellä kalliokohoumaa. Se on kooltaan noin 150 x 60 x 50 cm.
Kiukaan ympärillä jäkälän alla on vielä paikoin jäljellä aavistuksen lahoa puujäännöstä ilmeisesti rakennuksen hirsistä. Saunarakennus on ollut itälänsisuuntainen kiukaan ollessa sen luoteisnurkassa. Rakennuksen mitat ovat arviolta 6 x 4 m.
Kohde tarkastettiin paikallisen asukkaan tietojen perusteella; hänelle paikan oli näyttänyt hänen isänsä. Rakennuksesta oli jäljellä ainoastaan kiuas jo miehen lapsuudessa. Sen sijaan Ponnonmaan etelälaidalla Kiviojan lähellä olleesta niittysaunasta oli tällöin vielä seinärakenteitakin jäljellä. Inventoinnissa sitä ei kyetty paikallistamaan. Tietojen perusteella löydetty sauna olisi voinut olla käytössä 1800-luvun lopulla tai 1900-luvun alussa.

Niskala mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuoden 1846 pitäjänkartalle (3511 05) merkitty vesimyllyn paikka Onkamonojan pohjoisosassa, nykyisen Onkamontien eteläpuolella. Pitäjänkartan ja 5p lidaraineiston perustella tielinjaa ja siltaa on siirretty 1900-luvulla noin 30 metriä kohti pohjoista.
Maastotarkastuksessa myllystä ei havaittu maan pinnalle erottuvia rakenteita. Vanhan tienpohjan ja sillan havaittiin sijaitsevan kohdassa 7233298/434187 ja 7233294/434198. Tiestä ja sillasta on nähtävissä maastossa uoman länsipuolella 8m pitkä ja 4 metriä leveä, suorakaiteen muotoinen kivistä rakennettu alue, joka on 30-50 cm korkea. Kiviä on rakenteen reunoilla nähtävissä 1-2 kiviriviä rinnakkain, ja yksi kivikerta. Alue muodostaa ympäristöään korkeamman kummun. Vastaava on havaittavissa uoman toisella puolella. Pitäjänkartan mukaan mylly olisi sijainnut sillan eteläpuolella.
Vanhan sillan paikan pohjoispuolella koordinaatissa 7233306/434183 sijaitsee kivikasa, joka on joko siltarakenteen purkuun liittyvää tai sillan purkuun liittyvä rakenne. Kivikasa on halkaisijaltaan 6-7 metriä, ja se on 70 cm korkea. Se muodostuu kooltaan 50-90 cm kivistä.

Siira (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1773 kartalle (Haxell) ja vuoden 1850 pitäjänkartalle merkitty talonpaikka. Vuoden 1773 kartassa taloja ei ole nimetty, nimet ovat pitäjänkartalta. Alueella sijaitsee edelleen tilakeskus.

Terwo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1773 kartalle (Haxell) ja vuoden 1850 pitäjänkartalle merkitty talonpaikka. Vuoden 1773 kartassa taloja ei ole nimetty, nimet ovat pitäjänkartalta. Alueella sijaitsee edelleen tilakeskus.

Paawola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1773 kartalle (Haxell) ja vuoden 1850 pitäjänkartalle merkitty talonpaikka. Vuoden 1773 kartassa taloja ei ole nimetty, nimet ovat pitäjänkartalta. Alueella sijaitsee edelleen tilakeskus.

Oksela (Asuinpaikat)

Korhonen (Asuinpaikat)

Wäänänen (Asuinpaikat)

Merilä (1000050703) (Asuinpaikat)

Piirala 1 (Asuinpaikat)

Piirala 2 (Asuinpaikat)

Roinila 2 (Asuinpaikat)

Ojala (1000050708) (Asuinpaikat)

Wimbari (Asuinpaikat)

Myllyniemi (1000050710) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1773 kartalle (Haxell) ja vuoden 1850 pitäjänkartalle merkitty talonpaikka. Vuoden 1773 kartassa taloja ei ole nimetty, nimet ovat pitäjänkartalta. Alueella sijaitsee hiljattain autioitunut tilakeskus.

Pyhänniska 2 (Asuinpaikat)

Viitaniemi (1000050712) (Asuinpaikat)

Pelkonen (Asuinpaikat)

Kocko (Asuinpaikat)

Kassinen (Asuinpaikat)

Hirvasvaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laajan Hirvasvaaran pohjoisosassa lännessä virtaavan Vaaraojan ja itäpuolella turvatuotantoalueen vieritse kulkevan Viitasuontien välissä. Mäen korkeimmalla kohdalla n. 180 m pitkän kapean rakan keskiosassa on kolmiomittaustornin kolme tukiröykkiön jäännöstä, ne ovat muodoltaan lähinnä neliöitä, n. 2 m halkaisijoiltaan ja n. 40-70 cm korkeita, niiden päällä ja vieressä on jäljellä lahonneen mittaustornin jäännöksiä, yhdessä röykkiössä on jäljellä hirsiperustusta. Kohde sijaitsee hankealueen ulkopuolella, sen luoteisreunasta n. 10-25 m pohjoiseen.

Järvisuo itä (Puurakenteet)
Historiallinen; Hirvasselän pohjoispuolella ojittamattoman suon itäreunalla on kaksi puista rajamerkin jäännöstä. Eteläisempi rajamerkki sijaitsee nykyisellä rajalinjalla. Se koostuu kolmesta peräkkäinen olevasta n. 70 cm pitkästä ja n. 10 cm paksusta päistään teroitetuista paaluista. Pohjoisempi rajamerkki sijaitsee nykyisellä tilarajalla ja vuoden 1966 peruskartalle merkityllä Tannilan ja Karjalankylän kylärajalla. Rajamerkki koostuu n. 1,2 m pitkästä riu’usta ja sen ympärillä neliöön asetusta neljästä paalusta, joista kolme on lähes kokonaan lahonnut, keskellä on myös pieni kivi.

Alakiiminki Haara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1776 isojakokartalle merkitty talonpaikka. Alueella on edelleen tilakeskus.

Romelampi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kruunun leimakirveellä leimattu vanha mänty. 2 kpl kruunuleimoja päällekkäin puun kyljessä. Leimapuu sijaitsee Syötteen kierros -reitin varrella, eteläpuolella.

Romelehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Romelehto on kuusta ja haapaa kasvava alue. Leimapuut sijaitsevat länteen laskevalla rinteellä. Kohteessa on kaksi mäntyä, joissa on Metsähallituksen leimat. Eteläisemmässä leimapuussa 1 on yksi leima, pohjoisemmassa leimapuussa 2 on kolme leimaa.
Leimapuut, jotka jääneet kaatamatta savotassa. Savotoita oli tällä alueella leimaluetteloiden mukaan 1920-1930-lukujen vaihteessa.

Syötekangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Syötekankaalta Pärjänjokea kohti laskeutuvassa, havupuita, sammalta, mustikkaa ja puolukkaa kasvavassa metsässä. Kohteessa on Metsähallituksen kruunuleimalla leimatuista seitsemästä leimapuusta muodostuva leimikko. Puissa on yhteen pilkkaan lyötynä 1-3 kruunuleimaa.
2023: Nyt havaittiin 9 leimapuuta, joskaan ei niin pohjoisesta kuin aiemmin oli rajattu. Yksi myös Syötekangas maakuoppien läheltä. Aiemmin alueena rajattu kohde on vaihdettu monipistekohteeksi puiden sijainnin mukaan.

Latva-Kouvanjärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Jyrkästi Latva-Kouvanjärveen laskeutuva kivikkoinen rinne.
2000: Vanha kalkinpolttopaikka. Paikalla on kaksi kalkkiuunia ja rakennuksen jäänteet. Kalkinpolttopaikka on vuokrattu Metsähallitukselta vuonna 1907. Kalkkia käytettiin peltojen parannusaineeksi ja muuraustarpeiksi.
2023: Koordinaattipisteessä on 5 x 6 metrin laajuinen ja 2 m syvä kaivanto järveen laskevan rinteen alaosassa. Tämä voi olla myös paikka, josta kalkkikiveä on louhittu. Toista kalkkiuunia ei nyt löytynyt maastosta.

Rytivaara (Maarakenteet)
Pohjoisempi kuoppa sijaitsee Rytivaaran laella. vuokratuvan liiterin/WC:n pohjoispuolella. Paikalla kasvaa koivua ja kuusta. Eteläisempi sijaitsee Rytivaaran heinäladon eteläpuolella, juuri nykyisen pihapiirin ulkopuolella. Paikalla kasvaa lehtipuita ja kuusta.
Pohjoisempi kuoppa: paikalla on jyrkkäreunainen, 4 x 5 metrin kokoinen ja noin 1,5 m syvä kuoppa. Eteläreunalla on 1,5 m leveä aukko. Kuopan reunalla on noin 1,5 m leveät vallit. Heti kuopan lounaispuolella lienevät maasta kaivetut, sammaloituneet kivet.
Eteläisemmän kuopan koko on 2,7 x 1,4 m ja syvyys 1,3 m. Sitä ympäröivät vallit ovat noin metrin leveät.
Kuopat ovat luultavasti maakellareita, tosin eteläisempi saattaa olla myös vanha kaivo.

Pyhitys 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pyhitykselle nousevan polun eteläpuolella, sekametsässä. Kohteelta avautuu näkymä Pyhityksen itäpuolella olevalle Kostonjärvelle. Kohteessa on maakiven päällä, sen reunoilla olevien kolmen pikkukiven varassa noin 3 x 1,5 x 1,5 metrin kokoinen,
tasapohjainen kivenlohkare. Isojen kivien laajat pinnat ovat samansuuntaiset. Päällimmäinen kivi ulottuu maakiven ylitse, muodostaen sen itäpuolelle noin metrin mittaisen lipan. Kohteen yhteydessä ei ole havaittavissa merkkejä ihmistoiminnasta, ellei sellaisiksi lasketa kannatinkivien sijoittumista maakiven reunoille ja isojen kivien yhdensuuntaisia suuria pintoja. Syötteen alueelta on dokumentoitu ja kulttuuriperintökohteeksi merkitty kuitenkin useita pöytäkiviä, jotka ovat luonteeltaan Pyhityksen kiveä todennäköisemmin luontaisia.
2023: Kohde on ennallaan. Kivi kiinnittää selvästi nykyaikana(kin?) huomiota, sillä sen pohjoispuolelta kulkevalta retkeilypolulta eroaa pieniä polkuja kiven luokse. Nimetty Pyhitys 2 pöytäkiveksi (aiemmin Pyhitys pöytäkivi), sillä alueella on muitakin Pyhitys-nimisiä kohteita.

Latva-Kouvanjärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kallioinen ja pieni eteläiseen Latva-Kouvanjärveen länsirannalla työntyvä korkea niemeke, jonka edustalla on pieni saari. Ympäristössä kasvaa sammalta.
Paikalla on nykyään lähes huomaamaton, sammaloitunut kalkkikiviröykkiö (5 x 3 m) kallion päällä. Alueella on muuallakin irtonaista kalkkikiveä siellä täällä sammalen alla. Kalkinottopaikka on vuokrattu Metsähallitukselta vuonna 1907.

Latva-Kouvanjärvi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Sekametsä, Latva-Kouvaan laskeva rinne, aivan järven rannalla pienen niemekkeen pohjoislaidalla.
Rakennuksen pohja, jonka järven puoleinen seinä tukeutuu laakeisiin kivilaattoihin. Tämän päädyn nurkissa on vielä 3-4 hirsikertaa jäljellä. Rakennuksen sisätilan koko on 4,8 x 5 m. Rakennuksessa on kirveellä katkaistut hirret ja nurkissa on koirankaulasalvos. Kivijalka on järven puolella noin metrin korkuinen. Kalkinpolttopaikka on vuokrattu Metsähallitukselta vuonna 1907. Rakennuksessa ei vaikuta olevan uunin paikkaa, eli sitä lienee käytetty lähinnä kalkin varastointiin, mutta luultavasti myös väliaikaisena majoituspaikkana.

Jaaskamonvaara (Maarakenteet)
Kuopat sijaitsevat Jaaskamonvaaran lounaisrinteen alaosassa, 60-100 metrin päässä kansallispuiston rajasta. Kuopan 1 alueella on hieman muuta ympäristöä avoimempi paikka. Alueella kasvaa kuusia sekä paikoittain myös haapoja. Niitä on erityisesti kuoppien 3-5 vieressä. Aluskasvillisuus koostuu varvuista (mustikka) ja sammalista.
Kohde muodostuu viidestä kuopasta. Kaksi pohjoisinta kuoppaa on lähes vierekkäin ja etelämpänä on kolmen kuopan muodostama ryhmä. Kuoppien koot halkaisijat ovat 2-5 metriä ja syvyys noin 1,5 metriä. Tarkemmat tiedot kuopista alakohteissa.
Kuoppien käyttötarkoitus ei selvinnyt inventoinnissa. Paikkaa tutkittiin aiempaa tarkemmin inventoinnin jälkeen ilmakuvista, ja vuoden 1961 ilmakuvalla kuoppien 1 ja 2 alueelle näyttäisi johtavan luoteen suunnalta polku. Mikäli vielä 1900-luvun puolivälissä paikalle johtava polku liittyy kuoppiin jollain tavalla, on huuhtoutumiskerros muodostunut kuoppiin verraten äkkiä eivätkä kuopat ole niin iäkkäitä miltä ne vaikuttavat.

Pyhitys 5 (Maarakenteet)
Maakuoppa sijaitsee Pyhityksen koillisrinteen juurella. Pyhityksen laesta noin 1150 metriä pohjoiseen. Vuosien 1965 ja 1987 välillä kaivettuun ojaan pohjoispuolella on noin 7 metriä matkaa. Paikalla on sekametsää.
Maakuopan koko on 2,5 x 1,4 m, ja syvyys noin 80 cm. Pitempi sivu on itä-länsisuuntainen. Kuopan ympärillä on noin 1,7 metrin levyiset vallit, jossa on vanha kanto. Pohjalle tehdyssä koepistossa näkyy heikosti alle sentin paksuinen huuhtoutumiskerros.
Toinen LIDARK-havainto on tästä noin 70 metriä kaakkoon, mutta se vaikutti luontaiselta kuopalta.

Rytivaara 2 (Maarakenteet)
Rytivaaran avoin pihapiiri, aitan ja heinäladon läheisyydessä.
Kuoppa 1: suurempi kuoppa on mahdollinen vinttikaivo.
Kuoppa 2: mahdollisesti vinttikaivo tai pieni maakellari.
Kuoppa 3: funktio epäselvä.
Tarkemmat kuoppien tiedot on alakohteissa.

Lohivaara 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vuoden 1971 peruskarttaan on paikalle merkitty polku, ja myös inventointiaikaan polku oli selkeästi näkyvillä. Se on jatkunut Pääojan toiselle puolelle Kouvanvaaran eteläpuolelle ja johtanut Latva-Kouvaan.
Kohde sijaitsee Lohivaaran etelärinteen alaosan tasaisella alueella, Pääojan pohjoispuolella. Paikalla kasvaa mäntymetsää ja aluskasvillisuus koostuu varvuista ja sammalista.
Paikalla on kolme pilkkapuuta: keskimmäinen on kuusi ja laitimmaiset mäntyjä. Niissä ei erotu kaiverruksia. Mäntyjen pilkat ovat kyljettyneet niin, että niissä on vain pitkä arpi.
Pilkat ovat toimineet ja toimivat edelleen polun merkkinä.

Pyhitys 3 (Kulkuväylät)
2010: Kohde sijaitsee kansallispuiston ja metsätalouden maiden rajalla koivu- ja kuusimetsässä Pyhityksen juurella. Metsän kehitysluokka on varttunut kasvatusmetsikkö.
2010: Paikalla on vanha koivu, jonka itä- ja lounaispuolelle on tehty kirveellä pilkat. Itäpuolen pilkassa on kolme kirveen veistoa ja luonaispuolen pilkassa kirveen veistoja on näkyvissä neljä. Puu on pilkkojen teon jälkeen kasvanut vielä paksuutta noin 10 cm ja pilkat ovat kasvaneet osin umpeen.
2023: Kohde on ennallaan. Nykyinen punainen, metallinen rajamerkki sijaitsee puusta vain muutaman metrin päässä.

Sotivaara 4 (Kulkuväylät)
Pilkkapuut sijaitsevat noin 450 metriä lounaaseen Sotivaaran laesta. Paikalla kasvaa kuusivaltainen metsä.
Koordinaattipisteissä havaittiin kaksi pilkkapuuta, joista toisessa, itäisemmässä oli useampia pilkkoja ja siksak-tyyppinen kaiverrus. Kummatkin puut ovat keloja.
Pilkat lienevät olleet polun merkkinä.

Kiusauskorpi 1 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Mämmiojan pohjoispuolella, Kiusauskorven koillispuolella tai koillisosassa. Ojan varsi on lehtomaista kangasta. Rakennusten välissä ja niiden länsipuolella on hieman avoimempaa aluetta kuin muualla. Pihapiirin länsipuolella maasto nousee hieman ja on aavistuksen kuivempaa kangasta kuin rakennusten kohdalla. Rakennusten päällä kasvaa kuusia ja koivuja.
2000: Kolme rakennusta. Suurkämppä.
2023: Paikalla havaittiin kahden rakennuksen jäännökset. Pohjoisempi rakennus on kaakko-luoteissuuntainen ja sen sisätilan koko on noin 8,5 x 13,5 metriä. Vain valtaosin
sammaleella peittyneet alimmat hirret, joita on katkottu sekä kirveellä että sahalla, ovat jäljellä rakennuksesta. Parhaiten on säilynyt pohjoisnurkka.
Eteläisemmästä, heikommin havaittavasta rakennuksesta saatiin mitattua lähinnä itäseinän pituus, joka oli 8 metriä ja siinä oli vielä pari hirsikertaa jäljellä. Vanhasta ilmakuvasta mitattuna rakennuksen koko on ollut noin 8 x 11 metriä.
Vuoden 1959 ilmakuvalla paikalla erottuu varmasti kaksi purettua rakennusta, kolmannesta ei ole varmuutta. Kohdetta ei ole merkitty vuoden 1965 peruskartalle, mutta vuoden 1987 kartalla paikalle on merkitty kaksi katkoviivaista rakennusta, jotka ovat hieman eri paikassa ja eri suuntaisesti kuin ilmakuvalla näkyvät.
Savottakämppä, josta havaittiin mahdollisesti päärakennus ja talli, mutta ei selvinnyt, kumpi on kumpi, sillä tulisijaa tai kamiinan jäännöksiä ei paikalla ollut. Savottakämppien yhteydessä on ollut joskus myös sauna, joka saattoi nyt jäädä etsinnöistä huolimatta havaitsematta

Rättälä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 200 m itään Präättälän vanhasta talonpaikasta, hyvin loivasti itään viettävästä rinteestä, lehto- tai niittymäistä aluskasvillisuutta kasvavalta harvalta koivumetsäalueelta tavattiin kaksi viljely- tai raivausröykkiötä. Varsinaisen kohteen koordinaateissa, vain muutama metri itään johtavan ajopolun eteläpuolella, sijaitsee n. 1,8 m x 1,2 m laajuinen ja n. 40 cm korkea umpeen kasvanut röykkiö, joka koostuu halkaisijaltaan 10–40 cm kivistä. Tästä vajaa 40 m pohjoiskoilliseen sijaitsee toinen röykkiö, alakohde 12-2.

Ukonkangas (1000051720) (Taide)
Historiallinen; Merkkipuu. Raportti puuttuu.

Viinakallio (1000051733) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torppa. Raportti puuttuu.

Säynäjäjärvi (1000052011) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Säynäjäjärven pohjoisrannalla, Säynäjäjärven kankaan lounaisosassa sijaitsevat kolme kellaria. Kankaalla kasvaa melko tiheä ja vanha kuusimetsä, siellä täällä kasvaa pihlajaa ja koivua.
Alueella sijaitsee kolme maavallillista kellaria. Kellarit ovat sisäosaltaan suorakaiteen muotoisia, ja niissä on oviaukot. Kellarit sijaitsevat noin 20 x 25 metrin kokoisella alueella. Kellarit 1 ja 2 sijaitsevat vallien ulkoreunosta mitattuna noin 3 metrin etäisyydellä toisistaan. Kellarit 2 ja 3 sijaitsevat vallien ulkoreunoista mitattuna noin 5,5 metrin päässä toisistaan. Kellareiden muodot ovat vielä hyvin suorakaiteen muotoiset, nurkat ovat hyvin havaittavissa niin kellarin sisäpuolella kuin vallien ulkopuolellakin. Kellareiden rakenteissa ei ole kivirakennetta. Kellareiden tarkemmat tiedot on lisätty alakohteisiin.

Sarkkinen (1000052103) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1707-1709 C. Mörtin maakirjakartan asemoinnin pohjalta määritelty historiallinen talonpaikka. Tontti on edelleen asuttuna. Sijainti ohjeellinen.

Vanhakontio (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1707-1709 C. Mörtin maakirjakartan asemoinnin pohjalta määritelty historiallinen talonpaikka. Tontti on edelleen asuttuna. Sijainti ohjeellinen.

Perttula (1000052105) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1707-1709 C. Mörtin maakirjakartan asemoinnin pohjalta määritelty historiallinen talonpaikka. Tontti on edelleen asuttuna. Sijainti ohjeellinen.

Monkkanen (Asuinpaikat)

Tuohino 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1756-1757 E. J. Gutzenin karttojen asemoinnin pohjalta määritelty historiallinen talonpaikka. Tontti on edelleen asuttuna. Sijainti ohjeellinen.

Isotuohino (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1756-1757 E. J. Gutzenin karttojen asemoinnin pohjalta määritelty historiallinen talonpaikka. Tontti on edelleen asuttuna. Sijainti ohjeellinen.

Marttila (1000052119) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Alueella sijaitsee 1700-luvun alun virkatalo, joka toimii kotiseutumuseona.

Rautio-Havana (Asuinpaikat)
Historiallinen; Karttapaikannuksen perusteella alueella on sijainnut talon paikka. Arkeologinen säilyneisyys ei ole tiedossa.

Vanha pappila (1000052122) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhan pappilan historia ulottuu vuoteen 1741, jolloin kamarikollegio määräsi Kullion eli Kuljun kruununtilan (n:o 31) pitäjänapulaisen puustelliksi eli virkataloksi.

Pääskylä (1000052123) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Karttapaikannuksen perusteella alueella on sijainnut talon paikka. Arkeologinen säilyneisyys ei ole tiedossa.

Heiko (Junttila) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Karttapaikannuksen perusteella alueella on sijainnut talon paikka. Arkeologinen säilyneisyys ei ole tiedossa.

Parviainen (Asuinpaikat)
Kokon talo jaettiin neljäksi jo 1680-luvulla. Kokon kantataloon alun perin kuuluneita kulttuurihistoriallisia kohteita ovat Ojala, Parviainen ja Kokko, joista viimeksi mainittu on lähimpänä alkuperäistä talonpaikkaa.

Ojala (1000052126) (Asuinpaikat)
Kokon talo jaettiin neljäksi jo 1680-luvulla. Kokon kantataloon alun perin kuuluneita kulttuurihistoriallisia kohteita ovat Ojala, Parviainen ja Kokko, joista viimeksi mainittu on lähimpänä alkuperäistä talonpaikkaa.

Ojala (1000052127) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Karttapaikannuksen perusteella alueella on sijainnut kantatalon paikka. Arkeologinen säilyneisyys ei ole tiedossa.
Kokon talo jaettiin neljäksi jo 1680-luvulla. Kokon kantataloon alun perin kuuluneita kulttuurihistoriallisia kohteita ovat Ojala, Parviainen ja Kokko, joista viimeksi mainittu on lähimpänä alkuperäistä talonpaikkaa.

Aarniharju 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; 2011: Kaksiosainen hirsirakennus, mitat 7 x 3 m ja korkeus 1 m. Viisi hirsikertaa (keloa), hirsien läpimitta 15 - 25 cm, päät sahattu; tasainen riukukatto, joka on sortunut. Rakennus on todennäköisesti jonkun verran laskenut (alimmat hirret hävinnyt). Sisätilassa tervatynnyrien jäänteet. Rakennuksesta 20 metriä itään on toisen rakennuksen jäännökset, josta on enää kaksi hirsikertaa jäljellä; mitat 6 x 5 m.

Kassakangas (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Paikalla sijaitsee suorakaiteen muotoinen rakennuksenpohja, jonka koko on noin 6x5 metriä. Pohjan ympärillä erottuu maavalli, joka on noin metrin leveä ja 0,5 metriä korkea. Rakennuksenpohja on keskeltä syvimmillään noin 1,5 metriä ja nousee kohti sen reunoja. Kairauksesta ei havaittu huuhtoutumiskerrosta. Sen päällä kasvaa puustoa ja rehevää aluskasvillisuutta ja sen päälle on kaatunut tuulenkaato.
Rakennuksenpohjan länsipuolella sijaitsee kaksi kiviröykkiötä, jotka ovat pelto/raivausröykkiöitä. Rakennuksenpohjasta noin 6 metriä länsiluoteeseen sijaitsee pienempi, halkaisijaltaan noin 2,5 metrin kokoinen kiviröykkiö (Röykkiö 1 N 7073496 E 383625). Sen korkeus on noin 0,7 metriä. Kivet ovat sammaleen peitossa. Toinen ja isompi röykkiö sijaitsee rakennuksenpohjasta noin 16 metriä länteen (Röykkiö 2 N 7073490 E 383615). Sen halkaisija on noin 3 metriä ja korkeus noin 0,8 metriä. Kivet ovat sammaleen peitossa.
Rakennuksenpohjan kohdalle ei ole merkitty rakennusta vuoden 1843 pitäjänkartalle eikä myöskään vuoden 1961 ja 1984 peruskartoille. Pitäjänkartalle sekä vuoden 1961 peruskartalle on merkitty Pyysalon tila noin 500 metriä rakennuksenpojasta itään. Paikalla on tila nykyisinkin. On mahdollista, että rakennuksenpohja liittyy Pyysalon tilan asutukseen.

Koppelokangas 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mosaiikkimaisema, jossa runsaasti pieniä kuivahkoja - tuoreita kankaita ja pieniä soita.
Tuoreehko kangas, jossa kasvaa tiheästi eri-ikäistä puustoa.
Matalan kankaan länsilaidalla, metsätien eteläpuolella, on kaksi pystymiilua vierekkäin:
miilu 1: halkaisija 12 m, vallin leveys 1 m ja korkeus 40 cm
miilu 2: halkaisija 12 m, vallin leveys 1 m ja korkeus 50 cm
Kyseessä kaksi pystymiilua, tyyppi tuli käyttöön 1900-luvun alussa.
Miilujen päällä kasvaa isoja mäntyjä ja koivuja, rakenteet ovat aluskasvillisuuden peitossa.

Kenkäkangas 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kenkäkankaan keskivaiheilla, runsaat 100 m läheisen turvetuotantoalueen pohjoisreunasta luoteeseen, metsätien länsireunassa sijaitsee kiviröykkiö. Röykkiö vaikuttaa mahdollisesti alkujaan tietä vanhemmalta, joskin tien raivaaminen on saattanut ainakin muokata sitä. Lisäksi röykkiön eteläpäädyn läheltä on aiemmin vienyt tie läheiselle turvetuotantoalueelle, ja röykkiön ympärillä on muitakin melko
resenttejä raivaamisen merkkejä. Röykkiön eteläpuolisko vaikuttaakin epämääräisestä muodosta ja kivien suuresta koosta päätellen näiden toimenpiteiden synnyttämältä tai muokkaamalta. Röykkiön pohjoispuoli sen sijaan vaikuttaa säännöllisemmän muotonsa, kivien selvästi pienemmän koon ja näiden runsaamman sammalpeitteen perusteella vanhemmalta, hyvin mahdollisesti metsätietä –joka on rakennettu joskus vuosien 1986 ja 1992 välisenä aikana– selvästi vanhemmalta, ja muistuttaa ulkonäöltään ennemmin viljelyröykkiötä kuin tienrakentamisesta aiheutunutta röykkiötä.

Itäojan kämppä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mosaiikkimaisema, jossa runsaasti pieniä kuivahkoja - tuoreita kankaita ja pieniä soita. Kohteen kuvaus Kämpän jäännös sijaitsee pienellä harjanteella metsäradan varrella. Sinne johti sivupisto, jonka päässä oli veturitalli. Kaksikerroksinen kämppä, on purettu, sitä on enää jäljellä kivijalka, mitat 12 x 7 m, kivijalan leveys on 0,6 m ja korkeus 0,4 m. Sisätilassa on ison tiiliuunin jäänteet. Rakenteet ovat sammalen ja heinikon peitossa, sisätilassa kasvaa runsaasti nuoria koivuja.
Rakennuksesta 20 m kaakkoon on sortuneen kaksiosaisen huusin jäänteet, lautarakenne, koko epäselvä. (30 m länteen on pino pyöreitä hirsiä ja lautaelementtejä; ne ovat todennäköisesti jäänteet veturitallista. Kämppä rakennettiin 1923/24, sen molemmissa kerroksissa oli miehistötupa 25:lle miehelle sekä kamarit työjohtajan perheelle ja veturikuljettajille.
2023: Kohde vaikuttaa olevan entisellään, mutta huomattavan rehevän aluskasvillisuuden vuoksi aluetta ei tarkastettu tarkemmin. Ehdotettu aluerajaus on tehty aiemman inventoinnin havaintojen perusteella, sisältäen kaikki tuolloin havaitut jäännökset.

Kiusauskorpi 2 (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Mämmiojan pohjoispuolella, Kiusauskorven itäosassa. Ojan varsi, jota lähempänä läntisempi rakennus on, on lehtomaista kangasta. Itäisempi rakennus on hieman kuivemmalla ja korkeammalla paikalla, kuivahkon kankaan alueella. Rakennusten päällä kasvaa kuusia ja koivuja.
Kaksi metsätyökämpän jäännöstä. Metsähallitus on tallentanut kohteen järjestelmään savottakämppänä vuonna 2000 tiedoin: "Useita hirsikerroksia jäljellä. Kaksi rakennusta." Ainakin idänpuoleisessa rakennuksessa näkyy katto vuoden 1959 ilmakuvalla, todennäköisesti myös läntisemmässä on katto. Ilmakuvassa se näyttää kaksiosaiselta rakennukselta. Kohdetta ei ole merkitty vuoden 1965 peruskartalle, mutta vuoden 1987 kartalla päärakennus näkyy katkoviivaisena.
Vuonna 2000 kahdesta rakennuksesta oli useita hirsikerroksia jäljellä.
2023: Läntisemmästä itä-länsisuuntaisesta rakennuksesta on jäljellä lähinnä sammalen peittämä alin hirsikerta, mutta pari hirsikertaa on vielä etelälaidalla jäljellä. Sen koko on noin 7 x 5 m. Rakennuksen keskellä vaikuttaa olleen pohjois-eteläsuuntainen seinä, ainakin siinä on sammalen peittämä kohouma. Hirret, joita vielä jonkin verran pilkottaa nurkissa, ovat sahalla katkaistuja.
Itäisempi rakennus on jälkikäteen ilmakuvasta mitattuna noin 7 x 5 metrin kokoinen. Siitä on enimmillään jäljellä seitsemän hirsikertaa oviseinän puolella, eli länsiseinällä. Hirret on pääasiassa katkaistu sahalla, mutta joitain kirveelläkin sahattuja on. Hirret on päistä ja salvoslovien kohdalta veistetty pelkaksi, ja niissä on koirankaulasalvos (lovi sekä ylä- että alapuolella). Oviaukon leveys on 0,8 m ja korkeus metrin. Oviaukkoon on kiinnitetty vaakalautoja. Eteläseinällä sijaitseva ikkuna-aukko on kooltaan 0,7 x 0,7 m ja peitetty ulkoapäin pystylaudoilla. Rakennuksen sisäpuolella on tuohta, mikä viittaa sen käyttämiseen katossa.
Tulkinta: asuinrakennus ja mahdollinen varasto.

Kiusauskorpi 3 (Asuinpaikat)
Moderni; Savottakämpän jäännökset sijaitsevat lähellä kansallispuiston rajaa, Mämmiojan länsipuolella, Kiusauskorven eteläosassa. Rakennusten jäännösten välissä on vanha pihapiiri ja sen läpi kulkee retkeilypolku pohjois-eteläsuunnassa. Rakennukset ovat tuoreella kankaalla ja niiden päällä kasvaa kuusia ja koivuja.
Metsähallitus on tallentanut kohteen järjestelmään vuonna 2000 Maalismaan savottakämppänä. Läntisempi rakennus näkyy purettuna vuoden 1959 ilmakuvassa, itäisemmässä on tuolloin vielä katto.
Läntisemmän rakennuksen sisätilan koko on ollut noin 13 x 9 m, ja se on lähes kaakko-luodesuuntainen. Rakennuksesta on jäljellä lähinnä alimpien hirsien kohdalla olevat sammaloituneet maapenkat. Rakennuksen eteläosiossa on kamiinan tai vastaavan osia, suurimman osan koko on 1,5 x 0,5 m. Siinä on kolme kirjainta, BMW tyyliteltynä ympyrän sisälle ja alempana on numero 3. BMW viittaa Porin konepajaan (Björneborgs Mekaniska Werkstad). Lounaisnurkan tuntumassa on rakennuksen ulkopuolella pieniä maakuoppia.
Pienempi rakennus on lähempänä Mämmiojaa, sen sisätilan koko on 4 x 4 m. Rakennuksessa on käytetty suhteellisen jyhkeitä hirsiä, paksuimmat jäljellä olevat ovat 30 cm paksut. Ojan puolella on enimmillään neljä hirsikertaa jäljellä. Nurkissa on koirankaulasalvos. Länsiseinällä sijaitseva oviaukko on metrin leveä. Jäljellä olevat hirret ovat enimmäkseen sahalla katkaistuja. Rakennuksen koillisnurkassa on sammaloituneita kiuaskiviä 1,5 x 2m laajalla alalla.
Läntisempi rakennus on päärakennus, itäisempi on sauna.

Patokoski 1 (1000052625) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Savottakämppä sijaitsee Iso Jylkynpaiseelle laskevan Patokosken länsirannalla. Paikalla on ympäristöä avoimempi, kuusta ja koivua kasvava alue.
Metsähallitus on tallentanut kohteen järjestelmään vuonna 2000, tiedoin "Rakennettu 1930-luvulla." Vuoden 1959 ilmakuvalla näkyy selkeästi yhden rakennuksen kehikko.
Paikalla erottuu noin 10 x 7 metrin kokoisen, lähes pohjois-eteläsuuntaisen rakennuksen pohja. Pohjois- ja itäseinän pituus on vielä mitattavissa. Koillisnurkassa on vielä nähtävillä kaksi suhteellisen jykevää, kirveellä katkaistua hirttä, ja luoteisnurkan perusteella rakennus vaikuttaa olleen pitkänurkkainen. Mahdollisesti rakennuksen eteläpuolella on ollut toinen rakennus, sillä paikalla on tiheämmin kuusta kasvava, hieman epätasainen alue.

Puhakkavaara 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Puhakkavaaralla on kaksi lakea ja niiden välillä on soinen alue. Savottakämpän jäännökset sijaitsevat soisen alueen länsipuolella, vaaran pohjoisrinteellä. Alueella kasvaa pääosin kuusta, mutta esimerkiksi talliksi tulkitun rakennuksen päällä runsaammin koivuja.
Metsähallitus on tallentanut kohteen järjestelmään vuonna 2000 tiedoin: "Päärakennuksen ja kahden ulkorakennuksen rauniot. Iso kämppä." Ainakin kolme rakennuksen rauniota näkyy myös vuoden 1961 ilmakuvalla. Vuoden 1971 peruskartalle on merkitty yksi katkoviivainen rakennus.
Paikalla on kolmen rakennuksen pohjaa. Ks. tarkemmat tiedot alakohteista. Lisäksi alueella on maakuoppa 1,2 x 1, jyrkähköt reunat. 20-30 cm syvä.
Savottakämppä. Rakennus 1 on päärakennus, rakennus 2 koon perusteella talli ja rakennus 3 varasto tai vastaava.

Kalliosaari (1000052659) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mosaiikkimaisema, jossa runsaasti pieniä kuivahkoja - tuoreita kankaita ja pieniä soita. Kallioinen kohoama Katiskajärven itäpuolella.
Paikalla on kahden rakennuksen kivijalat, molemmissa mitat 10 x 8 m, korkeus 0,2-0,3 m ja leveys n. 0,5 m. Toinen sijaitsee kallioisen alueen itälaidalla ja on etelä-pohjois- suuntainen, toinen, joka on itä-länsisuuntainen, on sitä n 20 m luoteeseen. Molemmat rakenteet ovat tiheän puuston ja aluskasvillisuudenpeitossa. Luoteisen kivijalan sisäpuolella on rautahelan jäänteet. Muita rakenteita sisätiloista ei havaittu. Ensimmäinen kämppä rakennettiin 1922-23, rakennuksessa oli miehistötupa 20 miehelle, työjohtajan kamari ja keittiö. Toinen kämppä rakennettiin 1946, se oli tupa 20 miehelle. Pihapiirissä oli myös talli 30 hevoselle ja sauna. Näistä rakennuksista ei havaittu jäänteitä.
2023: Kohde entisellään, vain aiempaa enemmän umpeen kasvanut. Ei kartoitettu tarkemmin, ehdotettu aluerajaus on tehty pääosin aiemman inventoinnin havaintojen perusteella, täydennettynä nyt tehdyillä maastohavainnoilla yhdistettynä vuoden 1961 peruskartan ja paikalla olleen opastaulun tietoihin.

Lojula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mosaiikkimaisema, jossa runsaasti pieniä kuivahkoja - tuoreita kankaita ja pieniä soita. Laajemman kankaan
loiva itärinne, rehevä sekametsä.
Kohde sijaitsee 50-70 m pikkuradasta länteen. Paikalla oli 1922 valmistunut miehistökämppä 30 miehelle, jossa oli kamiina. Perimätiedon mukaan rakennuksessa yöpyi ajoittain jopa 80 henkilöä. Pihapiirissä oli lisäksi talli 20 hevoselle ja sauna. Miehistökämppä paloi 1930-luvulla, sen tilalle rakennettiin parakkikämppä. Sutigis-merkinnän mukaan paikalla on yhden rakennuksen kivijalka säilynyt.
2023: Kohde entisellään, joskin huomattavasti aiempaa enemmän umpeen kasvanut. Yksi kivijalka havaittiin n. 15 m Saarivedentiestä lounaaseen, alueen kaakkois/keskivaiheilla – alue muuten tiheän ja korkean aluskasvillisuuden peitossa. Ei kartoitettu tarkemmin, ehdotettu aluerajaus tehty aiemman inventoinnin havaintojen perusteella sekä vertailemalla vuoden 1961 peruskartan ja paikalla olleen opastaulun tietoja nyt tehtyihin maastohavaintoihin.

Ristilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimä pieni kangas maansydämenjärvestä 800 m kaakkoon, kuivahko havumetsä. Kohteen kuvaus Rakennus jäännös sijaitsee tasanteella kankaan itälaidalla metsäradan varrella. Se on purettu, jäljellä on ainoastaan kivijalka, joka on tiheän kuusikon peittämä, mitat ovat arvioltaan 10 x 8 m. Rakennus on toiminut Eskolan metsäradan asemana, siinä oli asemahuone, kaksi kamaria ja keittiö.
Pihapiirissä oli lisäksi miehistötupa kahdeksalle miehelle, pieni navetta, sauna sekä vetureiden puiden- ja vedenottopaikka. Näistä rakenteista ei tehty havaintoja, pihapiiri on tiheän aluskasvillisuuden peittämä. Mahdollisesta osa rakenteista on purettu, kun asema myyttiin ja sitä tehtiin omakotitalo. Rakennuksesta n. 30 m kaakkoon on rinteeseen tehty maakellari, halkaisija 4,5 m ja korkeus 2 m; kylmämuuratun kellarin sisämitat ovat 2 x 2 m ja korkeus 1,8 m, sitä johtuu 1,8 m pitkä uloskäytävä. Katto on sortunut. Kellarin sisätilassa on erilaista tavaraa, se on toiminut ilmeisesti leikkipaikkana.
2023: Kohde entisellään, joskin huomattavasti aiempaa enemmän umpeenkasvanut. Paikallistettiin aiemmassa inventoinnissakin havaittu rakennuksen kivijalka, alueen keskiosista, n. 15 m Pikkuradantiestä lounaaseen. Ei kartoitettu tarkemmin, ehdotettu aluerajaus tehty pääosin aiemman inventoinnin havaintojen perusteella.

Levälampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee metsäautotien itäkoillispuolella noin 30 metriä Pirttiniemen pellon reunalta pohjoiseen. Kohde koostuu rakennuksen pohjasta, sekä kahdesta painanteesta, jotka ovat mahdollisesti kellarikuoppia. Rakennus on merkitty vuoden 1844 pitäjänkartalle. Rakennuksen pohja koostuu neliskulmaisesta kivijalasta, joka on mitoiltaan 6 x 6 metriä. Kivijalan leveys on noin 1,5 metriä. Kivijalka on sammaleen peittämä, mutta siinä erottuu paikoin rakennuksessa käytettyjä luonnonkiviä. Sen keskellä on painauma, joka on kooltaan noin 3,5 x 2,5 metriä. Painauman syvyys pohjalta kivijalan päälle on noin metrin. Rakennuksen pohja on harvakseen metsittynyt; kivijalan päällä kasvaa muutamia isompia mäntyjä ja painauman keskellä pienempää mäntyä ja katajaa.

Sanginjoen istuinkivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Paikalla on selkänojallista istuinta muistuttava luontainen rohkare, johon liittyy paikallistarinoita. Sanginjoentie on tullut autolla kuljettavaksi 1900-luvun alussa, mutta jo sitä ennen paikalla on ollut kulkureitti. Alkuaan lähempänä nykyistä tietä sijainnut kivi on siirretty nykyiselle paikalleen tietä levenettäessä, todennäköisesti 1980-luvulla tehdyn tien parantamisen yhteydessä.

Pirttikangas (1000053159) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee ojitetulla kosteikolla noin 50 metriä Ylipääntieltä koilliseen. Rajamerkistä on näkyvillä kookas teräväkärkinen viisarikivi (n. 0,5 x 0,2 m), mutta ei kivijalustaa. Alueella kulkee nykyinen Oulaisten ja Merijärven kunnanraja. Vuoden 1845 pitäjänkartalle samaan kohtaan on merkitty näiden pitäjien välinen rajan taitekohta. Kuntien raja on merkitty myös vuoden 1952 peruskartalle ja kohdassa on myös Petäjäkosken kylän enklaavin rajan taitekohta.

Roitola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Roitolan torppa on Nimiarkiston mukaan 1800-luvun alkupuolella perustettu valtiontorppa
(Laitinen 1959). Vuoden 1850 pitäjänkartta ei aivan yllä paikalle. Talo on kartan mukaan sijainnut kruununmaalla (Pitäjänkartta 1850b).
Paikka on nykyään vapaa-ajan asuntona. Vanha asuinpaikka sijoittuu heti nykyisen pihapiirin pohjoispuolelle.

Kapelo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kapelon torppa sijaitsee Saari-Sorsuan luoteispuolella Sorsuanojan itärannalla. Torppa on merkitty pitäjänkarttaan (1850b). Nimiarkiston tietojen mukaan kyseessä on 1800-luvun
alussa perustettu kruununtorppa (Laitinen 1959).
Paikka on nykyään kesäkäytössä.

Rantatien silta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Raahen Aunolanperän alueella Hiidenkallion kaakkoisosassa sijaitseva Pohjanmaan rantatien kivipaaseista, porakivistä tehty silta. Silta ylittää pellon kuivatusojan, ja kivipaasit ovat nykyisen soratien alla, noin 30 cm syvyydessä.
Silta muodostuu kyljellään olevista kivipaaseista, joiden päiden alla jalkoina on kivipaasit. Sillan rakennetta on otettu esille molemmin puolin tietä, joskin tien länsipuolista rakennetta on enemmän esillä. Kyljellään oleva kivipaasi on 215 cm pitkä, 40 cm korkea ja 20 cm leveä. Sen päätyjen alla olevien jalkojen päätyjä on enimmillään esillä 38 cm leveästi ja 40 cm korkeasti. Jalat ovat 100 cm etäisyydellä toisistaan.

Raatejärvi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yhden savupirtin jäänteet sisältävä kohde sijaitsee Etelä-Sydänmaan luonnon-
suojelualueen pohjoislaidalla.
Sijainti ja maasto
Kohde sijaitsee välittömästi Etelä-Sydänmaan luonnonsuojelualueen pohjoispuolella, Raatejärven pohjoisrannalla.
Kohteen kuvaus
Savupirtti on kooltaan noin 3,5m x 3,5 m. Ovi on eteläseinällä, ikkuna itäseinällä
ja liesi lounaiskulmassa. Seinistä on pystyssä 7 lahonnutta hirsikertaa. Lisää la-
honneita hirsiä ja kattorakenteita on pirtinjäänteiden edessä.  Savupirtti on ilmei-
sesti hylätty 1950-luvulla.

Raja-Käyränen 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pirtin jäänteet sijaitsevat Harjuntakasen luonnonsuojelualueen luoteispuolella
Sijainti ja maasto
Kohde sijaitsee pienellä kankaalla Ison Kotajärven ja Raja-Käyräsen välisellä alu-
eella.
Kohteen kuvaus
Kyseessä on luultavasti niittypirtti tai metsätyökämppä. Kohde sisältää samma-
loituneen liesiröykkiön, kooltaan noin 1,5 x 1 m, sekä muutamia lahonneita hir-
siä. Yhden salvotun nurkan jäänteet ovat vielä erotettavissa. Parikymmentä met-
riä itään, aivan puron varressa, on kivilohkareista tehty epäselvä hajotettu röyk-
kiö, joka mahdollisesti liittyy samaan toimintaan.

Historiallinen; Alavieskan keskustan tuntumassa Pohjapuolentien ja Keskustien kulmassa sijaitseva Kangas on tiivis, neljältä sivulta rakennusten sulkema pihapiiri. Tila on jaettu 1745, ja Pystöläntiellä sijaitseva Pystölä on ollut samaa taloa. Päärakennus on tyypillinen pitkä ja matala hirsitalo, joka toisissa lähteissä mainitaan rakennetun jo 1700-luvun puolella. Pihapiirissä on myös navetta vuodelta 1873, aitta jonka seinät on vuorattu päreillä, talli ja pienempi piharakennus. Kohdetta ei ole arkeologisesti tarkastettu maastossa.

Alahemmi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Alavieskan Kähtävän kylässä Kähtäväntien koilipuolella. Kaksi samassa pihapiirissä sijaitsevaa, kylän vanhimpiin kuuluvaa asuinrakennusta: Matintalo (rakennettu v. 1787) ja Juhontalo eli Alahemmi (v. 1797).
Asuinrakennukset muodostavat parin tien viereen. Talot sijaitsevat aivan Kähtävätien vieressä, päädyt tielle päin. Talojen takana on peltoaukeita ja niiden takaa näkyy Aniaksen vanha keltainen päärakennus. Neliömäinen piha aukea Kähtäväntielle, jonka toisella puolella sijaitsee Hemmilä. Lato rajaa tietä ja sen viereen sijoittuvat muut talousrakennukset. Vuoraamaton hirsirakennus Alahemmi on vuodelta 1797 ja lienee yksi vanhimpia taloja Alavieskassa. Pihan perällä asuinrakennusten välissä on vuosiluvulla varustettu talli. Aiemmin läpiajettava luhti on sulkenut pihan umpipihaksi, nykyisin sivu tielle on avoin. Tuulimylly on sijainnut talon takana rannalle päin, kiviröykkiön kohdalla omenapuiden ja pihlajien paikalla. Kohdetta ei ole arkeologisesti tarkastettu maastossa.

Vanhapaikka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rakennusryhmä on Koriantanhuantien vieressä lähellä Kähtäväntien risteystä keskeisellä ja näkyvällä paikalla kylällä. Tiettävästi Vanhanpaikan puolella Saukonojan ja Vanhanpaikan sillan vieressä, Nikulan pyykkipaikan takana, on ollut sotilastorppa. Torpan kivi on ollut ”sillankorvassa” korkeimmalla kohdalla, mutta on viimeisten ojankaivuiden yhteydessä hautautunut.
Vanhapaikka on ollut yksi kylän isoimmista taloista. Perimätiedon mukaan pihapiirissä olisi ollut neljä isoa rakennusta, yhdellä sivulla läpiajettava luhti, jossa olisi ollut suljettava portti. Myös Vanhallapaikalla on ollut iso kivinavetta. Pihapiirissä on 1700-luvulta peräisin oleva luhtiaitta. Kohdetta ei ole arkeologisesti tarkastettu maastossa.

Ylihautala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yli-Hautalan pihapiiri sijaitsee Alavieskan Kähtävän kylällä Koriantanhuantien varrella. Piharaitin varten poikittain sijoittuva asuinrakennus on kookas ja komea vuoraamaton hirsitalo korkealla kiviperustalla. Pihan itälaidalla oleva rakennushistoriallisesti mielenkiintoinen ja harvinainen kivinavetta on perimätiedon mukaan 1700-luvun lopulta. Navetan alaosa on ladottu luonnonkivistä. Navetta on ollut jaettu kahtia, molemmilla perheillä on ollut rakennuksessa oma karja ja sisäänkäynti päistä. Kumpaankin navettaan oli myös vierestä olleesta kaivosta oma vesiränni. Päärakennuksen eteläpuolelle jää vanha patsasaitta, jonka ikää ei tiedetä, rakennus saattaa olla 1700-luvun puolelta. Pihan pohjoispuolella on vanha, puiden ympäröimä paja, jota myöhemmin on käytetty ajoneuvoliiterinä. Päärakennuksen ja patsasaitan väliin jää vanha hirsinen saunarakennus. Tien länsipuolella olevat hirsinen lato ja elosuoja. Pihan eteläpäässä on v. 1762 oleva riihi puontihuoneineen. Riihi on tuotu Mattilasta. Navetan kaakkoispuolella oleva rakennusryhmä, jossa on mm. puulato ja harmaantunut aitta. Nykyinen asuinrakennus on rakennettu 1894. Vanhempi talo on mahdollisesti sijainnut lähempänä Isoaojaa kuin nykyinen. Kohdetta ei ole tarkastettu arkeologisesti maastossa.

Keski-Hautala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Aniaksentiestä lounaaseen lounaaseen Ylihautalaan vievän pihatieksi muuttuneen kärrypolun molemmin puolin. Komea aitta sekä talli sijaitsevat molemmin puolin pihatietä. Vanha päärakennus on suullisen tiedon mukaan purettu sädesienen vaivaamana pois. Tien varteen poikittain sijoittuvat porakivet muistuttavat enää rakennuksen sijainnista. Keski-Hautalan ensimmäinen talo oli siirretty Yli-Hautalan pihasta. Nykyinen asuinrakennus on 1950-luvulta ja rakennettu entisen tuulimyllyn paikalle. Paikalla on jäljellä mahdollisesti jo 1700-luvulta peräisin oleva pitkä tallirakennus ja taitekattoinen aitta. Tallin vieressä on ollut navetta, joka on ollut 10 m pitkä.

Hautala (1000054142) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vierekkäiset pihat Rinta-Harju ja Ala-Hautala sijaitsevat Aniaksentien varrella, mäen kumpareella näkyvällä paikalla. Hautala on vanha talo, josta on jakamalla muodostettu seitsemän nykyistä taloa. Pihassa on säilynyt runsaasti vanhaa talousrakennuskantaa.
Rinta-Harjun paikalla on jäljellä vielä komea talli, jossa tallin lisäksi on heinätalli, puoji, kaluvaja, ja jonka toisessa päässä on kamarit kahdessa kerroksessa. Rakennus lienee vanha, sisällä on myllyn käsikivet, joissa on vuosiluku 1788. Talolle johtavan tien varrelle jää aitta ja tien haaraan mm. riihi. Hautalan nimi juontaa todennäköisesti tervahaudoista, joita on ollut talojen kohdalla tien ja Alasuon peltojen välissä. Kohdetta ei ole arkeologisesti tarkastettu maastossa.

Mattilanperä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mattila eli Mattilanperän kylä sijaitsee Kalajokeen laskevan Kähtävänojan varrella. Kerrotaan, että alkuaan Mattilakin olisi ollut piilopirtti. Ensimmäinen talo on ollut metsikössä talojen takana. Metsän ympäröimä viljelysalue, jolla on tiivis yhtenäinen talouskeskusryhmä. Asuinpihan ympärillä on paikalle siirretty asuinrakennus 1700-luvulta (kuisti 1930-luvulta), toinen 1860-luvun asuinrakennus, vaja sekä piharakennus, jossa on myös asunto. Pihapiirin ulkopuolella on aittoja (vanhin v. 1763), vaja ja sauna. Asuinpaikan jälkeen ovat navettapihat, joita rajaavat uusi navetta, vajat, vinttikaivo, sauna sekä kaksi kivinavettaa 1700-luvulta. Näiden hirsiosat on uusittu palon jälkeen v. 1815 ja navetat ovat tämän aikaisessa asussaan toisen navetan jatkeeksi rakennettuja ulkorakennuksia lukuun ottamatta. Näiden vieressä sijaitsee toinen asuntopiha: talousrakennus sekä asuinrakennus vuodelta 1957.
Kylä on sukukylä, joka on syntynyt alun perin yhden kruununuudistilan maille. Nykyisin kylässä on viisi talouskeskusta, joista neljällä on sukulaisuussuhde. Mattilan kruununtila on perustettu 1759 ja se nautti aluksi kuuden vuoden verovapautta, jota jatkettiin 1766 kuudella vuodella. 1771 tila sai 18 vuoden verovapauden, lopullisesti tila joutui verotuksen piiriin 1837 ja lunastettiin perintötilaksi 1897. Tila perustettiin alkuaan erämaahan, varsinaisia laajoja viljelyksiä ei alueella ole. Tulotien varrella on useita vanhoja hirsirakennuksia.
Rakennuskeskittymän ulkopuolella pellon laidassa oleva jalka-aitta on valmistunut 1763, neljä vuotta kruununtilan perustamisen jälkeen. Vanhin asuinrakennus, Koivisto on 1700-luvulta. Se on vuoraamaton hirsirakennus, jossa on viitteitä siitä, että se on ollut alkuaan savupirtti, kuisti on 1930-luvulta. Vieressä on talli-puojirakennus lähes kiinni viereisessä asuinrakennuksessa.
Toinen asuinrakennus, nk. ylätupa, on vuodelta 1879. Vieressä on ollut myös leivintupa. Vinkkelissä oleva asuinrakennus on korjattu tallin päässä olleesta puoji-liiterirakennuksesta. Eteläpuolelle syntyi sotien jälkeen itsenäinen tila. Rakennukset siirrettiin paikalle Kähtävän kylältä.
Kivinavetat on rakennettu 1700-luvulla. Navetoissa on kaksi kivikehää, joiden välissä eristekerroksena on hiekka. Nykyiset hirsikehät ovat vuodelta 1813 entisten tuhouduttua tulipalossa. Rakentaja on saanut 20 vuoden verovapauden 1775 rakentamastaan kivinavetasta. Kohdetta ei ole arkeologisesti tarkastettu maastossa.

Ämmänmäki 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsänvartijan mökin sijainti määritettiin maastonmuodon ja metallinilmaisimen avulla. Paikka on muuta ympäristöään tasaisempi ja kivettömämpi. Alueeksi määritettiin noin 17 x 12 metrin kokoinen alue. Alueella havaittiin runsaasti taottuja nauloja ja löydettiin rikkoutuneen metallisen vesikauhan osia. Mökki on sijainnut tien ja vanhan polun vieressä. Maastossa ei ollut havaittavissa perustuksia, rakenteita tai muurin paikkaa.
Ämmänmäen tilan omistaja kertoi, että tilan uusi talo valmistui vuonna 1965. Sen paikalla on ollut ensimmäinen talo sen paikalla, noin 1800-luvun puolivälissä. Pihassa jäljellä oleva vanha tupa on rakennettu omistajan isoisän isän toimesta 1800-luvun lopulla. Sitä ennen talo on sijainnut tien toisella puolella ja se on rakennettu 1800-luvun alussa metsänvartijantaloksi ja toiminut myöhemmin Moisan sotilasvirkatalona.
Lisäksi maanomistaja kertoo pienen yksityiskohdan alueen historiasta liittyen alarinteessä metsänvartijanmökin ympäristössä olevaan suurehkoon kiveen. Kivessä on kolmionmuotoinen kolo, minne vesi jäi seisomaan. Sitä oli kutsuttu syylänpesukiveksi. Kiveä ei paikannettu tutkimuksessa.

Kanerva (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ojitetulla suolla, ojien risteyskohdassa on rajamerkki. Paikalla on viisarikivi kallellaan sammalikossa. Sitä on esillä noin 0,2 x 0,3 cm. Kivessä ei havaittu merkintöjä. Raja paikannettiin vuoden 1865 pitäjänkartalta. Pitäjänkartalla kohdalla on ilmeisesti Naamangan kylän ja kruununmaan rajan taitekohta. Vuoden 1971 peruskartalla kohdalla on kiinteistöraja, niin kuin nykyisinkin.

Särkiperä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Syötekyläntiestä noin 40 metriä pohjoiseen, ojan länsireunalla on rajamerkki. Paikalla on viisarikivi, jonka koko noin 0,4 x 0,3 metriä. Sen itäpuolella on pystyssä keppi, jossa punaista lippunauhaa. Raja paikannettiin vuoden 1865 pitäjänkartalta. Pitäjänkartalla kohdalla on ilmeisesti Naamangan kylän ja kruununmaan rajan taitekohta. Rajamerkki on merkitty pitäjänkartalle numerolla 23. Vuoden 1971 peruskartalla kohdalla on kiinteistöraja, niin kuin nykyisinkin.

Hamppuoja (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee suolla ja se on myös merkitty 2 metriä pitkällä kepillä. Rajamerkki muodostuu yksittäisestä viisarikivestä, joka on kooltaan 50 x 35 x 40 cm. Kivessä ei ole kaiverruksia. Rajakiven pinta on osin jäkälän peitossa. Raja paikannettiin vuoden 1865 pitäjänkartalta. Pitäjänkartalla kohdalla on ilmeisesti Naamangan kylän ja kruununmaan rajan taitekohta. Rajamerkki on merkitty pitäjänkartalle numerolla 22. Vuoden 1971 peruskartalla kohdalla on kiinteistöraja, niin kuin nykyisinkin.

Lakisuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Näköalatiestä noin 135 metriä länteen, Heikkilän rakennusten välisellä metsäsaarekkeella on rajamerkki. Paikalla on viisarikivi, jonka koko noin 0,6 x 0,4 metriä. Kivi on kallellaan ja sitä on tuettu kahdella pienemmällä kivellä alarinteestä. Vieressä on keppi pystyssä. Raja paikannettiin vuoden 1865 pitäjänkartalta. Pitäjänkartalla kohdalla on ilmeisesti Naamangan kylän ja kruununmaan rajan taitekohta. Rajamerkki on merkitty pitäjänkartalle numerolla 2. Vuoden 1971 peruskartalla kohdalla on kiinteistöraja, niin kuin nykyisinkin.

Aurinkokallio (1000054670) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kosteikossa sammalten alla sijaitsee rajamerkki. Rajamerkin pohjalla on halkaisijaltaan noin 20 cm kokoisia kiviä ja pienempien kivien päällä yksi isompi, 50 x 40 x 25 cm kokoinen kivi. Kivistä ei havaittu hakkauksia. Raja paikannettiin vuoden 1865 pitäjänkartalta. Pitäjänkartalla kohdalla on ilmeisesti Naamangan kylän ja kruununmaan rajan taitekohta. Rajamerkki on merkitty pitäjänkartalle numerolla 21. Vuoden 1971 peruskartalla kohdalla on kiinteistöraja, niin kuin nykyisinkin.

Pikku-Syöte (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pikku-Syötteen koillisrinteessä on kivirakenne, jossa kiviä on ladottu maakiven päälle useampaan kerrokseen. Rakenne on romahtanut itäpuolelta. Hyvin erottuva osa rakenteesta on kooltaan noin 0,8 x 1,5 x 0,5 m. Rakenne jatkuu itään noin 3 m. Latomuksen kivet ovat osaksi sammaleen peitossa. Kyseessä on todennäköisesti historialliseen aikaan ajoittuva rakenne.

Myllykosken mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Myllyharjun koillisosassa, Myllykoskella sijaitsee mylly sekä yläjuoksulla kaksi siihen liittyvää patorakennetta. Paikalla on vielä vanha myllyrakennus, jonka sisällä on myllynkiviä. Sisälle on tehty paljon erilaisia merkintöjä retkeilijöiden toimesta. Noin 7 metriä myllyrakennuksen pohjoispuolella on puusta rakennettu pato, jonka kohdalta puron uomaa on tuettu hirsillä. Noin 60 m puron yläjuoksuun (pohjoiseen) on toinen kohta, jossa puron uoman reunoja on tuettu hirsillä ja törmän päällä on kivikasoja. Törmän reunalla on myös pyöröhirsiä, joissa osassa on salvoksia. Paikalla on voinut sijaita toinen pato tai jokin myllytoimintaan liittyvä rakennus, joka on sittemmin purettu. Mylly on merkitty vuoden 1865 pitäjänkartalle samalle kohtaa missä se on nykyisinkin. Se erottuu
vuoden 1961 ilmakuvassa ja se on merkitty myös vuoden 1971 peruskartalle.

Ahvenlamminsuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Jyrkähkössä mäessä kuivalla mäntykankaalla sijaitsee Ahvenlamminsuon rajamerkki. Melko nuoren talousmetsän aluskasvillisuutta hallitsee jäkälä, kanerva sekä varvut, mutta myös sammalta kasvaa siellä täällä. Rajamerkki sijaitsee 150 m Ahvenlamminsuon länsipuolella ja 400 m luoteeseen Ahvenlammelta.
Rajamerkki muodostuu kolmesta lappeellaan olevasta kivestä, joiden keskellä on pystykivi. Maassa olevat kivet ovat halkaisijaltaan noin 40 cm ja pystykivi on kooltaan 45 x 20 x 40 cm. Kivet ovat sammaloituneita ja osin jäkälän peitossa. Rajamerkistä ei havaittu hakkauksia.
Raja paikannettiin vuoden 1865 pitäjänkartalta. Pitäjänkartalla kohdalla on ilmeisesti Naamangan kylän ja kruununmaan rajan taitekohta. Rajamerkki on merkitty pitäjänkartalle numerolla 24. Vuoden 1971 peruskartalla kohdalla on Naamangan kylän ja valtionmaan raja. Nykyisin kohdalla on kiinteistöraja.

Ala-Porrasoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Pato sijaitsee Porraslammen etelärannalla sijaitsevasta laavusta noin 250 metriä etelään Ala-Porrasojassa, sen etelärannan puolella ja eteläpuolella pientä koskikohtaa.
Paikalla on noin puoleen ojaan etelärannalta käsin ulottuva rakenne, joka koostuu kivistä ja ojaa vasten poikittain olevasta hirrestä, jonka halkaisija on noin 10 cm. Koko rakenne on noin 180 cm pitkä ja noin 40 cm leveä. Se ei jatku penkan puolelle. Ylävirran puolella on kiviä, niistä alavirran puolella hirsi, joka kiilautuu taas alavirran puolella oleviin kiviin, joista yksi on muita suurempi. Osa kivistä sekä ala- että ylävirran puolella on osittain hirren päällä. Rakenne on pohjois-eteläsuuntainen.

Haapakämppä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Viitastenjärven ja Leuvanjärven pohjoispuolella kulkevalta Tyngäntieltä itään Leuvanojan varteen johtavan metsätien päässä, Leuvanojan pohjoisrannalla. Paikalla on metsäkämpän ja siihen liittyvien kahden kellarin jäännökset. Kämpän perustus on n. 10 x 5 m, oviaukko pohjoiseen, hirsikertoja on jäljellä 4-5, eteläreunalla siirrettävä ruostunut pönttöuuni. Kämpän eteläpuolella on joen törmällä kaksi kellarikuoppaa; toinen suorakaiteen muotoinen on n. 3 x 2 m, toinen pyöreähkö kuoppa n. 2,5 m läpimitaltaan, kellareiden syvyys on n. 50- 70 cm, kumpikin oli inventoinnin aikana korkean pintakasvillisuuden peittämä. Ympäristössä kasvaa sekametsää, myös varttunutta puustoa. Kämppä on merkitty vanhoille peruskartoille alkaen vuodesta 1956 ja vielä vuoden 1990 kartalle. Paikan nimi on nykyisellä maastokartalla Haapakämppä.

Leuvanjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Leuvanjärven pohjoisrannalle on merkitty kalavajoja, ”Fisbodor”, 1840-luvun pitäjänkartalle ja länsirannalle vielä yksi kalavaja. Järven pohjoisrannalla on suota olevan rannan ja rämeen ympäröimä pieni kohoama, jolla on nykyään hirsi-lauta-rakenteinen vapaa-ajan asunto sekä toinen kevyempi siirrettävä pieni lautarakenteinen mökki. Isomman mökin kohdalle on merkitty rakennus vuoden 1990 peruskartalle, nykyiselle maastokartalle paikalle ei ole merkitty rakennuksia. Noin 80 m länteen on puolestaan merkitty rakennus vanhimmalle vuoden 1957 peruskartalle. Mökkien ympärillä kasvaa lehtipuustoa. Järven rannalta ei löytynyt jäänteitä 1800-luvun kalavajoista tai muita merkkejä paikan vanhemmasta kalastuksesta. Itäpuolella rannassa on muutamia pitkälle lahonneita puuveneitä ja ainakin yksi puukehikkoon tehty katiska. Leuvanjärvi on yli kilometrin pituinen ja vajaa puoli kilometriä leveä, sen rannat ovat tasaista suota, niitä ympäröivät alueet on ojitettu. Järvi laskettiin 1800-luvun lopulla ja vesitettiin uudelleen 1900-luvun puolivälissä. Länsirannalla pitäjänkartalle merkityn kalavajan kohdalla on uudempia rakennuksia.

Säkkisenlammit (Asuinpaikat)
Hiekkainen tasanne lammen lounaispuolella, kuivahko mäntykangas.
2010: Kaakko-luode suuntaisen rakennuksen jäänteet; mitat 10,5 x 6,5 m; kaakkoispuolella isompi huone (7 x 6,5 m, ilmeisesti tupa) jossa seinien kohdalla maatuneet hirret. Koillisnurkassa on uunin jäänteet (mitat 2 x 1,8 x 0,5 m). Luoteisosassa on rakennuksen lisäosa (mitat 3 x 6,5 m);seinien kohdalla on maatuneita hirsiä jäljellä. sisällä on kaksi kuoppaa ( mitat n. 0,8 x 0,6 m, syvyys 0,4 m ja 0,6 m). Rakennuksen lounaispuolelle on 1,2 x 0,9 x 0,8 m mittainen kuoppa. Uunin päällä kasvaa iso koivu, ja rakennuksen sisätilassa useita kuusia. Rakennus sijaitse Kansallispuiston puolella n. 5 m rajasta.
2023: Kohde on kunnossa.

Tunturioja 3 (Asuinpaikat)
Kuusivaltainen sekametsä, Tunturiojaan laskeva lähdehaara virtaa parinkymmenen metrin päässä idän puolella.
2000: Päärakennuksen kehä 6 x 7m. Sen lisäksi kahden muun rakennuksen jäänteet pihapiirissä.
2023: Paikalla havaittiin kahden rakennuksen pohja. Aiemmin havaittua kolmatta rakennusta ei nyt hahmotettu paikalla. Savottakämppien ohessa on usein ollut myös talli ja/tai sauna, ja luultavasti jompikumpi, ellei molemmat, jäi nyt havaitsematta. Rakennusten 1 ja 2 tarkemmat tiedot on lisätty alakohteisiin.

Vaara-Salminen (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Vaara-Salmisen koillisrannalla, Iso-Rusamon länsirinteen juurella. Savottakämppä on rakennettu suhteellisen kostealle paikalle. Paikalla kasvaa kuusia ja koivuja melko tasaisessa suhteessa. Aluskasvillisuus koostuu sammalista, varvuista ja saniaisista.
2000: Kehä 7 x 15m. Tulisija keskellä. Rakennettu 1930-luvulla.
2023: Paikka paikoin hankalasti hahmotettavan kämpänpohjan kooksi mitattiin nyt 7 x 7 m, joten luultavasti kämpän pohja on ollut selkeämpi edellisellä maastokäynnillä. Toisaalta suunnilleen nyt mitatun kokoinen pohja hahmottuu vuoden 1959 ilmakuvalla. Nyt mitatulla alalla on kamiinan jäännökset hieman lounaisnurkan suunnalla. Järven puolella on mahdollisesti kivijalkaan kuulunut suurempi kivi.
Tietojen mukaan kyseessä on savottakämppä 1930-luvulta.

Kiiminki Ukkola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Edelleen asuinkäytössä oleva viimeistään 1700-luvun puolimaihin ajoittuva talonpaikka. Ukkolan talo tunntaan Kiimingistä viimeistöään 1600-luvulta. Ukkola on tominut aikoinaan kestikievarina.

Varpu-Jukuanvaara (Asuinpaikat)
Savottakämppä sijaitsee Varpu-Jukuanvaaran laesta noin kilometrin päässä lännessä. Paikalla virtaa Raiskion Lakisuolta koillisesta alkunsa saava oja. Yksi rakennuksista on ojan länsipuolella ja kaksi itäpuolella, entisen Kuittilammen laavulle johtavan retkeilypolun pohjoispuolella. Paikalla on kuusivaltainen sekametsä. Rakennusten päällä kasvaa koivuja.
2000: Pihapiirissä viisi rakennuksen pohjaa.
2023: Alueella havaittiin kaksi selkeää rakennuksen pohjaa sekä heikommin hahmotettava rakennuksen paikka. Niiden tiedot on lisätty alakohteisiin.
Savottakämppä todennäköisesti 1900-luvun alkupuoliskolta, ehkä 1930-luvulta, sillä tuolloin Varpu-Jukualla rakennettiin varsiteitä (Aarnio 2000: 36-37). Rakennus 1 mahdollisesti päärakennus, rakennus 2 varasto tai talli.

Ylpiäoja (Asuinpaikat)
Kämpän jäännös sijaitsee Katajavaaran pohjoispuolella, heti Ylpiäojan etelärannalla, joka on metsätalousaluetta. Paikalla on kuusimetsä, mutta entisellä pihalla kasvaa pääosin koivua. Alue on mustikkavaltaista ja siinä kasvaa myös saniaisia. Entinen retkeilyreitti tekee rakennuksen jäännöksen kohdalla pienen mutkan kiertäen sen eteläpuolitse.
Paikalla on pääasiassa maapenkkana erottuva, noin 10 x 13 m kokoinen ja koillis-lounassuuntainen rakennuksen pohja. Rakennuksessa on ollut mahdollinen väliseinä tai lisäosa 7 metrin kohdalla pohjoisesta katsoen. Rakennuksen länsipuolella on kolme suurten kivien kasaa. Eteläisin ja keskimmäinen niistä ovat kumpikin noin 4 x 2,5 m kokoinen ja pohjoisin 2,5 x 2 metrin kokoinen. Pohjoisin voi osittain olla kivijalkaa. Mahdollinen tulisijan paikka on aivan itäseinällä noin 3,5 metriä pohjosseinästä. Tulisija lienee romahtanut aikoinaan rakennuksen itäpuolelle, sillä se näyttää olevan osin seinälinjan ulkopuolella. Toinen, epäselvempi kumpu on tästä noin viiden metrin päässä etelään.

Sotisaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Sotisaaren itäreunalla. Merkintäpaikka on edelleen avoin alue, mutta muuten alueella kasvaa kuusta ja aluskasvillisuus koostuu varvuista ja sammalista.
2000: Porojen kesämerkintäpaikka. Rakennettu vuoden 1900 aikoihin. Kenttä näkyvissä ja aitojen sekä muiden rakenteiden jäänteitä. Poroaita näkyy myös vuoden 1971 peruskartalla, mutta tätä ei huomattu katsoa ennen inventointia. Aita kaartaa siinä lännen puolelta, kunnes kääntyy takaisin kohti itää kulkien kosteamman maastokohdan lävitse nielun eteläpuolella ollen 400-500 metriä pitkä aita. Nyt havaittiin lähinnä portin edustalla ollut osa aitaa. Samoin nyt dokumentoitu osa on näkyvillä vuoden 1961 ilmakuvalla.
2023: Nyt havaitussa koillisimmassa kohdassa on kuuseen kiinnitetty rautanauloin 90 asteen kulmassa hirrenpuolikkaita ja riuun puolikkaita, todennäköisesti paikalla on ollut portti tai kapea kohta. Vieressä on kerällä ohutta rautalankaa, joka on kerätty kasaan. Kapean aukon jälkeen tämän luoteispuolella rakenne jatkuu noin 4 m, josta kääntyy lounaan suuntaan. Aukon vieressä on sahattua hirttä koirankaulasalvoksin. Seuraavaksi idän suunnassa on havaittavissa lautaa ja rautanauloja ja tästä eteenpäin on lähinnä puiden alla säilynyt aitarakennetta, pääasiassa puihin kiinnitettyjä lautoja.
Rakennettu vuoden 1900 tienoilla. Se lienee ollut käytössä vielä 1970-luvulla, koska on merkitty vuoden 1971 peruskarttaan. Ainakin läheinen Selkävaaran porokämppä on ollut vielä samoihin aikoihin käytössä. Se sijaitsee Sotisaaren merkintäpaikasta noin 550 metriä kaakkoon.

Linjasuonkumpu (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Päätuoreen ja Jaaskamovaaran erottavan Lomaojan pohjoispuolella, Linjasuonkummulla. Paikalla kasvaa kuusta, sammalia ja varpuja ja kämpän päällä saniaisia.
Paikalla on porokämpän pohja sekä sen lounaispuolella oleva edelleen avonainen, noin 13 metriä pitkä alue, jota on ympäröinyt aita. Sitä on jäljellä lähinnä puiden alla. Kämpän katto on romahtanut suoraan alas. Koillis-lounassuuntaisen kämpän koko on noin 9 x 5 metriä, ja se erottuu lähinnä maapenkkana, mutta suhteellisen hyvin on säilynyt myös kämpän länsinurkka, josta lähtee aitaa lounaan suuntaan. Kämpän nurkissa on koirankaulasalvos.
Aita on tehty lähinnä säröslaudasta ja riuusta, mutta myös laudasta. Rautanauloja on käytetty kiinnittämiseen. Kyseessä oh porojen kesämerkintäpaikka, rakennettu vuoden 1900 aikoihin.

Karhuaho 2 (Kivirakenteet)
Rajapyykki sijaitsee Karhuahon laesta noin 200 metriä länsilounaaseen. Paikalla kasvaa pääasiassa kuusia sekä harvakseltaan koivuja.
2000: Napakivi ja 4 kiveä sen ympärillä.
2023: Napakivi sekä lähes pääilmansuuntiin asetetut kivet ovat lähes 2,5 x 2,5 metrin alalla. Viiden kiven lisäksi kohdassa on muitakin, pienempiä kiviä. Napakivi on 60 cm korkea. toiset hieman matalampia, 40-50 cm korkeita. Napakivi on päältä katsottuna 40 x 35 cm kokoinen. Kaiverruksia ei kivissä havaittu eikä tunnustelemallakaan huomattu, vaikka erityisesti napakivessä olisi kaivertamiseen sopivaa, tasaista alaa. On siis mahdollista, että sellainen on toisessa valossa kivessä
nähtävillä.
Vuoden 1860 tietämillä laaditussa pitäjänkartassa (3543 05 Ia.* -/- - Taivalkoski) rajapyykki näyttäisi asettuvan suunnilleen karttaruudun kulmaan, mutta tuskin kuitenkaan on karttojen laadinnan apuna käytetty merkki.

Patokoski 2 (1000054990) (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Jylkynpaiseen pohjoispuolella, Patokosken länsirannalla. Alue on kuusimetsää.
2000: Pyykki on 1800-luvulta. Kiveen hakattu numero 2.
2023: Paikalla on lähes neliön malliin ladotut pohjakivet ja sen itäpuoliskolla oleva suuri, lähes pystyyn asetettu laattakivi. Suuren kiven esillä oleva pituus on noin 85 cm, leveys 10 cm. Pohjakivikon laajuus on noin 1,20 x 1,40 metriä ja sen korkeus noin 40 cm. Päällä oleva laattakivi on noin 75 cm korkeudella maasta eli kohoaa noin 35 cm pohjakivien yläpuolelle. Aiemmin havaittu numero 2 on todennäköisesti suuren kiven eteläisellä pinnalla. Siinä voi hahmottaa ainakin renkaan mallisen hakkauksen, mutta kakkosta ei nyt selvästi kivessä havaittu.
Pitäjänkarttaan vuodelta 1860 (3543 05 Ia.* -/- - Taivalkoski) on paikalle merkitty yksi Jylkynpaiseen niittypalstan taitekohdista numerolla kaksi. Numeroituja taitekohtia on kyseisessä kartassa kahdeksan. Lähistöltä yritettiin etsiä myös rajamerkkejä taitekohdista 1 ja 8, mutta ainakaan vastaavanlaisia kivistä tehtyjä merkkiä ei niistä kohti havaittu.

Kylmänperänsuo (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Leukamaan lounaislaidalla, Kylmänperänsuon itäpuolella. Paikalla kasvaa kuusta, sammalia ja mustikkaa. Kohteen pohjoispuolella on muuta ympäristöä avonaisempi alue.
Koordinaattipisteessä on eri kokoisista, laattamaisista kivistä koostuva 1 x 1,5 metrin kokoinen ja noin 0,5 m korkea latomus. Sen kummallakin puolella on tästä hieman poikkeavat, paksun ja tiukkaan kivien päälle kasvaneen sammalkerroksen alla olevat kiviröykkiöt; noin metrin päässä idän puolella on pyöreämmistä kivistä koostuva röykkiö. Sen halkaisija on noin 2 m ja korkeus 0,5 m. Latomuksesta noin 4,5 metriä lounaaseen on vastaavanlainen, mutta hieman matalampi röykkiö. Kummankin röykkiön itäpuolella on alarinteen puolella kuoppa. Läntisemmän koko on 1,8 x 0,7 m,
itäisemmän 1,5 x 1 m. Koepistot eivät auttaneet kohteen tulkinnassa.
Röykkiöt ja niiden keskinäinen sijainti muistuttaa isomman rakennuksen kummassakin päässä ollutta uunin paikkaa. Vuoden 1961 ilmakuvalla on heti kohteen pohjoispuolella näkyvissä avonainen alue, mikä voi olla vanha pihapiiri. Rakennusta ei ilmakuvalta voi hahmottaa. Latomus vaikuttaa piisikivivarastolta, eikä välttämättä liity röykkiöihin. Ehkäpä vanhalta asuinpaikalta on kerätty parhaimmat kivet talteen odottamaan poiskuljetusta. Vastaavia on löydetty Syötteen alueelta useita.

Peuronsuo 4 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Metsähallitus on tallentanut kohteen järjestelmään vuona 2000 tiedoin: "Suuri uittopato. Sillä nostettiin vettä Peuronsuolle, jotta saatiin sahatukit uitettua latvavesiltä Iijokeen." Padon paikka erottuu kasvillisuuden perusteella myös esimerkiksi vuosien 1961 ja 1992 ilmakuvilla.
Pato sijaitsee Peurolammesta lähtevässä puron reunalla, noin 290 metriä lammen länsipäästä. Puron eteläpuolella on korkeaa heinää ja koivua sekä nuoria kuusia kasvava alue, Pohjoispuolella puusto on korkeampaa ja iäkkäämpää.
2000: Suuri uittopato. Sillä nostettiin vettä Peuronsuolle, jotta saatiin sahatukit uitettua latvavesiltä Iijokeen.
2023: Padon rakenteita havaittiin puron etelärannalla noin 25 metrin matkalla. Paikalla on koillislounassuuntainen, eli puron vastaisesti rakennettu pato, joka koostuu hirsi- ja maapenkasta sekä niitä vasten pystyssä olevista hirrenpuolikkaista. Pystyhirret ovat padon länsipuolella. Myös puron pohjoisreunalta yritettiin etsiä padon rakenteita. Niitä ei siellä tällä kertaa havaittu, joskin samantapainen rakenne mitä luultavimmin siellä jatkuu. Vanhojen ilmakuvien perusteella pato on ollut 60–70 metriä pitkä.
Uittopato mahdollisesti 1800-luvun puolelta, sillä Jaaskamonvaaralla on ollut yksi alueen 1800-luvun loppupuolen suurimmista savotoista (Aarnio 2001: 36).

Savontie (1000055032) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Siikajoen pitäjän alueella kulki 1600-luvulla kolme virallista tieyhteyttä, joista tie Oulusta Savonlinnaan oli yksi. 1600-luvulla tie oli kulkupelein ajettavissa talvella, kesäisin tie oli ratsupolkuna. Kuopio – Pyhäntä – Piippola – Pulkkila – Rantsila – Temmes – Oulu talvitie tunnettiin jo 1600-luvun alussa (Siikajokilaakson historia 2, s. 196). Kesätienä linjaus oli Oulusta Piippolaan jo 1600-luvulla (Siikajokilaakson historia 1, s. 191, 196, 452 ja 456).
Piippolassa on säilynyt Savontien linjausta useita kilometrejä Vanhan maantien kohdalla. Linjaus kulkee Kortteisen tekojärven pohjoispuolelta luoteeseen kuivassa hiekkapohjaisessa kangasmaastossa n. 9,5 km, linjauksen varrella sijaitsee asutusta itäpäässä. Vanhan maantien itäosasta käytetään myös nimitystä Suolatie. Tietä käyttivät mm. Ruotsi-Suomen joukot Suomen sodan aikana. Tielinjaus on merkitty ja nimetty vuosina 1773-1786 laadituille Piippolan isonjaon kartoille.
Vanha Savontien linjaus kulkee Fingridin johtokäytävän kohdalla ja nykyisen Iisalmentien sekä sen itä- ja länsipuolella kulkevien metsäteiden/-urien kohdilla. Tielinjauksen ympäristössä kasvaa nuorta talousmetsää, nykyinen johtokäytävä on puuton. Vanhasta tiestä ei ole säilynyt arkeologisiksi katsottavia rakenteita.

Koskenaho (1000055034) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kestilän Pihkalanrannassa, Kestiläntien varrella Siikajoen pohjoisrannalla. Nykyisen Koskelan talon paikalle on merkitty Koskenaho-niminen uudisasutus vuoden 1778 isojakokartalle. Paikalla on nykyisin loivasti kumpuilevien peltojen ympäröimä omakotitalon pihapiiri. Uuden päärakennuksen lisäksi pihapiirissä on useita talousrakennuksia.

Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 750 m Kanaperäntieltä etelään, paikoin umpeenkasvaneen vanhan
tieuran varressa. Paikalla on edelleen ilmakuvassa erottuva poikkeama puustossa ja maastossa erottuva heinittynyt autiotontti. Maanmittauslaitoksen 5p-aineistossa havaittiin paikalla kohoumia ja kuopanteita, jotka maastotarkastuksessa osoittautuivat rakennusten jäänteiksi.
Alueelta tavattiin kivilatomuksia, kellarimainen syvennys sekä maapenkallisen rakenteen jäännökset, jotka ovat todennäköisen peräisin kellarista. Rakenteiden kuvaukset on lisätty alakohteisiin.
Talonpaikkaa ei ole merkitty isojako- eikä pitäjänkartalle. Kohteen läpi menevä tieura sen sijaan löytyy molemmista. Nimiarkiston (Koskela 1973) mukaan paikan nimi on Hirsikangas, jossa on sijainnut hävinnyt Järvelän torppa. Torppa on oletettavasti ollut Kanasen kantatilan alainen. Nykyään Järvelä-niminen talo on Kanaperällä, johon saman lähteen mukaan on siirretty rakennukset vuonna 1914.
Vaikka Nimiarkiston lähde väittää rakennusten siirretyn Kanasen paikalta, on mahdollista, että ne on siirretty nimenomaan tästä autiosta, jolloin autioituminen olisi tapahtunut viimeistään 1900-luvun alussa. Joka tapauksessa asutus lienee ollut lyhytaikaista ja ajoittuu pitäjänkartan piirtämisen 1846 ja 1900-luvun alun väliin. Tässä tutkimuksessa käytetyt kirjalliset lähteet ja taloluettelot eivät tunne Järvelän torppaa.
Kohteen rajausehdotus on luotu maastossa erottuvan aukion ja havaittujen rakenteiden mukaan.

Haaranen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Haarasen talo on perustettu vuonna 1686 ja se on ollut alusta asti samalla paikalla teiden risteyksessä, josta lienee myös saanut nimensä (Matinolli toim. 1969). Maakirjassa 1730 talon numero on 25, kuten myös pitäjänkartalla. Isojaossa sen tunnus on Ff (8), joka on myös sen nykyinen rekisterinumero.
Rajausehdotus on luotu isojakokartalla kuvatun tontin muotoiseksi ja sijoitettu sen mittasuhteiden perusteella nykyisen tilakeskuksen alueelle. Vanha talon paikka on edelleen asuttu ja sen päällä on nykyinen tilan päärakennus ja navetta. Ympäröivät pellot ovat kesannolla.

Syrjälä (1000055061) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Puusaarentien varressa on Syrjälän talo. Se sijaitsee noin 280 m Juurusojan ylittävältä sillalta länsilounaaseen. Talo on edelleen asuttu. Pitäjänkartalla sen viereen on merkitty torppa, jonka paikka on nykyisin pellolla. Suur-Pyhäjoen historia -teoksessa Syrjälä on mainittu taloluettelossa uudistilana numero 69 (Matinolli toim. 1969, 707). Tilan varsinaisesta perustamisvuodesta ei ole varmuutta. Tilukset kuitenkin näkyvät jo isojakokartassa, joten voidaan olettaa, että paikalla on ollut jonkinasteista viljely- ja asumistoimintaa jo 1840-luvulla.
Torpan paikka on nykyään peltoaluetta. Sitä tarkastettiin pintapoimimalla, mutta paikalla näkyi hyvin vähän talonpaikkaan viittaavia löytöjä, vain joitain paloja tiiltä ja ikkunalasia. Löytöjä ei otettu talteen.
Isojakokartta on tältä kohdalta repeytynyt ja hyvin kulunut. Alueen rajausehdotus on luotu pitäjänkartan perusteella, jossa talojen ympärillä olevat tontit näkyvät hyvin.
Rajausehdotuksessa talo on merkitty pääkohteeksi ja torppa alakohteeksi. Alueiden rajausehdotukset perustuvat pitäjänkarttaan.

Simi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tyngän kylä on keskiaikainen. Vuonna 1547 maakirjassa Tyngältä mainitaan viisi taloa ja vuonna 1607 24 taloa. Kylän vanhinta asutusta syntyi Simintien varrelle. Tien kohdalla on kulkenut myös vanha 1600-luvulta periytyvä pitäjäntie.
Simi on voitu perustaa jo keskiajalla (Virrankoksi Pentti, Eräkausi ja keskiaika. Kalajokilaakson historia 1.1956, s. 45, 60 ja 91-93). Simi jaettiin 1600-luvun loppupuolella, jolloin syntyi Jaakkolan talo. Jaakkola sijaitsee Simin eteläpuolella. Ison vihan jälkeen Tyngän kylän ydinalueella ei syntynyt uudisasutusta (Jaakko Tuulasvaara, Suur-Kalajoen historia 2. 1960, s. 20 ja liite 2).
Simi sijaitsee nykyisestä ilmajohdosta n. 80 m kaakkoon Simintien länsipuolella. Tontti rajautuu Simintiehen, pohjois- ja eteläpuolella on viereisten tilojen rakennuksia ja länsipuolella tasaista peltoa, jolla nykyinen ilmajohtokäytävä kulkee. Pihapiirissä oli tehty maansiirtotöitä, maanpinta oli osittain paljas ja tasoitettu. Vanha kunnostettu päärakennus on vuodelta 1880. Se on ainoa rakennus tontilla.
Alueesta ei löytynyt 1600-1700-lukujen tarkempia karttoja, joiden perusteella kohderajaus olisi voitu tehdä. Simin sijainnin paikannus perustuu vuoden 1745 pitäjänkarttaan ja 1840-luvun pitäjänkarttaan, Suur-Kalajoen historioihin 1-2 sekä Maanmittaushallituksen uudistushakemiston ja Suomen asutuksen yleisluetteloon. On mahdollista, että varhaisin talotontti on yltänyt nykyisille viereisille tiloille.

Simintie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kalajoen kirkolta kulki joen länsipuolella tie Tyngälle, missä se haarautui kahdeksi. Toinen jatkui joen etelärantaa pitkin, toinen tie kulki Raution kylään ja edelleen aina Reisjärvelle saakka. Molempien teiden kohdalla on ollut ainakin jonkinlaiset ratsupolut jo 1600-luvulla (Virrankoksi Pentti, Eräkausi ja keskiaika. Kalajokilaakson historia 1.1956, s. 227). Tyngän kylän vanhinta asutusta syntyi Simintien varrelle.
Alueesta ei löytynyt 1600-1700-lukujen tarkempia karttoja. Vanha pitäjäntie on merkitty mm. 1840-luvun pitäjänkartoille. Niiden perusteella tie on kulkenut kohdealueella samalla tai jotakuinkin samalla kohdalla kuin nykyiset Etelänkyläntie ja Simintie. Vuoden 1745 pitäjänkartta on isossa mittakaavassa, jonka perusteella tien tarkempaa sijaintia ei voi arvioida. Sähkönsiirtoreitit ylittävät pitäjäntien linjauksen Lapinojan kohdalla ja etelämpänä Simintiellä kahdessa kohtaa nykyisen ilmajohdon etelä- ja pohjoispuolella. Tiet ovat asfalttipäällysteisiä.

Lapinoja (1000055077) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tyngän kylä on keskiaikainen. Kylän vanhinta asutusta syntyi Simintien varrelle. Vuonna 1547 maakirjassa Tyngältä mainitaan viisi taloa ja vuonna 1607 24 taloa. Lapinoja mainitaan ensimmäisen kerran maakirjassa vuonna 1607 (Virrankoksi Pentti, Eräkausi ja keskiaika. Kalajokilaakson historia 1.1956, s. 45, 91-92). Lapinoja sijaitsee Kalajoen länsirannalla Etelänkyläntien varrella. Tien kohdalla on kulkenut 1600-luvulta periytyvä pitäjäntie.
Alueesta ei löytynyt 1600-1700-lukujen tarkempia karttoja, joiden perusteella kohderajaus olisi voitu tehdä. Lapinojan ensimmäisen talon sijainnin paikannus perustuu vuoden 1745 pitäjänkarttaan ja 1840-luvun pitäjänkarttaan, Suur-Kalajoen historioihin 1-2 sekä Maanmittaushallituksen uudistushakemiston ja Suomen asutuksen yleisluetteloon. Lapinoja on merkitty vuoden 1745 pitäjänkartalle ja 1840-luvun pitäjänkartalle. Vuoden 1840 pitäjänkartan mukaan paikalla oli kaksi taloa. Vanhimmalle vuoden 1954 peruskartalle paikalle on merkitty kaksi tilaa. Nykyään paikalla on kahden tilan päärakennukset, joiden pohjoispuolisella tilalla on talous- ja tilarakennuksia ja hevosaitauksia. Talojen ja Etelänkyläntien välissä ja talojen eteläpuolella on peltoa. Molempien tilojen pihapiireissä on myös muita tilarakennuksia. Inventoinnin aikana lähipellot olivat peitteisiä.

Rahkola (Rahko) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tyngän kylä on keskiaikainen. Vuonna 1547 maakirjassa Tyngältä mainitaan viisi taloa ja vuonna 1607 24 taloa. Rahkola mainitaan ensimmäisen kerran maakirjassa vuonna 1607 (Virrankoksi Pentti, Eräkausi ja keskiaika. Kalajokilaakson historia 1.1956, s. 91-92). Kylänpaikka sijaitsee Kalajoen itäpuolella Kalajoentien varrella.
Rahkolan talon sijainti on paikannettu vuoden 1745 pitäjänkartan, 1840-luvun pitäjänkartan, Suur-Kalajoen historioiden 1-2 sekä Maanmittaushallituksen uudistushakemiston ja Suomen asutuksen yleisluettelon perusteella. Alueesta ei löytynyt 1600-1700-lukujen tarkempia karttoja, joiden perusteella kohderajaus olisi voitu tehdä. Rahkola on merkitty vuoden 1745 pitäjänkarttaan. 1840-luvun pitäjänkartalle on merkitty Rahko ja pohjoisemmaksi Maijala, joka on ilmeisesti maakirjassa mainittu toinen Rahkola. Eteläisemmän Rahkolan alueella on kolme omakotitaloa, joilla sijaitsee päärakennusten lisäksi myös muuta uudempaa rakennuskantaa. Ilmajohto kulkee tilojen eteläpuolella pellolla. Paikalla on toiminut koulu, se sijaitsi nykyisen eteläisimmän tilan tontilla. Koulu on merkitty vanhimmalla vuoden 1954 peruskartalle ja vielä vuoden 1981 peruskartalle, kaksi viereistä tilaa olivat vielä tuolloin rakentamattomia. Pihapiirejä ei tarkemmin inventoitu. Inventoinnin aikana alueen pellot olivat peitteisiä, ja ne katsottiin yleispiirteisemmin.

Jylkkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jylkän talo mainitaan vuoden 1600 tuomiokirjassa. Maakirjassa Jylkkä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1607. Taluskylässä oli tuolloin 10 taloa. Jylkkä jaettiin kahdeksi 1600-luvun lopulla (Virrankoksi Pentti, Eräkausi ja keskiaika. Kalajokilaakson historia 1. 1956, s. 95, 126, 427).
Taloryhmä sijaitsee metsäisen kallioisen kankaan ja sen reunalla olevien useiden talousrakennusten pohjoispuolella, umpipihan itä- ja länsipuolella on myös uudempaa rakennuskantaa. Muualla ympäröivät alueet ovat tasaista peltoa. Eteläpuolella virtaa osin hävinnyt Yppärinoja. Alueesta ei löytynyt 1600-1700-lukujen tarkempia karttoja. Jylkän sijainti on paikannettu 1840-luvun pitäjänkartan, Suur-Kalajoen historioiden 1-2 sekä Maanmittaushallituksen uudistushakemiston ja Suomen asutuksen yleisluettelon perusteella. Umpipihan kolme päärakennusta kuuluvat eri tiloihin. Kohdekoordinaatit sijaitsevat itäisimmällä tontilla olevan 1800-luvulta peräisin olevan keltaisen päärakennuksen kohdalla, sen tontilla ei ole muita rakennuksia. Yppärinojan varrella on ollut toiminnassa vesimyllyjä. Inventoinnin aikana alueen pellot olivat peitteisiä.

Prittinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Prittinen sijaitsee Kalajoen Mehtäkylässä Tammelantien varrella. Tila sijaitsee maantien pohjoispuolella peltojen ympäröimällä pienellä kohoamalla. Pihapiirissä on uudempaa rakennuskantaa, mm. kaksi asuinrakennusta. Taluskylässä oli vuoden 1607 maakirjan mukaan 10 taloa. Prittinen perustettiin vuonna 1633 (Virrankoksi Pentti, Eräkausi ja keskiaika. Kalajokilaakson historia 1.1956, s. 95, 126, 427-428).
Alueesta ei löytynyt 1600-1700-lukujen tarkempia karttoja. Prittisen vanhimman talon sijainti on paikannettu 1840-luvun pitäjänkartan, Suur-Kalajoen historioiden 1-2 sekä Maanmittaushallituksen uudistushakemiston ja Suomen asutuksen yleisluettelon perusteella. Inventoinnin aikana ympäröivät pellot olivat peitteisiä.

Lupuoja (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee tasaisella maalla sekametsässä Oulun ja Iin välisellä rajalla kohdassa, jossa rajalinjassa on kulma. Sama kulma rajalla näkyy vuosina 1863 ja 1906 laadituilla kartoilla, joissa lähellä on vielä myöhemmin kuivatettu Heikistönjärvi. Rajamerkki on tyylinsä ja karttojen perusteella vanha ja lienee peräisin ainakin 1800-luvulta. Se on ladottu kivistä ja on muodoltaan neliskulmainen noin 1 x 1 m. Korkeutta sillä on noin 60 cm. Kivilatomuksen keskellä on pystykivi, jossa erottuvat numerot 132. Rajamerkki on täysin sammaleen peitossa.

Rajalan kovasin (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee tasaisella maalla suoraan voimajohtolinjan alla Oulun ja Iin välisellä rajalla kohdassa, jossa rajalinjassa on kulma. Sama rajan kulma erottuu vuosina 1863 ja 1906 laadituilla kartoilla. Rajamerkki on tyylinsä ja karttojen perusteella vanha ja lienee peräisin ainakin 1800-luvulta. Se on ladottu luonnonkivistä ja on muodoltaan neliskulmainen noin 1 x 1 m. Korkeutta sillä on alle puoli metriä. Kivilatomuksen keskellä on pystykivi, jossa ei erotu merkintöjä. Rajamerkki on osin hajonnut ja sen päällä ja ympärillä on vanhan poroaidan jäänteitä.

Kananen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kanasen talo on perustettu vuonna 1635, joten se on yksi Kärsämäen vanhimpia kantatiloja (Matinolli toim. 1969, 116). Pitäjänkartalle on merkitty Kanaselle kaksi taloa. Maakirjan 1730 ja maarekisterilähteiden perusteella Kanasen talon numero on 2 ja se on jaettu kahtia 1766 muodostaen Kananen I (Ollila) ja Kananen II -nimiset talot (Matinolli toim. 1969, 695-696).
Isojakokartalle puolestaan on merkitty Kananen I:n numeroksi 6 (F) ja viereisen (oikean puoleinen) Kananen II:n numeroksi 7 (G). Nykykartalla rekisteritunnukset ovat isojaon mukaiset 6 ja 7. Numerointia Kärsämäen talojen suhteen on muutettu viimeistään isojaon aikana, vaikka vuotta myöhemmin piirretylle pitäjänkartalle on vielä merkitty vanha rekisterinumero.
Kohteen rajaukset on luotu siten, että isojakokarttaa on verrattu myöhempiin karttoihin, etenkin vuoden 1953 peruskarttaan. Vielä tässä kartassa talojen alkuperäisillä paikoilla näkyy rakennuksia (kuva 12). Rajauksessa on otettu huomioon nykyään rakennettu ympäristö siten, että se on jätetty rajausehdotuksen ulkopuolelle. Rajausten alueet ovat pelto- ja piha-alueita, mutta niissä ei ole rakennuksia. Maanpinnan alla voi edelleen olla säilyneitä kulttuurikerroksia.

Matalaniemi (Kivirakenteet)

Marjahaka (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sarpakankaan metsätien pohjoiskoillispuolella sijaitsee kaksi vanhaa rajamerkkiä nykyisen kiinteistönrajan kulmakohdissa. Rajamerkki 1 koostuu kiviperustuksesta, joka on mitoiltaan 1 x 1 metriä ja korkeudeltaan 0,2 metriä. Kiviperustus on enimmäkseen sammaleen peitossa, osa kivistä on hieman esillä. Keskellä ei ole viisarikiveä. Rajamerkin yhteydessä on keppi kiinteistönrajan merkkinä.
Rajamerkki 2 sijaitsee sata metriä pääkohteelta koilliseen. Rajamerkki koostuu kiviperustuksesta ja viisarikivestä. Kiviperusta on mitoiltaan 0,6 x 0,6 m, ja korkeudeltaan 0,2 m. Perustus on sammaleen peitossa. Keskellä on viisarikivi, jonka näkyvä osa on läpimitaltaan noin 0,3 m.
Vuosien 1834-35 Taluskylän yhteismaita kuvaavalla kartalla rajamerkkien kohdalla on ollut ilmeisesti Alavieskan Taluskylään kuuluneiden tilusten välinen raja. Vuoden 1848 pitäjänkartalle on niiden kohdalle merkitty kruununmaasta erotetun kylän enklaavi. Vuoden 1954 peruskartalle se on merkitty Mehtäkylän enklaaviksi, pitäjänkartalle kylännimeä ei ole merkitty. Nykyisin kohdalla on kiinteistöraja.

Jäneskangas 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 180 metriä Sarpakankaan metsätieltä kaakkoon. Ajettujen kiinteistönrajojen leikkauskohdassa luontaisen kivikon vieressä sijaitsee vanha rajamerkki. Rajamerkki koostuu teräväkärkisestä viisarikivestä, sekä sammaloituneesta pyöreästä kivijalustasta. Viisarikivi on osin punertava. Kivijalustan halkaisija on noin 1 metri. Rajamerkin korkeus on noin 0,8 metriä.
Vuosien 1834-35 Taluskylän yhteismaita kuvaavalla kartalla kohdalla on ollut Taluskylään kuuluneiden tilusten välinen raja. Vuoden 1843 pitäjänkartalla kohdalla on ollut ilmeisesti Alavieskan ja Kalajoen pitäjien välinen raja. Vuoden 1954 peruskartalla kohdalla on ollut valtionmaan ja Taluskylän välinen raja. Nykyisin kohdalla on kiinteistöraja.

Salmikangas (1000055887) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 300 metriä koilliseen Tolosperäntieltä. Paikalla on rajamerkki, joka koostuu kiviperustasta sekä kallellaan olevasta viisarikivestä. Kiviperustan koko on noin 1 x 1 x 0,4 metriä. Kivet ovat sammaleen peitossa. Keskellä on pystyssä viisarikivi sekä oranssi aurauskeppi. Viisarikivi erottuu heikosti sammaleen alta.
Vuosien 1834–35 Taluskylän yhteismaita kuvaavalla kartalla kohdalla on ollut Taluskylään kuuluneiden tilusten välinen raja. Vuoden 1843 pitäjänkartalla kohdalla on ollut ilmeisesti Alavieskan ja Kalajoen pitäjien välinen raja. Vuoden 1954 peruskartalla kohdalla on ollut kiinteistöraja, niin kuin nykyisinkin.

Pahikkala (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 250 metriä Ämmänväärän metsätieltä länteen. Poluksi hakatun kiinteistönrajan päässä sijaitsee rajamerkki (Rajamerkki 1), jonka muoto on hajonnut. Rajamerkin kiveystä on jäljellä noin 1,5 x 1 m kokoisella alueella. Viisarikivi ei erotu kiveyksen joukosta. Noin 75 metriä rajamerkistä 1 kaakkoon on toinen hajonnut rajamerkki, Rajamerkki 2, josta on näkyvillä enää viisarikivi. Rajamerkki 2 on niin vahvasti
sammaloitunut, että sen koko ja rakenne ei erotu silmämääräisesti tarkasteltuna.
Vuosien 1834-35 Taluskylän yhteismaita kuvaavalla kartalla kohdalla on ollut Taluskylään kuuluneiden tilusten välinen raja. Vuoden 1843 pitäjänkartalla kohdalla on ollut ilmeisesti kruununmaan ja Mehtäkylän välinen raja. Vuoden 1954 peruskartalla kohdalla on ollut Pohjankylän ja Taluskylän välinen raja. Nykyisin kohdalla on kiinteistöraja.

Ämmänväärä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ämmänvaaran metsätiestä noin 250 metriä koilliseen. Paikalla on rajamerkki, joka koostuu kiviperustasta sekä kallellaan olevasta viisarikivestä. Kiviperustan koko on noin 0,8 x 0,8 x 0,3 metriä. Kivet ovat sammaleen peitossa. Viisarikivi on keskellä ja sitä on esillä noin 0,1 x 0,3 metriä.
Vuosien 1834-35 Taluskylän yhteismaita kuvaavalla kartalla kohdalla on ollut Taluskylään kuuluneiden tilusten välinen raja. vuoden 1843 pitäjänkartalla. Kylän nimeä ei ole merkitty pitäjänkartalle kohdalla on ollut kruununmaan ja kylän enklaavin raja. Kylän nimeä ei ole merkitty pitäjänkartalle. Vuoden 1954 peruskartalla enklaavi on ilmeisesti merkitty Taluskylälle. Nykyisin kohdalla on kiinteistöraja.

Matkahaka (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee metsäteiden välisellä kankaalla Miehennevan peltoalueen kaakkoispuolella. Nykyisten kiinteistönrajojen taitteessa on vanha rajamerkki, joka koostuu laakeasta ja lohjenneesta viisarikivestä, sekä sammaleen peittämästä kiveyksestä. Kiveyksen kokoa ja muotoa on vaikea määrittää sammalpeitteen vuoksi. Viisarikiven läpimitta on noin 0,4 metriä. Rajamerkin yhteydessä kasvaa kaksi pientä kuusta. Kiinteistönraja on myös merkitty kohdalle kepillä ja kuitunauhalla.
Vuosien 1834-35 Taluskylän yhteismaita kuvaavalla kartalla kohdalla on ollut Taluskylään kuuluneiden tilusten välinen raja. Vuoden 1843 pitäjänkartalla kohdalla on ollut kruununmaan ja kylän enklaavin raja. Kylän nimeä ei ole merkitty pitäjänkartalle. Vuoden 1954 peruskartalla raja on ollut valtionmaan ja Taluskylän raja. Nykyisin kohdalla on kiinteistöraja.

Aittaneva 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 40 metriä metsäautotien koillispuolella. Alue on kuusivoittoista kosteapohjaista kangasta. Nykyisten kiinteistönrajojen leikkauskohdassa on vanha rajamerkki, joka koostuu laakeasta viisarikivestä, sekä sammaloituneesta jalustasta. Jalustassa havaittiin maakairalla kiviä, mutta sen koko ja muoto eivät erottuneet tarkemmin. Viisarikiven läpimitta on noin 0,4 metriä. Nykyinen kiinteistönraja on merkitty samaan kohtaan kepillä ja muoviputkella.
Vuosien 1834-35 Taluskylän yhteismaita kuvaavalla kartalla kohdalla on ollut Taluskylään kuuluneiden tilusten välinen raja. Vuoden 1848 pitäjänkartalla alueelle on merkitty kruununmaan ja Taluskylän välinen raja. Vuoden 1954 peruskartalla kohdalla on ollut kiinteistöraja, niin kuin nykyisinkin.

Kähmäkangas 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 470 metriä metsäautotiestä kaakkoon. Paikalla on rajamerkki, joka koostuu kiviperustasta. Kiviperustan koko on noin 1 x 1 x 0,3 metriä. Osa rajamerkin kivistä on sammaleen peitossa. Rajamerkki sijaitsee kallioalueen eteläreunalla.
Vuosien 1834-35 Taluskylän yhteismaita kuvaavalla kartalla kohdalla on ollut Taluskylään kuuluneiden tilusten välinen raja. Vuoden 1848 pitäjänkartalla kohdalla on ollut kruununmaan ja Taluskylän välinen raja. Vuoden 1954 peruskartalla kohdalla on ollut valtionmaan ja Taluskylän raja. Nykyisin kohdalla on kiinteistöraja.

Aittaneva 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 370 metriä lounaaseen metsäautotiestä. Paikalla on rajamerkki, joka koostuu kiviperustasta sekä kallellaan olevasta viisarikivestä. Kiviperustan koko on noin 1 x 1 x 0,2 metriä. Kivet ovat sammaleen peitossa. Keskellä on viisarikivi, jota on esillä noin 0,3 x 0,1 metriä. Sen vieressä on pystyssä puinen keppi.
Vuosien 1834-35 Taluskylän yhteismaita kuvaavalla kartalla kohdalla on ollut Taluskylään kuuluneiden tilusten välinen raja. Vuoden 1848 pitäjänkartalla alueelle on merkitty kruununmaan ja Taluskylän välinen raja. Vuoden 1954 peruskartalla kohdalla on ollut kiinteistöraja, niin kuin nykyisinkin.

Osala (Asuinpaikat)
Moderni; 5p laserkeilausaineiston perusteella alueella sijaitsee mahdollinen muinaisjäännös. Kohteen etelä- ja pohjoispuolella on useita muita kaivantoja, jotka vaativat tarkastuksen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.
2025: Kohde sijaitsee Säkkilän kylältä koilliseen Ahvenjärven pohjoispuolella. Kohteet sijoittuvat Tuomentien etelä- ja pohjoispuolelle. Tien eteläpuolella ympäristö on nuorehkoa sekametsää ja pohjoispuolella heinittynyttä peltoa. Pellolla kasvaa myös nuorta lehtipuuta.
5 p laserkeilausaineistolla tunnistettu kohde havaittiin maastossa olevan kellari. Ympärillä sijaitsee myös muita jäänteitä historiallisen ajan asuinpaikasta. Kellari ja rakennuksen jäännös 1 sijaitsevat Tuomentien eteläpuolella ja rakennuksen jäännös 2 ja 3 sekä kuoppakohde tien pohjoispuolella. Historiallisissa ilmakuvissa vuosina 1958 ja 1969 alueella on rakennuskantaa. Eteläisin kuoppakohde on nuorempi kuin ympäristön muut
kohteet.

Punkerinkangas 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Paikalla on kaksi multapenkkarekennuksen pohjaa. Läntisempi pohja on noin 4 x 4 metriä. Sen lounaiskulmassa on maan ja tiilen sekainen kumpu (noin 2 x 2 metriä ja korkeus 50 cm). Neliömäinen perustus on vallimainen multapenkki, jonka leveys noin metri. Rakenteen keskiosa kuopalla (kuoppa 2 x 1,5 metriä), kuopanteen syvyys vallin päältä mitattuna noin 80 cm.
Edellisestä lähimmillään noin 2 metriä itään on toinenrakennuspohja, jonka ala noin 3,5 x 3,5 metriä, luoteiskulmassa on matala kumpu. Rakennuksenperustus onvallimainen multapenkki, jonka leveys noin metri ja korkeus noin 1 metri ja korkeus 40–50 cm. Rakenteen keskiosa kuopalla (kuoppa 1,5 x 1,5 metriä), kuopanteen syvyys noin 60 cm.
Kyseessä historiallisen ajan rakennuspohjat, ehkä talousrakennuksia. Tiilen perusteella tuskin 1800-lukua vanhempia, mutta karttojen perusteella aikaisintaan 1900-luvun alusta. Rakennusten itä-/ eteläpuolella jonkin verran katajaa ja muokattua maata (peltoa, vähäistä maanottoa?)

Nybyn kartano (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nybyn lasitehtaan asuinkartanon pihapiiri. 1700-luvun lopulla oleva kartano on edelleen asuinkäytössä. Alkuperäisestä ranennuskannasata ovat jäjellä asuinrakennus sekä pihan kaakkoislaidalla oleva navetta.

Puojilahti 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Perämeren Selkämatalan rannalla, Puojilahdessa sijaitseva kivinen, arviolta noin 135-metrinen laiturirakenne, jonka päässä on kääntöpaikka. Laituria on käytetty uittoihin ja puuteollisuuteen liittyvänä puutavaran purkulaiturina. Laituria on pidettävä arkeologisena, osin vedenalaisena 1900-luvun kulttuuriperintökohteena. Kohde on saman ikäinen sen pohjoispuolella olevan laiturin Puojilahti (1000031432) kanssa.

Keihäskosken mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vesimylly, joka sijaitsee Siikajoen Keihäskosken pohjoisrannalla. Alueella mainitaan sijainneen yksi Siikajokilaakson tunnetuimmista vesimyllyistä Kestilässä vuosina 1860-1920 (Siikajokilaakson historia II 1860-1960). Vesihallituksen Koski-inventoinnissa (Tiedotus 188, 1980) Keihäskoksessa on ollut vuonna 1922 pato, mylly ja saha. Vuonna 1955 koskessa on tilastoitu olevan saha ja mylly. Pitäjänkartassa Keihäskoskessa ei erotu myllyä, tai kartta on myllyn kohdalta rikki.
Siikajoen latvaosien kuivatusperattujen koskien kunnostusraportin mukaan uoman pohjoisreunassa on kivinen saareke, jonka arvioidaan olevan jäänteitä vuonna 1922 rakennetusta saha- ja myllyalueesta. Uoman pohjoispuolella, hieman erillään Siikajoen uomasta, voidaan vielä erottaa jäänteitä aikoinaan myllylle johtavasta vesirännistä. Vesiränni oli maastokäynnillä lähes kokonaan kuivana ja molemmin puolin kasvoi tiivistä puustoa. Rännin pohjalla oli kivi- ja puuainesta. Vuosien 1948 ja 1963 ilmakuvissa mylly on vielä olemassa. Kohdetta ei ole tarkastettu arkeologisesti.

Paskonkaarto 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paskonkaarrossa olevalla saarekkeella kiinteistönrajojen kulmassa sijaitseva rajamerkki. Kohde sijaitsee Paskonkaarto 2 -tervahaudasta noin 40 metriä itäkaakkoon. Vuoden 1846 pitäjänkartalla kiinteistönraja on ollut Porkkalan kylän ja kruununmaan välinen raja. Raja on myös merkitty Kärsämäen vuoden 1847 toimeenpanokartalle. Rajamerkki koostuu sammaleen alla olevasta kivimuodostelmasta, jonka koko on noin 1,0 x 1,0 metriä ja korkeus noin 0,4 metriä. Keskellä on näkyvissä viisarikivi, jossa ei havaittu merkintöjä.
Kohde on edelleen käytössä oleva rajamerkki.

Jylenneva (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vuoden 1846 pitäjänkartalla ja vuoden 1851 Saviselän isojaon toimeenpanokartalla erottuu Kärsämäen ja Pulkkilaan kuuluneen Piippolan välinen raja, joka on nykyäänkin Kärsämäen ja Piippolan välinen raja. Paikalla havaittiin lähes kokonaan kasvillisuuden peittämä rajamerkki, joka sijaitsee nykyisellä Piippolan ja Kärsmäen kuntien välisen rajan risteyskohdassa. Maastossa on kumolleen kaatunut viisarikivi, jonka mitat ovat noin 0,5 x 0,8 metriä. Kiveen on todennäköisesti hakattu numero 6, mutta sen tunnistaminen on vaikeaa kiven pinnan halkeilun ja pinnalla kasvavan jäkälän vuoksi. Viisarikiveä tukemaan on kasattu noin 1,0 x 1,0 metrin alueelle kooltaan noin 0,3 x 0,4 tai 0,3 x 0,5 cm kokoisia teräviä kiviä.
Kohde on edelleen käytössä oleva rajamerkki.

Honkaperä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vuoden 1769 Piippolan isojaon toimeenpanokartalla erottuu tiluksien välinen raja. Vuoden 1846 pitäjänkartalle vuorostaan samainen raja on merkitty Piippolan ja kruununmaan välisenä rajana. Paikalla tavattiin rajamerkki nykyisten kiinteistörajojen risteämispisteessä. Paikalla on muutaman tukikiven varassa oleva viisarikivi, jonka koko on noin 30 x 50 cm. Viisarikiveen on hakattu numero 558.
Kohde on edelleen käytössä oleva rajamerkki.

Piipsankallio 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; iipsankalliolla olevasta metsäkoneen kääntöpaikasta 400 metriä lounaaseen
ja noin 110 metriä Porrasrämeestä koilliseen mäntyisessä istutusmetsässä sijaitseva rakennuksen pohja. Rakennuksen kivijalan mitat ovat noin 5,0 x 5,0 metriä. Kivijalan yksittäisen sivun leveys on noin metrin. Kivijalasta maanpinnalle näkyvän osuuden korkeus on noin 0,25 metriä, mutta todellisuudessa kivijalka on todennäköisesti hieman korkeampi. Kivijalka on ladottu suhteellisen tasamittaisista noin 0,4 metrin halkaisijan kivistä, joista osa vaikutti halkaistuilta. Rakennuksen pohjan keskiosan syvyys on noin 0,7 metriä suhteessa kivijalan pintaan. Keskiosan länsilaidalla erottuu noin 2 x 2 metrinen kohouma, joka vaikuttaa myös olevan ladottu kivistä. Kohoumassa on päällekkäin muutama suurempi kivi sekä pienempiä noin 0,2 metrisiä kiviä.
Rakennuksen pohjan syvimpään kohtaan tehdyssä koepistossa tavattiin noin 30 cm kerros
tummanruskeaa hiekkaa, jonka jälkeen pistossa alkaa tulemaan vastaan nyrkin kokoisia kiviä. Rakennuksista ei ole merkintöjä 1900-luvun peruskartoissa eikä sitäkään vanhemmissa kartoissa. Alueesta otetuissa ilmakuvissa rakennuksen ympäristö on ollut tiheähköä metsää, eikä rakennusta pysty erottamaan, jos se on ollut tässä vaiheessa pystyssä. Vuoden 2005 ilmakuvassa rakennuksen pohja on erotettavissa alueella tehtyjen avohakkuiden jälkeen.

Pohjanmaan rantatie (1000095216) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vuosien 1753 ja 1807 kartoilta projisoitu vanha Pohjanmaan rantatie on Pyhäjoen keskustan etelä- ja pohjoispuolella edelleen käytössä paikallisteinä. Vuoden 1953 peruskartalla valtatie on edelleen käytössä valtatienä täsmälleen samalla linjauksella kuin 1807 kartalla.
Tielinja etelästä alkaen:
Etelänkyläntie - Isosilta - Vanhatie - Lahnaojantie Höökin eteläpuolelle, jolloin vanha tielinja on kaartunut siitä länteen. Siitä pohjoiseen tie on osin nykyisen vt. 8;n alla ja on mutkitellut sen molemmin puolin. Pieniä pätkiä vanhasta tiestä saattaa paikoin olla maastossa "ehjinä" jäljellä valtatien molemmin puolin lyhyinä pätkinä. Sitä ei kuitenkaan nyt maastossa selvitetty.

Antinlampi (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Antinlammen kaakkoispuolella, puustoisen suon ympäröimän pienen kivennäismaakummun
kaakkoisreunalla. Alueen valtapuulajina on mänty. Männyt vaikuttavat reilusti yli satavuotiailta.
Paikalla on kivijalalta näyttävä rakenne. Paikalla olleen rakennuksen koko on ollut kivijalan perusteella 2,5 x. 2,5 metriä. Heti sen pohjoispuolella kivinen rinne nousee jyrkästi. Kivijalan korkeus on korkeimmillaan 0,50 m; etelänurkassa on kaksi kiveä päällekkäin, muuten kivijalka on ollut yksikerroksinen. Kivet ovat pääasiassa paksun sammalen peitossa. Rakennuksessa ei näytä olleen kivistä tulisijaa. Kyseessä lienee vaja tai muu pieni suojarakennus.

Saunajärvi 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Saunajärven pohjoispäässä, järven itäisen pienen lahdenpohjukan itärannalla, järven ja valtatie E63:n välissä. Kohteen maaperä on hiekkaa ja kasvusto pääosin heinittynyttä tonttimaata, jossa kasvaa harvakseltaan mäntyä, koivua haapaa ja katajaa.
Kohteelta löydettiin vuoden 2025inventoinnissa autioitunut talotontti. Tontilla oli havaittavissa asuinrakennuksen paikalla sijaitsevat uunin perustus (alakohde 1), kaksi maakellarin jäännöstä (alakohteet 2 ja 3) sekä yksi suurempi kuoppajäännös (alakohde 4). Lisäksi alueella on havaittavissa muutamia pienempiä kuoppajäännöksiä.
Kyseessä on talotontti, joka on todennäköisesti ollut asuttu vielä 1900-luvun alkupuoliskolla. Paikalle onkin vuoden 1924 kartalle merkitty austus.Vanhimmassa saatavilla olleessa ilmakuvassa vuodelta 1958 kohteen rakennuskanta on kuitenkin ollut jo kokonaisuudessaan purettu (www.paikkatietoikkuna.fi).
Kohteen aluerajaus on määritetty topografisesti pihapiirin alueelle.

Komuharju (Asuinpaikat)
Historiallinen; Maastossa havaittiin asuinrakennuksen jäännös, ladon jäännös, kaivon rengas sekä useita
pellonraivaukseen liittyviä kivikasoja. Rakenteiden jäännökset ovat vielä selkeästi erotettavissa maastossa.
Rakennuksen jäännös sijaitsee noin 20 metrin etäisyydellä metsätiestä länteen. Tiilistä ladotun tulisijan perusteella kyseessä on asuinrakennus. Rakennuksen pohja on noin 7,5 x 6 metriä. Lounaisseinustalla on romahtanut tiilinen tulisijan jäännös. Hirsirakenteita erottuu vielä hieman maastossa kasvillisuuden alta. Ladosta on jäljellä vielä useita rimakerroksia. Rakennus on ollut kooltaan noin 5 x 5 metri. Ladosta pohjoiseen noin 35 m havaittiin tiheässä risukossa kaivon rengas.
Kiviraivauskasoja alueelta dokumentoitiin kuusi kappaletta. Kolme niistä oli kasamaisia, hieman ympyränmuotoisia ja kolme aitamaisia latomuksia. Ne sijoittuvat peltoalueiden/raivattujen aukeiden alueiden reunoille.
Asuinpaikka on merkitty vuoden 1941 taloudelliseen karttaan sekä Maanmittauslaitoksen vuoden 1972 peruskarttaan. Tila erottuu myös vuosien 1953–1970 historiallisissa ilmakuvissa. Alueelta on löytynyt kansalaisilmoituksella plombi sekä piipun rassi, jotka on ajoitettu karkeasti esinetyypin perusteella 1700–1900-luvulle. Taustatietojen ja maastossa havaittujen jäännösten perusteella asuinpaikka ajoittuu 1900-luvun
puolelle.

Putikka (1000095634) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Putikka-lammen ja Yli-Kitkan järven välisellä kannaksella on useita kaivantoja. Maaperä mäkien päällä on hiekkaista ja lähempänä rantaa alarinteessä kivistä. Ympäristö on nuorta mäntymetsää.
Kohteessa on yhteensä 42 kaivantoa. Kyseessä ovat toisen maailmasodan aikaiset puolustuskaivannot. Ne keskittyvät Putikkalammen koillis- ja luoteispuolille. Osa kaivannoista sijaitsee harjateiden päällä, niiden pohjoispuolella. Nämä kaivannot ovat pääosin isompia ja syvempiä kuin muut kaivannot, jotka on tehty rinteeseen, joka laskee kohti Yli-Kitka järveä. Nämä rinteen kaivannot ovat tavallisesti hieman pienempiä ja matalampia. Ne on kaivettu osin kivikkoiseen ympäristöön. Kuopat ovat jyrkkäreunaisia ja niiden syvyys vaihtelee 0,8–2 metrin välillä. Muodoltaan ne ovat ympyrän mallisia, soikioita tai neliskanttisia. Useimpien kuoppien halkaisija on noin 3–4 metriä, mutta alarinteessä on myös pienempiä, noin metrin halkaisijaltaan olevia kuoppia.

Lehtolahti (Kivirakenteet)
Historiallinen; Yli-Kitkan järven rannassa Lehtolahdella sijaitsee kaksi luonnonkivistä ladottua rajamerkkiä. Ympäristö on kuivaa kangasta. Maasto on kivistä ja lännessä avokallioalueita.
Kivilatomukset ovat neliskanttisia, noin 40–60 cm kokoisista laattamaisista kivistä ladottuja. Kohteet sijaitsevat noin 4–6 metrin etäisyydellä rannasta. Rajamerkit sijaitsevat käytössä olevalla kiinteistörajalla.

Korkeaniemi (1000095637) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Korkeaniemen rannoilla mäen rinteessä sijaitsee useita kaivantoja. Rinteiden alaosassa maasto on hieman kosteampaa ja ympäristössä kasvaa sekametsää. Rinne nousee niemen eteläosassa jyrkemmin ja pohjoisosassa loivemmin. Mäen päällä ympäristö on nuorta mäntymetsää. Niemen länsikärjessä on vanha hiekkakuoppa, joka on alkanut kasvaa umpeen. Ympäristön kaivannot ovat maanottoaluetta hieman vanhempia. Muinaisjäännöskohde Korkeanimeni Nissinjärvi sijaitsee kaivantojen yläpuolella korkeammalla rinteessä.
Kaivannot ovat rinteeseen tai sen juurelle lähelle rantaa tehtyjä pyöreän tai soikion mallisia kuoppia. Ne ovat halkaisijaltaan noin 1,5 metristä 4 metriin. Kuoppien syvyys vaihtelee 0,2–1 metrin välillä. Osassa kuopista on selkeät vallirakenteet erotettavissa. Yhden kuopan pohjalla on pari peltipurkkia. Kaivannot vaikuttavat toisen maailmasodan aikaisilta puolustuskaivannoilta. Ne seurailevat jonomaisena muodostelmana rantavyöhykettä. Kaivantoja alueella on yhteensä 16 kappaletta. Kaivanto numero 16 on yksittäinen kuoppakohde noin 200 metrin päässä kaakossa. Kohde sijaitsee mäen harjanteella.

Rääpyslampi etelä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Rääpyslammen eteläpuolella sijaitsevan mäen etelärinteellä on toisen maailmansodan aikaisia puolustuskaivantoja. Ympäristössä kasvaa nuorta tasaikäistä mäntymetsää.
Mäen harjanteen läheisyydessä sijaitsee isompi kaivanto, joka on kooltaan 16 x 14 metriä. Paikoin kaivanto on noin pari metriä syvä. Kuopan pohja ja sen ympäristö on paikoitellen kivistä. Kaivanto ei ole selkeä vaan sen syvyys ja muodot vaihtelevat ympäristössä. Kaivannon läheisyydessä on kaksi pyöreähköä poteromaista kaivantoa, jotka on kaivettu rinteeseen. Mäen itäosassa alarinteessä on lisäksi kolme poterokaivantoa kolmionmallisessa muodostelmassa. Poterot erottuvat maastossa pääasiassa vallimaisista rakenteistaan.

Pikku-Rääpyslampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Pikku-Rääpyslammen koillisrannalla. Ympäristö on nuorta tasaikäistä mäntymetsää. Ranta-alue on tasaista, mutta kauempana rannasta maasto nousee loivasti.
Poroaidan jäännös seurailee Pikku-Rääpyslammen koillisrantaan ennen kuin se lähtee kaartumaan kohti itää. Maastossa on noin 200 metrin mittaisella matkalla aidan rimojen jäännöksiä. Parhaiten ovat säilyneet pystytolppien kohdat. Rannan läheisyydessä rimojen jäännökset ovat säilyneet paremmin, mutta kauemmas rannasta kuljettaessa aita erottuu yhä heikommin maastossa.
Pikku-Rääpysjärven itäpuolella erottuu vuoden 1958 ilmakuvassa pitkät poroaitaukset. Vuoden 1972 ilmakuvassa on havaittavissa, että erotusaita on poistunut käytöstä. Maanmittauslaitoksen vuoden 1967 topografikarttaan aitaa ei ole merkitty.

Pikku-Rääpyslampi 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Pikku-Rääpyslammen lounais- ja eteläpuolella on useiden puolustuskaivantojen jäänteitä. Kaivannot on tehty kumpuilevaan/mäkiseen maastoon pääasiassa rinteiden huipuille tai niiden reunoille. Yksi erillinen poteromainen kaivanto sijaitsee lammen luoteisrannalla harjulla. Ympäristö alueella on nuorta tasaikäistä mäntymetsää.
Kohde koostuu kahdeksasta miehistönsuojasta, jotka ovat pääasiassa isompia kulkuaukollisia kaivantoja sekä 21 erikokoisesta poterokaivannosta. Poterot ovat pääosin matalampia umpinaisia kaivantoja. Lisäksi alueen länsiosassa on kaksi rakennuksen jäännöstä. Kohteiden läheisyydessä on maastossa jonkin verran metalliromua.

Nissinlampi luode (Puolustusvarustukset)
Moderni; Nissinlammen luoteispuolella sijaitsee pienempi lampi Kemijärventien varressa. Lampi sijaitsee laaksomaisessa notkossa ja sitä ympäröivä maasto kohoaa useita metrejä lampea korkeammalle. Kohteet sijaitsevat lammen ympäristössä mäen harjanteen reunalla. Ympäristö on kuivan kankaan mäntymetsää.
Lammen ja tien välisellä kannaksella sijaitsee pari pienempää poteroa, yksi M-kirjaimen muotoinen juoksuhauta ja toinen noin 60 metriä pitkä kaivanto (juoksuhauta 2). Juoksuhauta 2 seurailee lammen rinteen reunaa. Se on leveimmillään 6 metriä ja syvimmillään noin metrin. Ojamaisen kaivannon yhteydessä on myös laakea, enemmän vallituksena erottuva matala suoja, jonka sisäpuolella kasvillisuuden alla on metalliromua. Lammen pohjoisosassa on toinen kaivantojen keskittymä, joka koostuu neljästä erikokoisesta poterosta ja tien reunustaa osin seurailevasta juoksuhaudasta.

Nissinlampi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Järvien ympäröimällä kapeahkolla kuivan kankaan kannaksella sijaitsee poteroita ja ojamaisia taistelukaivantoja. Pääosin kohteet sijoittuvat kapealle alueelle Kemijärventien ja Nissinlammen väliin. Rinne laskee jyrkästi alas Nissinlampeen. Kohteet sijaitsevat mäen harjanteella tai osin rinteessä.
Kohde koostuu kymmenestä poteromaisesta kaivannosta ja viidestä taisteluhaudasta. Kemijärventien länsipuolella, tien ja jalankulkuväylän välissä sijaitsevalla metsäosuudella sijaitsee neljä muodoltaan pyöreähköä poteroa, jotka ovat halkaisijaltaan noin 1,5 metriä. Taisteluhaudat 1–3 ovat L-kirjaimen muotoisia, rinteeseen kaivettuja kapeita ojia. Ne ovat mitoiltaan keskimäärin 3 x 2 metriä, noin 0,6 metriä leveitä ja 0,2 metriä syviä. Syvälammen ja Nissinlammen välisellä kapealla kannaksella on muita kohteita isompi juoksuhautamainen kaivanto, joka vaikuttaa olevan kaksiosainen.
Poterot 5 ja 9 ovat osin tuhoutuneet. Osa rakenteista on jäänyt tien pientareella kulkevan
polun alle.

Tatanki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijoittuu Tatanki-järven ja Kurkulammit-lammen välille sijaitsevalle kuivalle kankaalle. Poterot sijaitsevat Huuhkajalammentien etelä/lounaispuolella.
Kohde koostuu 13 erillisestä kaivannosta. Poterot on tehty jonomaiseen muodostelmaan Tatanki-järven koillisrannalle. Poterot seuraavat harjanteen reunaan, muutama on kaivettu hieman alemmas rinteeseen. Poterot ovat pääosin pitkänmallisia soikioita tai hieman neliskanttisia kaivantoja. Osassa on selkeät vallirakenteet. Poterot on kaivettu itälänsi- tai pohjoiseteläsuuntaisesti. Pääosin kaivannot ovat noin 20–50 cm syviä ja pituudeltaan 1,5–2 metriä.

Saapunginjoki (Kulkuväylät)
Moderni; Saapunginjoki on noin 6–8 metriä leveä joki, joka laskee Syvälampeen. Rannan ympäristössä kasvaa koivua ja heinikkoa. Maasto nousee pohjois- ja eteläpuolella ja ympäristö muuttuu mäntymetsäksi.
Sillan jäännökset sijaitsevat Saapunginjoen suussa. Joen pohjoispuolella on kaksi puutolppaa säilynyt vedessä, eteläpuolella jokea rannan idän puoleinen tolppa on vielä säilynyt rantahietikolla, mutta kaatunut osittain veteen. Pohjoispuolella sillan tolpat ovat noin metrin veden pinnan yläpuolella. Rantaan johtaa polku. Silta on todennäköisesti rakennettu toisen maailmansodan aikoihin, kun lähiympäristössä on sijainnut useita puolustusrakenteita. Sillan rakenteet ovat vielä havaittavissa vuoden 1958 ilmakuvissa. Myös Niskalammen ja Syvälammen välisellä kapealla vesialueella on ollut silta.

Niskalampi N (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Niskalammen koillisrannalla. Kaivannot on tehty osin tasamaalle mäen päälle ja osin rinteeseen, joka laskee kohti Niskalampea. Ympäristö on nuorta tasaikäistä mäntymetsää.
Niskalammen koillisrantaa seuraillen sijaitsee 15 kaivannon jonomainen muodostelma. Samanlaisia miehistösuojien kaivantoja sijaitsee Niskalammen vastarannalla sekä Syvälammen ja Pieni Koukkulammen välisellä kannaksella.

Mustola 2 (1000095650) (Maarakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Paloniemen pohjoisosassa Mustolan tilalta itään. Niemen ympäristö on nuorehkoa sekametsää.
Kyseessä on romahtaneen kellarin jäännös. Kuoppa on jo lähes kasvanut umpeen. Kasvillisuuden seasta on erotettavissa lautarakenteita. Kellari on kaivettu rantatörmän rinteeseen. Kulkuaukko on kohti pohjoista järvelle. Kuoppa on kooltaan noin 2,5 x 2 x 2 metriä. Kuoppa on muodoltaan pyöreän muotoinen. Vuoden 1958 ilmakuvissa kohteen paikalla on erotettavissa avoimempi kohta.

Saukkoniemi (1000095651) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Saukkoniemen hautausmaan parkkipaikalta noin 14 metriä koilliseen Taivallammen rannalla. Kivilatomus sijaitsee rantatörmän kaltevassa rinteessä. Eteläpuolella kulkee metsäautotie. Ympäristö on nuorta sekametsää.
Rajakivilatomus, joka sijaitsee nykyisten kiinteistöjen rajalla. Luonnon kivet on aseteltu pystyyn hieman ympyrän muotoisesti. Osa kivistä on ladottu päällekkäin ja on mahdollista, että päällekkäin kasatut kivet ovat osittain sortuneet. Rajamerkki on halkaisijaltaan yhden metrin. Kivet ovat lähes maanpinnan tasalla ja peittyneet osittain sammaleen alle.

Kuopunki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuopunkijärven itänurkassa, kohdassa, jossa pieni puro laskee pohjoiseen Yli-Juumajärveen. Kalapadon ja vesimyllyn jäännöksiä sijaitsee pienessä lahdelmassa ja puron suulla molemmin puolin. Ympäristö vesistön läheisyydessä on sekapuulajitteista.
Puron eteläsuun läheisyydessä uoma on hieman leveämpi kuin muualla. Vedessä on useita sammaloituneita tukkeja, joissa on erotettavissa käsittelyn jälkiä. Aivan puron eteläsuulla on kivistä, laudoista ja pienistä hirsistä tehty pato. Rakenteiden jäännöksiä on säilynyt molemmin puolin rantaa. Tukkien jäännöksiä havaittiin purossa 60 metrin matkalta. Ne ovat todennäköisesti kulkeutuneet läheltä puron suuta jään ja sulavesien mukana.

Joutenlampi (1000095758) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee metsäautotien varrella Joutenlammesta noin 500 metriä itään. Paikalla erottuu viisarikivi, joka on tuettu pystyyn muutaman pienemmän kiven avulla. Viisarikiven koko on noin 40 x 40 cm. Viisarikiveen ei ole tehty merkintöjä. Viisarikiven viereen on isketty merkkikeppi, johon on kiinnitetty merkintänauha.
Vuoden 1846 pitäjänkartalla kohdalle on merkitty ilmeisesti Jaalangan ja Korpisen kylien välisen rajan taitekohta. Vuoden 1971 peruskartalle kohdalle on merkitty Korpisen kylän ja Valtionmaan välisen rajan taitekohta. Rajamerkki on nykyisin kiinteistörajalla.

Pelttarin Hukkanen 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pelttarin Hukkasen länsipuolella, nimettömän metsäautotien pohjoispuolella sijaitsee vanha poroerotuspaikka ja tien eteläpuolella poroaidan jäännöstä. Erotuspaikka
sijaitsee tiestä noin 120 metriä pohjoiseen. Se erottuu ympäröivästä maastosta tasaisena kasvustosta vapaana kenttänä, jonka koko on noin 45 x 30 metriä. Sen reunoilla kasvaa jykeviä koivuja ja kuusia. Erotuspaikalla sekä sen reunoilla on muutamissa kohdissa pystyssä erotuspaikan aidan rakenteita. Aidan lautoja on myös maassa erotuspaikan ympäristössä.
Metsäautotien eteläpuolella, heti suon pohjoispuolella on noin 500 metrin matkalla osaksi hajonnutta ja lahonnutta poroaitaa, joka on liittynyt pohjoispuolella olevaan
poroerotuspaikkaan. Joissakin kohdissa aidan pystypuita on vielä pystyssä, mutta pääosin aita erottuu enää maata vasten olevina lautoina. Paikoitellen aitarakennetta on vahvistettu metallilangoilla. Metsäautotien ja erotuspaikan välissä lahonnutta aitaa on jäljellä kahdessa kohdassa noin 2–5 metrin matkalla, heti metsäautotien varressa sen pohjoispuolella (N 7228399 E524967) ja erotuspaikasta noin 16 metriä lounaaseen (N 7228478 E 525033). Aitaa ei tavattu poroerotuspaikan pohjoispuolelta.
Erotuspaikka ja siihen liittyvä poroaita on merkitty vuosien 1977–1992 peruskartoille. Sitä ei ole merkitty enää vuoden 1999 peruskartalle. Metsäautotien pohjoispuolella, poroerotuspaikan ympärillä kasvaa tiheää nuorta kasvatusmetsää. Metsäautotien eteläpuolella kasvaa vanhempaa harvennettua mäntymetsää.

Pelttarin Hukkanen 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki koostuu osin sammaloituneesta kivikehästä ja sen keskellä sijaitsevasta viisarikivestä. Kehä on pyöreän mallinen, halkaisijaltaan noin metrin, ja koostuu 6–8 kivestä. Viisarikivi on halkaisijaltaan puolisen metriä. Rajamerkki sijaitsee harvaan kasvavalla mäntykankaalla metsäkoneella ajetun uran pohjoispuolella. Ympärillä kulkee useita metsäteitä noin 400–500 metrin etäisyydellä rajamerkistä.
Vuoden 1846 pitäjänkartalla kohdalle on merkitty ilmeisesti Jaalangan ja Korpisen kylien välisen rajan taitekohta. Vuoden 1971 peruskartalle kohdalle ei ole merkitty rajaa. Rajamerkki on nykyisin kiinteistörajalla.

Asikkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kantatalon paikalla sijaitsee autioitunut vanha asuinrakennus, länsipuolella on uusi asuinrakennus. Molempien pihapiirissä on useita muita rakennuksia. Kohde on paikannettu isojakokartasta vuodelta 1751.

Haapakoski/Vanhala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on ollut useampia Haapakoski-nimisiä taloja, joista on jäljellä yksi 1800-luvun asuinrakennus. Tila on ollut aiemmin myös Jokitalo-niminen. Kohde on paikannettu isojakokartasta vuodelta 1751.

Halunen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Halusen tilan on perustanut vuonna 1570 savolainen uudisasukas Paavo Haloinen. Vuodelta 1772 peräisin olevan luhtiaitan viereltä on palanut vanha asuinrakennus. Kohde on paikannettu vuodelta 1751 peräisin olevan isojakokartan perusteella.

Harakka (1000095772) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on 1950-luvun asuinrakennus, uusi asuinrakennus ja muita tilaan kuuluvia rakennuksia. Kohde on paikannettu vuodelta 1751 peräisin olevan isojakokartan perusteella.

Helaakoski (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tiiviisti rakennettu kallioinen mäki Pyhäjoen itärannalla Yläsalon saaren kohdalla. Mäellä on useita pihapiirejä, joilla on 1800-luvun asuinrakennuksia. Vanhin asutus syntyi paikalle 1500-luvulla. Kohde on paikannettu vuodelta 1751 peräisin olevan isojakokartan perusteella.

Isotalo/Lampinsuu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Avaralla puhdolla on mm. 1800- ja 1900-lukujen vaihteen asuinrakennus ja hirsinavetta. Paikka on vapaa-ajan käytössä. Kohde on paikannettu vuodelta 1751 peräisin olevan isojakokartan perusteella.

Penttilä (1000095775) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinrakennus on ilmeisesti 1800-luvulta, pihapiirissä on muuta rakennuskantaa. Penttilä on perustettu 1500-luvun lopussa. Ensimmäisen talon paikka ei ole tiedossa. Kohde on paikannettu vuodelta 1751 peräisin olevalta isojakokartalta.

Pudas (1000095776) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla toimii matkailuyritys. 1608 perustettu ensimmäinen Pudas on sijainnut viereisellä tilalla. Päärakennus on tuhoutunut tulipalossa 1920-luvulla. Alueella on ollut myös torppa, jonka sijainti on alakohteena. Kohde on paikannettu vuodelta 1751 peräisin olevan isojakokartan perusteella.

Pyy (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on 1900-luvun alun asuinrakennus ja mm. 1700- luvun lopun aitta. Pihapiirissä on ollut tulipalo 1940-luvulla. Alueelta on purettu lähes 50 rakennusta 1950-luvulta alkaen. Kohde on paikannettu vuodelta 1751 peräisin olevan isojakokartan perusteella.

Siikaniva (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on tiiviisti rakennettu entinen tilakeskus. Kohde on paikannettu vuodelta 1751 peräisin olevan isojakokartan perusteella.

Vehkapuhto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kaksi rakennuksen jäännöksen pohjaa sekä yksi pieni kiveys- tai kivijalka.
Rakennus 1 sijaitsee nykyisestä pellosta noin 15 metriä länteen (P: 7073797, I: 417302).
Rakennuksen kivijalka erottuu maastossa noin 20 cm korkuisena kumpareena. Kivijalka on kooltaan 9 x 4 metriä. Rakennuksen jäännös 2 sijaitsee noin 6 metrin etäisyydellä etelälounaassa. Rakennuksen jäännöksestä 1 kaakkoon noin 20 metrin etäisyydellä sijaitsee kivijalan jäännös.

Tirilä (1000095781) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on tiiviisti rakennettu tilakeskus. Kohde on paikannettu vuodelta 1751 peräisin olevalta isojakokartalta.

Vuoti/Haarala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on ollut 3 Vuoti-nimistä taloa. Alueella on nykyään useita tiloja ja/tai tilakeskuksia. Kohde on paikannettu vuodelta 1751 olevan isojakokartan perusteella.

Murtola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yksi rakennuksen pohja on havaittavissa 5p-laserkeilausaineistolla. Rakennuksen jäännös,
mahdollinen kivijalka, on erotettavissa vuoden 1953 historiallisissa ilmakuvissa. Kohteessa on kaksi kivijalkaa sekä yksi kuoppa.
Kivijalan koko on noin 2 x 2 metriä. Se erottuu maastossa noin 20 cm korkuisena kumpareena. Rakennuksen jäännös sijaitsee kivijalasta noin 25 metriä kaakkoon. Kohde
on kooltaan noin 10 x 7 metriä. Rakennuksen koilliskulmassa sijaitsee maan ja kiven sekainen lieden jäännös, joka on kooltaan 2 x 1,5 x 0,8 m. Kohteiden välissä on yksi kuoppa, joka vaikuttaa olevan saman ikäinen kuin kivijalka ja rakennuksen jäännös.

Pysäys (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kyseessä on ympyrän muotoinen maavalli, jota ympäröi matala ja kapea ojamainen kaivanto. Se on halkaisijaltaan 8 metriä. Vallit ovat korkeudeltaan noin 0,8 m ja leveydeltään noin 1,5 m. Keskellä on neliskanttinen kaivanto. Kaivanto on kooltaan 2 x 2 x 0,6 m. Kaivannon pohjalla on muutamia kiviä. Kyseessä on mahdollisesti kellari.

Lehtokangas 2 (1000095785) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteen läheisyydessä on vuoden 1844 pitäjänkarttaan merkitty rakennus. Vuoden 1962
peruskartassa kohteen koillispuolella on asuinrakennus ja kaksi piharakennusta. Vuoteen 1970
mennessä pihapiirin rakennukset ovat poistuneet käytöstä ja purettu, koska tuon ajan ilmakuvissa niitä ei enää ole. Tarkastelun perusteella maakumpu liittyy vuoden 1962 kartalla esiintyvään asutukseen.
Kyseessä on neliskanttisen muotoinen maavalli, jota ympäröi matala ojamainen kaivanto. Vallit ovat korkeudeltaan noin metrin ja leveydeltään 1,3 m. Ympäröivä ojakaivanto on leveydeltään noin 2 m. Kohteen keskellä on neliskanttinen 1,2 x 1,2 x 0,2 m kaivanto. Kyseessä on mahdollisesti kellari.

Kitinprami (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on paikannettu vuoden 1751 isojakokartan perusteella. Alue on peltoa. Paikalle on merkitty talo ja useita tilarakennuksia vuoden 1954 peruskartalle.

Prami (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on paikannettu vuode 1751 isojakokartan perusteella. Alue on peltoa. Vuoden 1954 peruskartalle paikalla on merkitty tila, jolla oli kaksi asuinrakennusta ja lukuisa määrä tilarakennuksia.

Hirsikangas (1000096022) (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Hirsikankaan luoteispuolella Iijoen rannassa sijaitsee nuotiopaikka. Iijoen etelärantaa seuraillen kulkee retkeilyreitti. Polku seurailee jokea noin 5–10 metrin etäisyydellä. Maasto on hiekkakangasta, jota ympäröi pohjoista lukuun ottamatta kosteikkoalue. Ympäristö on sekapuulajitteista. Tulisija sijaitsee rannasta noin 5 metrin etäisyydellä.
Tallautuneella polulla on noin 20 cm kokoisista kivistä koottu pyöreän mallinen tulisija. Se on halkaisijaltaan 70 x 70 cm. Kivet ovat pääosin sammaleen peittämiä. Kohde erottuu matalana kumpuna polulla. Polku on tallautunut hieman leveämmältä alueelta tulisijan kohdalla. Tulisija ei vaikuta erityisen vanhalta. Kairanäytteessä heti sammalkerroksen alta alkaa voimakkaan hiilinen kerros.

Rahkola (Maijala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tyngän kylä on keskiaikainen. Vuonna 1547 maakirjassa Tyngältä mainitaan viisi taloa ja vuonna 1607 24 taloa. Rahkola mainitaan ensimmäisen kerran maakirjassa vuonna 1607 (Virrankoksi Pentti, Eräkausi ja keskiaika. Kalajokilaakson historia 1.1956, s. 91-92). Rahkola sijaitsee Kalajoen itäpuolella Kalajoentien varrella.
Alueesta ei löytynyt 1600-1700-lukujen tarkempia karttoja. Kohteen sijainti on paikannettu vuoden 1745 pitäjänkartan, 1840-luvun pitäjänkartan, Suur-Kalajoen historioiden 1-2 sekä Maanmittaushallituksen uudistushakemiston ja Suomen asutuksen yleisluettelon perusteella. Vuoden 1745 pitäjänkarttaan on merkitty Rahkolan asutus. 1840-luvun pitäjänkarttaan on merkitty Rahko ja pohjoisemmaksi Maijala, joka on ilmeisesti maakirjassa mainittu toinen Rahkola, ja josta on merkintä vuoden 1745 pitäjänkartalla. Paikalla sijaitsee nykyisin Maijala-niminen tila. Rahkola (Maijala) sijaintia ei voi tarkemmin päätellä käytettävissä olevien lähteiden perusteella. Se on kuitenkin sijainnut Lahdenperäntien varrella maastokartalle merkittyjen Maijalan ja Jokelan paikkeilla. Tilojen alueella on uudempaa rakennuskantaa ja useita tilarakennuksia. Ympäröivät alueet ovat hyvin loivasti Kalajoelle viettävää tasaista peltoa. Talojen pihapiirejä ei tarkemmin inventoitu. Inventoinnin aikana alueen pellot olivat peitteisiä.

Kilsikoski 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Alueella on 4 rakennusjäännöstä ja 3 maakuoppaa:
1) rakennuksen kivijalka, ulkomitat 10 x 8 m; rakennuksessa on ollut 2 erikokoista huonetta,
länsipuolella 8 x 7 m ja itäpuolella 7 x 3 m. Länsipuolen huoneen lounaisnurkassa on uunin
jäänteet (2,5 x 2 x 0,8 m), keskellä on epäsäännöllinen kuoppa jossa kiviä. Kivijalan leveys
on 0,6-0,9 m ja korkeus 0,2-0,6 m. Kivijalka on kasvanut umpeen, Rakennuksen sisällä
kasvaa isoja mäntyjä ja pari koivua. x 3525307 y 7314835
2) rakennusjäännös, seinien kohdalla matala maavalli, ulkomitat 4,5 x 4 m;
kaakkoisnurkassa kiukaan jäänteet (1,3 x 1,2 x 0,6 m. vallit ja kiukaan alaosa on sammalen
3) jokitörmään kaivetun kellarin jäännös, pohjamitat 3 x 3 m; takaseinämän korkeus 1,5 m,
seinämissä näkyy vielä maatuneiden hirsien jäännöksiä. x 3525325 y 7314846
4) rakennusjäännös; suorakulmainen maavalli, ulkomitat 9 x 7 m, maavallissa on
maatuneiden hirsien jäännöksiä. x 3525289 y 7314865
5) kaksi neliönmuotoista maakuoppaa, mitat 1,5 x 1,5 x 0,9 m. x 3525300 y 7314816
6) neliönmallinen rakennusjäänne

Kajavasalmi, Salmiaho (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 17 km itään, Kajavanjärven ja Kirpistön yhdistävän Kajavansalmen länsipuolisella kankaalla. Alueelta on tietoja rautakirveestä ja pronssiesineestä, joita ei ole saatu kokoelmiin. Lisäksi paikalla on kerrottu olevan kiuasraunioita, joiden perusteella alueella on arveltu olevan vanha asuinpaikka. Kärpänkylään johtavan tien eteläpuolelta, mökistä n. 50 m länteen, on tavattu ainakin 2 - 3 hyvin epämääräistä maan ja kiven sekaista matalaa rauniota /latomusta, jotka ilmeisesti ovat luontaisia, sillä inventoinnissa vuonna 2009 paikkalla ei havaittu selkeästi raunioksi tai latomukseksi tulkittavaa.
Vanhat tiedot alueesta viittaavat siihen, että alueelta olisi tarkemmissa tutkimuksissa löydettävissä merkkejä rautakauden lopun tai historiallisen ajan aktiviteetista.

Kieksi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen löytöpaikka, mahdollinen tai todennäköinen asuinpaikka, sijaitsee Oulujoen pohjoispuolella noin Pyhäkosken voimalaitoksesta noin 1,4 kilometriä länteen.
Vuonna 1887 toimitti ylioppilas A.H.Snellman oikokirveen (KM 13607) Kieksin pellosta.
Matti Huurteelle vuonna 1954 luovutettu poikkikirves (KM 13607) on löytynyt niinikään Kieksin pellosta Vaalaan johtavan maantien alta.
Kun vielä kolmannen kiviesineen tiedetään löytyneen paikalta ja löytöpaikka Oulujoen Pyhäkosken suussa on varsin otollinen muinaisen kivikautisen asuinpaikan sijainnille. Löytöpaikan vahvistaminen asuinpaikaksi ja paikantaminen edellyttää koetutkimuksia. Aiemmissa selvityksissä ei ole todettu paikalla olleista havaintomahdollisuuksista.
Kieksin kivikautinen asuinpaikka (494010022) sijaitsee löytöpaikasta noin 450 metriä länsiluoteeseen Mato-ojan tilalla.

Rautaruukki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kalajoen ja Putaanojan väliin jäävällä Putaansaarella pienessä metsikössä. Peruskartassa on paikannimi rautaruukki. Paikalla on metsää, jossa on epämääräisiä mahdollisesti luontaisia kuopanteita ja kivikkoa. Mitään maanpäällisiä rakenteita ei ole näkyvissä. Metsikön halkaisevan tien länsipuolelle on rakennettu omakotitaloja.
Inventoinnissa 2002 kävi ilmi, että paikalla on joskus ollut raudanvalmistusta ja paja, jossa on tehty mm. alasimia. Rauta on kuitenkin ollut heikkolaatuista. Joissain Alavieskan taloissa on vieläkin paikalla valmistettuja rautaesineitä.
Vuoden 2011 inventoinnissa havaittiin, että alueen maasto on epätasaista ja kivikkoista. Puusto on alle 50 vuotta vanhaa kuusimetsää, aluskasvillisuutena esiintyy mm. viinimarjapensaita ja metsäruusua sekä runsaasti vattua. Vattukasvillisuus oli tarkastushetkellä korkeaa ja tiheää ja vaikeutti havaintojen tekoa. Alue kuitenkin pyrittiin käymään tarkasti läpi, mutta merkkejä pajasta ei havaittu.

Jätinlinna (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Mahdollinen muinaislinna tai jätinkirkko. Kohde on paikannettu vain karkeasti.
Vanhoissa Museoviraston tiedoissa on maininta, että ”Haapajärvellä on ’Jätinlinna’, korkea nelisnurkkainen kallio, joka näyttää kuin olisi oikein muurattu tiilenmuotoisista paasiloista.” Kohde on sijoitettu Vuortenvuorten alueelle, jossa on korkeita avokallioita ja jyrkkiä kallioseinämiä. Alueella on vaikea tehdä havaintoja, koska sinne on sijoitettu asevarikko. Vuoden 1992 inventoinnissa ei muinaisjäännöstä onnistuttu paikantamaan.

Kello Kropsu (Hautapaikat)
Historiallinen; Kropsun saareen on haudattu "Nännä-Liisa"; pahamaineinen nainen, joka oli ensin haudattu Annanmäkeen, mutta siirretty sitten saareen.

Hillilä Seljänhilju (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sämpilän talon maalla, hiekkakankaalla on kivikasa, joka on halkaisijaltaan 13 m, korkeudeltaan 1,5–2 m ja keskeltä painunut. Noin 10 m kasasta kaakkoon on maassa soikea syvennys, joka on 0,5–0,75 syvä, 15 m pitkä ja 10 m leveä. Vielä 5 m kaakkoon alkaa 48 m pitkä, 2–3 m leveä ja 0,5 m korkea kiviaita, joka on yhdensuuntainen polun kanssa. Aidan kaakkoispäässä on levennys. (Takala 1894.)
Vuoden 2012 laajassa Lestijokilaakson inventoinnissa alueella ei havaittu mitään 120 vuoden takaiseen kuvaukseen sopivaa tai muutakaan muinaisjäännökseen viittaavaa. Alueella on mm. uudisrakennuksia ja pihamaata, peltoa ja alavaa metsämaata.
Jää kuitenkin epäselväksi, onko paikkakunnalla vielä olemassa rakenteisiin liittyvää muistitietoa.

Pappilankari Korkia (Kulkuväylät)
Historiallinen; Hevoskari- ja Vääräkari-nimisten saarten välillä sijaitseva Korkia on perimätiedon (talletettu 1894) mukaan satamapaikka, jossa on myös hakkauksia kalliossa. Korkia ei ole enää nykyisin saari, vaan Pappilankari-nimisen saaren lounaisosa.

Tynkä Suvanto (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Suvannon talojen metsissä kerrotaan olevan hautaröykkiöitä.

Taluskylä Pystö (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikallisen kertojan mukaan V. Luho kävi tarkastamassa (v. 1957 ?) Taluskyläntien varressa Pystössä ja Pakkalassa hautaröykkiöitä.

Vasankari Lanterinmäki (Hautapaikat)
Historiallinen; Mäestä on löytynyt luita ja nappeja, joita on arveltu isonvihan aikaan tapetun vihollisen jäännöksiksi.

Merikallio (Kulkuväylät)
Historiallinen; Merikallio on ojitettujen soiden keskellä sijaitseva suurehko kallio-moreeni-hiekka -muodostuma, noin 4 kilometriä nykyisestä rannasta Vasankarin ja Metsäkylän välillä. Kallio on jyrkkä meren laidalta. Kertojan isä oli nähnyt halkaisijaltaan 10 cm ruostuneen rautarenkaan kalliossa, mutta rengasta ei enää myöhemmin löytynyt. Muodostuman länsilaidalla on myös tervahauta (merkintä peruskartassa).
Vuoden 2011 Tohkojan tuulipuistoalueen inventoinnissa todettiin, että laaja kallioalue on suureksi osaksi jäkälän peitossa. Kohdetta ei paikannettu, ja mahdollisen rautarenkaan löytämisen todettiin olevan sattumnvaraista. Mitään tarkoitusta mahdolliselle kallioon kiinnitetylle rautarenkaalle alueella ei löydetty .

Haukkasuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kaksi röykkiötä sijaitsevat moreeniharjanteella, Tahkoselän metsätien pohjoispuolella, tienhaarasta 0,4 km kaakkoon. Röykkiöiden halkaisija on 3-5 m ja korkeus 0,3-0,5 m. Vuoden 2000 kaivauksissa todettiin, että röykkiöt ovat nuoria, vajaan sadan vuoden ikäisiä. Kysymyksessä näyttää olevan historiallisen ajan rakennusten tulisijoista, metsäsaunan kiukaista.

Juntinkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Mäntymetsää kasvava Juntingas on laeltaan varsin tasainen ja kivikkoinen kangassaareke. Kartoittajat ovat ilmoittaneet vuonna 1975 kankaalla olevan mahdollisen kiviröykkiön. Vuoden 1997 inventoinnissa kankaalta ei kuitenkaan onnistuttu löytämään kiviröykkiötä tai muuta kiinteätä muinaisjäännöstä. Myöskään vuoden 2017 tarkastuksessa ei merkkejä muinaisjäännöksestä tavattu.

Jaurakaisjärvi Sotisaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Perimätiedon mukaan Keinäsen talon väki haudattiin isonvihan aikaan saareen.

Nuorittajoki Töntönaho (Asuinpaikat)
Historiallinen; Alueella on paikallisen kertojan (v. 1961) mukaan peltoraunio ja vanha talonpaikka.

Haapajoki, Pyhäjoen tien varsi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Raahen keskustasta noin 11 km etelälounaaseen Pyhäjoelle johtavan tien varrella.
A. Europaeuksen 1909 kirjaaman tiedon mukaan Raahesta päin tultaessa oikealla puolen, eli tien länsipuolella, olisi Haapajoessa ollut kivipato. Hän mainitsee padon olleen keskeltä avoin, mikä viittaa mahdolliseen mertapatoon. Patoa hän mainitsee käytettävän siltana joen poikki kuljettaessa. Jokitörmässä on hänen mukaansa ollut padon kohdalla kiviseinäisen kuoppa-asunnon jäänteet.
Pato on tuskin enää löydettävissä. Myöskään mainittua kivettyä kuoppaa ei onnistuttu yhyttämään. Molemmat ovat kaiketi tuhoutuneet aikojen saatossa.

Mankila Karsikko (Kivirakenteet)
Historiallinen; Linnankankaan laidassa Karsikon talon maalla on kivi, jossa on merkintöjä. Hakkaukset ovat perimätiedon mukaan ajalta, jolloin raja kulki Raahesta Karjalaan.

Rantsila Siikajoki (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Vanhan kirkon paikan (rakennettu n. 1680?) kerrotaan olevan Siikajokivarressa kumpareella. Tarinan mukaan kirkon ja joen väliin on haudattu väliaikaisesti. Paikalla sanotaan olevan 3 hautaa, jotka ovat n. 2 m pitkiä ja joissa on sivuja reunustavat pohjaan saakka ladotut kiviseinät sekä kivilattiat.
Kyseessä mitä ilmeisemmin on sama kohde, kuin myöhemmin rekisteriin kirjattu Rantsilan vanha kirkkomaa 1000022655

Pirttiniemi (691010001) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Mahdollisia vanhoja kiukaansijoja sekä peltokivikasoja.

Järvikylä Peltosalo (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde on entinen Evijärven saari, joka nykyään on Vääräjoen kaivuun johdosta peltokumpu. Perimätiedon mukaan saarella on ollut kesäkalmisto ja tervahauta. Haikosensalosta noin 650 m koilliseen on peruskarttaan merkitty Hautasalo-niminen alue.
Kohde tarkastettiin vuoden 2009 inventoinnissa, mutta maastossa ei havaittu hautoihin viittaavaa. Tarkastusajankohtana kasvillisuus oli melko runsasta hankaloittaen havaintojen tekoa.

Järvikylä Haikosensalo (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde on entinen Evijärven saari, joka nykyään on Vääräjoen kaivuun johdosta peltokumpu. Perimätiedon mukaan saari toimi väliaikaisena hautapaikkana talvella(?), ja kesällä kuljettiin vesitse Kalajoelle.
(Ks. myös Järvikylä Peltosalo 746 50 0001.)
Kohde tarkastettiin vuoden 2009 inventoinnissa, mutta maastossa ei havaittu hautoihin viittaavaa. Tarkastusajankohtana kasvillisuus oli melko runsasta hankaloittaen havaintojen tekoa.

Ängeslevä Toppinen (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Toppisen talon maalla on 1600-luvun alussa mahdollisesti sijainnut kappelikirkko. 1960-luvulla näkyvissä oli vielä muutamia rauniokiviä. Vuoden 2010 inventoinnissa mahdollisen kirkon sijaintipaikka ei selvinnyt.

Kalajoki Pappisaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kalajoessa lähellä kirkkoa on Pappisaari, jossa venäläiset tarinan mukaan surmasivat isonvihan aikaan papin, joka haudattiin saareen. Useista tarinoista merkittävimmän mukaan venäläiset olisivat hirttäneet Ylistaron kappalaisen Antti Affrénin joulukuussa 1718 Pappisaarella, koska hän oli ollut mukana vastarintatoiminnassa. Tarinan todenperäisyyttä tukee Affrénin lesken v. 1723 laatima anomus sekä eri henkilöiden maininnat tapahtumasta.

Taluskylä Kuopankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty Alavieskan kunnantalolla sijaisevaan karttaan. Sitä ei ole tarkastettu maastossa.

Arabiankoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty peruskarttaan. Sitä ei ole tarkastettu maastossa.

Someronkylä Rantaperä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alueella sijaitsee paikallisen Valo Verrosen mukaan useita tervahautoja. Kohdetta ei kuitenkaan ole tarkastettu maastossa

Someronkylä Jukulaismaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty peruskarttaan. Sitä ei ole tarkastettu maastossa.

Taluskylä Keinolankangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty peruskarttaan. Sitä ei ole tarkastettu maastossa. Paikalla lienee kaksi tervahautaa.

Taluskylä Keinolankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty peruskarttaan. Sitä ei ole tarkastettu maastossa.

Taluskylä Saarenperä (Työ- ja valmistuspaikat)

Kähtävä Louhela (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde mainitaan Kähtäväkirjassa (Alahautala, Raili: Kähtävä, sukupolvien taival). Sitä ei ole tarkastettu maastossa.

Kähtävä Pajakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde mainitaan Kähtäväkirjassa (Alahautala, Raili: Kähtävä, sukupolvien taival). Sitä ei ole tarkastettu maastossa.

Kähtävä Kivelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde mainitaan Kähtäväkirjassa (Alahautala, Raili: Kähtävä, sukupolvien taival). Sitä ei ole tarkastettu maastossa.

Kähtävä Hemmilä (Työ- ja valmistuspaikat)

Kähtävä Mattilanperä (Työ- ja valmistuspaikat)

Irrilä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Kedonperä Vikerö (Asuinpaikat)
Historiallinen; Oululainen Pekka Keränen löysi Limingassa sijaitsevan kesämökkinsä eteläseinustalta liitupiipun kopan vesijohtotöiden yhteydessä 15.6.2000. Maassa oli Keräsen mukaan myös runsaasti hiiltä, palanutta kiveä ja luuta, keramiikka-astioiden kappaleita, vihreää lasia ja muutama kuonan kappale. Paikalla on Keräsen mukaan sijainnut 1700-luvulla sotilastorppa. Liitupiipun koppa on suhteellisen pitkä ja tasaleveä, kanta on ohut ja suippeneva. Kopan varren puoleisessa kyljessä on tähtimäinen leima. Esine on löytäjän hallussa.

Lukkari (1000002950) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden löytöpaikka sijaitsee Kiiminkijoen etelärannalla, Lukkarin pellossa, Marttilanharjun länsipään etelärinteellä. Esineet ovat löytyneet 1800-luvun loppupuolella. Maaperä on peltomultaa, jonka alapuolella on hiekkaa. Sijaintinsa ja maaston puolesta paikka sopisi muinaiseksi asuinpaikaksi. Vuoden 1988 inventoinnissa löytöjä ei havaittu pellossa, joka vuoden 2009 inventoinnin aikaan oli paksun heinän peitossa.

Rääpysjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iso-Syötteestä 37 km itäkoilliseen, Rääpysjärven pohjoisosassa. Rääpysjärvi on kirkasvetinen ja kalaisa järvi Taivalkosken pohjoisosassa. Järven pohjoisosassa kerrotaan havaitun puisia kalanpyydysten, mahdollisesti liistekatiskan jäännöksiä. Puurakennelmien kerrotaan näkyvän veneestä hyvin.

Rantakallio (1000006677) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Suininki-järven länsipään koillirannalla, Määttälänvaaran kylässä, Vainion talosta noin 50 m luoteeseen ja järven rannasta 80 m koilliseen. Alue on loivahkosti kohti järveä laskevaa vaaran rinnettä. Paikalta on löytynyt piinuolenkärki (PPM 164), joka on tuhoutunut Pohjois-Pohjanmaan museon palossa ja kvartsiesineitä (KM 14061:1-2). Paikalta ei ole löytynyt muuta muinaisjäännökseen viittaavaa.

Hirvilampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hirivilammen pohjoispuolisen kankaan itäpäähän pistävän harjanteen laella on pellonraivauksessa syntynyttä kivivallia ja -röykkiöitä.

Iso-Kotajärvi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ison Kotajärven länsipuolisen harjanteen laella kulkevan polun varrella on vielä 1900-luvulla käytössä olleen kämpän paikka. Kämpästä on jäljellä enää yksittäiset porraskivet.

Säyrysjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Säyrysjärven keskellä olevassa kapeassa salmessa on Johannes Kinnusen ilmoituksen mukaan puinen kalapato. Kohdetta ei ole tarkastettu.

Hilju (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Mäen laella on kaksi pientä kivirakka-aluetta, joiden etäisyys toisistaan on noin 80 metriä. Molemmissa on 2-3 kivikkoon kaivettua kuoppaa, joiden läpimitta on noin 0,9-1,5 metriä.

Papinaho (1000007456) (Maarakenteet)
Historiallinen; Papinaho-niminen kangas sijaitsee Linkunsuon ympäröimänä Kylmäojan länsipuolella. Hiidenkankaan kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Papinahosta noin 500 m kaakkoon. Papinahon kaakkoislaidalla on yksittäinen 2,5 metriä halkaisijaltaan oleva kuoppa, jolla on syvyyttä 60 cm. Kuoppaa reunustaa heikko valli alarinteen puolelta.

Tervasaari (1000007460) (Maarakenteet)
Historiallinen; Vesalanlammen Tervasaaressa, joka on nykyisin niemenä, olisi Julius Ailion (1910) mukaan lappalaisten hautoja. Niemessä kerrotaan olevan peurahautoja. Tarkastamaton kohde.

Kälväsvaara 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kuopat sijaitsevat Ison-Olvasjärven kaakkoispuolella laajan Kälväsvaaran länsiopäässä olevalla harjumaisella selänteellä. Kuopat on tehty vanhaan rantakivikkoon. Kuopat ovat n. 100 m pituisella alalla kolmessa kohtaa.

Liponranta (Taide)
Historiallinen; Pilkkapetäjä kasvaa Jourkunajärven itäpuolliseen Vesalanlampeen laskevan Kiviojan länsirannalla, Lipon talosta 200 m suoraan pohjoiseen. Paikalla on venevalkama. Männyssä on kaksi vuosiluvullista pilkkaa. Toisessa pilkoista on näkyvissä numerot 898 ja vaakaviiva noin metrin korkeudella maan pinnasta. Merkintä tarkoittaa vuotta 1898. Toisessa pilkassa on vuosiluku 1859, jonka alla on vaakaviiva noin 1,3 m korkeudella maan pinnasta. Kyseiset merkit lienevät tulvamerkkejä.

Rinne (1000007500) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Oulujoen pohjoispuolella Rovastinsaaren kohdalla olevalla mäellä ja sen laitamilla.
Paikalla on havaittu neljällä alueella (Alueet 1-4) yhteensä 23 maakuoppaa, jotka ovat mahdollisesti muinaismuistolain piiriin kuuluvia kiinteitä muinaisjäännöksiä.
Näiden lisäksi etenkin alueen koillis- ja itäosassa on useita myöhempiä moderneja kuoppia.
Alue 1 sijaitsee kankaan koillisreunalla Hartikantien pohjoispuolella. Paikalla on havaittu ainakin 6 vanhaa maakuoppaa (maakuopat 1-4, 16, 17). Kuoppaa 1 lukuun ottamatta ne sijaitsevat alempana kankaan koilliseen laskevan rinteen terassilla. Terassin yläpuolella on jyrkähkö matala törmä, jonka partaalla on useita moderneja kaivantoja.
Alue 2 sijaitsee kankaan pohjoisosan korkeimmalla kohdalla Törmälän talon eteläpuolella. Paikalla on havaittu 5 vanhaa maakuoppaa (maakuopat 5-8, 15). Kuopat sijaitsevat itä-länsi -suuntaisessa rivissä kankaan lakitasanteen etelälaidalla 15-20 metriä polusta pohjoiseen. Kuoppien itäpuolella maaston rikkovat vanha hiekkakuoppa ja Hartikantie. Kuoppien koordinaatit ovat hieman muuttuneet ensimmäisistä mittauksista.
Alue 3 sijaitsee kankaan keskiosassa pellon länsi-lounaispuolella. Paikalla on 7 vanhaa maakuoppaa (maakuopat 9-14, 18). Kuoppien koordinaatit ovat hieman muuttuneet ensimmäisistä mittauksista. Kuoppa 9 on heti rajaa pitkin etelään kulkevan polun länsipuolella, kuopat 10-12 sijaitsevat edellisestä koilliseen aivan peräkkäin harjanteen koillispäässä ja kuopat 13, 14 ja 18 ovat kaakkoon kuopasta 9, polun itäpuolella.
Alue 4 sijaitsee kankaan eteläosassa. Paikalla on ainakin 5 vanhaa maakuoppaa (maakuopat 19-23). Kuopan 21 luona on lisäksi useita pieniä kuopanteita. Tämän alueen kuoppia ei havaittu vuoden 2002 kartoituksessa.

Sotivaara 2 (Taide)
Historiallinen; Syötteen kansallispuistossa sijaitsevan Sotivaaran rinteessä, kuusivaltaisessa vanhassa metsässä kulkevan polun varrella on useita pilkkapuita. Koordinaattien osoittamassa kohdassa on ikivanha kuusi, jonka kyljissä on pilkkoja neljällä sivulla. Länsikyljen pilkka on suurin, noin 10 x 50 cm. Siihen kaiverrettuja merkintöjä ei enää pystytty tulkitsemaan.
Alueella on perimätiedon mukaan venäläisen hauta, mutta mitään konkreettista hautaan liittyvää ei alueelta ole löydetty.
2023: Pilkkakuusi havaittiin ja se on kunnossa. Sen lännen puoleisessa pilkassa erottuu kaiverrettuna XH sekä niiden vasemmalla puolella muita epäselvempiä merkkejä. Aiemmin mainittu, muun muassa R-kirjaimella merkitty kelo on kohdassa ETRS-TM35FIN 7286294 521206 eli noin kymmenen metrin päässä pilkkakuusesta länsilounaaseen. Vanhalle,
vielä vuoden 1971 kartalle merkitylle polulle ei nyt satuttu niin, että muista vastaavanlaisista pilkkapuista olisi tehty havaintoja tämän jälkeen idemmäksi kulkiessa tai takaisinkaan tullessa kunnes vasta 930 metrin päässä, lähempänä vaaran lakea.

Maitola (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Oulun yliopiston tarkastuksessa vuonna 1999 havaittiin kolme kiviröykkiötä sijaitsee pohjoiseen laskevalla kivikkoisella rinteellä.
Röykkiö 1. Kaakkois–luoteissuuntainen kaareva röykkiö, jonka pituus on 8,8 m, leveys 6 m ja korkeus 0,5 m. Se on rakennettu halkaisijaltaan 15–40 cm kokoisista kivistä.
Röykkiö 2. Itä–länsisuuntainen pitkänomainen röykkiö, jonka länsipäähän on kaivettu kuoppa. Sen pituus 6,4 m, leveys 3,5 m ja korkeus 0,6 m. Röykkiö on rakennettu vaihtelevankokoisista kivistä, halkaisija vaihtelee 10 ja 160 cm:n välillä. Röykkiön länsipäässä on suuri, halkaisijaltaan 1,6 m kokoinen silmäkivi.
Röykkiö 3. Röykkiö on metsätyökoneen tuhoama. Se on ollut pohjois–eteläsuuntainen pitkulainen röykkiö, jonka molemmissa päissä sekä keskellä on silmäkivi. Röykkiön pohjois- ja eteläpäissä on jäljellä kivikasat. Röykkiön pituus on ollut 10 m ja leveys runsaat 2 m.
Vuoden 2009 inventoinnissa todettiin, että alueella oli suoritettu hakkuu ja se kasvoi nyt tiheää taimikkoa, ruohoa ja horsmaa, joten havaintojen teko oli vaikeaa. Röykkiöitä ei onnistuttu kasvillisuuden seasta paikantamaan. On myös mahdollista, että röykkiöt ovat hajonneet metsätöissä.

Hieta-aho (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kärsämäen Hatunperältä Haapavedelle johtavan tien lounaispuolella, Pyrrönperän ja Myllyviidanperän puolivälissä. Paikalla on Mäenkallio-niminen korkea maastokohta, jonka eteläpuolella on soranottopaikka. Soranotonpaikan ja kolmiomittaustornin välissä, lähellä sorakuopan pohjoispäätä on neliömäinen kuopanne, jonka koko on noin 1 x 1 m. Vieressä on toinenkin röykkiö mutta se on tuhoutunut kaivelun seurauksena.
Kuoppien merkitystä ei tiedetä. Mahdollisesti kyseessä on historiallisen ajan pyyntilaite.

Matkakankaat (Asuinpaikat)
Moderni; Kämpän jäännökset sijaitsevat Leväsuonsärkillä Rahasaaren kaakkoipuolella ns. Leväsuon reitin varressa. Kämppä on rakennettu soidelle keskellä kulkevalle pitkälle hiekkaharjanteelle. Kämppä on kooltaan 3,7 x 3,7 m ja korkeudeltaan noin 1,2 metriä. Katto on suurimmaksi osaksi romahtanut. Oviaukko on kohti luodetta. Kämpän sisällä on hajonneen kaminan peltejä. Kämpän seiniin on kaiverrettu runsaasti nimikirjaimia ja päivämääriä. Kämpän ympäristö on kuivaa mäntykangasta ja hiekkaharjanteen molemmin puolin avosuota.

Parkkikangas (1000008766) (Asuinpaikat)
Moderni; Kämpän jäännökset sijaitsevat Leväsuon soidensuojelualueella Parkkikankaasta noin kilometrin länteen. Kämppä on rakennettu hieman soistuneelle kangasmetsäsaarekkeelle. Kämppä on kooltaan noin 3 x 3 metriä ja sen korkeus on noin metrin. Kämpän katto on romahtanut. Kämpän ympäristö on soistunutta tuoreen kankaan kuusikkoa ja maaperä moreenia. Kangasmetsäsaarekkeiden ympäristössä on laajoja avosoita. Kämppä on rakennettu ns. Leväsuon reitin varrelle.

Sosinoja (Asuinpaikat)
Moderni; Kämppien jäännökset sekä niihin mahdollisesti liittyvät kahdeksan kuoppaa sijaitsevat Olvassuon luonnonpuiston pohjoispuolelta kulkevan Sosniojan pohjoispuolella hiekkaisella kuusikkokankaalla. Sosnioja kulkee Petäjävaaran ja Pikku Palovaaran välissä. Suurin rakennuksista (kämppä 2) on ollut 9 x 11 metriä. Kämppä 1 on ollut 8 x 7 m ja kämppä 3 on ollut 4 x 4 metriä. Rakennuksista on jäljellä vain alin pitkälle maatunut ja sammaleen peittämä hirsikerta. Aivan kiinni suurimmassa rakennuksen pohjassa on hieman yli metrin syvyinen ja noin 3 x 2 metrin kokoinen osittain laudoilla vuorattu kuoppa. Alueella sijaitsevat kuopat lienevät kellarikuoppia.

Löytölampi etelä (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Mahdollisia esihistoriallisia painanteita Haukiputaan itäosassa, noin 1,6 km Kiimingin ja Yli-Iin maantieltä länteen, Onkamonselän tieltä Isomaahan kohti pohjoista vievän metsätien länsireunassa, pienehkön mäenharjanteen kaakkoispäässä, noin 350 m pienen Löytölammen kaakkoispuolella. Isompi pyöreähkö painanne on halkaisijaltaan noin 4 m ja sen pohjoisosassa on pieni kumpare. Parissa ympärille tehdyssä koepistossa ei havaittu löytöjä. Vallin kaksoismaannos osoittaa kuitenkin painanteen suhteellista ikää. Heti painanteen länsipuolella havaittiin toinen pienempi, 2-2,5 m laajuinen painanne ja kolmas epämääräisempi painanne sijaitsee isommasta painanteesta kymmenkunta metriä pohjoiseen.

Kirkaslampi 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kirkaslammen luoteisrannan pohjukasta, vedestä löytyi kaksi kvartsikaavinta. Löytöpaikan lähistöltä ei löytynyt muuta esihistoriaan liittyvää. Löytöpaikan viereistä tietä rakennettaessa on asuinpaikka saattanut tuhoutua.
Löytöpaikka on kapea hiekkainen kangas, jonka toisella puolella on suo ja toisella puolella lampi.

Leväsuo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Leväsuon soidensuojelualueiden eteläpuolella, aivan suojelualueen rajan ulkopuolelta tulee etelästä Makkarasuolta metsäautotie, jonka päästä lähtee polku kohti suojelualuetta. Polun päästä, aivan suon ja hiekkakankaan rajalta löytyi kaksi kvartsikaavinta. Metsät on aurattu 1970-luvulla, jolloin on tuhoutuneet mahdolliset muut esihistoriallisen asutuksen merkit.

Iso Palovaara 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Iso Palovaaran etelärinteeltä löytyi metsänäestysurasta kaksi kvartsikaavinta ja muutama kvartsi-iskos. Kaapimet löytyivät parin metrin päässä toisistaan. Lähialueilta ei löytynyt mittään esihistoriaan viittaavaa.

Juorkuna Vesala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen mahdollinen asuinpaikka Juorkunan kylässä Vesalan tilalla. Noin 150 m pohjoiseen ja Kiiminkijoesta noin 150 m etelään on tilan pellosta löytynyt ainakin kaksi ilmeisesti varhaiskivikautista esinettä, liuskekeihäänkärki KM 23225) sekä kourutaltta (KM 28115). Löytöpaikka on pohjoista ja nykyistä vesistöä kohti laskevaa rinnettä, jo varhaisemmalla kivikaudella kuroutuneen järvialueen rantavyöhykettä.

Haukikangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kaksi vanhaa ja komeaa rajapyykkiä kunnan kaakkoisosassa Haukikankaan päällä koillis-lounais -suuntaisella tilusrajalla. Ne ovat toisistaan 50 m päässä ja koottu miehennostannaisista kivistä. Pyykki 1 on halkaisijaltaan noin 1,5m ja korkeudeltaan 40 cm. Sen keskellä on pystykivi. Pyykki 2 on itä-länsi -suunnassa noin 2,5 m ja noin 1,5 m leveä sekä 60 cm korkea. Sen itä- ja eteläseinä on siististi kylmämuurattu ja sen keskellä on pystykivi.

Metsärinteen puisto (Hautapaikat)
Historiallinen; Mahdollinen perimätiedon mukainen Suomen sodan aikainen venäläisten sotilaiden hautausmaa Metsärinteen puiston luoteiskulmassa. Vuoden 2005 inventoinnissa ei perimätiedolle saatu vahvistusta. Paikkaan liittynee myös muita huhuja. Alueella havaittiin muutamia vanhoja ojia sekä epämääräisiä suhteellisen tuoreelta vaikuttaneita kuopanteita sekä kivikasoja, jotka liittynevät läheisen pellon raivaukseen. Kohteen luonteen selvitys edellyttää arkistoselvitystä sekä koekuoppitusta.

Kivikautinen; Jyskykangas on osa allasalueen halki kulkevaa harjujonoa. Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee varsinaisesta Jyskykankaasta pohjoiseen olevalla pienellä kumpareella ennen Sivakka-ahoa, Vengasharjun risteyksestä 130 metriä pohjoiskoilliseen. Paikalta löytyi kumpareen halki kulkevan tien itäpuolen moreenipenkasta yksittäinen kvartsi-iskos lähes suon pinnan tasosta. Kohde ei ole erityisen potentiaalinen kivikautiseksi asuinpaikaksi, mutta kylläkin mahdollinen.

Sivakkaoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee jokseenkin keskellä suoaluetta, Jakosuon turvetuotantoalueelle johtavan tien varressa olevalla mäntyä kasvavalla hiekkamoreenikumpareella. Paikalta löytyi tien pohjoisleikkauksesta joitakin kvartseja, jotka saattavat olla lohkoutunutta luontaisesti, mutta sepeliä ne eivät liene. Kankaalle tehdyt koekuopat olivat tuloksettomia, mutta mahdollisesti paikalla kuitenkin on kivikautinen asuinpaikka.

Eteläkaisto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee laajan Ukonkankaan harjun itäosassa, Metsälän tilalle johtavan metsäautotien varressa, Mertajärvestä Siuruanjokeen laskevan Mertajoen pohjois-/koillisrannalla, suoalueen laidassa mäntykankaalla. Paikalta löytyi yksi kvartsi-iskos tien länsipuolen penkereeltä, hienosta hiekasta, Metsälän risteyksestä 200 metriä kaakkoon. Löytökohdalla on tiessä levennys ja nuotiopaikka. Kohde on hyvin potentiaalinen kivikautiselle asuinpaikalle, vaikkei muutamasta koepistosta enempää löytöjä tullutkaan.

Tammikangas (1000012495) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Mertajärveltä Siuruanjokeen laskevan Mertajoen eteläpuolella, Tammikankaan moreenikumpareen itälaidalla, lähellä suon reunaa. Kumpareen halki kulkee metsäpolku taimikon keskellä, alue on aikanaan äestetty. Polun pinnalta löytyi yksi kvartsi, joka saattaa olla iskos. Mahdollisesti paikalla on kivikautinen asuinpaikka. Sopivampia maastoja kivikautiselle asuinpaikalle löytyy tästä länteen, Mertajoen suun eteläpuolen kankaalta, jossa maaperä on hienoa hiekkaa. Sieltä ei koekuopituksessa kuitenkaan löytynyt mitään.

Sillansaari (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Sillansaari sijaitsee Petäjäkankaantieltä Aittojärvelle johtavan tien varrella, Iijoen tuntumassa olevasta risteyksestä vajaa 1,5 kilometriä pohjoiseen. Sillansaari on pieni moreeniharjanne, jolla kasvaa matalaa mäntymetsää. Harjanteen länsipäässä, on hyvin matala, halkaisijaltaan noin 1,5 metriä oleva kuoppa. Lapionpistossa havaittiin kuopassa ensin turvetta, sitten kiviä. Mahdollisesti kyseessä on purnu tms. säilytyskuoppa. Kuopan viereen puuhun jätettiin merkiksi punaista nauhaa.

Sainselkä 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Sainselkä 2 sijaitsee harjun luoteispäässä, kivikkoisen harjanteen päällä nuoressa mäntymetsässä. Kohde on pienen soistuman pohjoispuolella. Paikalla olevassa kivikossa on halkaisijaltaan noin metrinen, matala kuoppa, jossa on hieman vallia ympärillä. Ympäristössä on tämän lisäksi useita epämääräisiä kuoppia, joista ainakin osa lienee luontaisia tuulenkaadon tms. jälkiä.

Matosuo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Matosuo on pieni Kollajanniemellä sijaitseva suo, joka on ehkä aikoinaan ollut Iijoen pienen lahden perä. Se on Kollajankankaan keskellä ja sitä ympäröivät kaakkoisinta nurkkaa lukuunottamatta harjut. Matosuon luoteisrannalta löytyi kvartseja äestysvaoista sekä harjanteen päältä että juuresta, aivan suon rannalta. Ylempänä maaperä on soraa, alempana hienoa hiekkaa. Kvartsia oli myös alueen halki kulkevan metsätien pinnalla. Kvartsia oli äestysalueella myös turpeen pinnalla, mutta on mahdollista että ne ovat joutuneet siihen muokkauksen yhteydessä. Löytöjä oli noin 35 x 20 metrin kokoisella alueella. Keskittymästä 90 metriä länsilounaaseen löytyi harjanteen juurelta yksi erillinen kvartsi ja tästä 65 metriä edelleen länsilounaaseen halkaisijaltaan noin 1,5 metriä oleva kuoppa Matosuon rannalta. Kuopan reunat ovat sammaloituneet, mutta silti hieman jyrkähköt esihistorialliseksi rakenteeksi. Matosuo on luokiteltu mahdolliseksi muinaisjäännökseksi, sillä sekä kvartsilöydöt että kuoppa ovat hieman epämääräisiä.
Alakohteena on vuonna 2013 löytynyt hiomakivi. Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 17005.

Kankainen 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Aittojärven länsipuolella olevalla laajalla Siliäkankaalla, sen pohjoisreunalla, Kankaisen pienen järven kaakkoispuolella olevan suoalueen rannalla, vanhalla rantatörmällä. Hieman epämääräinen kvartsi löytyi särkkää pitkin kulkevan hiekkatien pinnalta. Tiellä ei ole sepeliä tai tuotua kivimurskaa eikä sitä ole perustettu mitenkään, työnnetty vain hieman turpeita sivuun, joten kvartsi saattaa olla esihistoriallinen. Maaperä on hienoa hiekkaa, ympäristö matalaa mäntymetsää.

Kankainen 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Aittojärven länsipuolella olevan laajan Siliäkankaan pohjoisreunalla, pienen Kankaisen järven eteläpuolella olevan Kankaisensuon etelärannalla, vanhalla rantatörmällä. Mahdollinen kvartsi-iskos löytyi hiekkatien pinnalta, kohdalta jossa tie kulkee noin metrin verran Kankaisten pintaa ylempänä. Tielle ei vaikuta tuodun soraa, joten iskos saattaa olla esihistoriallinen, kohde sinänsä ainakin olisi sopiva asuinpaikalle. Ympäristö on hiekkaista mäntykangasta.

Hopealahti (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kuusamon Purnujärven koilliseen ulottuvan lahdenpohjukan kaakkoisrannalla on vaaran pystysuoran kalliojyrkänteen alapuolella taaja rinteestä valunut kivilouhu. Tämä terassimainen rantakivikko on 20-30 m leveä ja noin 200 m pitkä. Kivikko koostuu erikokoisista liuskekappaleista ja kivistä, jotka ovat lohjenneet kalliojyrkänteestä. Usein kohdin kivikossa on tarkoituksella louhittua kiviainesta, joka on paikoin pienissä kasoissa. Alueen luoteisosassa on liippakiviaihioiden kasa ja kivikkokuoppia. Toinen kasa on edellisestä 100 m lounaaseen. Paikka liittynee Kuusamon liippakivien varhaisempaan tuotantoon 1700-luvulta tai 1800-luvun alkupuolelle, joista pitäjä on ollut tunnettu. Hopealahti ei ole ollut suuri tuotantopaikka, vaan luontainen louhospaikka, jossa raaka-ainetta on ollut melko helposti saatavilla.

Isokangas 2 (1000012927) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iin kirkosta noin 4 kilometriä itäkaakkoon, rautatiesillasta noin 1,3 kilometriä etelään, Liesojasta noin 600 metriä luoteeseen, rautatien itäpuolella. Isokankaan laella on havaittavissa runsaasti ihmisen toiminnasta kertovia ilmiöitä, joista osa olisi mahdollista tulkita esihistoriallisiksi, mutta jotka voivat myös kokonaisuudessaan selittyä varsin moderneilla toiminnoilla.
Lakialueen korkeimmat osat ovat liki kauttaaltaan pääosin pienehköistä, miehennostannaisista kivistä koostuvaa rakkakivikkoa. Laella on sijainnut kolmiomittaustorni, joka on lahottuaan kaatunut kivirakan päälle. Kolmiomittaustornin hirsien tueksi on tornia rakennettaessa kasattu kiviröykköitä, jotka puurakenteiden tuhouduttua tulevat erehdyttävästi muistuttamaan esihistoriallisia kivialtomuksia.
Kolmiomittaustornin rakenteisiin liittyvien latomusten lisäksi rakassa on useissa paikoissa havaittavissa kivirakenteita, jotka selvästi ovat ihmiskätten tekoa, mutta joiden ajoitus jää epäselväksi. Rakassa on ihmisen kaivamia kuoppia sekä tarkoituksellisesti koottuja kiviröykkiöitä. Lisäksi havaittiin, että yhden rakkaan kaivetun kuopan pohjalla oli isketty kvartsia, ilmiselvästi rakan pinnalla olevasta suuresta kvartsikimpaleesta työstettyä. Iskoksissa oli kuitenkin epäilyttävän vähän sammalta ja jäkälää, ja hyvin pieniäkin iskoksia oli aivan rakan pinnalla. Nämä seikat antavat aiheen olettaa, että kvartsin työstö ei ole esihistoriallisena aikana tapahtunutta.
Isokankaan laella voidaan nähdä olleen vähintäänkin historiallista merkistystä, josta kolmiomittaustornin rakenteet edelleen muistuttavat. Kohteeseen liittyy lisäksi alueellisesti huomattavia luonnonhistoriallisia arvoja - kyseessä on inventoinnissa läpikäydyn alueen kenties huomattavin jokseenkin luonnontilassa säilynyt rantakivikko. Täysin ei voidan sulkea pois myöskään kohteeseen kohdistuneen esihistoriallisen aktiviteetin mahdollisuutta.

Mantila (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Perimätiedon mukaan Kalajoella on ollut neljä kirkkoa ennen isoavihaa (so. 1700-luvun alkua). Toisen kirkon on arveltu sijainneen Pohjankylän (nyk. Pitkäsenkylän) Mantilan tilan läheisyydessä. Tarinalla saattaa olla jonkinlaista pohjaa, sillä Mantila on toiminut 1500-luvun lopulla pappilana ja voisi kuvitella, että pappila olisi ollut lähellä kirkkoa. Oletetulla paikalla on 1960-luvulla pystytetty muistomerkki. Noin 100 metriä muistomerkistä etelään on havaittu tieviraston töissä (1960-luvulla?) tiilimuurauksen jäänteitä. On esitetty, että kyseessä olisivat kirkon viinikellarin jäännökset.
Vuoden 2015 havainnot: Inventoinnin yhteydessä tehdyn kirkkoselvityksen mukaan Kalajoen toinen kirkko lienee ollut lyhytaikainen. Se valmistui vuonna 1556 ja uusi kirkko keskustan lähelle jo 1559. Ilmeisesti toinen kirkko on ollut rakenteiltaan vaatimaton. Myös kirkon paikka lienee karkea oletus. Nykyisin alue on varsin rakennettua. Muistomerkin itäpuolinen pelto oli avoinna, maaperä siinä oli hienoa hiekkaa eikä mitään kulttuurimaahan viittaavaa erottunut.

Näsiönoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Entisen Kuivaniemen kunnan alueella vuonna 2008 tarkastuksessa havaittu mahdollinen asumuspainannekohde. Pienen Näsiönojan länsipuolella sijiatsevan ojan noin 2 m korkemman hiekkaisen kankaan reunassa havaittiin kaksi painannetta, jotka tulkittiin mahdollisiksi asumuspainanteiksi. Lisäksi paikalla on pienempi kuopanne ja epämääräisempi mahdollinen asumuspainanne. Koepistoissa ei löytöjä havaittu paksussa huuhtoutumiskerroksessa. Selkeimmän painanteen mitat ovat noin 6 x 4 x 0,5 m. Soikeahko painanne on itä-länsi -suuntainen. Vieressä alempana oleva puro on syönyt kangasta.
Kohde tarkastettiin hakkuita varten 2024. Alueelle tehdyissä koekuopissa ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Myös painanteet ja kuopat olivat hyvin epämääräisiä.

Hoikkasuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Yksittäinen tervahauta Haukiputaan itäosassa, Koniharjun eteläpuoleisen Hoikkasuon saarekkeen länsipäässä rinteessä. Hauta todettiin tarkastuksessa 2008, jolloin se oli hakkuujätteiden peitossa. Tervahaudan länsireunassa on juoksutuskanava, mutta tarkastuksessa tervahautaa ei arvioitu erityisen edustavaksi jäännökseksi.

Herrala (1000013413) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Haapaveden keskusta-alueella Haapajärven pohjoisrannalla, Vanhatien eteläpuolella. Maasto on etelään kohti järveä laskevaa peltoa asuinalueiden keskellä, Pasinkujan ja Ilmarinkujan välissä. Maaperä on hiekkaa.
Maanomistaja on havainnyt kyntäessään pellossa kahdessa kohtaa hiilisiä nuotionpaikkoja. Eteläisempi löytökohta sijaitsee entisen Herralan talon eteläpuolella olevista suurista kuusista noin 50 metriä länteen ja Umpikujasta 50 metriä pohjoiseen. Nuotiopaikka on löytynyt etukuormaajalla kaivettaessa 1980-luvun loppupuolella. Pellossa on noin 50 cm syvyydessä koskemattomassa maassa hiilinen kohta. GPS-mittaus paikalta p= 7116305, i= 3419819, z= 90 m mpy. Pohjoisempi löytökohta sijaitsee Pasinkujan länsipuolisessa Riihivainion pellossa peltolohkoja erottavien ojien kulmauksesta noin kymmenen metrin päässä. Matkaa Pasinkujalle on noin 60 metriä. Paikalla on rannan suuntaisessa rivissä lähekkäin kolme puolen metrin kokoista ”nuotionpohjaa”. Ensimmäisen kerran hiilet havaittiin 1995 ja toisen kerran 1997. Hiilet ovat noin 30 cm kyntöviilun syvyydessä puhtaassa hiesuhiekassa. GPS-mittaus paikalta p= 7116446, i= 3419896, z= 95 m mpy
Pasinkujan päässä olevan taloryppään itäpuolelta on löytynyt liitupiipun pesä. GPS-mittaus arvioidusta löytökohdasta p= 7116251, i=3419962. Pellon yläpäästä on löytynyt 1700-luvulle ajoittuva raha. GPS-mittaus arvioidusta löytökohdasta p=7116462, i= 3419985. Esineet ovat maanomistajan hallussa.
Vuoden 2008 inventoinnissa pellon pintapoiminnassa ei voitu varmistaa havaintoja. Pellossa ei näkynyt mitään esihistoriallista. Korkeus olisi kivikautiselle asuinpaikalle sopiva. Vuoden 1727 kartan mukaan paikalla (Pasinkujan pohjoispäässä?) on ollut Huikarin talo.

Vainio (1000013414) (Maarakenteet)
Historiallinen; Maakuoppa sijaitsee Pyhäjoen eteläpuolisella metsä- ja suoalueella Yliviskaan menevän tien (785) itäpuolella, Kellokankaan kohdalla. Tilanrajaa myöten kuopan pohjoispuolella kulkee metsäautotie. Kuoppa on 180 metriä maantien ja metsäautotien risteyksestä kaakkoon. Ympäristö on tasaista mäntymetsää.
Soisessa metsämaassa on suorakaiteen muotoinen maakuoppa, jonka ympärillä on vallit. Kuoppa on etelä-pohjoissuuntainen ja ”oviaukko” on pohjoiseen. Vuoden 2008 tarkastuksen aikaan kuopan pohjalla oli syvälti vettä, eikä koppaa voitu tukia tarkemmin, mutta sen syvyydeksi mitattiin noin metrin verran pohjalta vallin päälle. Kuopan koko on silmämääräisesti arvioiden noin 5x4 metriä. Vallin päällä kasvaa suuri mänty, muuten ympäristön puut ovat pieniä. Kuoppa erottuu selkeästi, joten sen voisi arvella olevan jokin historiallisen ajan kaivanto. Ympäristössä ei ole asutusta.

Juminkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty tervahauta Kiiminkijoen ja Ouluntien eteläpuolella, Rekikylän Juminkankaan etelälaidalla. Etelään laskevan rinteen yläosassa on moreenikankaaseen kaivettu tervahauta, jonka halkaisija on noin 10 m vallin päältä mitattuna. Syvyytä haudalla on noin 70 - 70 cm. Haudan halssi on likimain etelän suunnassa. Se on hakkuuaukealla, joka on hakattu ja äestetty, kuitenkin tervahauta säästäen vuoden 2000 vaiheilla. Tervahauta on heinittynyt ja taimettunut koivun vesoilla. Kyse on nuorehkosta tervahaudasta, jossa ei kuitenkaan inventoinnin yhteydessä todettu puunjäännöksiä, kuten Hautalan haudassa.

Ruuttila (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Tarinapaikka sijiatsee Jyringistä Kalajoelle johtavan tien no. 774 varrella Jyringinjärven pohjoispuolella, pienellä metsäsaarekkeella peltoalueiden keskellä.
Paikalle on pystytetty kivestä tehty "Tuonel kannel "-muistomerkki muistoksi isonvihan aikana menehtyneille sieviläisille sekä venäläisille sotilaille. Paikallisesti kohde tunnetaan Ruuttilankalmistona.
Isoviha ajoittuu vuosille 1713–1721. Keski-Pohjanmaa joutui venäläisten haltuun vuonna 1714. Kotiseutuhistorian tuntijan Aarre Alopaeuksen kertoman mukaan kasakkakenraali Tšekinin joukot leiriytyivät vuonna 1716 useiksi viikoiksi Sievin Jyringinkylän Ruuttilan pelloille. Joukot olivat matkalla Kalajoelle Kajaanin linnan piirityksestä. Kertomuksen mukaan useat sieviläiset ja venäläiset kuolivat kulkutauteihin. Maa- tai henkikirjoja tai muita tarkkoja lähteitä ajalta ja tapahtumista ei ole. Kohteen määrittäminen jäi avoimeksi.

Murhiperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Iijoen ja Murhijoen välisen Murhiperän järven pohjoisrannalla sijaitseva yksittäinen tervahauta. Hauta löytyi Murhiperän rantakaava-alueen inventoinnissa (tarkastuksessa) elokuussa 2009. Se on halkaisijaltaan 10-11 m ja sen halssi on kohti etelässä sijaitsevaa järvenrantaa.

Sarvikangas (425010036) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ängäslevänjoen itäpuolella ja Kilpasuon koillispuolella, n. 300 - 800 m Tyrnävän rajasta. Sarvikankaalla mainitaan (Snellman 1887) olevan "luontaisen louheikon, jossa on muutamia epäselviä hauturoita". Inventoinnissa tarkastettiin vain Pienen Sarvikankaan pohjoisosa. Idästä Isolle Sarvikankaalle tultaessa havaittiin polun varressa n. 1 m halkaisjaltaan oleva kivikasa, jonka kivet vaikuttivat tulen rapauttamilta. Inventoinnissa 1997 ei mainittuja hauturoita tavattu.
Uudelle peruskartalla sekä Isolle että Pienellä Sarvikankaalla on röykkiöitä osoittavat muinaisjäännösmerkit. Isolla Sarvikankaalla on myös 2009 havaittu laaja kivikautinen asuinpaikka ja asumuspainanteita.

Välikangas 2 (1000014510) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Metsänreunassa, noin 5 m vanhan pakettipellon reunasta pohjoiseen sijaitseva 105 m pitkä kiviaita. Säännöllisesti tehty, keskimäärin 1,8 m leveä ja 0,3-0,6 m korkea. Kivet, jotka ovat 0,10 - 0,50 m kokoisia, ovat sammalen ja varpujen peitossa.

Jättökivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; 1700-luvun kärrytien vieressä sijaitseva 7 x 5 x 3,5 m:n mittainen siirtolohkare, johon liittyy kaksi kärrytiehen viittaavaa tarinaa: "Kiven viereen oli kätketty aarre. Sen löysi, jos kaivoi siitä paikasta, jonka yli kiven ohi ajaessa kärryn pyörä kulki". "Kiven viereen on haudattu tapettu lapsi, joka öisin huudollaan häiritsi ohikulkijoita" (Ylivieskan kirja, s. 326 - 327).

Rahja Siirosenkari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ryöppään niemen eteläpuolella, Pappilankarin pohjoislaidalla n. 35 m etäisyydellä rannasta sijaitseva kivilatomus, mitoiltaan 0,9 m x 0,8 m, korkeus 0,3 m. Ilmeisesti osittain hajotettu, saattanee liittyä kummeleihin.

Pappilankari 4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sammaleen peittämässä, halkaisijaltaan n. 1 m:n röykkiössä on keskellä 0,6 m korkea pystykivi. Sekametsässä kosteikkopaikalla sijaitsevasta mahdollisesta rajakivestä n. 20 m luoteeseen on vanha rajakivi, jossa numerohakkaus.
Kohde sijaitsee Pappilankarin keskelle sijoittuvan laakean kallioalueen eteläpäässä, lähellä kohteita Pappilankari 1-3 ja Pappilankari 5.
Ollakseen kummeliin liittyvä rakenne röykkiö sijaitsee liian kaukana rannasta.

Kylmäperänkangas (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Matosaaren kaakkoispuolella, koillis-lounaissuuntaisen Pohjanmaan radan vieressä, sen luoteispuolella olevalla vähäisellä kumpareella. Paikalla on kaakko-luodesuuntainen, 12 m pituinen ja 8 m leveä, soikea rakenne. Matalan rakenteen keskellä on noin viiden merin pituinen, metrin levyinen, 20–30 cm syvä kaivanto. Keskuskaivannon ympärillä on 2,5 m leveä maan tasalla oleva reunus, jota ympäröi pyöreäkulmainen, metrin levyinen ja 20–30 cm syvä ojanne. Kaivantojen reunoilla on kiviä, samoin keskuskaivannon ja reunusojan välisellä vyöhykkeellä, mutta tarkoituksellisesti tehtyä yhtenäistä kiveystä ei paikalla ole.
Rakenteen ikää tai luonnetta ei pystytty tarkemmin määrittelemään.

Mustosenkangas itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuonna 1999 inventoinnin yhteydessä havaittu kvartsilöytö kuluneella kulku-uralla, joka voi viitata kivikautiseen asuinpaikkaan. Sijaitsee vajaan kilometrin verran asumuspainanteesta Mustosenkangas luode kaakkoon, samalla harjanteella. Toistaiseksi mahdollinen muinaisjäännöskohde.
Alueen tarkastuksessa vuonna 2010 asuinpaikan sijainnille ei saatu vahvistusta aiemmin ilmoitetulla löytöalueella. Sen sijaan soiden ympäröimällä kankaalla noin 800 m suoraan pohjoiseen tästä havaittiin mahdollisia asumuspainanteita (Mustosenneva itä).

Juorkuna Pakkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikallisen asukkaan mukaan Juorkunan kylässä, Hamarinjärven ja Mätäsjärven välisellä kankaalla on ollut ruotusotilaan torppa, johon kuuluneet rakennukset ovat hävinneet. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Juorkuna Tolpankangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikallisen asukkaan mukaan Juorkunan kylässä, Hamarinjärven ja Mätäsjärven välisellä kankaalla on ollut ruotusotilaan torppa, johon kuuluneet rakennukset ovat hävinneet. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Juorkuna Holapantörmä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikallisen asukkaan mukaan Juorkunan kylässä, Juorkunan ja Mätäsjärven välisen salmen pohjoisrannalla on ilmeisesti peltoviljelyyn liittyvä massiivinen kiviaita. Kohde sijaitsee nykyiseen peruskarttaan merkityn peltoalueen pohjoispuolella, mutta aidan lähiympäristö on jo metsittynyt, eikä ole enää viljelyksessä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa, eikä sen ajoituksesta ole tietoa.

Penttilä (1000015335) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pellosta on löytynyt historiallisen ajan esineitä (tulusrauta, sinetti, raha ja veitsiä). Vuonna 1987 tehdyssä tarkastuksessa todettiin, ettei peltomullan alla ole merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Peltosaarekkeelta havaittiin sen sijaan nokimaata ja tiilen kappaleita. Paikalla on ollut asutusta aikaisintaan 1400-luvulta.
Vuoden 2010 inventoinnissa ei peltosaareketta enää havaittu. Se on ilmeisesti tasoitettu pelloksi, joten saarekkeessa mahdollisesti säilyneet rakenteet ja/tai kulttuurikerrokset ovat tuhoutuneet.

Ahvenlampi (1000015414) (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Pihtiputaalainen Arto Tiainen ilmoitti syksyllä 2009 Sievin eteläosassa, Reisjärventien itäpuolella olevasta kuppikivestä. Kivi sijaitsee Ahvenlammen itäpuolella ja siinä on 3 kuppia. Kiven pituus on noin kolme metriä, leveys yksi metri ja korkeus noin 2 metriä. Museovirasto ei ole vielä tarkastanut kohdetta (9.3.2010).

Penikkalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Veistettyjen puiden löytöpaikka sijaitsee Penikkalammesta luoteeseen laskevan Penikkaojan niskalla. Penikkalampi on pieni lampi Läntisrannasta kolmisen kilometriä länteen. Se sijaitsee Vihannista Raaheen johtavalta maantieltä linnuntietä noin neljä kilometriä etelään, maantieltä Myllyperälle johtavan metsäautotien varrella, sen länsipuolella. Lammen pohjoisrannalla on laavu tulipaikkoineen. Laavulta johtaa pitkokset lammen rantaan, missä ne haarautuvat lammen rantaa seurailevaksi pitkospoluksi, jonka lounainen haara johtaa ojan niskalle.
Penikkaojan niskan edustaa ruopattaessa on noussut esiin salvoskertoja, salvosväli on ollut 135 cm. Tarkastuksessa 2008 havaittiin pitkospolun varrelta ojan niskasta muutama metri koilliseen ja kolmisen metriä lammen rannastaainakin neljä salvoshirttä sekä muutama mahdollisesti luontainenpuunrunko. Parhaiten säilyneen hirren pituus on noin 205 cm ja halkaisija noin 20 x 25 cm. Sen molemmissa päissä on salvos. Näkyvillä olevien hirsien perusteella kysymys on jonkinlaisesta arkkumaisesta rakenteesta.

Kangasjärvi (1000016494) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suuri tervahauta runsas 100 m Pudasjärven Pintamon Kangasjärven koillisrannasta, kuusivaltaisessa metsässä. Tervahaudan pohjalle on puusta rakennettu näyttämö/lava ja haudan reunoille penkkirivit katsojille. Alue toimii paikallisen seuran tai yhteisön leirialueena.

Saaripuro (1000016558) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Yhdeksän maakuoppaa, joiden tarkoitus on epäselvä. On mahdollistya, että kuopat ovat luontaisia.

Juurikkaniemi (1000016768) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka Puhosjärven pohjoisrannan kaakkoon pistävässä Juurikkaniemessä. Niemen korkeimmalla kohdalla on Juurikan talo, jonka pellot ovat talon itä- ja länsipuolella. Niemen itäkärjessä sekä talon länsipuolella on kesämökit. A.H.Snellmanin mukaan (1887) paikalta on peltoa raivatessa löytynyt kaksi kiviesinettä, reiällinen ja pyöreä sekä sileä, "muodoltaan kuin ihmisen jalkaterä". Ainakin edellinen on selkeä esine, mutta kumpaakaan ei ole saatu kokoelmiin.
Rantakaavan inventoinnissa 2003 alue tarkastettiin, mutta aiempiin tietoihin ei saatu lisäystä. Mahdollisesti paikalla on kivikautinen asuinpaikka.

Hirsikumpu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Puhosjärven etelärannan puolivälissä sijaitsevan Hirsikummun niemen länsirannalla on järveen laskevan ojan pohjoispuolella kolme rantamökkiä. Näistä eteläisimmälle ja lähimpänä ojaa olevalle mökille vievällä tiellä havaittiin inventoinnissa vuonna 2003 muutamia kvartsi-iskoksia tien päästä, mökistä etelään, rinteen juuressa olevan kellarin luota. Alue on loivaa hiekkaista ja hieman kivistä rantatasannetta vanhan rantatörmän yläpuolella. Tielle ja mökin pihalle oli ajettu soraa, ei kuitenkaan löytöpaikalle. Paikka on maastollisesti sopiva kivikautiseksi asuinpaikaksi, mutta havaintojen vähäisyyden takia paikkaa on toistaiseksi syytä pitää lähinnä kvartsilöytöpaikkana (mahdollisena kiinteänä muinaisjäännöksenä).
Tietojen mukaan jossakin Hirsikummun lounaispuolisilla rantakankailla pitäisi olla yksittäinen kuoppa, jota ei kuitenkaan pystytty paikantamaan inventoinnissa.

Putaanoja 4-5 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsähallituksen tietokannassa Oulankajokeen pohjoisesta laskevan Putaanojan Putaankönkään pohjoispuolella olisi puron länrirannalla piilopirtin jäännökset. Hieman sen pohjoispuolella olisi saman lähteen mukaan vanhan myllyn rakenteita. Nämä voivat liittyä toisiinsa, mutta paikkoja ei ole tarkastettu arkeologisten kenttätöiden yhteydessä (2008).

Murhapetäjä (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Tarinapaikka sijaitsee Pehkolan kylässä, Mäkelän talosta noin 0,5 km lounaaseen. Aivan Siikajoen rantatörmän päällä on maisemaa hallitseva tuuhea, kolmihaarainen, vankkaoksainen mänty. Puun tyven halkaisija on yli metrin. Puu on noin viiden metrin etäisyydellä joenrannasta, toisella puolen puuta noin viiden metrin etäisyydellä kulkee rannansuuntainen Hoikkarannantie. Puun juurella on hirsistä tehty puutarhakalusto ja paikka on paikallisen keskuudessa suosittu retkipaikka.
Puusta kerrotaan paikallisten keskuudesta tarinaa, jonka mukaan puuhun olisi hirttäytynyt Mäkelän talon palvelusväkeen kuulunut henkilö. Peruskartalle puu on merkitty nimellä Murhapetäjä, mutta paikalliset tuntevat puulle myös rinnakkaisnimityksen Hirttomänty.

Räisälä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Utajärven Ahmaan kylän Räisälän tilan pellosta tiedetään löytyneen ainakin kaksi kiviesinettä (KM 2508:36, tasataltan terä) sekä KM 3045:10 (kivikirves) (Utajärvi löytöpaikat 30 ja 45). Löytöalue sijiatsee Ahmasjärven etelärannan Sadelahteen rajoittuvalla peltoalueella. Tarkemmat tiedot löytöpaikoista puuttuvat, mutta kirveslöytö on peräisin Pölkönpellosta. Löytöpaikan koordinaatit ovat arvio. Ahmasjärven rannan tuntumasta on runsaasti kivikautisia löytöjä, joista vain osa on toistaiseksi arvioitu kiinteiksi muinaisjäännöksiksi.
Inventointi 2011: ”Pölkönpellon” löytö saattaa olla peräisin Sadelahden luoteisrannalta, sillä se tunnetaan maanomistajan mukaan nimellä Pölhönranta (peruskartassa Salmela). Paikka on noin 800 metriä Räisälän talosta luoteeseen. Räisälän ympäristössä kynnetyissä pelloissa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Kaunisto (1000017133) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ahmasjärven ympäristöstä ja sen lasku-uoman Lähtevänojan varrelta tunnetaan useita kivikautisia löytö- ja asuinpaikkoja. Kauniston torpan pellosta on aikoinaan ojankaivuussa löytynyt ainakin kaksi talttaa sekä mahdollinen kiviesine (KM 3671:18-20). Paikalla on myös havaittu sysiä (kivikautisia liesiä ?), mutta tarkemmat löytötiedot puuttuvat. Inventoinnssa 1987 ei merkkejä asuinpaikasta havaittu. Läheltä tiedetään myös ojaa perattaessa noin 1955-60 löytyneen sittemmin hukkaantunut mahdollinen kourutaltta. Tämän löytöpaikaksi todetaan Lähtevänojan sillan kohta, joka inventoinnissa on sijoitettu noin 100 m Kauniston alapuolelle (kohde Utajärvi 126 Lehtokumpu).

Hietakalla (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Iijokisuun pohjoispuoli, Hietakalla-saaren pohjoispuolella n. 70 metriä saaren rannasta.
Puisen aluksen kaaria on saatu useana kesänä ylös kalaverkkojen mukana paikasta, jossa syvyys on noin kolme metriä. Osat ovat ilmoittajan mukaan mahdollisesti peräisin "n. 4-5 m leveästä puualuksesta ja ovat hyvin vanhoja". Hylkyä ei ole paikannettu.

Santapankki (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Sijaintipaikka on Martinniemen edustalla Nimettömänmatalasta luoteeseen, pitkänomaisen Santapankin eteläisemmän kärjen itäkaakkoispuolella.
Kerrotaan, että noin 10 metrin etäisyydellä hiekkatöyräästä noin kahden metrin syvyydessä on
puualuksen hylky. Kuulopuheiden mukaan hylystä olisi löydetty plootu. Löytötietoa ei ole varmistettu.

Vääräkari (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Sijaintipaikka on Rahjan saaristossa, Vääräkarin länsirannalla olevassa Haminanperä-nimisessä lahdessa. 1970-luvulla ilmoitetut koordinaatit ovat 64,11.3 N 23,36.3 I.
Hylyn ilmoittaja kertoo hylyn osia olevan savipohjalla 1-7 metrin syvyydessä. Hylky on jäiden tuhoama. Hylkyyn viittaa läheisellä kalliolla oleva kalliokirjoitus, jonka voidaan olettaa viittaavan Pijna -nimisen aluksen haaksirikkoon vuonna 1677.
Katso myös rekisterilinkin raportti: Himanka-Kalajoki. Rahjan saariston ja Siiponjoen Natura-alueen muinaisjäännösinventointi 2008, sivut 40 - 43, joissa mm. kuvia hylkyyn viittaavista kalliohakkauksista.

Katinhäntä (2697) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Rakennelma on Raahen keskustasta lounaaseen, Pirttiniemenlahden länsipuolella olevan Katinhäntä -niemen kärjessä.
Kyseessä on rantavedessä oleva pitkänomainen luonnonkivistä koostuva kivirakennelman jäänne, jonka laidoilla on mataliksi kuluneita pystypuita. Syyskuussa 2013 havaittiin, että kohde on jäänyt kokonaan maatäytön alle. Täytön ajankohtaa ei tiedetä.
Pirttiniemen alueella on sijainnut Juseliuksen (v. 1925 - 1934) ja myöhemmin Santaholman saha (1934- 1964). Santaholman sahan rakennuksia on edelleen jäljellä ja ne ovat nykyään hevostallikäytössä. 1900-luvulla otetuissa ilmakuvissa koko Pirttiniemi on puutavaran varastoaluetta ja rannoilla on lastauslaitureita.

Vanha Moukka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Temmesjoen etelärannalla sijainneiden vanhan myllyn- ja talonpaikat, jotka tarkastettiin paikalta löytyneen myllyn napakiven takia vuonna 2010. Pohjois-Pohjanmaan museon tuodun ilmeisesti härkinmyllyn napa- eli laakerikiven löytöpaikan kohdalla joen eteläreunassa on kapean uoman erottama saari. Jokihaarassa oli paikoin erotettavissa kiveystä, mutta myllyn sijaintipaikkaa ei pystytty enää tarkasti määrittelemään. Myllystä on peräisin myös joen pohjoispuoleisen Mäkelän talon länsipäädyssä sijaitseva ollut iso myllynkivi. Myllyn ikä ei ole toistaiseksi tiedossa. Kyse lienee Moukan talon myllystä. Talo mainitaan veroluettelossa vuodelta 1654. Perimätiedon mukaan talolla on ollut tuulimylly, joka on nykyisin Moukan päätilalla aitaksi muutettuna. Moukan tilan vanha talonpaikka on parisataa metriä länteen samalla peltoalueella. Palon jälkeen talo olisi siirretty nykyiselle paikalleen runsas 200 m etelämmäs. Tarkastuksessa pelto oli oraalla ja havaintomahdollisuudet olivat hyvät. Alueelta löytyi ruotsinvallan aikainen kuparikolikko, lasipikarin pohjapala sekä punasavilautasen reunapala. Lisäksi noin 200 m idempää tavattiin pari liipan katkelmaa. Paikalta on lisäksi löytäjän hallussa oleva hihnansolki, pieni vaskikello sekä piinpala, posliinia, lasia ja keramiikkaa. Pitkään jatkunut maanmuokkaus ja viimeksi nurmetusta varten tehty tasoitus ja raivaus ovat käytännössä tuhonneet rakennusten jäännökset, eikä mitään rakenteita ole enää näkyvissä.

Komujoen suu (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Kvartsien löytöpaikka hietikossa Komujoen etelärannalla, vanhan hiekkatörmän päällä. Tarkastamaton ilmoitus.

Vaivionlahti (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Kvartsien löytöpaikka Vaivionlahden itärannalla Rannakylän venevalkamassa. Tarkastamaton ilmoitus.

Vesikosken harkkohytti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Vesikosken harkkohytti on sijainnut Pyhäjoessa olevan Vesikosken länsirannalla. Perustamislupa harkkouunille, kahdelle ahjolle ja kankirautavasaralle myönnettiin vuonna 1840. Ruukin rakensivat raahelaiset liikemiehet laivanvarustaja Zachris Durchman, kauppias Zacharias Lacke ja merikapteeni Isak Gellman. Malmi nostettiin etupäässä Pyhäjärvestä, Parkkimajärvestä ja Komujärvestä. Ruukki aloitti toimintansa vuonna 1841. Ruukin rakennukset olivat huonosti ja ikään kuin tilapäisesti rakennettuja. Seuraavana vuonna yhtiö osti Vesikosken partaalla olleen Koskelan tilan ja maanviljelyksestä tuli tärkeä osa ruukkiyhtiön toimintaa. Merikapteeni Henrik Sjöbergin ostettua ruukin ja maatilan vuonna 1856 huonokuntoiset rakennukset rakennettiin käytännössä uudelleen. Ruukin toiminta päättyi vuonna 1876. Saha ja mylly jatkoivat yhä toimintaansa.
Kohteen sijaintitieto on arvioitu peruskartalta ja esitetty pistemäisenä. Jäänteet ruukista ovat todennäköisesti suurimmaksi osaksi tuhoutuneet. Vesikoski on hävinnyt ja joen uoma muuttunut kun suunnilleen ruukin padon paikalle rakennettiin voimalaitos vuonna 1965. Voimalaitoksen rakennustöiden yhteydessä tasoitettiin padon alapuolella ollut kivikumpu, joka oli todennäköisesti harkkohytin raunio. Ympärillä olleita kuonakasoja kuljetettiin tienpohjiksi. Padon yläpuolella joen länsirannalla on havaittu vuonna 1980 paljon sysiä ja mahdollisesti hiilihuoneen pohja.

Kaakila-Järvelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kalajoen rannalla, Haapajärvien ja Nivalan välisen tien lounaispuolella. Alue on tasaista viljelysmaata, jonka keskellä erottuu kumpare.
Paikalta on löytynyt tasataltta (KM 3549:14) sekä kourutaltta ja poikkikirves (KM 14125:1–2). Vuoden 1992 inventoinnissa kohteen sijainti määriteltiin Kortesjärven rannassa sijaitsevan kesämökin tietämille; paikannus perustuu sekä löytötiedoissa mainittuihin ja talon asukkaiden antamiin tietoihin, sillä pintahavainnointi nurmella olleilla pelloilla oli vaikeaa. KM 14125:2:n löytötiedoissa löytöpaikalla mainitaan olevan maastonkohouma, savikkoinen rantatörmä, jonka pinnalla olisi ollut vähän tuhkaa. Asuinpaikan sijainti on siis epävarma, eikä sen laajuutta tunneta.
Kohteeseen on yhdistetty kohde Haapajärvi 66.

Kokonmaa (1000018507) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Useista maahan kaivetuista kuopista koostuva ajoittamaton muinaisjäännös sijaitsee Haapajärven itäosassa, lähellä Kuonanjokeen laskevaa Musulanojaa. Paikka on lievästi ympäröivästä maastosta kohoava kangas. Kuoppia, jotka ovat keskenään eri kokoisia ja muotoisia, on yhteensä yhdeksän noin 40 x 25 metrin laajuisella alalla. Kuopat ovat kauttaaltaan aluskasvillisuuden peittämiä.
Maastossa erottuu viisi hyvin selkeää kuoppaa; leveyttä niillä on n. 2–3 m ja syvyyttä hieman yli metrin. Muodoiltaan kuopat ovat suorakulmaisia tai soikeita ja suppilomaisia. Kuoppien pohjalla on paksu sammalpeite. Loput kuopat ovat kooltaan ja muodoltaan epämääräisempiä, korkeintaan alle metrin levyisiä ja muutamien kymmenien senttimetrien syvyisiä.
Kuopat eivät muodosta pyyntikuoppakohteille tyypillistä rivistöä tai linjaa, eikä niissä ole vallia. Niiden kokoerot viittaisivat siihen, ettei kuoppia ole pyritty tekemään rakenteeltaan samanlaisiksi. Kahden kuopan pohjalle tehty koepisto paljasti turpeen alla olevan 5-10 cm paksun hiilikerroksen. Kuoppien maannos oli häiriintynyt; huuhtoutumiskerrosta ei ollut havaittavissa. Koepisto paljasti samanlaisen hiilikerroksen myös muualla maastossa, mikä viittaisi joskus paikalla raivonneeseen metsäpaloon. Muinaisjäännösalueen halki kulkee polku, joka on mahdollinen hevos- tai talvitien jäännös. Kuopat sijoittuvat polun läheisyyteen, joten ne voivat liittyä historiallisen ajan elinkeinotoimintaan tai jopa metsäpalon sammutustöihin.

Losku (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kortejärven kaakkoispäässä, lähellä Nivalantien (vt 27) ja Siiponkoskentien yhtymäkohtaa. Maasto on esineiden löytöpaikalla maaperältään savista, loivaa peltoa, joka viettää kohti Kortejärveä. Alueelta on löydetty kaksi kourutalttaa (KM 5415:29, KM 14747) ja tasataltta (KM 14748). Vuoden 1992 inventoinnissa ei kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa voitu havaita peltoalueiden oltua nurmella ja viljalla, mutta esineiden keskittyminen alueelle viittaa kivikautiseen asuinpaikkaan. Vuoden 2010-11 inventoinnissa ei paikkaa tarkastettu. Se sijoittuu suurjännitevoimalinjojen läheisyyteen. Kaakossa on toinen asuinpaikkakohde, Vehkalahti.
Vuoden 2015 inventoinnissa alue oli inventoinnin aikaan heinällä, eikä uusia havaintoja voitu tehdä. Muinaisjäännösrekisterin mukainen paikkatieto osoittaa topografian puolesta epäsuotuisaan kohtaan, ajatellen kivikautista asuinpaikkaa. Kohteelta on löydetty kolme kivikautista esinettä. Vuoden 1992 tarkastuksen mukaan kaksi niistä on löytynyt alempana rannasta, nykyisen voimajohtolinjan tolpan kohdalta. Useiden irtolöytöjen perusteella on todennäköistä, että alueella on kivikauteen ajoittuva asuinpaikka. Topografian perusteella Loskun talon länsipuoli on siihen kuitenkin epätodennäköinen.

Ylipää Luomalankallio (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivikumpu tai -röykkiö sijaitsee paikallisen perimätiedon ja silminnäkijähavaintojen mukaan Kumisevassa Luomalankalliolla, Kumisevantien (mt 7622) läheisyydessä. Kohdetta ei ole pystytty paikantamaan.

Räinänlahti (Alusten hylyt)
Tuntematon ajoitus; Sijaintipaikka on Räinänlahdella Pitkäniemen ja Halosenniemen välillä.
Viistokaikuluotauksissa havaittu selkeä pienen veneen mallinen anomalia. Luotauksen teki FCG vuonna 2009 Suurhiekan merituulipuistohankkeen valmistelun yhteydessä.

Vasankari Kaakkurinmäki (Hautapaikat)
Historiallinen; Keskelle kylää Kaakkurinmäen alle on tarinan mukaan haudattu Suomen ja Venäjän sotien aikaan venäläisiä sotilaita. Kerrotaan löydetyn ihmisen luita ja esineitä. Paikalle rakennettiin myöhemmin asuintalo.

Isoniemi-Alatalo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ahmasjärven ja Oulujoen väliltä, järven lasku-uoman luoteispuolelta Niskan kyläosasta on useampia kivikautisia löytöjä Isoniemen ja Alatalon tiloilta (inventointikohteet Utajärvi 114 Isoniemi ja 125 Alatalo). Hiotun kiviesineen teelmä (KM 23736) löytyi peltotöissä noin vuonna 1975 Isoniemen talosta noin 500 m luoteeseen. Lähistöltä (kohdasta 7173940/3468040) on aiemmin löytynyt kivikirves (KM 18562:152). Alatalon tilan puolelta, noin 150 m päärakennuksesta länteen, on niin ikään löytynyt taltta 1930-luvun lopulla (KM 23737). Tämän löytöpaikka oli inventoinnissa 1987 jo metsittynytttä entistä peltoa. Maaperä on hietaa ja alue on topografialtaan varsin tasaista aluetta.

Puukkosuvanto (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iijoen etelärannalla lähellä Yli-Iin rajaa. Kohteesta reilun puolen kilometrin päässä kaakkoon on Karila niminen tila. Iijoen rannalla tasaiselta terassimuodostelmalta löydettiin kahdesta koepistosta yhteensä kaksi kvartsi-iskosta. Kaikkiaan tasanteelle tehtiin kymmenkunta koepistoa, mutta muita löytöjä eikä likamaata tms. havaittu. Löydetyt kvartsit antavat kuitenkin olettaa että paikalla on voinut olla sellaista esihistoriallista toimintaa, jota nyt tehdyssä inventoinnissa ei havaittu. Paikka on rehevää havumetsää, jossa aluskasvillisuutena on varpukasveja. Maaperä on hiekkaa.

Kankaanmäki (Kelttu) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Puuskalan ja Kankaan tilojen välisellä mäellä, mäntymetsikössä viljapellon reunassa sijaitseva tunnistamaton talonpaikka. Vuoden 2010 Kankaan mäen lounaisosassa pellon reunassa oli inventoinnissa havaittu punasavikannun katkelma ja savitiivistettä. Paikalla tehdyssä pienessä koekaivauksen kulttuurikerrosta tai varhaisempaan historialliseen aikaan viittaavaa ei todettu.

Pieni Lavalampi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pikenen eli Pikku Lavalammen pohjoispuolella, noin 200 m lammesta pohjoiseen olevan kumpareen korkeimman kohdan kivikossa on muutaman kymmenen sentin syvyinen vallin ympäröimä kuoppa. Vuoden 1976 tarkastuksessa kuoppa tulkittiin luontaiseksi, mutta kuvauksen perusteella kyseessä vaikuttaa olevan yksittäinen rakkakuoppa.

Kalliomaa luode (Raaka-aineen hankintapaikat)
Esihistoriallinen; Kallion kvartsijuonissa lohkottua kvartsia.

Ryönänperä 3 (Maarakenteet)
Tuntematon ajoitus; Ryönänperä 2 rekisteripalautteena tulleen ilmoituksen mukaan noin 800 m länsilounaaseen Ryönänperä 2:sta ja noin 700 m eteläkaakkoon Ryönänperä 1:stä olisi ainakin 2-3 painannetta. Kohde ei ole arkeologin tarkastama.

Ristikallio (1000020730) (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Luola sijaitsee Aventojoen laajentuman rannalla kallioharjanteen pohjoisreunassa, noin kuuden metrin päässä joen rannasta. Luolan edustalla on kivikkoa ja iso kivenlohkare, joka osittain peittää näkymän luolan suuaukolta joelle.
Kohteessa on noin kuusi metriä pitkä ja lattian tasalta mitattuna noin 4,5 metriä leveä, luoteeseen päin avautuva luola. Luolan suuaukko on muodoltaan kaarimainen, leveydeltään 4,5 metriä ja korkeimmalta kohdaltaan 170 cm korkea, madaltuen nopeasti luolan sisäpuolella. Luolan katto on korkein luolan keskivaiheilla nousten luolan perällä olevassa kammiomaisessa muodostelmassa noin 150 cm:n korkeuteen. Luolan katto on rapautuvaa, teräväsärmäistä kiviainesta, jossa on näkyvillä myös veden kuluttamia sileitä pintoja.
Luolan lattialla on katosta rapautunutta teräväsärmäistä kiviainesta, joka puuttuu luolan keskivaiheilta, jossa on likaisen ja tamppaantuneen hiekan muodostama polkumainen juova. Luolan kammiomaisessa takaosassa lattia-ala on puhtaan irtohiekan ja irtokivien peittämä. Luolan pohjoisreunassa on kasa isompia
teräväsärmäisiä lohkareita, joiden seassa on myös täysin pyöreäksi hioutuneita kiviä. Kivikasan yläpuolella luolan katossa on hiilijälkiä, jotka ovat luultavasti uudemmasta tulenpidosta. Seinämän vieressä on näkyvillä hiiltyneitä puita. Luolan keskivaiheilla lähellä suuaukkoa on maanpinnalla havaittavissa yksittäisiä,
mahdollisesti poron irtokarvoja, ja seinustalla oli pala sääriluuta.
Luolan keskivaiheille 1,5 metrin päähän luolan suuaukosta tehdyssä 20 senttimetrin syvyisessä koekuopassa likaantunut harmaanruskea pintamaa oli noin senttimetrin paksuinen. Sen alla oli silttimäistä, punertavaa hiekkaa, jonka joukossa on irtokiviä. Kuopan takaosassa, noin senttimetrin paksuisen likaisen
pintamaan alla, oli havaittavissa selkeä noin puolentoista senttimetrin paksuinen hiilikerros.
Luolan suuaukon eteläreunaan on kasattu noin 2,5 metrin matkalle matalaa kivivallia, pohjoisreunassa valli on noin metrin mittainen.

Historiallinen; Kalajoen pohjoisrannalla, välittömästi Alatalon tilalle johtavan tien itäpuolella
sijaitsevilla viljapelloilla. Pellon alaosa on tasaista, ylempänä pelto sijaitsee matalalla rinteellä.
Paikalla on Suur-Kalajoen Historia I mukaan sijainnut Alavieskan vanhimpia taloja, jotka on voitu perustaa jo 1400-luvulla. Erik Florinin laatiman vuodelta 1766 peräisin olevan isojakokartan mukaan lähempänä jokea sijaitsi Alatalo, talo no. 4, ja ylempänä peltorinteessä sijaitsi Tanhua. Uudistetulle isojakokartalle talot eivät enää ole merkitty samoille paikoille. Tanhua on myös siirtynyt pohjoisemmaksi.
Tarkastushetkellä pelto oli viljeltynä, joten pintahavannointia ei voitu tehdä.

Lampinsaaren urheilukenttä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lampinsaaren koulun eteläpuolella olevan urheilukentän etelä-/kaakkoispuolella. Urheilukentän kaakkoispuolella on jääkiekkokaukalon paikka. Kohde sijaitsee jokseenkin kaukalon kaakkoispään linjalla, kaukalon eteläisimmästä kulmasta noin 60 metriä etelälounaaseen. Alue on heinikkoista kuusi-koivu sekametsää lähellä suon reunaa, loivasti kohti suota laskevan alavan kankaan reunalla.
Paikalla on noin 6 x 6-7 metriä alaltaan oleva puolisen metriä korkea loivapiirteinen heinän peittämä kumpare, jonka päällä kasvaa yksi kookas ja pari kolme pienempää kuusta. Pohjoiskoillis-etelälounassuuntaisen kumpareen keskellä on hieman ympäröivää maanpintaa syvemmälle ulottuva hieman epämääräinen, perusmuodoltaan suorakaiteinen kuoppa, jonka ala on noin 2 x 1,5 metriä. Rakenteen valleissa oli runsaasti noin nyrkinkokoisia ja pienempiä kuonakappaleita, jotka jossain määrin muistuttivat rautakuonaa, mutta kokeiltaessa ei kompassimagneetti reagoinut kuonaan millään tavalla. Kuonan pintarakenne on myös toinen kuin rautahyttien yhteydessä esiintyvässä kuonassa. Ruskean ”patinoituneen” pinnan alla kuona-aines on tummaa ja kiiltävän lasimaista. Kuonassa ei ole tervan tms. tunnistettavan aineen tuoksua. Rautahyteille ominaista kiveystä ei vallista tunnusteltaessa tavattu, vaikkakin vallissa tuntui muutamia kiviä. Kyseessä on selvästi historialliselta ajalta oleva työ-/valmistuspaikka, jonka tarkempaa laatu ei ole tiedossa.

Kalmastin männikkö (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Alpuan keskustassa olevan urheilukentän länsipuolella. Paikalla on muistokivi, jonka teksti kuuluu: ”Isonvihan muistokivi. Isonvihan aikana, vuosina 1713–1721, Alpuan kylän 17:stä asutusta talosta seitsemän jäi autioksi ja kuusi poltettiin. Yksitoista kyläläistä kuljetettiin vangittuina pois kotiseudulta. Tällä paikalla on perimätiedon mukaan sijainnut isonvihan uhrien kalmisto. Muistokiven pystytti v. 1988 Alpuan kyläläiset”. Viereisessä opastekyltissä mainitaan ”paikalta 1930-luvulla kaivauksissa esiintulleisiin ihmisten luurankoihin, joiden alkuperää ei ole selvitetty”. Opastekyltin mukaan paikka on rauhoitettu luonnonsuojelulailla. Kytissä mainitut ”kaivaukset” eivät tiettävästi tarkoita arkeologisia kaivauksia vaan paikalla tehtyä kaivua yleensä.
Mäntymetsää kasvavalta alueelta ei tavattu varmoja merkkejä mahdollisesta kalmistosta. Alueella oli muutamia, neljästä viiteen pientä kuoppaa tai painannetta, joiden muoto ja koko vaihteli. Havaitut painanteet saattavat olla luontaisiakin. Alueen eteläosassa ajouran päässä ja sen pohjoispuolella noin kohdassa p = 7148022, i = 3414278 oli kooltaan noin 1 x 2 metrinen ja noin 30 cm syvä painanne, joka pitkälle muistutti aiemmin nähtyjä historiallisen ajan hautakuoppia. Kuoppaan tehtiin koekuoppa, jossa varsin syvältä kuopan pohjalta tavattiin tiiltä. Mitään hautaukseen viittaavaa ei paikalta löydetty. Alueen lounaisreunalla on matala hiekanottopaikka. Kokonaisuudessaan alueen laatu jäi hieman epämääräiseksi, mitään varmuudella hautauksista kertovaa ei paikalta löydetty.
Vihanni kirja I (toim. Merja Karjalainen, Vihannin kunta, s.a.) kertoo Kalmastista seuraavaa: ”Nykyisin paikalla sijaitsee jo asutusta ja urheilukenttä…..Väittävätpä jotkut nuorisoseurantalon rakennusvaiheen aikana maasta löydetyn venäläispäällikön luita”. Onkin mahdollista, että varsinainen hautapaikka on sijainnut hieman nyt kyseessä olevaa aluetta idempänä urheilukentän ja sen itäpuolisen rakennetun alueen paikalla. Toisaalta alueen lounaispuolinen hiekanottapaikka voisi sopia mainituksi 1930-luvun kaivuksi. Edelleen mainittua teosta seuraillen Kalmastiin liittyy kellotarina, jonka mukaan Vihannin kirkon kellot on isonvihan aikana kätketty Kalmastiin.
Kohteen nimi ja siihen liittyvät tarinat viittaavat siihen, että paikalla todella on jonkin vainon aikaisia hautoja. Tehdyn tarkastuksen aikana varmuutta asiaan ei saatu.

Sosinoja 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee kahden vaaran välissä, hiekkaisella rantatörmällä. Törmän eteläpuolella oleva alue on avohakattu. Törmän yläpuolelta löytyi keskittymä palaneita kiviä äestysuralla 1,5 metrin matkalla. Kivet ovat noin 10 cm huuhtoutumiskerroksen alla ja niiden välissä oleva hiekka on paikoitellen palanut. Muita havaintoja ei tehty.

Salmentauskangas 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee harjun loivassa alarinteessä, pienen soistuneen alueen ympäröimän "niemekkeen" pohjukassa. Alue on avohakattu ja äestetty, ja suuri osa sitä on hakkujätteiden peitossa. Noin 15 x 8 metrin kokoiselta alueelta löytyi kaksi keskittymää palaneita kiviä, heikkoa likamaata ja kvartsi-iskos.

Salmentauskangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee pienellä tasaisella kukkulalla soiden välissä, lahden pohjukassa. Koepistoissa havaittiin kukkulalla kaksi vierekkäin olevaa soikeaa (n. 7 x 6 m) selkeää likamaa-aluetta, likamaakerroksen paksuus on 12-18 cm. Väri on tummanruskeaa, ja se sisältää runsaasti pieniä luunsiruja, jonkun verran nokea/hiiltä ja pieniä palaneita kiviä. Kiinteitä rakenteita ei havaittu. Huuhtoutumiskerroksen paksuus on noin 1 cm.
Selkeät likamaa-alueen rajat viittaavat mahdollisesti paikalla olleen kiinteän rakenteen/asumukseen. Selvitys vaatisi kaivaustutkimuksen. Ohuen huuhtoutumiskerroksen perusteella kohde on ajoitettu historialliseen jaksoon.

Sarvijärvi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Saatujen tietojen perusteella n. 1,2 x 1,2 x 0,7 m mittainen kiviröykkiö, jossa napakivi. Kuvan/kuvauksen perusteella rajakivi. Ei tarkastettu maastossa.

Aittolahti (1000021174) (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee niemen kärjen korkeimmassa kohdassa. Kyseessä on soikea matala maakumpu (mitat n. 3,5 x 2,5 m, korkeus 0,5 m) jonka keskellä on suorakulmainen kuoppa (mitat 2,1 x 0,9 m, syvyys 0,3 m). Huuhtoutumiskerroksen paksuus kuopassa on 5 cm, kummun reunalla 2-3 cm. Kairauksessa ei havaittu normaalisesta maannoksesta poikkeava.

Kiehtäjäniemi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kiehtäjänniemen pohjoisrannalla sijaitsee tarkemmin määrittelemätön kuoppajäännös. Samalta paikalta löydettiin myös mahdollinen kvartsiitti-iskos, jota ei poimittu mukaan.

Kiipeli 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tuomiperän tuulivoimapuiston suunnittelun yhteydessä saadun paikallisen ilmoituksen mukaan historiallinen talonpaikka Kiipeli-nimisellä maastokohdalla, noin 100 m etelään lähimmistä nykyisistä pelloista. Kohteen arviointi edellyttää arkeologista tarkastusta. Noin 300 m länteen tästä on ilmoituksen mukaan myös arkeologisesti tarkastamaton tervahauta (Kiipeli 2).

Kiipeli 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tuomiperän tuulivoimapuiston suunnittelun yhteydessä saadun paikallisen ilmoituksen mukaan tervahauta Kiipeli-nimisen maastokohdan länsipuolella, runsaat 100 m lounaaseen lähimmistä nykyisistä pelloista. Kohteen arviointi edellyttää arkeologista tarkastusta. Noin 300 m itään tästä on ilmoituksen mukaan myös arkeologisesti tarkastamaton talonpaikka (Kiipeli 1).

Jyrkätkalliot (1000023236) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tuomiperän tuulivoimapuiston suunnittelun yhteydessä saadun paikallisen ilmoituksen mukaan historiallinen tervahauta Jyrkätkalliot-nimisen maastokohdan pohjoispuolella. Kohteen arviointi edellyttää arkeologista tarkastusta.

Ketunmaa koillinen 2 (Luonnonmuodostumat)
Tuntematon ajoitus; Ilmeisesti aivan luontainen pirunpellossa erottuva, osin vallimaisten harjanteiden reunustama mäenlaen kivikkomuodostuma. Se sijaitsee ent. Haukiputaan kunnassa, Onkamontieltä noin 330 m luoteeseen, Ketunmaan harjannealueen koillispuoleisella lähiseudun korkeimmalla harjanteella. Muodostelma on kooltaan noin 20 x 12 m ja mäenlaen suuntaisesti pituusakseliltaan noin idästä länteen. Itäpään korkeimmassa kohdassa on röykkiömäinen kivikasa, likimain 4 m halkaisijaltaan. Myös se arvioitiin todennköisesti luontaiseksi kasaumaksi.
Samassa yhteydessä todettiin noin 130 m kaakkoon jyrkemmän rinteen juurella äestysalueella yksittäinen kvartsi-iskos (kohde Ketunmaa koillinen 1). Lounaassa sijaitsevalla varsinaisella Ketunmaalla on kaksi muinaisjäännöskohdetta (Ketunmaa 1 ja 2). Näistä ensimmäinen (asumus- ym. painanteet) on 2008 todettu metsänkäsittelyn pahasti vaurioittamaksi.

Seikansuonoja 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Seikansuonojan mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Oulujoen itäpuolella, Oilinginojan pohjoispuolella olevalla aukkohakatulla ja kevyesti äestetyllä kankaalla. Paikalta löytyi yksi selvä kvartsi-iskos matalalta harjanteelta, aivan metsätien vierestä. Paikalle tehdyssä koepistossa oli normaali podsolimaannos, muttei mitään muuta kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa. Myöskään muissa alueelle tehdyissä koekuopissa ei havaittu mitään erityistä. Alueella on suhteellisen paljon maanpintaa auki ja mm. aivan löytöpaikan vieressä on kairausputki, jonka nostamaa maata on esillä, mutta mitään muuta alueella ei näkynyt. Todennäköisesti kankaalla on kivikautinen asuinpaikka, mutta sen vahvistaminen vaatisi useampia löytöjä yhden kvartsi-iskoksen lisäksi.

Kangas-Korhola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kangas-Korhola tai Ranta-Korhola sijaitsee Oulujoen itärannalla, Alasuvannosta ja Oilinginojasta luoteeseen olevalla rannalla. Tilan pelloilta on löytynyt useita kiviesineitä vuosien varrella ja monen löydön vuoksi paikkaa on pidetty mahdollisena kivikautisena asuinpaikkana. Irtolöytöjä ovat KM 3045:17 tasataltta, KM 3671:13 tasataltta, KM 7170:1 tasataltta, KM 13598 kiviveitsen teelmä.
Mahdollisesti löytöpaikka on kuitenkin jäänyt veden alle Utasen vesivoimalaitoksen rakentamisen takia. Vuonna 2013 tätä asiaa ei kuitenkaan päästy selventämään, sillä kaikki talon ympärillä olevat pellot olivat muokkaamatta. Kangas-Korholasta pohjoiseen,
Tuomaankuokkamaan suoalueen eteläpuolella olevalle moreeniharjanteelle tehtiin kuitenkin useita koekuoppia, mitään sieltä kuitenkaan löytämättä. Kohdetta ei ole rajattu.

Kahasuo (Asuinpaikat)
Rehevähkö matala harjanne suon laidalla, mäntymetsä.
Itä-länsi suuntaisen, 13,5 x 6 m mittaisen rakennuksen jäännös, kaksiosainen, länsiosa ”tupa”, mitaltaan 7 x 6 mm, uunin jäänteet kaakkoisnurkassa 2 x 2 x 1,2 m, jonkun verran sortunut; oviaukko länsipäädyssä. Neljä melko lahonnutta hirsikertaa jäljellä, sulkanurkka, päät vuorotellen sahattu ja kirveellä katkaistu. Itäosa on mitaltaan 6,5 x 6 m, seinä hirret ovat sortuneet ja melko maatuneet, osan luoteisnurkassa pieni kuoppa, n 1 x 1 x 0,3 m; mahdollinen aukko itäpäädyssä. Rakenteessa ja sen ympärille kasvaa yli 100 vuotiaisia mäntyjä.

Välivaara (1000024718) (Asuinpaikat)
Rehevähkö mäntykangas, tasanne vaaran rinteen ja suon välissä.
Pohjois-eteläsuuntainen, 13 x 6 m mittaisen rakennuksen jäännös, kaksiosainen, eteläosa ”tupa”, mitaltaan 6 x 6 mm, uunin jäänteet lounasnurkassa 2 x 2 x 1,1 m, jonkun verran sortunut; oviaukko eteläpäädyssä. 2-3 melko lahonnutta hirsikertaa jäljellä, sulkanurkka, päät vuorotellen sahattu ja kirveellä katkaistu. Itäosa on mitaltaan 7 x 6 m, 2 lahonnutta hirsikertaa jäljellä; oviaukko länsiseinässä. Rakennuksen keskellä 2 hirttä pituussuunnassa (kattohirttä?) Puusto rakennuksen sisältä ja läheltä poistettu (lienee tapahtunut jo muutama vuosikymmenen sitten). Kantojen koon perusteella ikä yli sata vuotta.

Vitikonkangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Maasto on matala kangas suoalueen keskellä, kohde sijaitsee tasanteella kankaan luoteisosassa suon laidalla; rehevä sekametsä ja aluskasvillisuus.
Alueella on kahden rakennuksen jäänteet:
1. Lounais-koillis- suuntaisen rakennuksen jäänteet, pituus 11,5 m ja leveys 6 m. Kaksiosainen, koillisosan (5,5 x 6 m) pohjoisnurkassa uunin jäänteet (hajonnut, mitat n 2 x 1,5 x 0,6 m), keskellä kaksi suorakulmaista kuoppaa (1,2 x 1 x 0,5 m). Lounaisosan keskellä suorakulmainen (n. 1,2 x 1 x 0,2 m) "mätäs" jonka päällä on iso kivi - rakenteen luonne ei selvinnyt. Seinien kohdalla on havaittavissa selvä maavalli, rakennuksen keskikohdalla ja väliseinässä 2 hirsikertaa jäljellä (melko lahonneet), pitkä nurkka, koirankaula.
2. toisesta rakennuksesta on vain toinen pääty säilynyt, mitat noin 6 x 5 m; 4 hirsikertaa; melko lahonneet; pitkä nurkka, koirankaula; muita rakenteita ei havaittu. Rakennusjäänteiden sisällä ja ympärillä kasvaa eri-ikäisiä puita; rakennuksen 2 nurkassa yli 100 vuotias kuusi.

Niemenmaa (1000024721) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Maasto on matala pieni kangas soiden keskellä, alueella kasvaa pääosin vanhoja kuusia; aluskasvillisuus sammalta ja jonkin verran varpuja.
Kaksi rakennusjäännöstä ja kuoppa:
1. Kaakkois-luode suuntainen rakennusjäännös mitat 10 x 6 m; seinien kohdalla matala maavalli, koillisseinän kohdalla lahonneen hirren jäänteet; länsinurkassa kiviä/kivikasa, jonka päällä kasvaa iso kuusi, kasan luonne ei selvitetty. Muita rakenteita ei havaittu.
2. Rakennuksesta n. 10 m länteen on kiuas (mitat 2,5 x 2,3 x 0,8 m), joka on kokonaan kasvanut umpeen, koepistossa havaittiin palaneita kiviä.
3. Rakennuksesta n. 12 m koilliseen on suorakulmainen kuoppa ( 2 x 1,8 m, syvyys yli 0,6 m), sen koillisreunassa on isoja kiviä.
Metsäkämppä jäännös (perimätieto), saunan ja kellarikuopan jäännökset; puuston perusteella ikä yli 100 vuotta.

Jokipolvi (1000024724) (Kivirakenteet)
Jokitörmä, jossa kasvaa eri-ikäistä sekametsää.
Isosta kivistä tehty matala röykkiö (läpimitta 1,3 m korkeus 0,4 m), jonka keskellä on kolmiomainen pystykivi; hakkausta ei havaittu. Röykkiö on suurimaksi osaksi sammalen ja varpujen peitossa. Pudasjärven ja Posion (Kuusamon) kuntarajan rajakivi, todennäköisesti vuodelta 1865.

Kovajärvi (Maarakenteet)
Kuoppa sijaitsee Kovajärven länsipäässä olevan niemen päässä. Niemen pään erottaa rannasta suoalue. Niemen kärjessä on pyöreä todennäköisesti hiekkapohjainen kumpare, jossa kasvaa mäntyjä ja muutama koivu ja pieni kuusi. Kumpareella kasvaa sammalta ja varvikkoa. Kumpareen halkaisija on 13,5 m ja korkeus 1,5-2 m. Kumpareen ympäristö on soistunutta. Metsän kehitysluokka on alueella erirakenteinen metsikkö.
Kohde on kumpareen keskelle kaivettu, suorakaiteenmuotoinen kaakko-luoteissuuntainen maakuoppa. Kooltaan kuoppa on 2-3x0,6 m. Kuopan kaakkoispää näkyy selkeästi ja on jyrkkäreunainen, mutta luoteispää on epäselvempi. Kaivannon kaakkoispään pohjalla paksu turvekerros (10-15 cm), huuhtoutumiskerros (n. 2 cm) ja hiekkaa. Kuopasta kaksi metriä lounaaseen on kumpareen reunalla pilkkamänty, jonka länsi- ja itäpuolelle on tehty isot pilkat, joissa kirveen iskun jälkiä. Myös puun pohjoispuolella on muutamia pieniä pilkkoja, jotka ovat umpeenkasvaneita tai merkittömiä. Länsipuolen pilkka lievästi tuhoutunut. Pilkkapuun koordinaatit: 3549997/7291559 (YKJ).

Haapovaara (1000024806) (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Haapovaaran päällä alueella, jolla kasvaa käppärymäntyjä ja jossa on siellä täällä kalliopaljastumia. Aluskasvillisuus koostuu varvuista, sammaleesta ja heinästä.
Paikalla on kaksi kivipöytää, jotka on kummatkin tuettu kolmesta kohdasta. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Pyhitys 1 (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee Syötteen kansallispuiston rajalla kivisessä mäntyä, kuusta ja koivua kasvavassa metsässä. Aluskasvillisuus koostuu varvuista ja sammaleesta.
Paikalla on pyöreähkö siirtolohkare, joka lepää pienen kalliopaljastuman ja kahden pienen kiven päällä. Paikalta on hieno näkymä Kostonjärvelle. Kivi on rapautunut alapuolelta laattamaisesti ja sen alla luoteis- ja kaakkoipuolella on onkalot. Kiven kaakkoispää on ilmassa ylettyen kalliopaljastuman ylitse. Toinen pienistä tukikivistä on kolmionmallinen ja toinen laattamainen. Kivi erottuu maastossa kauas ja toista vastaanvankokoista kiveä ei löydy lähistöltä. Kiven koko on noin 3 x 2 x 2 m.

Matosuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maasto on suoalueen keskellä oleva matala soraharjanne n. 200 m Kangaslammesta koilliseen; kuivahko mäntyvaltainen kangasmetsä, jossa kasvaa myös jonkun verran kuusia ja koivuja.
Tervahaudan läpimitta valli mukaan lukien 16 m, kuopan läpimitta 11 m ja syvyys 0,7 m; halssi suuntautuu kaakkoon, pituus 7 m ja syvyys 1,9 m. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä; ikä yli 100 vuotta.

Sosinoja 6 (Asuinpaikat)
Hiekkainen tasanne vaaran eteläpuolella ja puron (Sosinoja) pohjoispuolella. Kuivaa mäntykangasta, osittain vanhaa puustoa.
Rantatörmän yläpuolella on 4,5 x 4 m mittainen ja 2,2 m syvä suorakulmainen kuoppa, johon johtaa eteläpäädyssä kaareva n. 3 m pitkä ramppi. Länsiseinämässä on hirsien jäänteet näkyvissä. Seinät ovat jonkin verran sortuneet. Kuopassa kasvaa nuoria puita ja katajaa.

Jatkonkangas (1000024931) (Kivirakenteet)
Matalan mäen lakialue, kuiva kangasmetsä (mäntyä, harvennettu) aluskasvillisuus puolukkaa ja sammalta.
Pieni, melkein neliömäinen röykkiö, mitat 1,5 x 1,5 m, korkeus 0,6 m; kivien koko on 10-40 cm; keskellä hieman isompi kivi (kallistunut), mahdollisesti napakivi. Röykkiöön on laitettu pystyyn puisen melan osa.

Pitkäkaarto 5 (Puolustusvarustukset)
Noin 2 km pitkä lounais-koillissuuntainen hiekkadyyni-/rantavalliryhmä, joka sijaitsee Rantsilasta 9 km pohjoiskoilliseen ja Temmeksestä 12 km kaakkoon. Temmesjoki virtaa dyyniryhmän halki sen keskivaiheella. Kuivaa mäntykangasta, nuorta kasvatusmetsää. Joen rannassa rehevämpää kasvillisuutta.
Maastossa on näkyvissä joen suuntaisia valleja, Lidar-vinovalokuvassa erottuu 3 kaivantomaista rakennetta, joiden pituus vaihtelee 12-38 m välillä, niiden leveys on 4-6 m.
Kaivantojen lisäksi alueella on mahdollisesti useita kuoppia, joiden tulkitseminen Lidar-aineiston perusteella on kuitenkin epävarmaa. Kohteiden maastokartoitusta on suunniteltu vuodelle 2013. Puolustusvarustukset voivat olla peräisin Suomen sodan ajalta. (YKJ)

Arvolahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Paikoitellen soistunut rantaniitty Isojärven Arvolahden lounaispuolella, varttunutta kasvatusmetsää, pääosin mäntyjä, jonkin verran koivuja. Aluskasvillisuus heinää, niittykasveja ja katajaa.
Noin 0,7 ha:n alueella on neljä kiviaitaa ja useita peltoröykkiötä. Kaksi aidoista kulkevat kohtisuoraa rantaan, niiden pituus on 60 ja 50 m, leveys noin 2 m ja korkeus 0,7 m. Kaksi lyhyempää aitaa ovat alueen kaakkoisosassa lähempää tietä ja ne ovat rannansuuntaisia. Niiden pituus n. 15 - 20 m, leveys 2-3,5 m ja korkeus 0,6-0,7 m. Kaikki aidat ovat sammalen peitossa.

Makiankaarronkangas (Kivirakenteet)
Korkea kivinen kangas suoalueen keskellä. Rehevä sekametsä, varttunutta kasvatusmetsää ja taimikkoa.
Kankaan itäosassa itärinteen yläpuolella on kymmenen metriä pitkä, 0,8 - 1 m leveä ja 0,8 m korkea kiviaita. Sen itäpuolella oleva rinne vaikuttaa raivatulta. Siitä 15 ja 20 m pohjoiseen on kaksi kivikasaa, mitat n. 4 x 2,5 m ja korkeus 0,5 m.
Kyseessä lienee peltoaita ja -röykkiöitä. Alueella työskennelleen motokuskin mukaan paikasta noin 500 m lounaaseen olisi vanha talonpaikka, ko. kohde on yksityismaalla, joten sitä ei tarkastettu KMO-inventoinnissa.

Veitsimaa (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Iijoen ja Halajärven välialueella sijaitsevan pitkänomaisen, länsi-itä-suuntaisen Veitsimaan saarekkeen keskiosan laen eteläosassa on suurikokoinen tarkastamaton soikea painanne. Veitsimaa erottuu ympäristönsä matalammista soistuma-alueita. Lidar-aineiston perusteella kyseessä voi olla ihmisen tekemä rakenne, ehkä asumuspainanne. Kooltaan se on 20x15 m luokkaa. Maastonmuodon tulkinta luontaiseksi ei sijaintipaikallaan vaikuta todennäköiseltä.
Alue lienee toistaiseksi (2015) vielä äestämätöntä metsämaata, jonka itäpuolella on laajahkoja 2000-luvun avohakkuu- sekä maapohjan muokkausalueita. Kohteesta noin 480 m itään on samaisen Veitsimaan eteläreunan äestysalueella hyvin suuri soikea painanne, kooltaan noin 30x20 m. Kyse voi olla luontaisestakin muodostumasta. Tämän koordinaatit ovat 7251014/441818
Alueiden luonteen selvittäminen edellyttää arkeologista tarkastusta.

Haaranmäki (1000026272) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pyhäjoen länsipuoliselta peltoalueelta löytyi inventoinnin 2014 yhteydessä neljä kvarsi-iskosta noin 40 metrin matkalta oraalla olevalta pellolta. Ko. alueelta havaittiin lisäksi palaneita kiviä. Paikalle tehdyissä lapionpistoissa ei havaittu kulttuurkerrosta. Löytöjen ja havaintojenperusteella kyse on todennäköisesti suppea-alaisesta kohteesta (leiripaikka?) jonka rakenteet ovat tuhoutuneet pellonmuokkauksessa.
Kohde liittyy topografisesti jokirannan laajempaan kivikautiseen asutusvyöhykkeeseen ja vaatii edelleen tutkimuksia.

Uljuan tekojärvi 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vuoden 1774 isojakokarttaan on merkitty polkuja nykyisen Uljuan tekojärven alueelle. Merkitsemistavasta pääätellen niillä on ehkä pitkospuuosuuksia. Pohjoisessa vanhojen reittien kohdalle on myöhemmin raivattu peltoja jolloin mahdolliset pitkospuuosuudet ovat tuhoutuneet. Sen sijaan eteläosassa kohteen alueella ei ole ollut myöhemminkään peltoja tai asutusta jolloin. Uljuan tekojärven rakentamisenjälkeen puurakenteiden säilyminen hapettomissa olosuhteissa on mahdollista.
Pohjoisen osuuden arvioitu keskipiste P:7133100., I: 448437

Mäntyselkä (1000027007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Parin kvartsi-iskoksen sekä palaneen kiven löytökohta hiekkaperäisessä, länteen laskevassa äestetyssä rinteessä. Parissa koepistossa ei havaittu muinaisjäännökseen viittaavaa. Kivennäismaata oli vain vähän näkyvissä, eikä aluetta tarkastettu kovin laajalti. Paikka sijaitsee Iin itäosassa ja alue on sinänsä kivikautiselle asuinpaikalle hyvin sopivaa. Löytökohdan länsipuolella noin 35 m sijaitsevan metsätien länsipuolella sekä luoteeseen on Lidar-aineiston perusteella rantamuodostuma-alue, jossa anomalioita, jotka voivat osoittaa arkeologisia rakenteita, mahdollisesti asumuspainanteita.
Koillisempana, Mäntyselän laen itäreunassa, on myös peruskartalle merkitty tervahauta, kohde Mäntyselkä 2.

Ajoittamaton; Kapean, ruohottuneen metsätieuran pinnassa ja kupeessa havaittiin hiekkamaaperässä keskittymänä runsaasti palaneita kiviä - saattaa olla hajonnut liesi. Lähistölle tehdyissä koekuopissa ei kuitenkaan havaittu muita asumisen tai esihistorian merkkejä.

Siikaoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokartan ja lidar-aineistojen perusteella Oulujoen länsipuolella Siikaojan eteläpuolella lähellä Pyykön taloa on 2-3 tervahautaa. Alue on luonnonsuojelualuetta, eikä kohteita ole tarkastettu maastossa.

Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Rantsilan kirkonkylästä ja Siikajoesta itään olevan Lampinkankaan edustalla, pienellä suon keskellä olevalla mäennyppylällä, joka on merenrantavaiheessa ollut pieni saari. Kohde on Kärsämänkyläntien eteläpuolella, siitä noin 160 metrin päässä. Paikka on kivikkoinen ja sekametsää kasvava. Ilmalaserkeilauskartalla näkyvä painanne on hieman epämääräinen, halkaisijaltaan noin 10 metriä oleva painauma, joka on kivistä ja kasvillisuudesta johtuen ilmeeltään hieman möykkyinen. Kohde saattaa kuitenkin olla kivikautinen asumuspainanne.

Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Siikajoen länsipuolella, Rantsilan kirkonkylästä pohjoiseen olevan suoalueen keskellä olevalla metsäkumpareella, Tuoreenmaantien eteläpuolella. Lähellä on samanlaisilla kumpareilla useita varmojakin asuinpaikkoja, kuten Jussinsaaret 2 ja 4. Alue on mäntytaimikkoa, jossa havaintoja on vaikea tehdä, mutta siellä havaittiin kuitenkin mahdollinen asumuspainanne, halkaisijaltaan noin 10 metriä.

Puronkangas 1 (1000027377) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Siikajoen ja Siikalatvan kuntien rajalla olevalla suoalueella, Puronkangas-nimisellä saarella. Alueella kasvaa hyvin tiheää taimikkoa, noin 10-12 -vuotiasta mäntyä ja maan pinnan muotojen erottaminen tällaisessa taimikossa on hyvin hankalaa. Ilmalaserkeilausaineistossa kuitenkin tällä alueella ja tästä 200 m itään olevalla kankaalla olisi erotettavissa painanteita, joista maastotarkastuksessa havaittiin vain yksi epämääräinen halkaisijaltaan noin 8 metriä oleva painanne koordinaattien osoittamassa kohdassa.

Hölpänkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Viitalanperällä, lähellä Siikajoen ja Siikalatvan kuntien rajaa, Hölpänkankaan koillisreunalla. Ilmalaserkeilausaineistossa paikalla näkyy epämääräinen painauma, joka käytiin tarkastamassa. Paikalla havaittiin halkaisijaltaan noin kuusi metriä oleva loiva, epävarma asumuspainanne mäntytaimikossa. Paikka on sinänsä sopiva asuinpaikaksi, mutta varman painanteen ja löytöjen puutteessa se on toistaiseksi tentatiivinen kohde.

Koski 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Inventoinnin mukaan kyseessä on "Pieni mäkeen kaivettu tervahauta, aukko kaakkoon, noin 1,5 m syvä, ei vallia". Kohdekuvauksen ja inventointirakortin kuvan perusteella kyseessä ei ole tervahauta, vaan myöhäinen kellarimainen kuoppa.

Nikulankoski (Maarakenteet)
Ei määritelty; Inventoinnissa kohde on määritelty tervahaudaksi. Kohdekuvauksen " Se on soikea, noin 8x6 m iso ja noin 1 m syvä. Aukolta (jokeen päin) lähtee noin 4 m pituinen kanava. Vallia ei näy." ja kertomuksessa olevan kuvan perusteella kyseessä on myöhäinen kellarimainen kaivanto.

Ahvenlampi etelä (1000027908) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Paikalta on löydetty elokuussa 2013 metallinilmaisimella kaksi palaa rautakuonaa, jotka on toimitettiin Pohjois-Pohjanmaan museoon 21.8.2013. alueelta ei ole muita löytöjä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Martimonsuo N (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Voimajohtojen alla olevan kumpareen laella on noin 29 x 12-14 m oleva maavallikehä. Vallien leveys on noin 2-2,5 m ja enimmillään se on noin 50 cm korkea.Vallin kaakkoispuolella on kivikkoa, jonka luonne ei inventoinnissa varmuudella selvinnyt. Koekuopista ei onnistuttu löytämään mitään kivikautiseen asuinpaikkaan tms. ihmistoimintaan viittaavaa, mutta vallin sisäpuolella on huuhtoumiskerros, joka on ohuempi kuin ulkopuolella. Vaikka kyse voi olla luontaisestakin vallista, on inventoinnissa päädytty pitämään kohdetta muinaisjäännöksena. Kohteen luonne on epävarma.

Kauniinmetsänkangas 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisellä rajalinjalla on rajakivi, jossa on kruununhakkaus. Kohde ilmoitettu inventoijille keväällä 2015. Kohdetta ei tarkastettu vuoden 2014 syksyllä tehdyssä inventoinnissa.

Äijänkangas (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Äijänkankaalla kerrotaan olevan kehämäinen kiveys, Äijänhauta, joka olisi 1700-luvulta oleva hautapaikka. Paikkaan liittyy useita hieman erilaisia kertomuksia. Yhden kertomuksen mukaan haudattu olisi luukkaan mies, joka noituutensa vuoksi ei saanut lepoa kirkkomaassa vaan häiritsi eläviä. Hänet kaivettiin ylös ja soudettiin vielä saarena olleeseen Hanhiseen. E. Merilä (Toisten nurkista. Hailuodon kulttuuriympäristöohjelma, 2003, s. 111) lainaa seurakunnan haudattujen luetteloa vuodelta 1761. Lainaus viittaa kerrotunlaiseen tapahtumaan. Paikka on merkitty kohdemerkinnällä vuoden 1980 peruskartalle. Merkintä perustunee vuonna 1976 saatuihin paikkatietoihin, joita ei kuitenkaan tarkastettu tuolloin maastossa.
Vuoden 2016 inventoinnissa karttamerkinnän paikalla eikä sen lähiympäristöstä tavattu rakennetta, joka olisi ollut tulkittavissa ihmistyöksi, aluella oli vain luontaista kivikkoa.
Tilannearvio 2017: On mahdollista, että vuoden 1976 paikannus on väärä. Yhtenä mahdollisena sijaintipaikkana voi maastollisesti pitää esimerkiksi vuoden 1980 peruskartalle merkittyä luonnonkivikkoa noin 350 metriä länsilounaaseen kohdemerkinnästä. Tämä tarkastamaton kivikko vaikuttaa tuhoutuneen myöhemmin tietä tehtäessä. Äijänkankaaseen liittyy vahva perimätieto hautauksesta. Kohdetta ei joko ole oikein paikannettu tai se on tuhoutunut. Kyseessä voi olla myös erittäin vaikeasti havaittavasta kivikehästä. Esimerkiksi 1700-luvulla hailuotolaisten kalastajien kalastuspaikalla Sanskerissa on kirkon luon vanha hauta, jota reunustava kivikehä on hyvin vaatimaton (ks. Merilä 2003, kuva s. 31).

Piispanletto (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Oulun Letonimen suojelualueen Piispanleton eteläpuolen rantavedessä.
Kohde on havaittavissa uusimmista satelliittikuvista: https://goo.gl/maps/nRZM1nknokq Ilmoittajan mukaan noin 10 vuotta vanhoissa satelliittikuvissa hylyn kappale on noin sata metriä etelään nykyiseltä paikaltaan syvemmässä vedessä, joten jäät lienevät siirtäneet kappaletta.
Kyseessä on hylyn kappale, jonka koko on noin 20 m x 5 m.

Ajoittamaton; Yleisöilmoituksen mukaan paikalla on kymmenkunta kehämäistä kivirakennelmaa:
"kahdella korkealla kivikkoisella mäntykankaalla vastaan kiinnostavia kivikehiä noin kymmenen kappaletta. Näyttävät ihmisen tekemiltä ja niitä oli useita. Osa oli selkeästi vanhempia eli niiden vallit eivät nousseet yhtä korkealle maanpinnan tasosta kuin toisten. Matalammat sijaitsivat toisella läheisellä kankaalla. ..... Halkaisijat olivat noin 1,5 - 2m. Kaikissa näkyi ikäänkuin oviaukon paikka"
Kohdetta ei tarkastettu maastossa. Kuvien perusteella ainakin osa voi olla piilopirtin tms. asumuksen sijoja.

Iin asema itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Yleisöilmoituksen ja lidaraineiston perusteella paikalla on tervahauta.
Ei tarkastettu maastossa.

Pahasuo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laserkeilauksen avulla havaittu kohde noin 2,6 km Muhosjoen luoteispuolella ja noin 1,6 km Muhos-Nuutila maantieltä itään. Dyyniharjannetta noudattavan tieuran läheisyydessä on useampia peräkkäisiä mahdollisia asumuspainanteita, mutta myös myöhempiä hiekanottokohtia. Lähiympäristössä on myös tarkastettuja asuinpaikka- ja asumuspainnekohteita (Pahasuo ja osittain kohde Koivusuo)

Tassila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tassila on mainittu jo vuoden 1547 verokirjaan. talon paikantaminen perustuu vuoden 1848 pitäjänkarttaan sekä maaperäkarttaa (Raution ja Tyngän isojakokartat eivät olleet käytettävissä inventointia tehdessä). Sijainti osuu jokirantaa lähellä olevalle kukkulalle joen tulvatason yläpuolelle, joten asemointia voi pitää luotettavana. Kohdetta ei käyty maastotarkastamassa vuoden 2016 inventoinnin yhteydessä koska se sijaitsi raution kaava-alueen ulkopuolella. Kohde sijaitsee Petäistön vanhojen talousrakennusten sekä uuden asuintalon kohdalla.

Hörskönjoen suun itäpuoli (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Haapajoen ja Hörskön/Poikajoen yhtymäkohdasta noin 300 m itäkoilliseen olevalla mäellä Poikajoen talon pohjoispuolella. Paikalla erottuu noin 16 m pitkä kiviaita ja sen kaakkoispuolella on muinaispelto. Nämä ovat kankaan pohjoisosassa. Näistä parisataa metriä etelään on rakennuksen kivijalka.

Vuoppolankangas kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vuoppolankankaan kaakkoisosassa on kivikkoisen harjanteen eteläpuoleisen rinteen alaosassa on pääosin suurista kivistä muokattua rakkaa, johon on muodostunut yksi halkaisijaltaan parimetrinen selkeämpi poteromainen rakenne sekä ja epämääräisempiä rakenteita. Alapuolella on Nurkkasuon luoteisosan kosteikkoa. Mahdollisesti kivistä ladottuja rakenteita on käytetty pyyntisuojina.
Kohteen luonne ja sen ajoitus on kuitenkin epäselvä. Korkeussijainti sinänsä mahdollistaisi ajoittumisen varhaismetallikaudelta myöhempään historialliseen aikaan. Rakenne sijoittuu Linnakankaan osayleiskaavan virkistysalueelle, eikä se ole rakentamisen uhkaama 2010-luvulla.

Lehmikangas (1000030615) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asumuspainannekohde Lehmikankaan eteläosassa

Tautivaara 2 (Taide)
Historiallinen; Museoviraston vuonna 2013 saaman tiedon mukaan paikalla on merkkipuu, kohdetta ei ole tarkastettu. Kohde ilmeisesti hakattu 2014.

Lautanaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Koitelinkoskentien itäpuolella Lautankankaan itäpäässä olevalla Lautanaholla, pienen Lauttalammen koillisrannalla. Paikalla on kaksi noin 10 x 8 metrin laajuista hyvin matalaa painannetta tai ennemminkin tasannetta, jotka erottuvat LiDAR-kartalla mutteivat juurikaan painanteina maastossa. Ne sijaitsevat varsin sopivasti muinaisen rantatörmän päällä. Maasto on ehjää kangasmetsää.

Soidinvaara itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsähallitukselta 20.12.2017 saadun ilmoituksen mukaan paikalla on tervahauta.

Härkömurto itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsähallitukselta 20.12.2017 saadun ilmoituksen mukaan paikalla on tervahauta.

Yökärinkangas kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsähallitukselta 20.12.2017 saadun ilmoituksen mukaan paikalla on tervahauta.

Kemilänmaa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Metsähallitulta 20.12.2017 saadun ilmoituksen mukaan paikalla on kellarimaisen rakenteen (kellari/korsu) jäännös. Kuopanteen seinämä kivetty. Jätetty alueella tehdyn metsänkäsittelyn ulkopuolelle.

Pirttikoski 2 (1000031906) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyhäjoen Pirttikosken suurimman saaren pohjois-, luoteis- ja itärannalle on vuoden
1751 isonjaon kartalle merkitty vesimyllyt (3 kpl). Vuonna 2017 saarta ei päästy tarkastamaan kovan virtauksen ja korkean veden vuoksi.

Kuusikkokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Aittojärvestä n. 4,5 länteen suoalueiden keskellä olevalla pienellä mäellä Matalalammen ja Keskimmäisen Viidanlammen välissä on laserkeilausaineiston perusteella mahdollinen tervahauta. Vuoden 2017 inventoinnin aikana kohteelle ei päästy kostean maaston ja korkean veden vuoksi.
Lidark-aineiston perusteella tervahaudan halkaisija on noin 20 metriä halssi suuntaa länteen. kohde on vaurioitunut metsän äestyksessä.

Haaraniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tarkastamaton tervahauta Ison Lamujärveen idästä laskevan Heinäpuron eteläpuolella noin 50 m, järven itärannalta noin 800 m. Tervahauta on merkitty 1779 isojakokartalle, jonka mukaan se ajoittunee 1700-luvulle. Tästä pohjoiseen on merkitty samalla kartalla joenmutkassa noin 140 m päähän toinen hauta, joka saattaa erottua maastossa.

Historiallinen; Tuulijärven eteläosassa sijaitsevasta Tuhnulahdesta n. 2,5 km länteen soiden ympäröimällä Hautakangas-nimisellä mäellä on lidar-aineiston perusteella tervahauta. Vuonna 2017 inventoinnissa kohdetta ei tarkastettu maastossa vetisten soiden vuoksi.

Kilsivaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pohjois-Pohjanmaan museoon 7.8.-18 saadun ilmotuksen mukaan paikalla on: "kivilohkareista koottu vaihtelevan kokoinen kiviaitaus. Aidan maksimikorkeus 1m ja leveys paikoitellen yli metrin. Kivien päällä on jo puita ja kasvustoa mutta erottuu ympäristöstä. Vinovalovarjosteessa näkyy muoto, jossa on myös eräänlainen ”sisäänkäynti”. Siitä tielle lähtevä kulku-ura on ainakin ollut ensiharvennuksen hakkuukoneiden käytössä 10 vuotta sitten. Kiviaita käsittää sisäänsä 1,5 hehtaarin alueen ja sijaitsee rinteen eteläpuolella, pituus aidalla on näytöltä mitattuna 530 m. Alueella kasvaa 50-vuotiasta mäntyvaltaista sekametsää. 1,5ha:n alan sisällä on myös rehevänpi pitkäruohoinen niittylaikku, jossa kasvaa nyt 50 vuotta sitten istutettu mänty hyvin tukevasti."
Vuoden 1988 peruskartalla on paikalle merkitty taimikko , jonka ympärillä on jokseenkin kiveystä vastaava viivamerkintä.

Vaara (1000032772) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on vinovalovarjosteen perusteella tervahauta. Kohdetta ei tarkastettu maastossa.

Hautahaka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on maastokartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Haaramoukku etelä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on maastokartalle merkitty tervahauta. vinovalovarjosteen perusteella kyseessä voi olla myös hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Höylänkorpi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Yleisöilmoituksen perusteella paikalla on patokiveyksiä luonnontilaisena säilyneen puron kahta puolta (koordinaattien peusteella pieni Peurapuro). Perimätiedon mukaan paikalla on ollut pärehöylä ja paikka tunnetaankin Höylänkorven nimellä. Ilmoituksen mukaan pärehöylän rakennusajaksi on arveltu joko vuosia 1827- 1847 (Samuel Tuomaanpoika) tai 1847- 1895 (Tuomas Samuelinpoika). Ilmoituksen mukaan mylly olisi merkitty myös 1845 tai 1850 kartalleL Kiveyksetovat olleet nähtävillä vielä 2000 luvulla Vesimyllyn lähistöllä on myös sijainnut myllärin talo.

Isokangas (1000034211) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on maastokartalle merkitty tervahauta, joka tullut tietoon metsänkäyttöilmoituksen kautta. koska kohdetta ei ole tarkastettu on se merkitty rekisteriin mahdollisena muinaisjäännöksenä.

Mattilanhaankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokartalle merkitty tervahauta. Erottuu vinovalovarjosteessa, mutta hieman epämääräisenä. Ei tarkastettu maastossa.

Iso käpykaara NE (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokartalle merkitty tervahauta. Merkinnä vierellä vinovalovarjosteessa kaksi mahdollista tervahautaa noin 35 m päässä toisistaan. Ei tarkastettu maastossa.

Leilisuo kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vinovalovarjosteen perusteella paikalla tervahauta, ei tarkastettu maastossa.

Viitala 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vinovalovarjosteessa erottuva maastokartalle merkitty tervahauta. Ei tarkastettu maastossa.

Niittykoski lounas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vinovalovarjosteen perusteella alueen hiekkakaarroilla on useita asumuspainanteita.

Paukkuperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on maastokartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa selvsäti erottuva tervahauta. kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pälsynaho 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla maastokartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Ei tarkastettu maastossa.

Pälsynaho 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla vinovalovarjosteessa erottuva mahdollinen tervahauta. Ei tarkastettu maastossa.

Järvenpäänkangas E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vinovalovarjosteen perusteella paikalla on mahdollinen asumuspainanne. Kohdetta ei tarkastettu maastossa.

Takavainio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi tervahaudan jäännöstä pellossa, joista vuoden 2013 inventoinnin kenttätöiden päätyttyä on saatu tieto maanomistajalta. Rakenteiden kohdat ovat säilyneet pellossa pieninä hiilensekaisina kohoumina. Ne sijaitsevat Tiitonrannalla, metsien ympäröimällä pellolla, noiin 420–550 metriä Tiitonrannantiestä länteen. Pelto on tasainen ja viettää loivasti kohti Kalajokea. Noin 100 metriä kohteen pohjoispuolelta kulkee Tiitonrannalta länteen Kopsankankaan metsäalueille johtava tie. Maanmittauslaitoksen ilmakuvassa pellolla erottuu ainakin kaksi ympäröivästä maaperästä erottuvaa tummaa ja pyöreää läikkää (alakohteet A ja B) noin sadan metrin etäisyydellä toisistaan. Molempia läikkiä ympäröi vaaleampi rengas, ilmeinen vallin jäännös. Läntisemmän rakenteen ympärillä erottuu muutamien metrien levyinen tummempi ulkokehä. Vaaleamman renkaan ulkoreunoista mitattuna molempien rakenteiden halkaisija on noin 14 m. Tervahautojen halssit näyttävät suuntautuvan itään loivan rinteen suuntaisesti.
Maanomistajan mukaan pelto on raivattu vuonna 1987, ja niiden selkeä erottuminen johtunee pellon nuoresta iästä. Vaikka tervahautojen jäänteet ovatkin erotettavissa maastossa, niiden rakenteet ovat luultavasti tuhoutuneet pellon raivauksessa ja viljelyssä. Kohteen luonteen arviointi edellyttäisi niiden tarkastusta, mutta kun kyseessä ovat tervahaudoat, todennäköisesti kyse on tuhoutuneesta mahdollisesta muinaisjäännöksestä.

Tervamaa (1000035348) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Yleisöilmoituksen mukaan paikalla on halkaisijaltaan noin 15 metriä oleva tervahauta, jonka halssi on kohti pohjoista. Erottuu vinovalovarjosteessa heikosti. Tästä noin 60-80(?) metriä koilliseen noin laikutuksessa havaittu "hiilikenttä" - mahdollinen hiilimiilu -jonka ala on 1-2 aaria.
Tervahaudasta noin 150 metriä luoteeseen on vuoden 1954 peruskartalla pieni pelto. todennäköisesti tämän pellon läheisyydessä on sijainnut ruotsinvallan aikainen sotilastorppa.
Kohdetta ei ole tarkasteetu maastossa.

Raatosuo (1000035478) (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Kesällä 2019 on metallinetsinnässä löydetty Raatosuon itäpuoliselta rinteeltä koveli (koverruspuukko) ja kuparipellin pala. Löydöt sijaitsivat lähekkäin noin 10 cm syvyydessä (diar. KM 42091).
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vanhanladonkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Yleisöilmoituksen perusteella paikalla on noin 10 metriä pitkä sammalen ja katajan peittämä kivkraunio. Kyseessä mahdollisesti on historiallisen ajan vilejelysraunio. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.
Ilmituksen mukaan hieman pohjoisempana olevassa Vanhanmyllynkoskessa ollut mylly olisi 1700-luvulta.
Laseraineistojen perusteella tästä runsaat 200 metriä itäkaakkoon on tervahauta.
Kohteita ei ole tarkastettu maastossa.

Historiallinen; Maastokartan ja vinovalovarjosteen perusteella on tervauta. Ei tarkastettu maastossa.

Kirnulanhauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokartan ja vinovalovarjosteen perusteella on tervauta. Ei tarkastettu maastossa.

Teeriharjunmäki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokartan ja vinovalovarjosteen perusteella on tervauta. Ei tarkastettu maastossa.

Teeriharjunmäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Hautaperkkiö 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vinovalovarjosteen perusteella paikalla on tervauta. Ei tarkastettu maastossa.

Vanhanhaudankorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineston perusteella paikalla on tervahauta. kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kotakangas kaakko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lidarhavaintojen perusteella Kotakankaan ja Käyräkankaan jätinkirkkoasuinpaikkojen välisellä kankaalla on asumuspainanteita kolmessa keskittymässä jokseenkin laajalla alueella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Koordinaatit ooittavat keskimmäistä aluetta, itäinen ja läntinen alue alakohteina.

Hietasenrasi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-aineiston perusteella todettu tervahauta. Ei tarkastettu maastossa.

Mäntylampi itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on maastokartelle merkitty tervahauta. Lidaraineistossa erottuu heikosti. Ei tarkastettu maastossa.

Paarmala (1000036682) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laserkeilaushavaintojen perusteella paikalla olevalla itä-länsisuuntaisella harjanteella on rivissä muutama asumuspainanne. Ei tarkastettu maastossa.

Kellolahti pohjoinen (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; MML/vinovalovarjosteen perusteella paikalla on itä-länsisuuntainen suorakaiteinen kehärakenne (kivi/maa?), jonka ala on noin 30 x 50 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hiirikoski N (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on vinovalovarjosteen perusteella tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kurkiselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on vinovalovarjosteen perusteella tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ruosteoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Havaittu liistekatiska sijaitsee Pudasjärven Yli-Siuruan Liekokylässä Liekolammen
eteläpuolella, Ruosteojan länsipuolella turvetuotantoalueella.

Sairastensaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Sanginjärven koillisrannan saarella mainitaan olevan hirsisiä kammiohautoja. Mahdollisesti saari on ollut hautapaikkana todennäköisesti jo ennen Utajärven kappeliseurakunnan perustamista, jolloin vainajat piti kuljettaa Muhoksen kirkkomaahan (ks. Koppeleista kirkkomaille, Utajärven hautausmaiden tarinallinen opas. Utajärven kunta 2013), s. 12.
Ei tarkastettu maastossa.

Oravavuoret (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kartoitettu Lidar-aineistosta, ei tarkastettu maastossa.
Paikoitellen soistunut tasanne laajan korkean kallioalueen jyrkänteen alapuolella, tuoreehko
kangas, varttunutta kasvatusmetsikköä.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien n. 17 m, kuopan läpimitta n. 11 m, halssi suuntautuu
lounaaseen, pituus n. 4 m.

Historiallinen; Lidar-kartoituskohde, ei ole tarkastettu maastossa.
Soiden ympäröimä matala saareke, kuivahko kangas, nuorta kasvatusmetsikköä.
länteen, pituus n. 4 m.

Malistensaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-karoitus, kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.
Soiden ympäröimä matala saareke, kuivahko kangas, nuorta kasvatusmetsikköä.
itään, pituus n. 6 m. Haudan päällä kasvaa isompaa puustoa.

Kalliosaari (1000037629) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-kartoitus, ei tarkastettu maastossa.
Soiden ympäröimä matala saareke, jossa laajat kalliopaljastumat; tuore kangas, vartunutta
luoteeseen, pituus n. 7 m. Haudan päällä kasvaa isompaa puustoa.

Surmaräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-kartoituskohde, ei tarkastettu maastossa.
Laajan mäen lounainen osittain soistunut alarinne; tuore kangas, taimikkoa.
Ilmeisesti tuplahauta, läpimitta valli mukaan lukien n. 22 m, kuopan läpimitta n. 12 m,
halssi suuntautuu lounaaseen, pituus n. 7 m, sortunut. Haudan päällä kasvaa isompaa
puustoa.

Hautasaari (1000037634) (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä matala saareke, kuivahko kangas, varttunutta kasvatusmetsikköä.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien n. 20 m, kuopan läpimitta n. 12 m, halssin suunta
epäselvä, todennäköisesti lounaaseen. Haudan päällä kasvaa isompaa puustoa.

Pihlajikko (Työ- ja valmistuspaikat)
Puron halkeama tasanne kallioisen kankaan itäpuolella, kuivahko mäntymetsä; varttunutta
Hauta sijaitse puron törmän reunalla, läpimitta valli mukaan lukien n. 17 m, kuopan
läpimitta n. 12 m, halssin suunta epäselvä, todennäköisesti koilliseen. Haudan päällä kasvaa
isompaa puustoa.

Hepolaita (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-kartoituskohe, ei ole tarkastettu maastossa.
Korkean, laella kallioisen kankaan länsirinne, kuiva mäntykangas; nuorta kasvatusmetsikköä. Hauta sijaitsee rinteen keskivaiheella, läpimitta valli mukaan lukien n. 24 m, kuopan
läpimitta n. 18 m, halssi suuntautuu länteen pituus n. 7 m. Haudan päällä kasvaa isompaa
puustoa.

Ahonhaudankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laaja kaakko-luode suuntainen soraharjanne, kuivahko mäntykangas, taimikkoa.
Harjanteen kaakkoispään pohjoispuolella on Makolan kaivosalue. Hauta sijaitsee harjanteen kaakkoispäässä, läpimitta valli mukaan lukien n. 11 m, kuopan halkaisija n 6 m; halssi suuntautuu lounaaseen, pituus n. 3 m. Haudan päällä kasvaa isompaa puustoa.

Hautakangas Kuonanjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-kartoituskohde, ei ole tarkastettu maastossa.
Laaja kuivahkon kankaan itärinne, ympäristössä taimikkoa, haudan lähiympäristö on
erotettu omana kuviona, uudistuskypsä metsikkö. Hauta sijaitsee törmän yläpuolella, läpimitta valli mukaan lukien n. 26 m, kuopanläpimitta n. 13 m, halssi suuntautuu itään, pituus n. 7 m, (ilmeisesti sortunut). Haudan päällä kasvaa isoa puustoa.

Ritakangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-kartoituskohde, ei ole kartoitettu maastossa.
Kaakko-luode-suuntainen soraharjanne Sivakkanevan lounaispuolella, tuore kangas, nuorta
kasvatusmetsikköä. Hauta sijaitsee harjanteen lakialueella, läpimitta valli mukaan lukien n. 18 m, kuopan läpimitta n. 14 m, halssi suuntautuu koilliseen, pituus n. 6 m.

Pieni Karsikkoneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-kartoituskohde, ei ole kartoitettu maastossa.
Matala kuivahko soiden ympäröimä kangas, nuorta kasvatusmetsikköä, tervahaudan
lähiympäristö on erotettu omana kuvana. Hauta sijaitsee kankaan koillisosassa, aivan metsätien kääntöympyrän länsipuolella. Läpimitta valli mukaan lukien n. 12 m, kuopan halkaisija n. 8 m, halssi suuntautuu lounaaseen, pituus n. 3 m. Haudan päällä on isoa puustoa.

Rämekallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Mosaiikkimaisema, jossa on matalia kankaita ja pieniä soita, kuivahko kangas, nuorta
Kohteen kuvaus: Hauta sijaitsee kankaan loivalla koillisrinteellä. Läpimitta valli mukaan lukien n. 13 m, kuopan halkaisija n. 9 m, halssi suuntautuu itään, pituus n. 4 m

Kallioneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-kartoituskohde, ei ole tarkastettu maastossa.
Matala kuivahko soiden ympäröimä kangas, varttunutta kasvatusmetsikköä.
Hauta sijaitsee kankaan kaakkoislaidalla. Läpimitta valli mukaan lukien n. 12 m, kuopan
halkaisija n. 8 m, halssi suuntautuu itään, pituus on epäselvä.

Iso Karsikkoneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Pieni soiden ympäröimä saareke Ison Karsikkonevan lounaispuolella, kuivahko kangas,
taimikkoa.
Haudan läpimitta valli mukaan lukien n. 15 m, kuopan halkaisija n. 9 m, halssi suuntautuu
koilliseen, pituus n. 3 m. Haudan päällä on isoa puustoa.

Puronrantakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Mosaiikkimaisema, jossa on matalia kankaita, kallioalueita ja pieniä soita, tervahaudan
lähiympäristö on erotettu omana kuvana; tuoreehko kangas, uudistuskypsää metsikköä.
Hauta sijaitsee kankaan loivalla lounaisrinteellä. Läpimitta valli mukaan lukien n. 15 m,
kuopan halkaisija n. 9 m, halssi suuntautuu lounaaseen, pituus n. 2 m. Haudan päällä on
isoa puustoa.

Hautaypäle 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kaksi tervahautaa.
Tervahauta 1:
Laajan kaakko-luode-suuntaisen harjun koillislaita, jonka koillispuolella on laaja suoalue.
Kuiva kangas, reunassa tuoretta kangasta; varttunutta kasvatusmetsikköä.
Hauta sijaitse harjun laidalla lähellä suota, läpimitta valli mukaan lukien n. 19 m, kuopan
läpimitta 10 m, halssi suuntautuu itään, pituus n. 5 m; ilmeisesti sortunut. Haudan päällä
kasvaa isoa puustoa.
Tervahauta 2 ks. alakohde

Ahveroisenkankaat 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Laajan kivisen kankaan paikoitellen soistunut lakialue, tuoreehko kangas, nuorta kasvatusmetsikköä
Hauta sijaitsee kankaan itäosassa lähellä suoaluetta. Tuplahauta, läpimitta valli mukaan lukien n. 22 m, kuopan läpimitta n. 11 m; halssi suuntautuu itään, pituus n. 5 m. Haudan päällä kasvaa isompaa puustoa.

Ahveroisenkankaat 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Korkean kivisen kankaan koillisrinne tuoreehko kangas, varttunutta kasvatusmetsikköä
Hauta sijaitsee jyrkällä koillisrinteellä. Mahdollisesti tuplahauta, läpimitta valli mukaan lukien n. 18 m, kuopan läpimitta n. 9 m; halssi suuntautuu koilliseen, pituus n. 4 m. Haudan päällä kasvaa isompaa puustoa.

Patokangas (1000037738) (Työ- ja valmistuspaikat)
Laajan kivisen kankaan paikoitellen soistunut lakialue, kuiva kangas, nuorta kasvatusmetsikköä
Hauta sijaitsee kankaan lakialueella; mahdollisesti tuplahauta, läpimitta valli mukaan lukien n. 22 m, kuopan läpimitta n. 10 m; halssi suuntautuu koilliseen, pituus n. 5 m.

Leipinevankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Laajan kivisen kankaan paikoitellen soistunut lakialue, tuoreehko kangas, varttunutta
Hauta sijaitsee kankaan lakialueella; mahdollisesti tuplahauta, läpimitta valli mukaan lukien n. 19 m, kuopan läpimitta n. 9 m; halssi suuntautuu lounaaseen, pituus n. 4 m. Haudan päällä kasvaa isoja lehtipuita.

Ripakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä matala kangas, kuivahko, taimikkoa.
Hauta sijaitsee kankaan koillisrinteellä; läpimitta valli mukaan lukien n. 20 m, kuopan
läpimitta n. 13 m; halssi suuntautuu koilliseen, pituus n. 6 m. Haudan päällä kasvaa isoa
puustoa.

Muorineva (Työ- ja valmistuspaikat)
Soiden ympäröimä matala harjanne, kuivahko kangas, nuorta kasvatusmetsikköä.
Hauta sijaitsee harjanteen laella, läpimitta valli mukaan lukien n. 15 m, kuopan läpimitta n. 9 m; halssi suuntautuu lounaaseen pituus n. 3 m. Haudan päällä kasvaa nuorta puustoa.

Kalliovuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Korkea tuoreehko kangas Kalliojärven itäpuolella, nuorta kasvatusmetsikköä.
Hauta sijaitsee kankaan lounaisella alarinteellä lähellä suota, läpimitta valli mukaan lukien
n. 18 m, kuopan halkaisija n. 11 m; halssi suuntautuu länteen, sen pituutta on epäselvä.
Haudan päällä kasvaa nuorta puustoa.

Kökötteleväinen pohjoinen (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kalajoen Kaakkurinevan itäpuolella sijaitsevan Ala-Väärännevan itäpuolisella kalliolla Kököttäväinen-nimisestä kallioalueesta pohjoiseen on lyhyt ja matala aitamainen kiviladelma, joka seinämäisesti sulkee kahden kalliokohouman välisen matalan syvennyksen.
Sähköposti-ilmoituksen (PPM 28.1.2020) kuvauksen perusteella kyseessä vaikuttaisi olevan historialliselta ajalta oleva metsästäjien ampumasuoja. Kartan perusteella paikalta ilmeisesti on hyvä näkyvyys suolle.

Mäkelä (1000037935) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sanginjärven keskiosa koillisrannan Mäkelästä on löytynyt neljä kiviesinettä rantavedestä vedenpinnan ollessa alhaalla. Esineet - (KM 27954:1-4 kaksi kirvestä, taltta ja hioin, diar. 1993) - löytyivät 1975 lasten leikkiessä matalasta hiekasta läheltä toisiaan ja suunnilleen samasta syvyydestä järven rantatörmästä ja -hiekasta noin 120 metrin päässä Mäkelän päärakennuksesta. Löydön yhteydessä paikalla on havaittu kuonaa. Löytöpaikalla on myös palaneita kiviä sekä historialliseen aikaan liittyviä havaintoja, m. pajan rauniot ja talonpohjia. Löytöpaikan läheltä kerrotaan löydetyn venäläisiä rahoja.
Useat kiviesineet viittaavat kivikautiseen asuinpaikkaan, mutta löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.
Sanginjärven Mäkelästä ovat myös löydöt KM 2508:25-46 (tasataltta, oikokirveen terä, diar. 1887). Näiden tarkempi löytöpaikka ei ole tiedossa.

Marjamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on vinovalovarjosteessa selvästi erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Koivusuo 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Laserkeilausaineistossa havaittu kohde, joka sijaitsee Kylmälänkyläntien itäpuolella noin 3,4 km Muhosjoesta luoteeseen länsi-itäsuuntaisten dyyniharjanteiden päällä. Paikalla on kaksi lähekkäistä, länsi-itäsuuntaista dyyniharjannetta, joiden päällä on useita mahdollisia asumuspainanteita. Lähiympäristössä on myös tarkastettuja asuinpaikka- ja asuipainnannekohteita (Pahasuo ja Koivusuo). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Salminen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokartalle merkitty tervahauta, merkinnän luoteispuolella heikosti vinovalovarjosteessa erottuva mahdollinen tervahauta. Ei tarkastettu maastossa.
2024: tervahaudan halkaisija on noin 10 metriä ja sen halssi suuntaa koilliseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Salminen 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokartalle merkitty tervahauta, merkinnän kohdalla heikosti vinovalovarjosteessa erottuva mahdollinen tervahauta. Ei tarkastettu maastossa.

Sotkakosken möljä (Kulkuväylät)
Historiallinen; Sotkan hautausmaan kohdalla on jokirannassa on tiettävästi säilynyt veneenvetokiveystä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Möljiä on ollut Utajärvellä muuallakin, mutta ne ilmeisesti ovat jääneet veden alle.

Sarvi Pitkäniemi (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on Sarvi-järven Pitkäniemen kärjestä elokuussa 2020 löytynyt 6 - 10 cm syvyydestä poikkiteräinen nuolenkärki, leikattu kuparipellin pala ja pieni metallirengas (ks. alakohteet). Maaperässä havaittiin luunpalasia.
Ilppari ILM 16362.
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kusiaisenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalla ja vinovalovarjosteessa erottuu tervahauta metsäautotien itäpuolella. Halkaisija noin 19 metriä ja halssi laskee kaakkoon.

Röyvänvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on Lidar-aineiston perusteella suhteellisen kookas tervahauta, jonka itäreuna mahdollisesti vaurioitunut metsäautotietä tehtäessä. Kohdetta ei tarkastettu maastossa.

Valkeisenharju (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on Valkeisenharjulta, runsaan 40 metrin päässä Valkeinen-järven pohjoisrannasta, löytynyt elokuussa 2020 poikkiteräinen nuolenkärki sekä alakohteiksi merkityt ison veitsen katkelma ja leikattu kuparipellin pala. Löytösyvyys 10 - 15 cm. Maaperässä havaittiin hiiltä. Ilppari ILM 16397.
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ala-Juurikkavaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vinovalovarjosteen perusteella paikalla on tervahauta. Ei tarkastettu maastossa.

Latvavaara N (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on vinovalovarjosteessa hyvin erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Onkerniemi 1 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Onkerniemen alueelta on todettu (2011) kolme todennäköisesti suhteellisen nuorta kuoppaa, Onkerniementien länsipuolisella harjanteella on yksi kuoppa.

Onkerniemi 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Onkerniemen alueella on todettu (2011) kolme todennäköisesti suhteellisen nuorta kuoppaa. Näistä kaksi sijaitsee Vitikkoniemessä pienellä kumpareella noin 10 metrin päässä toisistaan pohjois-eteläsuunnassa.

Hautakangas Piippola (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Noin 310 metrin matkalla sijaitsevia kuoppia, yhteensä 6 kpl. Sijaitsevat noin pohjoisluoteis-eteläkaakko-suuntaisena jonona ja niiden halkaisijat ovat noin 3-4 metriä. Erottuvat lidar 5p-aineistossa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Kohteen sijaintia on siirretty länteen noin 110 metriä 6/2024.

Saaresräme pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on maastokartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lepikkokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Paukkakallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on maastokartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pirttiselkä itä (Työ- ja valmistuspaikat)

Ollilankangas kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa näkyvä tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Sammalekangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Vinovalovarjoisteissa erottuu alueella 6-7 mahdollista asumuspainannetta tien eteläpuolella ja kaksi epämääräisempää tien pohjoispuolella. Khdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Topinkangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla olevassa rinteessä erottuu vinovalovarjosteen kaksi halkaisijaltaan noin 5-7 metristä kuoppaa noin 10 metrin päässä toisistaan. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vänttilänsuo itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on laserkeilausaineistossa selvästi tunnistettava tervahauta. Tervahaudan eteläpuolella erottuu useita kuopiksi tunnistettavia anomalioita. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Kohteelle on esitetty ohjeellinen aluerajaus perustuen vinovalovarjostehavaintoihin sekä maastoon.

Palosuo kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on lidark-hankkeen perusteella hiilimiilu, jonka halkaisija on noin 11 metriä. Kohde on erotettavissa myös vinovalovarjosteaineistosta. Peruskartalle kohde on merkitty tervahautana. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Taanilankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa näkyvä tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Raatosaari (1000040866) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa näkyvä tervahauta. Ei ole tarkastettu maastossa.

Kivivaara (1000040917) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa näkyvä tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hävytönlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ilmoituksen mukaan paikalla on sammaloitunut kumpare, jonka halkaisija noin 2-3 metriä ja korkeus noin metri. Metsäkone raapaissut sammalta kumpareen reunasta ja paljastanut rautakuonaa. Lähistöltä on maastosta poikkeava pyöreä kehä joka vaikuttaisi kivijalalta. Koholla maanpinnasta 0.5-1 metrin. Kehän halkaisija ehkä yli 5 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vörssinvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa näkyvä tervahauta. Tervahaudan länsipuolella erottuu toinen mahdollinen kuoppamainen rakenne (alakohde). Kohteita ei ole tarkastettu maastossa.

Vesikkopuro 4 (Työ- ja valmistuspaikat)

Ojaperä (1000041347) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Yleisöilmoituksen mukaan paikalla on kooltaan noin 2 x 2 metriä oleva kivistä koottu neliömäinen kiveys, jonka keskellä noin 80 cm korkea keskuskivi. Keskuskivessä on kruunuhakkaus ja numero neljä.
Ilmoitettujen koordinaattien mukaan kohde sijoittuu vanhasta kantatilasta lohkottujen tilojen rajanlinjalle tai aivan sen tuntumaan. Haapaveden ja Kärsämäen nykyinen kunnanraja on kohdasta noin 50 metriä pohjoisempana. Kuvan perusteella kruunuhakkaus on tyypiltään lähinnä 1700-luvulla käytettyä. Rajamerkki liittynee Kärsämäen kappeliseurakunnan syntyyn 1764.

Lyhytniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskarttaan merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Mustapuro (1000041367) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Myllykangas kaakko (1000041375) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartassa ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Marjasuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole käyty tarkastamassa maastossa.

Kurkikangas (1000041391) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ahvenlampi kaakko (1000041392) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskarttaan merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ahveroinen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskarttaan merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pienet Nikinkalliot (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Honkaniemi (1000041436) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Palkinsuo etelä (Työ- ja valmistuspaikat)

Hautamaa (1000041500) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuvat kaksi tervahautaa. Kohteita ei ole tarkastettu maastossa.

Makkarasuo pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta, jota ei ole tarkastettu maastossa.

Salmisenkangas 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa erottuva mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Matoperänkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Koskikangas (1000041553) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Komunaho (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Yleisöilmoituksen mukaan Livon kylän radiomastolta noin 1.7 km itäkaakkoon Komunaho nimisen saarekkeen reunalla on puoliympyrän muotoinen kivikehä, jonka suuaukko on itään/kaakkoon.

Myllyoja itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa hyvin erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Isoaho 2 (1000041662) (Työ- ja valmistuspaikat)

Yli-Mättäisoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohdetta ei ole tarkastettu! Raportointivaiheessa havaittiin, että inventoinnissa oli jäänyt tarkastelematta noin 1,5 km mittainen osuus Siuruanjoen itäpuolella Yli-Iissä ja tällä osuudella on peruskarttaan merkattuna tervahauta. Se on Yli-Mättäisojan eteläpuolella ja erottuu selvästi rinnevalovarjostuskuvassa. Kuvasta mitattuna tervahaudan leveys vallien ulkoreunasta mitattuna on noin 20 metriä. Kohde tarkastetaan elokuun lopulla ja se on siihen asti luokiteltu mahdolliseksi muinaisjäännökseksi.

Iso Nuottilampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta, jota ei ole tarkastettu maastossa.

Pitkänsillanneva pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Tervahautaa ei ole tarkastettu maastossa.

Pikkukangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa erottuvia painanteita noin 125 x 50 metrin kokoisella alueella Pikkukankaan eteläreunan suuntaisesti (kaakko-luode).

Kalhujärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Halmemaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Tervahautaa ei ole tarkastettu maastossa.

Keskilampi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kyttä ilmoitus 3.10.2021/1000032092:
"..Keskilammen pohjoisrannalla on toinen todella suuri pyöreä kivi (halkaisija reilusti yli metri joka suunnalta), joka näyttää asennetun pienien kivien päälle ja alla on suuri laattakivi. Kivi on ollut paikalla käsittääkseni todella kauan ja oli aiemmin jäkälän peittämä, nyt joku on kiven puhdistanut ja kaivanut alustan kanervikosta esille. Itse olen tuon kiven nähnyt ensimmäiset kerrat yli 30 vuotta sitten, ennen alueen hakkuuta ja lähelle tehtyjä metsäteitä. Kiven vieressä menee kiviharjussa selvä ojamainen syvennys kohti lampea.."

Taljasuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Tervahautaa ei ole tarkastettu maastossa.

Särkikankaan laki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Yleisöilmoituksen (13.10.2021/PPM) mukaan Särkikankaan lakikivikossa on useita luonnonkivikkoon tehtyjä kuoppia. Kivikko on äestetty ja osa kuopista on vaurioitunut.
Kohteen sijainti on tyypillinen ajatellen esihistoriallisten kivikkokuoppien esiintymistä.

Ollila (1000042020) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja vinvovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Tielinja leikkaa hieman tervahaudan pohjois/luoteisreunaa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Sivukangas (1000042085) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Tervahautaa ei ole tarkastettu maastossa.

Vittoudensalo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaukokartoituskohde, ei dokumentoitu maastossa. Rakenteen halkaisija n. 15 m, josta vallit n. 5–6 m.
Halssia ei havaittavissa.

Nalkkila (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; halkaisija n. 15 m, josta vallit n. 5–6 m. Halssia ei selkeästi havaittavissa.

Portinloma 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Tervahautaa ei ole tarkastettu maastossa.

Portinloma 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Tervahautaa ei ole tarkastettu maastossa.

Asemankylä kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta tai muu rakenne, jonka halkaisija on arviolta noin 10 meträ. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa .

Iso Joutensuo pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Noin 11 kilometriä lounaaseen Kurimon ruukista sijaitsee mahdollinen raudan valmistamiseen liittyvä jäännös. Se sijaitsee suon reunan rehevässä korpimaisessa metsässä. Jäännös on vajaan metrin korkuinen sammaloitunut keko, joka näyttää koostuvan rautakuonasta. Viittaa mahdollisesti paikalla joskus sijainneeseen rautahyttiin. Järvimalmia sisältäviä järviä on noin 3 km päässä. Viereisillä soilla ei havaittu isompia ruostepaikkoja, vieressä on kyllä ollut ennen ojituksia rehevä puronvarsi. Arkeologi ei ole tarkastanut kohdetta maastossa.

Kourinkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Kourinkangas (1000042558) (Työ- ja valmistuspaikat)

Kourinkangas itä (Työ- ja valmistuspaikat)

Kourinkangas länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Pohjois-Ii Pääkkölänoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Tervahautaa ei ole tarkastettu maastossa.

Rokulinmäki (Työ- ja valmistuspaikat)

Hankilanoja (Hautapaikat)
Historiallinen; Paikalla on peruskartalla 1985 sekä nykyisellä maastokartalla muinaisjäännösmerkintä ja maininta muin.hauta. Merkintää koskevan yleisötiedustelun (PPM 18.1.2022) yhteydessä saatujen tietojen mukaan paikalta kerrotaan löydetyn pääkallon kiviröykiöstä. Löytöpaikka on Hankilanojan etelärannassa vanhan autioituneen talon pihapiirissä. Kyseessä on kartoittajien merkitsemä kohde, ei tarkastettu maastossa.

Huuhanselkä (Työ- ja valmistuspaikat)

Kuusamon kirkko (Hautapaikat)
Historiallinen; Nykyinen kirkko on valmistunut vuonna 1947. Se on rakennettu samalle paikalle kuin vuonna 1944 tuhoutunut kirkko, joka oli rakennettu 1796-1800. Ensimmäinen alueen kirkoista vihittiin käyttöön 1695. Tämä oli ristikirkko (17x17 m, korkeus 6 m). Hautusmaa oli välittömästi kirkon vieressä, arvokkaimmat hautapaikat sijaitsivat kirkossa lattian alla. Mahdollisesti pian kirkon valmistumisen jälkeen sen ympärille rakennettiin kirkkotupia. Kirkko rapistui ja korvattiin uudella 1700-luvun lopussa. On todennäköistä, että kaikki kirkot ovat olleet samalla paikalla, mutta täyttä varmuutta tästä ei ole. Ensimmäisen kirkon lattian alle tiedetään tehdyn hautauksia ainakin 1700-luvun puolivälissä, mutta nykyisen kirkon alta hautauksia ei ole tavattu, mikä voi viitata siihen, että ensimmäinen kirkko olisi ollut eri paikassa. Nykyinen kirkon itäpuolella oleva tapuli on vuodelta 1759. On todennäköistä, että kirkon alueella on säilynyt hautauksia muuallakin kuin nykyisellä hautausmaa-alueella. Kirjallisten lähteiden mukaan arvokkaimmat hautapaikat sijaitsivat tapulista itään eli pappilaan päin (Kuusamon seurakunnan historia, s. 100). Täysin poissuljettua ei ole myöskään vanhimman kirkkorakennuksen jäännösten ja sen alle tehtyjen hautausten ainakin osittainen säilyminen.

Lahtarinneva 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Tynnyripuro (Työ- ja valmistuspaikat)

Kurkipuro (Työ- ja valmistuspaikat)

Soidinpuro (1000043878) (Työ- ja valmistuspaikat)

Pyöriäsuo 2 (1000043983) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Saunapuron suu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa erottuva mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Sulunkangas (Työ- ja valmistuspaikat)

Raudasneva (Työ- ja valmistuspaikat)

Satohauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pikkukallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Munalanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Puolimatka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lautasnotko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tuiskuaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vuovinginkangas kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)

Sänkiaho (1000044544) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteaineistossa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Navettalehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidarissa havaittu mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Saukkokoski 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siuruanjoen länsipuolella olevassa harvennetussa taimikossa. Paikalla on 15-20 metriä halkaisijaltaan olevan pyöreähkö painauma, jonka ympärillä ei ole selviä valleja tms. Paikalla on hyvin vaikea tehdä tarkkoja havaintoja risukkoisesta taimikosta johtuen. Mahdollisesti kyseessä on kivikautinen asumuspainanne.

Polviniitty 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidarissa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Männynsiemenaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidarissa erottuva tervahauta, jota ei ole tarkastettu maastossa.

Kokkopuro 4 (Työ- ja valmistuspaikat)

Pitkäkangas etelä (Työ- ja valmistuspaikat)

Pitkäkangas pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta, jonka on maastokartta merkintä on virheellinen. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Toppisensuo (Työ- ja valmistuspaikat)

Iisakinhaudankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Siirtola (1000045114) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu Siirtolan tilan kaakkoispuolella sijaitsevalle peltoalueen reunalle. Vuoden 1856 Kalmbergin kartastoon mahdollisesti jokin rakennus. Tästä on hankala saada selvää kartan mittakaavasta johtuen. Vuoden 1918 pitäjänkartalle kohdalla on peltoa. Vuoden 1953 peruskartalle kohdalle on merkitty ilmeisesti piha-aluetta, joka on kuitenkin voinut olla jo peltoa. Nykyiselle peruskartalle kohdalle on myös merkitty piha-aluetta, mutta maastossa havaitun perusteella kohdalla on kuitenkin peltoa sekä sen keskellä metsäsaareke.
Pelto oli inventoinnin aikaan pitkällä heinällä, joten pellolla tai metsäsaarekkeella ei kuljettu jalkaisin. On mahdollista, että säilyneitä kulttuurikerroksia tai rakenteita on säilynyt maanalla, joten kyseessä on mahdollinen muinaisjäännös. Isojakokartan asemoinnin tarkkuus on arviolta 10-20 metriä.

Kaakinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu Ala-Kaakisen tilan luoteispuolella sijaitsevalle pellolle. Vuoden 1856 Kalmbergin kartastoon on merkitty Ala-Kaakisen tila, mutta se on sen verran epätarkka, että ei ole varmuutta kuvaako se kyseistä kohtaa. Todennäköisempää on, että se kuvaa pellon kaakkoispuolella sijaitsevaa Ala-Kaakisen tilaa. Vuoden 1918 pitäjänkarttaan kohdalle on merkitty peltoa niin kuin nykyiselle peruskartallekin.
Inventoinnin aikaan pelto oli pitkällä ruoholla/heinällä, joten siellä ei kuljettu jalkaisin. On mahdollista, että säilyneitä kulttuurikerroksia tai rakenteita on säilynyt maanalla, joten kyseessä on mahdollinen muinaisjäännös. Isojakokartan asemoinnin tarkkuus on arviolta 10-20 metriä.

Uusi-Juntti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu Uusi-Juntti nimisen tilan pohjoispuolen peltoalueelle. Vuoden 1856 Kalmbergin kartastoon alueelle on merkitty torppia, mutta kartan epätarkkuuden vuoksi ei voi varmuudella sanoa, osuuko joku niistä juuri talotontin kohdalle. Vuoden 1918 pitäjänkartalle talotontin läheisyyteen on merkitty yksi rakennus ja peltoa. Vuoden 1953 peruskartalla kohdalle on merkitty peltoa. Nykyisellä peruskartalla alue on peltoa.
Inventoinnin aikaan pelto oli pitkällä ruoholla/heinällä, joten siellä ei kuljettu jalkaisin. On mahdollista, että säilyneitä kulttuurikerroksia tai rakenteita on säilynyt maanalla, joten kyseessä on mahdollinen muinaisjäännös. Isojakokartan asemoinnin tarkkuus on arviolta 10-20 metriä.

Mökkiperä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu lentokentän länsipuolella sijaitsevalle peltoalueelle Mökkiperän eteläpuolella. Vuoden 1856 Kalmbergin kartastoon sekä vuoden 1918 pitäjänkartalle paikalle ei ole merkitty taloa eikä peltoa. Vuoden 1953 peruskartalla sekä nykyisellä peruskartalla kohdalle on merkitty peltoa.
Inventoinnin aikaan peltoalue oli ruoholla, joten havainnointimahdollisuuden olivat huonot. Talotontin alueelle tehtiin muutama pisto kairalla, joista havaittiin ainoastaan peltokerrosta. On kuitenkin mahdollista, että säilyneitä kulttuurikerroksia tai rakenteita on säilynyt maanalla, joten kyseessä on mahdollinen muinaisjäännös. Isojakokartan asemoinnin tarkkuus on arviolta 10-20 metriä.

Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu Oulunsalon Niemenrannan asuinalueelle Hailuodontien itäpuolelle. Vuoden 1856 Kalmbergin kartastolla kohdalle on ilmeisesti merkitty tila nimeltä Niemilä. Vuoden 1918 pitäjänkartalla paikalle on merkitty tila ja se nimi on muotoutunut Niemeksi. Vuoden 1953 peruskartalla heti paikannetun talotontin koillispuolelle on merkitty Niemen tila, jonka pihapiirissä on ollut useita rakennuksia. Nykyisellä peruskartalla tilaa ei enää ole vaan se on rakentamatonta aluetta.
Paikannettu talotontti sijoittuu osaksi asfaltoidun pyörätien ja osaksi korkeaa horsmaa ja heinää kasvavan alueen kohdalle. Alueella on kapeita ojia, jotka ovat todennäköisesti vanhoja pelto-ojia. Horsman ja heinän takia havaintomahdollisuudet olivat todella huonot eikä alueelta havaittu mitään merkkejä vanhasta asutuksesta. On kuitenkin mahdollista, että säilyneitä kulttuurikerroksia tai rakenteita on säilynyt maanalla tällä alueella, joten kyseessä on mahdollinen muinaisjäännös. Isojakokartan asemoinnin tarkkuus on arviolta 10-20 metriä.

Savela (1000045121) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu Salonpääntien koillispuolelle peltoalueelle. Vuoden 1856 Kalmbergin kartastoon sekä vuoden 1918 pitäjänkartastoon sen läheisyyteen on merkitty torppa. Vuoden 1953 peruskartalla sekä nykyisellä peruskartalla paikannetun talotontin alue on peltoa.
Inventoinnin aikaan 2022 pelto oli heinällä, joten havaintomahdollisuudet olivat melko huonot. Inventoinnissa paikannetun talotontin kaakkoispuolella oli vanha puinen laonnut lato tms., jossa havaittiin kaksi kaiverrusta; toinen oli vuosiluku 1869 ja toinen vuosiluku 1894. Vuosiluvun 1869 etupuolelle oli kaiverrettu numero 16. Maanpäältä ei havaittu mitään merkkejä latoa vanhemmista rakenteista. On kuitenkin mahdollista, että säilyneitä kulttuurikerroksia tai rakenteita on säilynyt maanalla tällä alueella, joten kyseessä on mahdollinen muinaisjäännös. Paikannusta tarkennettu 2023. Isojakokartan asemoinnin tarkkuus on arviolta 10-20 metriä.

Tervakangas (1000045140) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteaineistossa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Turusensaari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteaineistossa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Honkikangas (1000045172) (Työ- ja valmistuspaikat)

Kärnämäet etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Maanalussuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sepänmaa 2022: Pohjois-Pohjanmaan museon alueellinen vastuuarkeologi havaitsi (oletettavasti Museoverkon rinnevarjostepistepilvestä), että tällä maastonkohdalla on todennäköinen tervahauta. Tätä ei havaittu vuonna 2021 inventoinnin valmisteluja tehtäessä, joten sitä ei vuoden 2021 maastotöiden yhteydessä tarkastettu.
Kohde on siis tarkastamaton. Kyseessä on varsin todennäköinen tervahauta mutta se ei ole täysin varmasti sellainen. Tunnemme useita tapauksia, jossa pistepilvessä selvästi erottuva tervahauta on maastotarkastuksessa osoittautunut joksikin muuksi.

Viiriniemi (Työ- ja valmistuspaikat)

Murtomaanhauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Perukartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pylkönhauta (Työ- ja valmistuspaikat)

Kiponlehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Oinaansuo (Työ- ja valmistuspaikat)

Kankaala (1000045390) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1707 karttaan merkitty Kankaan tai Kankaalan talo sijaitsee nykyisin pellolla. Metallinpaljastinharrastajat ovat tehneet paikalta runsaasti löytöjä. Tähän sisältyy muun muassa useita kymmeniä 1600–1800-luvun rahoja. Vanhin on vuodelta 1597. Tieto harrastajien tekemistä löydöistä saatiin maanomistajalta. Talon paikka näkyy ilmakuvissa tummana alueena pellon pinnalla. Museokartan rajaus on tehty 1707 ja 1762 karttojen sekä ilmakuvissa näkyvän tumman alueen perusteella.
Paikka ei kuulunut inventointialueeseen, joten sitä ei ole tarkistettu arkeologin toimesta.

Virsukangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)

Virsukangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Porrassuo (1000045461) (Työ- ja valmistuspaikat)

Palokankaan talo 3 (Työ- ja valmistuspaikat)

Palokankaan talo 4 (Työ- ja valmistuspaikat)

Soidinkallio 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Soidinkallio 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta.

Kelttu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1707 kartan asemoinnin pohjalta määritelty historiallinen talonpaikka, joka on autioitunut. Kohdetta ei tarkastettu vuoden 2022 inventoinnin aikana, koska se sijaitsi inventointialueen ulkopuolella. Kohde on kuitenkin mainittu inventointiraportissa.

Suutari 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1707 kartan asemoinnin pohjalta määritelty historiallinen talonpaikka, joka on autioitunut. Kohdetta ei tarkastettu vuoden 2022 inventoinnin aikana, koska se sijaitsi inventointialueen ulkopuolella. Kohde on kuitenkin mainittu inventointiraportissa.

Lähdemäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Reikäpetäjänkangas (Työ- ja valmistuspaikat)

Ahvenharju (1000045715) (Työ- ja valmistuspaikat)

Perämaa (1000045894) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty ja lidarissa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkstettu maastossa.

Mäntylä (1000046073) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-aineistossa erottuu noin 13 m halkaisijaltaan oleva tervahauta hakkuuaukon keskellä. Tervahauta on merkitty nykyiselle maastokartalle. Kohdetta ei tarkastettu inventoinnin aikana.

Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty tervahauta. Alue ei kuulunut inventointiin, kohdetta ei inventoitu. Kohteelle tehtiin summittainen rajaus.

Ahvenvaara 2 (1000046269) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja lidarissa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Korkiakangas 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartalle merkitty ja lidarissa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Muhoksen toinen kirkko (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Muhoksen nykyinen kirkko on rakennettu 1630-luvun alussa. Perimätiedon mukaan Muhoksella olisi ollut kirkko nykyisen kirkon kohdalla jokirannassa 1600-luvun alussa Oulun pitäjän ja seurakunnan sperustamisen aikoihin. Vuodelta 1873 kirjatun kertomuksen mukaan vanhimman kirkon kerrotaan sijainneen läheisessä Kirkkosaaressa, sen Ponkilan talon puoleisessa osassa, siis saaren kaakkoisosassa. Kerrotun mukaan tämä olisi hävitetty 1530 (tai 1590). Tätä seurannut uusi kirkko, järjestyksessä toinen, olisi rakennettu ”Muhos-niemelle” nykyisen kirkon sijalle ja se olisi tuhoutunut 1630 ”ukkosen tulen” polttamana. Jokseenkin samanlaisen kehityksen kuvaa A.H. Snellman 1887, mainiten toisen kirkon olleen rannempana nykyistä kirkkoa, kertoen tulvavesien syöneen aiemmin laajempaa niemeä ja todeten kummankin kirkon tuleen hävitetyksi. Kirkon viereinen kirkkotarha on ollut pääasiallisena hautausmaana 1700- ja 1800- taitteen tienoille, haudat saattoivat olla hyvinkin lähellä maanpintaa.

Leukaräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidarissa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Paloniemi (1000046855) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskarttaan merkitty ja lidarissa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Poroaitasaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidarissa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Rentola 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidarissa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hyvänleivänvaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar-aineistossa erottuva tervahauta. Kohde on havaittu myös LIDARK-aineistossa, jonka perusteella tervahauta on halkaisijaltaan noin 10,5 metriä ja halssi suuntaa lounaaseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kivilahti 1 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa erottuva maakuoppa, jonka halkaisija on noin 2,5 metriä, valleineen noin 5,5 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa arkeologin toimesta.

Kivilahti 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteaineistossa erottuva maakuoppa, jonka halkaisija on noin 2 metriä, valleineen noin 5 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa arkeologin toimesta.

Piilola (1000047471) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidarissa ja Lidark-aineistossa esiintyvä tervahauta. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Syrjäkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa ja LIDARK-aineistossa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Saukkoniemi (1000047552) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa ja LIDARK-aineistossa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kupokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa ja LIDARK-aineistossa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Matopajukonkallio 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Matopajukonkallio 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa ja LIDARK-aineistossa erottuva hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kiusalankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Heinisuonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)

Kauniinmetsänkangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja lidarissa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Järmäsuo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hiilimiilu, joka on erotettavissa lidar-aineistossa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Järmäsuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Hautarannankangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar-aineistossa esiintyvä tervahauta. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Hautarannankangas 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar-aineistossa esiintyvä tervahauta. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Kotakangas (1000047730) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar- ja Lidark-aineistoissa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tervasuo (1000047738) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar- ja Lidark-aineistossa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Mattila 3 (1000047921) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ilmoituksen mukaan Siltaniemen kärkeen johtavan metsäautotien päässä olevan äestetyn metsämaan urista löytyy kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja palanutta kiveä, mikä voisi viitata kivikautiseen asuinpaikkaan.

Alakangas (1000047935) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ilmoituksen mukaan loivassa länsirinteessä on kaksi noin 25 metriä pitkää kiviaitaa noin 7 metrin etäisyydellä toisistaan. Kiviaitojen välissä on tasaista metsää. Aitojen päädyssä, muutaman metrin päässä kivistä, on kasattu noin metrin korkuinen kivikasa.

Kokko (1000047939) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ilmoituksen mukaan kysessä on lidarissa löytynyt ja maastossa tarkastettu tervahauta. Paikalla on ympyrän muotoinen kumpare, jonka halkaisija on noin 9 metriä kumpareen keskikohdan kohdalta toiselle laidalle. Kumpareen keskellä on syvä vetinen kuoppa, jonka syvyys kumpareen päältä pohjalle on noin 1,5 metriä. Tervahaudan lounaan suuntaiselta laidalla on halsti, joka on suunnilleen tervahaudan pohjan tasolla. Halstiin johtava oja on reunakumpareen alla. Kumpareen päällä ja ympärillä kasvaa metsäkurjenpolvea, maasto muuttuu siis tervahaudan lähellä ympäristön puolukkametsästä.

Pitkäkangas 4 (1000048107) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidark 2020-2021 aineiston perusteella paikalla on hiilimiilu, jonka halkaisija on noin 9-10 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vähäjärvenoja itä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Lidark-aineiston perusteella paikalla on ainakin yksi, mahdollisesti kaksi, kehämäistä rakennetta. Sjaintinsa perusteella kyseessä ovat tarkemmin määrittelemättömät kivirakenteet. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Repovaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Repovaarassa on kansalaisilmoituksen mukaan neljä mahdollista pöytäkiveä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Ilmoitettu sijainti ohjeellinen.

Haarakorpi (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen;

Historiallinen; Lidarista havaittu tervahauta. Haudan halkaisija noin 18 metriä. Halssi laskee koilliseen.

Seikanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidarissa ja Lidark-aineistossa esiintyvä tervahauta. Lidar-aineistossa erottuu lisäksi halkaisijaltaan noin 1,5 metrin kokoinen kuoppa noin 4 metriä tervahaudasta pohjoiseen. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Honkajylhy (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja lidarissa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pyykösjärvi, Autio (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pyykösjärven koillisrannalla on Autio -niminen pieni kumpare. Paikalla on ollut asutusta, josta jäljellä pieni kumpare, jossa tiilenmurua ja isohkoja kiviä. Lisäksi alueeta, ilmeisesti selvästi rannempaa, on löydetty pari 1700-luvun kolikkoja sekä rautanaula.

Niemenhauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar- ja lidark-aineistosta havaittu tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Telinkangas 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar- ja lidark-aineistosta havaittu tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kiikkukangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)

Malja-ahonkankaat 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar- ja lidark-aineistosta havaittu hiilimiilukohde. Kohde koostuu kolmesta hiilimiilusta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hirsikangas lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidarissa ja Lidark-aineistossa esiintyvä tervahauta. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Länkimäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidarissa ja Lidark-aineistossa esiintyvä tervahauta. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Pitkäkangas kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar-aineistosta tunnistetut kaksi hiilimiilua, joita ei ole tarkastettu maastossa. Sijaintitieto hiilimiilujen keskeltä.

Oulunsuu 34/35/37 Pikkarala (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1760-luvun kartoilla alueella on kolme Pikkaralan taloa. Talon 37 paikka on aivan joen partaalla, aktiivisessa viljelyssä olevalla pellolla. Inventointiaikaan pellolla oli menossa heinätyöt, eikä paikalla siksi voinut tehdä tarkempia tutkimuksia. Kartoilla vierekkäiset talonpaikat 34 ja 35 osuvat todennäköisesti mökkitontille.
Talonpaikka 37 näyttää topografisesti sopivalta. Kestinrannan muinaisjäännös osuu asemoitujen talojen 34 ja 37 väliin ja on mahdollista, että kyse on jommastakummasta. Toisaalta talon paikat ovat voineet myös muuttua vuosien kuluessa.

Oulunsuu 51 Kanniainen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kanniaisen talo on merkitty 1760-luvun sekä vuosien 1773, 1780, 1806 ja 1807 kartoilta
sekä pitäjänkartalta. Peruskartalla 1953 talo on siirretty jokirantaan, mutta vanhalla talonpaikalla on edelleen pari latoa tai muuta talousrakennusta.
Paikka oli inventoinnin aikaan viljalla, eikä tarkempia tutkimuksia voitu tehdä. Pellon reunasta löydettiin tontin kohdalta kairaamalla hieman hiiltä ja tiiltä. Vieressä olevan asuintalon tontille on nähtävästi ajettu maata. Talotontti on kuitenkin asemoinnin perusteella pääosin sijainnut nykyisellä pellolla ja tien varsilla.
Tontin rannanpuolelta on löydetty aiemmin metallinpaljastimella musketinkuula ja nappi,
jotka on ajoitettu arviolta 1700–1800-luvuille (löytöpaikka Nykänen 1000030126).

Kello 35 Penttilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Penttilän talonpaikka on todennäköisesti siirretty viereisen rautatien rakentamisen aikaan
rautatien länsipuolelle. Vanha paikka sijaitsee Kalimenojaan viettävän rinteen yläpäässä nykyisellä pellolla. Vuonna 1947 paikka on peltoa.
Pelto oli viljelyssä, eikä paikalla siksi tehty laajempaa inventointia. Topografian perusteella
todennäköinen talon paikka on asemoinnin osoittamalla kohdalla. Tässä on jonkin verran tasannetta ja myös heinäkasvusto on korkeaa.
Pellon laidoilta ei kairauksista havaittu tiiltä tai hiiltä, tosin maaperä oli kivistä. Asemoidusta paikasta pohjoiseen on laaja peltosaareke. Täällä on jonkin verran raivausröykkiöitä ja yksittäisiä pellolta raivattuja kiviä. Merkkejä asuinpaikasta ei kuitenkaan löydetty.

Kello Kurttila torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1759 karttaan on Kurttilan talon maille lähelle Teppolan rajaa kuvattu torppa. Torpan nimeä ei mainita kartalla. Sitä ei ole kuvattuna enää myöhemmille kartoille. Vuoden 1947 ilmakuvassa paikalla on peltojen välinen metsäkaista, jolla on todennäköisesti heinälato.
Torpan paikka voi olla myös pellon puolella. Sittemmin koko alue on raivattu pelloksi. Pelto oli inventoinnin aikaan heinällä, eikä tarkempaa inventointia voitu tehdä. Asemoitu torpan paikka on joen suuntaisen harjanteen päällä. Keskeltä harjannetta päätettiin lopulta käydä kairaamassa yksi kohta kokeeksi. Paikalla oli 60 cm multakerros. Harjanne lienee ainakin osittain syntynyt kyntämisen seurauksena, tosin pohjalla voi olla myös luontainen harjanne. Kairatulta kohdalta ei havaittu tiiltä tai muuta asuinpaikkaan viittaavaa. Torpan tarkan paikan selvittämiseksi täytyisi tehdä laajempia tutkimuksia viljelyajan ulkopuolella.

Haukipudas 25 Höyhtyä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Höyhtyän talo on vuoden 1764 kartalla kuvattu lammen rannalle peltojen keskelle. Myöhemmin pääosin kuivattu lampi voi olla tällöin jo Höyhtyänlampi-nimellä, mutta teksti on epäselvä. Talo on samalla paikalla 1802 kartalla. Ilmakuvassa vuodelta 1947 talo on siirretty nykyiselle paikalleen. Vanha talonpaikka on nykyään peltoa. Paikka on selvästi ympäristöstä kohoavan harjanteen laella. Nykyinen talo on samalla harjanteella tästä lounaaseen.
Paikkaa tarkastaessa havaittiin pellon kylvetyn suorakylvönä syysviljalle, joten järjestelmälliseen kartoitukseen ei paikalla ryhdytty. Vanhan sängen ja oraan välistäkin havaittiin paikalta hyvin runsaasti tiilenkappaleita sekä jonkin verran kiviä, joista osa palaneita. Muutamista kairauksista ei havaittu kynnön alaisia kerroksia, mutta peltokerros oli osin tummaa hiilensekaista. Paikalla näkyy ympäristöä tummempi läikkä myös ilmakuvissa (esimerkiksi vuodelta 2010). Rajaus on esitetty karkeasti pintapoimintahavaintojen sekä harjun topografian perusteella. Paikan tarkemmaksi määrittämiseksi tulisi tehdä tarkempia tutkimuksia viljelykauden ulkopuolella. Todennäköisesti pääosa kerroksista on joka tapauksessa tuhoutunut viljelyssä.

Kummunkangas N (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kummunkankaalla on inventoinnissa 2023 tavattu mahdollinen kiviröykkiö, jonka yli ajettu metsäkoneella. Suhteellisen pienikokoista kiveä olevan röykkiön alaksi on ilmoitettu noin 5 x 6 metriä ja korkeudeksi 45 cm.

Juusolan Pirttikangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidarissa näkyvä ja peruskartalle merkitty tervahauta. Tervahaudan halssi suuntaa länteen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Juusolan Pirttikangas 2 (1000049096) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidarissa näkyvä ja peruskartalle merkitty tervahauta. Tervahaudan halssi suuntaa länteen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Musta-aho (1000049111) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Yksityisilmoitus rajamerkistä, jossa on kruunuhakkaus ja mahdollisesti osin sen päällä numero 3. Kyseistä hakkausta on käytetty läänien rajamerkkinä. Rajakivi on merkitty maastoon oransilla aurauskepillä.

Isoaho 2 (1000049152) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa erottuva ja LIDARK-aineistossa esiintyvä tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Antinkalliot 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa erottuva ja LIDARK-aineistossa mukana oleva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Riitoneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidarissa näkyvä ja lidark-aineistoon kuuluva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pökkelöinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee ojitettujen turvemaiden keskellä metsäalueella, avohakkuukuvion laidassa. Ortokuvan perusteella kohteen päälle on jätetty säästöpuuryhmä. Kyseessä on tervahauta, joka on halkaisijaltaan noin 15 m. Halssi laskee koilliseen ja on noin 7 metriä pitkä. Havaittu laserkeilausaineistosta ja se on tunnistettu myös LIDARK-hankkeessa tervahaudat ja hiilimiilut aineistossa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Heikkisenaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Halkaisija on noin 15 metriä ja halssi suuntaa koilliseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Rintala 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty tervahauta, joka erottuu myös lidar-korkeusmallissa. Kohde on myös lidark-kohde. Kohde unohtui inventoida.

Repokangas (1000049268) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty tervahauta, joka erottuu myös lidar-korkeusmallissa. Kohde on myös Lidark-kohde. Kohde unohtui inventoida.

Korkeakangas (1000049275) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar- ja lidark-aineistoissa esiintyvä tervahauta. Halkaisija noin 11 metriä ja halssi suuntaa koilliseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Holopankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar- ja lidark-aineistoissa esiintyvä tervahauta. Halkaisija noin 10,5 metriä ja halssi suuntaa luoteeseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Korkiakangas lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar- ja lidark-aineistoissa esiintyvä tervahauta. Halkaisija noin 10 metriä, halssi suuntaa koilliseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vanhanjoenmutka 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar- ja lidark-aineistoissa esiintyvä tervahauta. Halkaisija noin 10 metriä, halssi suuntaa kohti lounasta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Selkälä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar- ja lidark-aineistoissa esiintyvä tervahauta. Halkaisija noin 7,5 metriä, halssi suuntaa kohti lounasta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Keelaharju länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar- ja lidark-aineistoissa esiintyvä tervahauta. Halkaisija noin 17,5 metriä, halssi suuntaa länteen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lohela (1000049545) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ilmoituksen mukaan metsäautotien rinteeseen tekemästä leikkauksesta löytyy likamaata ja punasavikeramiikan kappaleita. Ilmoittajan talteen poimimasta keramiikan kappaleesta erottuu muotoilua ja koristelua sekä sormenjälki. Ilmoittajan mukaan kohde on vaurioitunut ja metsäautotie kulkee kohteen läpi.

Koivurinta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 30 metriä Ylivieskantiestä etelään ja 80 m Rytkyntiestä pohjoiseen. Tervahaudan halkaisija on noin 18 metriä ja halssi laskee koilliseen. Tervahaudan ympäristössä on useita mahdollisia kuoppia, jotka erottuvat laserkeilausaineistosta, ja jotka voivat liittyä tervahautakohteeseen. Ohjeellinen aluerajaus on laadittu laserkeilausaineiston perusteella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Sutelankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vinovarjosteaineistossa (5p) erottuva mahdollinen tervahauta. Tervahaudan keskuskuopan halkaisija on noin 7,5 metriä. Halssi suuntaa koilliseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Latomäki pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar-aineistossa esiintyvä tervahauta, jonka halssi suuntaa koilliseen. Halkaisija noin 14 metriä. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Särkijärvi (1000049793) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar-aineistossa (5p) erottuva tervahauta, joka sijaitsee Särkijärven eteläpuolella. Tervahaudan halkaisija on 19 metriä ja keskuskuopan halkaisija 6,5 metriä. Halssi suuntaa pohjoiseen, ja se on noin 10,5 metriä pitkä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Veskanharju etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar-aineistosta (5p) paikannettu mahdollinen pyyntikuoppajono Veskanharjun länsiosassa. Pyyntikuopat sijaitsevat kaakko-luodesuuntaisen harjanteen päällä ja reunoilla. Mahdollisia pyyntikuoppia on noin 14 kappaletta, ja ne ovat halkaisijaltaan noin 2-3 metrisiä. Kuopilla on valli. Kuoppien sijainnit on merkitty alakohteiksi. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Särkiahonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar-aineistosta (5p) havaittu tervahauta Särkiahonkankaan itäpuolella. Tervahauta rajautuu Särkiahontien ojaan reunaan kiinni. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 14 metriä, ja keskuskuopan halkaisija on 5 metriä. Halssi suuntaa itään, ja sen pituus on noin 10 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Veskanharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar-aineistosta (5p) havaittu mahdollinen pyyntikuoppajono. Kohde sijaitsee Veskanharjun keskiosassa, pohois-eteläsuuntaisella harjanteella. Kuoppia on noin 22 kappaletta, ja niiden halkaisijat ovat noin 2 metriä. Kuopilla on valli. Kuoppien sijainnit on merkitty alakohteiksi. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Riitakangas (1000049916) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta, jonka halkaisija on noin 21 metriä ja jonka halssi suuntaa lounaaseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Puistola (1000050087) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja lidar-aineistossa esiintyvä mahdollinen tervahauta, jota ei ole tarkastettu maastossa. Tervahaudan halkaisija on noin 10 metriä ja sen halssi suuntaa länteen.

Makkaraharju koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja lidar-aineistossa erottuva tervahauta, jota ei ole tarkastettu maastossa. Tervahaudan halkaisija on noin 18 metriä ja sen halssi suuntaa lounaaseen.

Lähdekangas (1000050247) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen 5 p aineistosta erottuva tervahauta. Kohde sijaitsee ojitetulla metsäalueella Lähdekankaan talosta itään. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Honkamaankaarto (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja lidarissa esiintyvä mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Isonsalmenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; LIDARK-aineistosta tunnistettu tervahauta, jonka halkaisija on noin 17 metriä. Tervahaudan halssi suuntaa noin etelään. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Laajalankangas (1000050272) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laajalan talon pohjoispuolella laserkeilausaineistosta erottuva anomalia, joka on mahdollinen tervahauta. Sijaitsee ajouran pohjoispuolella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vittakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar 5p-aineistossa ja lidark-aineiston mukaan alueella sijaitsee tervahauta. Haudan halkaisija on noin 12,5 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pikku-Syvä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; LIDARK-hankkeen yhteydessä tunnistetut kaksi tervahautaa, joita ei ole tarkastettu maastossa. Eteläisemmän ja isomman tervahaudan halkaisija on noin 27 m ja sen halssi suuntaa itään. Pienemmän tervahaudan halkaisija on noin 10 m ja sen halssi suuntaa koilliseen.

Suolahti (1000050449) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; LIDARK-hankkeen yhteydessä tunnistetut ja lidar-aineistossa havaittavat tervahaudat, joita ei ole tarkastettu maastossa. Tervahautoja on yhteensä neljä, joista kolme sijaitsee rykelmässä. Rykelmässä sijaitsevien tervahautojen halssit suuntaavat koilliseen ja niiden halkaisijat ovat noin 20,5 m, 18,5 m ja 11 m. Neljäs tervahauta sijaitsee noin 150 metriä keskimmäisestä tervahaudasta luoteeseen. Tämän tervahaudan halkaisija on noin 11 m ja sen halssi suuntaa itäkaakkoon.

Särkijärvi 2 (1000050456) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Lidar 5p-aineistossa havaitut kaksi vallillista kuoppaa Särkijärven kankaan pohjoisreunalla. Kuopat sijaitsevat noin 250 metrin etäisyydellä toisistaan. Kuoppien halkaisijat ovat 3,5 metriä, ja vallin kanssa halkaisijat ovat noin 8-8,5 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Talkkunamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa (0,5p) erottuva ja peruskartalle merkitty tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Mikankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja lidar 5p-aineistossa erottuva tervahauta. Haudan kokonaishalkaisija on noin 22 metriä ja sen halssi suuntaa pohjoiseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Poutalankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja lidar-aineistossa (0,5p) erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Poutalankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja lidarissa (0,5p) erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja lidarissa (0,5p) erottuvat 4 tervahautaa. Tervahaudat muodostavat noin 40 metrin pituisen jonon. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Esihistoriallinen; Lidar 5p -aineistossa erottuva mahdollinen esihistoriallinen asumuspainne harjanteen päällä. Koko noin 8,5 x 4 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Jänespalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa ja lidar 5p -aineistossa esiintyvä tervahauta, jonka halkaisija on noin 15 metriä. Tervahaudan halssi suuntaa luoteeseen. Tervahaudasta noin 25 metriä luoteeseen sijaitsee mahdollinen tervapirtin pohja. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Välikangas 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa ja lidar 5p -aineistossa erottuva hiilimiilu, jonka halkaisija on noin 10 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kitinlampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja heikosti lidarissa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kitinlampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja heikosti lidarissa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ojanperä 2 (1000050682) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-hankkeessa tunnistettu tervahauta. Halkaisija noin 9 metriä ja halssi suuntaa koilliseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ojanperä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-hankkeessa tunnistettu tervahauta. Halkaisija noin 14,5 metriä ja halssi suuntaa pohjoisluoteeseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Leirikeskus (1000050684) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-hankkeessa tunnistetut kolme tervahautaa. Tervahaudat sijaitsevat vierekkäin muodostaen jonon. Keskimmäinen tervahauta on halkaisijaltaan noin 16,5 metriä ja sen halssi suuntaa kaakkoon. Koillisin tervahauta 2 on halkaisijaltaan 15 metriä ja halssi suuntaa kaakkoon. Lounaisin tervahauta 3 on halkaisijaltaan noin 10,5 metriä ja sen halssi suuntaa kaakkoon. Kohteita ei ole tarkastettu maastossa.

Väänäsenoja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-hankkeessa tunnistettu tervahauta. Halkaisija noin 14 metriä ja halssi suuntaa pohjoisluoteeseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Väänäsenoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-hankkeessa tunnistettu tervahauta. Halkaisija noin 15,5 metriä ja halssi suuntaa kaakkoon. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pikkuniitty (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-hankkeessa tunnistettu tervahauta. Halkaisija noin 16 metriä ja halssi suuntaa luoteeseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Suorsa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1773 kartalle (Haxell) ja vuoden 1850 pitäjänkartalle merkitty talonpaikka. Vuoden 1773 kartassa taloja ei ole nimetty, nimet ovat pitäjänkartalta. Nykyisin alue on autioitunut. Inventoinnissa 2022 alue tarkastettiin maastossa. Kohta on metsittynyttä entistä peltoa. Ei
havaintoja muinaisjäännöksistä.

Tuppurainen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1773 kartalle (Haxell) ja vuoden 1850 pitäjänkartalle merkitty talonpaikka. Vuoden 1773 kartassa taloja ei ole nimetty, nimet ovat pitäjänkartalta. Nykyisin alue on autioitunut. Vuoden 2022 inventoinnissa kohde tarkastettiin maastossa. Kohta on metsittynyttä entistä peltoa. Ei havaintoja muinaisjäännöksistä.

Myllyahon torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1850 pitäjänkartalla Myllyahon talo n. 400 metriä pohjoiseen. V. 1773 (Haxell) karttaan merkitty asutuksen kohta tarkastettiin maastossa. Metsittynyttä entistä peltoa – ei merkkejä muinaisjäännöksistä.

Korkiakangas 2 (1000050790) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistossa erottuva mahdollinen tervahauta, joka on merkitty myös peruskartalle. Tunnistettu Maanmittauslaitoksen 5 p laserkeilausaineistosta. Mahdollinen tervapirtti tai tervahautaan liittyviä kuoppakohteita tervahaudan kaakkoispuolella. Kohteelle on laadittu ohjeellinen aluerajaus laserkeilausaineiston perusteella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kangaslamminpalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokartalle merkitty ja vinovalovarjosteaineistossa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kalimeenharju pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja lidar 5p -aineistossa erottuva tervahauta. Haudan halkaisija on noin 14 metriä ja sen yli on ajettu metsätyökoneella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Käppäläisenmäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja vinovalovarjosteaineistossa (0,5p) erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Valkinkangas pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa esiintyvä ja lidar 5p aineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 10 metriä ja halssi suuntaa kaakkoon. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Soppinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskarttaan merkitty ja LIDARK-hankkeen yhteydessä tunnistettu tervahauta, jonka halssi suuntaa koilliseen. Halkaisija noin 10,5 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Riuttakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistosta erottuva mahdollinen tervahauta. Sijaitsee Riuttakankaan lounaislaidalla. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Järvineva (1000051009) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta, joka on havaittu maanmittauslaitoksen laserkeilausaineistosta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hangaskatko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta, joka erottuu laserkeilausaineistosta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tikkasenräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistosta tunnistettu mahdollinen tervahautakohde. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Autio (1000051048) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mahdollinen autioitunut asuinpaikka. Paikan nimi Autio viittaa varhain autioituneeseen asuinpaikkaan. Paikka on sen niminen jo vuoden 1964 peruskartassa. Vuoden 1846 pitäjänkartastossa alueelle ei ole merkitty asutusta. Laserkeilausaineistosta erottuu mahdollinen neliönmuotoinen talonpohja. Pohjan koko on noin 9 x 9 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Matikka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu Matikan (isojakokartalla nro 19, kantatilan r:no 12) talotontti, joka sijoittuu Oulunsalon Karhuojan alueelle Hailuodontien länsipuolelle. Karhuojantien varrella sijaitsevan talotontin alue lienee ollut pitkään viljelyksessä, nykyisin se on rakentamatonta aluetta. Kohteen paikannus ohjeellinen.

Vainionpää (1000051224) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty, lidar-aineistossa havaittava ja LIDARK-hankkeen yhteydessä tunnistettu tervahauta, jonka halkaisija on noin 20 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lehtomäki (1000051305) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar 5p aineistossa erottuva ja Lidark-hankkeessa tunnistettu tervahauta. Halkaisija 8,5 metriä ja halssi suuntaa etelälounaaseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kaakkurilampi (1000051315) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja lidar-aineistossa havaittava mahdollinen tervahauta. Rakenteen kokonaishalkaisija on noin 11 metriä ja keskuskuopan halkaisija on noin 6,5 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Keihäshetteensuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa tunnistettu ja lidar 5p-aineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 13 metriä ja halssi suuntaa koilliseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Korkiakaarto (1000051482) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta Korkiakaarron eteläpuolella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kopisto 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta sijaistee Kopiston asuinpaikan pohjoispuolella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hanhilampi pohjoinen (1000051485) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar-aineistossa erottuvat ja LIDARK-hankkeen yhteydessä tunnistetut kaksi vierekkäistä tervahautaa. Itäisemmän ja isomman tervahaudan halkaisija on noin 22 metriä ja sen halssi suuntaa etelälounaaseen. Pienemmän tervahaudan halkaisija on noin 13,5 metriä ja sen halssi suuntaa kaakkoon. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Takaneva 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta. Kohde erottuu laserkeilausaineistosta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Takaneva 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen hiilimiilu. Kohde on tunnistettu LIDARK-hankkeessa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Iso-Hytti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta. Kohde erottuu laserkeilausaineistosta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pakkulanneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta. Kohde erottuu laserkeilausaineistosta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Mehtäkylä Jylynkalliot (Taide)
Historiallinen; Jylynkallioissa kerrotaan olevan kirjoitusta, jotka ovat löytyneet vuonna 1901. Kertojan mukaan maisteri Jouko Voionmaa on ottanut kohteesta kuvia 8.7.1956, mutta kuvia ei kuulemma löydy Muinaistieteellisestä toimikunnasta. Kohde on tarkastettu viimeksi vuonna 1967. Kohdetta ei ole löytynyt myöhemmissä tarkastuksissa. Kirjoitusta on kolmessa rivissä ja ne sijaitsevat pienen kallioisen mäenkumpareen pohjoispuolella olevassa noin 10 x 7 metrin suuruisessa silokalliossa. Korkeudeltaan paikka on noin 50 m mpy. Rivissä yksi on noin 39 merkkiä tai merkin osaa, rivissä kaksi on noin 5 merkkiä ja rivissä kolme 5 merkkiä. Kirjoitusten tekotapa ja merkitys ovat epäselviä.

Kantokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 11,9 km luoteeseen. Laserkeilausaineistossa (0,5 p/m2) suosaarekkeessa näyttäisi olevan selvä tervahauta. Sitä ei päästy tarkastamaan - ei kesäkuussa eikä elokuussa. Läheiset suo-ojat oli keväällä kaivettu auki ja niitä oli levennetty sekä syvennetty. Erittäin paksu ja pehmeä turvemaa. Yli ei mistään päästy. Siltaa ei ryhdytty rakentamaan.

Jouhtenisenneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 13,9 km luoteeseen. Maanmittauslaitoksen 0,5 pm2 lidaraineiston perusteella paikalla vaikuttaisi olevan varsin selkeästi tervahauta. Paikka jäi tarkastamatta inventoinnissa 2023.

Sysihoppula 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistossa erottuvat kaksi kuopparykelmää kahden hiekkakaarron päällä. Pohjoisemmalla alueella on mahdollisesti 4-7 kuoppaa ja eteläisemmällä noin 10 kuoppaa. Kuopat ovat mahdollisesti keittokuoppia.

Paskokangas 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidark-aineistossa ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 9,5 metriä ja halssi lounaaseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Paskokangas lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa ja 5p laserkeilausaineistossa erottuvat kaksi hiilimiilua. Luoteisemman halkaisija on noin 6,5 metriä ja kaakkoisemman noin 8 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Rytikorpi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidark-aineistossa ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 10,5 metriä ja halssi koilliseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lantiininneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 13,5 metriä ja halssi kaakkoon. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vanhatienkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 12,5 metriä ja halssi pohjoisluoteeseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kortteisenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 9,5 metriä ja halssi pohjoiseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kortteisenkangas kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 10,5 metriä ja halssi pohjoiseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Mykänmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 18,5 metriä ja halssi koilliseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Jänessaaret 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Yleisöilmoituksen mukaan Jänessaarten eteläpuolella Yliojan länsirannalla on kivikasa, joka on noin 15 metriä leveä ja pari metriä korkea. Se muodostuu suurista, 10 litran kanisterin kokoisista kivistä. Kivikasa on päältä tasainen ja siellä on muutama halk 3 metrinen kuoppa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Jäkäläaho (1000051892) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa esiintyvä ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija 15,5 metriä ja halssi suuntaa itään. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Huikkarinkorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaksi hiilimiilua, jotka esiintyvät lidark-aineistossa ja jotka erottuvat 5p laserkeilausaineistossa. Pohjoisempi miilu on halkaisijaltaan 14 metriä ja eteläisempi 14,5 metriä. Kohteita ei ole tarkastettu maastossa.

Siirinlehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa esiintyvä ja 5p laserkeilausaineistosta erottuva tervahauta. Halkaisija noin 11,5 metriä ja halssi suuntaa pohjoiseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vastaskankaansaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa esiintyvä ja 5p laserkeilausaineistosta erottuva tervahauta. Halkaisija noin 17,5 metriä ja halssi suuntaa pohjoiseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Koivukangas (1000051898) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa esiintyvä ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 11,5 metriä ja halssi suuntaa länteen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pirkonpuronmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa esiintyvä ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 11,5 metriä ja halssi suuntaa kaakkoon. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Riihelä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa esiintyvä ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva hiilimiilu. Halkaisija noin 9 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Riihelä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa esiintyvä ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 9,5 metriä ja halssi suuntaa itään. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Sikosaari (1000051903) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa esiintyvä ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 14,5 metriä ja halssi suuntaa itään. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hautaniemi (1000051904) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa esiintyvä ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 12 metriä ja halssi suuntaa itään. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hauta-aho (1000051905) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa esiintyvä ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 17 metriä ja halssi suuntaa itään. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kokonmäki (1000051907) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-aineistossa esiintyvä ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 16,5 metriä ja halssi suuntaa kaakkoon. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Loueneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Ei määritelty; Lidark-aineistossa esiintyvä ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija on noin 15 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kukkolankangas (1000051961) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-hankkeessa tunnistettu ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 14 metriä ja halssi suuntaa koilliseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Nuunajärvi etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-hankkeessa 5p laserkeilausaineistosta tunnistettu hiilimiilu. Halkaisija noin 8 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Honkaperä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-hankkeessa tunnistettu ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 11,5 metriä, halssi suuntaa itään. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Honkaperä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidark-hankkeessa tunnistettu ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 16 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineiston perusteella alueella on noin 30 pyyntikuoppaa, joista suurin osa muodostaa pohjois-eteläsuuntaisen jonon, johon yhdistyy itä-länsisuuntainen pyyntikuoppajono. Alueella on myös yksittäisiä tai parittaisia kuoppia irrallaan selkeämmistä pyyntikuoppajonoista. Alueella sijaitsee mahdollisesti vielä enemmän pyyntikuoppia. Kuoppien koot ovat pääsääntöisesti 1,5-2 metriä ja niillä on valli. Alueella on myös kuoppia, jotka on tulkittavissa sorantarkastuskuopiksi. Niitä ei ole sisällytetty mahdollisen muinaisjäännöksen rajaukseen. Kohde liittynee sen länsi- ja eteläpuolella oleviin pyyntikuoppajärjestelmiin. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Soidinkangas (1000052059) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; 5p laserkeilausaineiston perusteella Soidinkankaan eteläosassa, Tölppääntien itäpuolella sijaitsee neljä mahdollista pyyntikuoppaa. Kuopat sijaitsevat harjanteen päällä, soranottoalueiden välisellä alueella kaakko-luoteissuuntaisena jonona. Kohde on todennäköisesti samaa pyyntikuoppaketjua kohteen Soidinkangas, itäreuna kanssa. Kuoppien halkaisijat vaihtelevat 1,5-3 metrin välillä.
Harjanteella on runsaasti moderneja sorantarkastuskuoppia. Mahdolliset pyyntikuopat erottuvat selkeästi 5p laserkeilausaineistossa esiintyvistä tarkastuskuopista. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Mähkyränkunnas 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Harjun ja pienen kosteikon välisellä tasanteella on neljä selvärajaista, suorakaiteen mallista maapainaumaa. Yhden koko askelmitalla noin 5 x 2m. Syvyyttä 20-30cm. Painanteista suurin osa on tasapohjaisia.
Kohteen luoteispuolella noin 230 metrin etäisyydellä on kivikautinen asuinpaikka Moskaharju (1000020708) ja koillis- ja kaakkoispuolella rautakautiset löytöpaikat Mähkyränkunnas (1000051724) ja Mähkyränkunnas 2 (1000051737).

Jäkäläkangas 3 (1000052085) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Metallinetsinnän yhteydessä havaittu kivilatomus. Latomuksessa on nurkat, ja sen sivun pituus on noin 120 cm. Korkeus on noin 70 cm. Sijaitsee loivassa rinteessä. Kohde sijaitsee Metsähallituksen talousmetsässä. Kohde voi olla esimerkiksi rajamerkki tai koonillinen kiviraunio. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Saunapalo (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivirakennelma, koko noin 2×2m, neliömäinen. Korkeus noin 1,5 metriä. Kivien välissä hiekkaa. Ympäristössä ei hirsirakennelmia viitaten vanhaan rakennuksen jäännökseen. Sijaitsi kankaan reunassa, ympäristössä kivikkoa ja kuivaa kangasta. Suon reunassa, lähellä kulkee Sumuoja.

Kurvisenvaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yleisöilmoituksen mukaan alueella on polttamalla hävitetty kylä, jota ei ole uudelleenrakennettu. Vanhassa kartassa on lähellä löytöpaikkaa tai jopa sen päällä ollut pieni rakennus, joka on erillään muusta pihapiiristä. Paikalla on asuttu vuodesta 1684 siihen saakka kun sodan aikana poltettiin koko kylä.
Löytöpaikalle on siirretty 1950-luvun lopulla kämppä, jonka edustalla on ollut pieni kohouma. Kohoumasta löytyi teräväreunaisia palaneita kiviä, kuonaa ja hiiltä.

Harjapää 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1707-1709 C. Mörtin maakirjakartan asemoinnin pohjalta määritelty historiallinen talonpaikka. Tontti on autioitunut. Sijainti ohjeellinen.
Karttatarkastelun perusteella Monkkasen alueelle on voitu paikantaa kaksi autioitunutta Harjapään talon paikkaa. Autioituneet talon paikat ovat sijainneet Monkkasenrannassa nykyisen Harjapään länsipuolella lähellä silloin leveämpänä virtaavaa salmea. Harjapään suvusta kertovan pienen historiikin perusteella Thomas Harjapää viljeli 1600-luvun puolivälissä ja vuosisadan vaihteessa myös veljensä Anders Harjapään kanssa Limingan pitäjän Kempeleen kylässä ¾ manttaalin suuruista tilaa. Johan Harjapään tullessa 1724 Harjapään talon isännäksi, oli tila autioitunut tuhoisten nälkävuosien 1695–97 ja ison vihan 1715 seurauksena. Johanin poika Matti Harjapää osti talon 1732 perintötilaksi ja hänen poikansa Thomas, Anders ja Påhl Harjapää jakoivat kantatilansa kolmeen osaan 1788–94 välisenä aikana. Kolmesta itsenäisestä Harjapää-nimisestä talosta kaksi on autioitunut myöhemmin.

Harjapää 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1707-1709 C. Mörtin maakirjakartan asemoinnin pohjalta määritelty historiallinen talonpaikka. Tontti on autioitunut. Sijainti ohjeellinen.
Karttatarkastelun perusteella Monkkasen alueelle on voitu paikantaa kaksi autioitunutta Harjapään talon paikkaa. Autioituneet talon paikat ovat sijainneet Monkkasenrannassa nykyisen Harjapään länsipuolella lähellä silloin leveämpänä virtaavaa salmea. Harjapään suvusta kertovan pienen historiikin perusteella Thomas Harjapää viljeli 1600-luvun puolivälissä ja vuosisadan vaihteessa myös veljensä Anders Harjapään kanssa Limingan pitäjän Kempeleen kylässä ¾ manttaalin suuruista tilaa. Johan Harjapään tullessa 1724 Harjapään talon isännäksi, oli tila autioitunut tuhoisten nälkävuosien 1695–97 ja ison vihan 1715 seurauksena. Johanin poika Matti Harjapää osti talon 1732 perintötilaksi ja hänen poikansa Thomas, Anders ja Påhl Harjapää jakoivat kantatilansa kolmeen osaan 1788–94 välisenä aikana. Kolmesta itsenäisestä Harjapää-nimisestä talosta kaksi on autioitunut myöhemmin.

Tuohino 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; E.M.Fillmerin vuoden 1756-1757 karttojen perusteella tehdyn karttapaikannuksen mukaan alueella sijaitsee vuotta 1750 vanhempi talonpaikka Tuohino. Tuohinon toinen talonpaikka sijaitsee Tuohinonojan eteläpuolella. Tuohinon kantatalo on jaettu kahtia vuonna 1675.

Ollilantie (Asuinpaikat)
Historiallinen; C. Mörtin vuoden 1707 kartan perusteella tehdyn karttapaikannuksen mukaan alueella sijaitsee vuotta 1750 vanhempi talonpaikka.

Naistenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on noin 16 metriä. Lyhyt halssi on kohti louonasta. Maastokartalle merkitty kohde erottuu myös laserkeilausaineistossa (LIDARK). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kopsanharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on maastokartalla ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Nuottikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on vinovalovarjosteessa selvästi erottuva tervahauta. Sen halkaisija on noin 22-23 metriä, halssi on koilliseen kohti lampea. Tästä noin 40 metriä luoteeseen on toinen hiemen pienempi rakenne (noin 15 x 15 metriä). Se erottuu hieman neliömäisenä, keskellä on painanne. Kyseessä todennäköisesti joko tervahauta tai rakennuksenpohja. Tervahauta on rajattu vuoden 2026 ilmoitetun avohakkuun ulkopuolelle. Toinen rakenne on ainakin osin hakatulla alueella. Kohdetta ei ole maastossa tarkastettu.

Ahonkangas luode 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alueella on kaksi maastokartalle merkittyä ja vinovalovarjosteessa erottuvaa tervahautaa. Lisäksi näiden ja rannan välissä aivan rantapenkassa on vinovalovarjosteessa epäselvästi erottuva mahdollinen rakenne/tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ahonkangas luode 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi maastokartalle merkittyä ja vinovalovarjosteessa erottuvaa tervahautaa. Näistä koillinen on vinovalovarjosteessa selvästi tunnistettava. Tästä noin 40 metriä lounaaseen merkitty tervahauta on vinovalovalovarjosteen perusteella edellistä pienempi (alakohde). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ahonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alueella on maastokartalla merkitty tervahauta, joka erottuu vinovalovarjosteessa hieman neliömäisenä rakenteena. Tästä noin 50 metriä luoteeseen on toinenvinovalivarjosteessa erottuva rakenne (alakohde). Kyseessä joko tervahaudat tai rakennusten pohjat. Kummassakaan ei ole kyse vuoden 1931 ja nuoremmissa ilmakuvissa erotottuvista alueen rakennuksesta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ahonkangas etelä (Työ- ja valmistuspaikat)

Äkälänkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen 5 p laserkeilausaineistosta havaittu mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Soidinvaara pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija noin 16,5 metriä. Kohde on osin äestyksen/osituksen vaurioittama. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Leuka-aho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kolme mahdollista hiilimiilua, jotka erottuvat laserkeilausaineistosta ja on tunnistettu LIDARK-hankkeen yhteydessä. Ei ole tarkastettu maastossa.

Mannisenaho 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on vinovalovarjosteessa /MML erottuva todennäkäinen tervahauta. Kohdetta ei ole maastossa tarkastettu.

Saukkokoski 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistossa esiintyvä tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Mullikkosaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteen aikaisemmissa tiedoissa oli, että se on Metsähallituksen maastotöissään havaitsema ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta.
Jussila 2022: Paikalla ja lähimaastossa ei ole mitään tervahautaan viittaavaa eikä muutakaan ihmistoiminnan merkkejä. Paikalla on tiheää, sammalpeitteistä kivikkoa ja polveilevaa maastoa. Kohde on syytä poistaa.

Vähämäki etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vähämäen eteläosassa sijaitsevan kahden hiekkakaarron päällä havaittiin olevan 5p laserkeilausaineiston perusteella olevan kolme kuoppaa. Kuoppien halkaisijat ovat noin 1,5-2 metriä ja niillä on valli. Kuopat vaikuttavat pyyntikuopilta.

Nuottajärvi koillinen (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Nuottajärven koillisassa sijaitsevilla kaarroilla kulkevien polkujen läheisyydessä sijaitsevia kuoppia. Alueella on ainakin 8 kuoppaa, joiden halkaisijat vaihtelevat 1,5-2 metrin välillä.

Oilinginoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on mahdollinen tervahauta, jonka halkaisija valleineen noin 20 metriä. Tervahaudan kaakkoispuolella on yksittäinen maakuoppa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Portinloma 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p Laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 8,5 metriä ja halssi suuntaa koilliseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Portinloma länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p Laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 7,5 metriä ja halssi suuntaa lounaaseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Portinvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p Laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 14 metriä ja halssi suuntaa kaakkoon. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tuikanlamminneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p Laserkeilausaineistossa erottuva ja maastokartalle merkitty tervahauta. Halkaisija on noin 19 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Toivarinaro (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kalimeenojan itäpuolella, Toivarinaron pohjoispuolella pienellä niemimäisen kankaan koillisreunassa sijaitsee 5p laserkeilausaineiston perusteella kellarimainen rakenne. Rakenne on neliömäinen kaivanto, joka on sisämitoiltaan 5 x 5,5 metriä. Kaivantoa ympäröi valli, joka mukaan luettuna rakenne on halkaisijaltaan noin 11 metrinen. Rakenteen oviaukko suuntaa itään, ja se on noin 2 metriä pitkä ja 1,5 metriä leveä. Aineiston perusteella kaivanto on vallin päältä mitattuna 120 cm syvä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Rytikorpi (1000053112) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Peruskartalle merkitty ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 20,5 metriä ja halssi suuntaa lounaaseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Mörkönen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Tervahaudan halkaisija on noin 21 metriä ja sen halssi suuntaa koilliseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kivikangas (1000053153) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Metsähallituksen ilmoittama mahdollinen pyyntikuoppakohde. Kohde sijaitsee Kivikankaan korkeimman itä-länsisuuntaisen harjanteen kohdalla, harjanteen eteläreunalla. Alueella on kahdeksan mahdollista pyyntikuoppaa, jotka sijaitsevat itä-länsisuuntaisena jonona noin 700 metrin pituisella matkalla. Kuoppien syvyydet ovat noin 50 cm, joskin itäosan pyyntikuopat eivät ole aivan niin syviä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 8,5 metriä ja halssi suuntaa etelään. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lähdekangas (1000053215) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 19,5 metriä ja halssi suuntaa koilliseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Salonpää, Jääskö (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilaisaineiston mukaan paikalla on pienehkö tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Patosaari (1000053231) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty tervahauta. GTK:n 0,5p laserkeilausaineiston perusteella kyseessä voi olla myös rakennuksen jäännös. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Veittimaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kankaan eteläosassa Sarvisuontien ja Sarvikujan risteyksen kaakkoiskulmassa sijaitseva mahdollinen kolmen asumuspainanteen muodostama rivitalo. Rakenne on noin itä-länsisuuntainen, ja valleineen rakenteen koko on noin 40 x 15 metriä. Painanteet ovat kooltaan noin 7x5 metriä. Kohde on havaittu 0,5p vinovalovarjosteaineistosta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Liitinkiniva luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kiiminkijoen eteläpuolisella rantakankaalla on laseraineiston perusteella toistakymmentä mahdollista asumuspainannetta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Sorvari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Keskuskuopan halkaisija on noin 3,5 x 4,5 metriä ja valleineen noin 8,5 metriä. Halssi suuntaa etelälounaaseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Sorvari 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija on noin 18,5 metriä ja halssi suuntaa etelälounaaseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Jussila 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja 0,5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija on noin 23 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Jussila 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja 0,5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija on noin 5 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kettupesänharju itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on laserkeilausaineistossa (LIDARK, tervahaudat ja hiilimiilut, 2020-2022) erottuva pieni tervahauta, jonka kokonaishalkaisija valleineen noin 10 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kettupesänharju itä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on laserkeilausaineistossa (LIDARK, tervahaudat ja hiilimiilut, 2020-2022) erottuva kookas tervahauta, jonka kokonaishalkaisija valleineen on noin 21 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pärjänjoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pärjänjoen läheisyydessä sijaitsevan kankaan eteläisessä kärjessä sijaitsevat 8 mahdollista pyyntikuoppaa. Kuopat sijaitsevat Pärjänjoen suuntaisen harjanteen/rantatörmän päällä, ja harjanteen muodostama niemi päättyy Pärjänjokeen laskevaan ojaan. Kuopat sijaitsevat kahtena ryppäänä ( 5 + 3 kuoppaa). Kuoppien halkaisijat ovat noin 2-2,5 metriä.
Metsähallituksen ilmoittama kohde. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Aittovaara lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Tervahaudan halkaisija on noin 8 metriä ja sen halssi suuntaa lounaaseen. Vallin ulkoreunalle on kaivettu useita kuoppia. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Martimonsuo pohjoinen (Maarakenteet)
Ajoittamaton; 5p Laserkeilausaineistosta havaitut kaksi vallimaista itä-länsisuuntaista painannetta. Pohjoisempi on kooltaan noin 27 x 5,5 metriä ja eteläisempi 23 x 6,5 metriä. Vastaava rakenne Martimonsuo N (1000027927) sijaitsee kohteesta noin 430 metriä eteläkaakkoon. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kalmokangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on maastokartalle merkitty ja Lidark-aineistossa tunnistettu tervahauta, jonka halkaisija on noin 16 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tervakangas (1000053506) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on maastokartalle merkitty ja Lidark-aineistossa tunnistettu tervahauta, jonka halkaisija on noin 10 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Perttulankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Tervahaudan halkaisija on noin 15 metriä ja sen halssi suuntaa koilliseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Asemakylä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistossa erottuva kuoppa, jonka ympärillä on vallia. Kyseessä on mahdollisesti kämpän tai muun tilapäisasumuksen rakenne, tai vaihtoehtoisesti tervahauta. Keskuskuopan halkaisija on noin 3 x 5 metriä ja vallin kanssa rakenteen halkaisija on noin 14 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pihtineva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistosta erottuva mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kotisuo (1000053649) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistosta erottuva mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Karjaneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistosta tunnistettu mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pihtioja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pihtiojan itäpuolella erottuu Jäneskallion kohdalla laserkeilausaineistosta kaksi mahdollista tervahautaa. Tervahautojen lähialueelta erottuu useita kuoppia. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pihtioja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistosta erottuva mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Historiallinen; Laserkeilausaineistossa erottuva mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Itämaanneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on Maanmittauslaitoksen tuottamassa 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta, jonka halkaisija on noin 17 metriä ja jonka halssi on kohti länttä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa

Selkämaankangas (1000053728) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja 0,5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pökkelö (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pyhäjärven Liitoperällä, Palomäen itäpuolella, voimajohtolinjan pohjoispuolella ja Pökkelö nimisen pellon eteläpuolella sijaitsee mahdollinen vanha kaskipaikka ja riihen pohja, jossa kiukaan jäännökset. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Murronmäki 4 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Murronmäen hiekkakaarroilla sijaitsevat kolme asumuspainannetta, jotka on havaittu 5p laserkeilausaineistosta. Kaksi painanteista sijaitsevat vierekkäin ja kolmas hieman niistä etelään. Pohjoisemmat painanteet ovat kooltaan 4-5 x 3 metriä ja eteläisempi on niitä suurempi, kooltaan noin 9 x 6 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Esihistoriallinen; Murronmäen hiekkakaarroilla sijaitseva asumuspainanne, joka on havaittu 5p laserkeilausaineistosta. Koko noin 8 x 5 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Purnukangas (1000053915) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokartan ja laserkeilausaineiston perusteella paikalla on halkaisijaltaan noin 15 metriä oleva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Tervahaudan halkaisija on noin 8 metriä, ja sen halssi suuntaa koilliseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Veteläräme 2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Vetelärämeen pohjoispuolella olevan pienen kankaan kohdalla sijaitsee mahdollinen asumuspainanne, joka on kooltaan noin 25 x 4 metriä. Lisäksi asumuspainanteella on valli. Kohteen yli on ajettu useita kertoja metsätyökoneella.
Kohde on havaittu Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistosta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vanhaperkkiö (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Vanhaperkkiön itäpuolella mahdollisesti hieman soistuneella alueella sijaitsee yksi mahdollinen asumuspainanne. Asumuspainanne on kooltaan noin 11 x 4 metriä ja sillä on lisäksi vallit. Kohde on havaittu Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistosta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tammikangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p Laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta, jonka halkaisija on noin 19 metriä. Tervahaudan halssi suuntaa pohjoiseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Särkilampi W (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen tuottaman 5p laserkeilausaineiston perusteella paikalla on halkaisijaltaan noin 22 metrinen hiilimiilu.

Leppiräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on peruskartalle merkitty ja maanmittauslaitoksen tuottamassa 5p lasrekeilausaineistossa erottuva tervahauta, jonka halkaisija valleineen on noin 20 metriä. Halssi on kohti etelää. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Seppä-Mattila 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Museoviraston ja Oulun yliopiston yhteisessä LIDARK-hankkeessa havaittuja mahdollisia hiilimiiluja. Laserkeilausaineistossa erottuu kolme mahdollista hiilimiilua. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Seppä-Mattila 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Museoviraston ja Oulun yliopiston yhteisessä LIDARK-hankkeessa havaittu mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Naimalanhaudankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Museoviraston ja Oulun yliopiston yhteisessä LIDARK-hankkeessa tunnistettu mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Sainselkä 8 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Tervahaudan halkaisija on noin 20 metriä, ja sen halssi suuntaa länteen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Eteläkangas (1000054357) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Museoviraston ja Oulun yliopiston yhteisessä LIDARK-hankkeessa tunnistettu mahdollinen tervahauta. Kohde sijaitsee hiekkakuopan reunalla. Metsähallituksen suunnittelija on myös ilmoittanut kohteesta Pohjois-Pohjanmaan museoon. Arkeologi ei ole tarkastanut kohdetta maastossa.

Piiparinlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Museoviraston ja Oulun yliopiston yhteisessä LIDARK-hankkeessa tunnistettu mahdollinen tervahauta. Kohde sijaitsee hiekkakuopan reunalla. Metsähallituksen suunnittelija on myös ilmoittanut kohteesta Pohjois-Pohjanmaan museoon. Arkeologi ei ole tarkastanut kohdetta maastossa.

Rekisuonsaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistosta erottuva ja peruskarttaan merkitty mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hoikkaneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on tunnistettu Museoviraston ja Oulun Yliopiston yhteisessä LIDARK-hankkeessa ja erottuu laserkeilausaineistossa. Kohde on tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Eksylän Hautakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Museoviraston ja Oulun yliopiston yhteisessä LIDARK-hankkeessa tunnistettu tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Sauvasuo pohjoinen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Museoviraston ja Oulun yliopiston yhteisessä LIDARK-hankkeessa tunnistettu tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ylimmäinen Sauvasuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Museoviraston ja Oulun yliopiston yhteisessä LIDARK-hankkeessa tunnistettu tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Mustatöyrä (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Mustatöyrän alueella on maanmittauslaitoksen tuottaman 5p-larkeilausaineiston perusteella useita maakuoppia, jotka rymittyvät kolmelle alueelle. Pääosin alueen matalille harjanteille ja korammille maastonkohdille sijoittuvien kuoppien halkaisija on enimmäkseen noin kaksi metriä ja syvyys puolisen metriä. Useimpien kuoppien ympärillä on valli. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa, eikä kuoppien tarkempi luonne tai ajoitus ole tiedossa. Keskimmäisen alueen laajuus on noin 60 x 20 metriä. Tästä noin 120-180 itään/itäkoilliseen on alue 2 ja ja noin 200 metriä koilliseen alue 3. Maanomistajalta saadun tiedon mukaan kyseessä voi ainakin osin olla harjanteeseen kaivetut perunakuopat tai vesikuopat; Hailuodossa näet on otettu kirkasta käyttövettä hiekkaharjanteisiin kaivetuista kuopista, koska vesi alavammilla paikoilla olevissa kaivoissa on ruskeaa.

Pihtioja 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Tervahaudan halkaisija on noin 14,5 metriä ja sen halssi suuntaa kaakkoon. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tiironäyräs (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Tiironäytään alueella on maanmittauslaitoksen tuottaman 5p-larkeilausaineiston perusteella ainakin 8 maakuoppaa maakuoppia, jotka sijoittuvat matalalle harjaneelle noin 150 metrin matkalle. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa,

Juurikkasolo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen hiilimiilu, joka erottuu laserkeilausaineistosta ja on tunnistettu LIDARK-hankkeen yhteydessä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Junttisenaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta, joka havaittu laserkeilausaineistosta ja Oulun yliopiston ja Museoviraston yhteisessä LIDARK-hankkeessa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Sammakkosuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen hiilimiilu, joka on havaittu laserkeilausaineistosta ja kartoitettu Museoviraston ja Oulun yliopiston yhteisessä LIDARK-hankkeessa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Sammakkosuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen hiilimiilu, joka on havaittu laserkeilausaineistosta ja kartoitettu Museoviraston ja Oulun yliopiston yhteisessä LIDARK-hankkeessa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Aittosuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen hiilimiilu, joka on havaittu laserkeilausaineistosta ja kartoitettu Museoviraston ja Oulun yliopiston yhteisessä LIDARK-hankkeessa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kurppaanaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta, joka on havaittu laserkeilausaineistosta ja kartoitettu Museoviraston ja Oulun yliopiston yhteisessä LIDARK-hankkeessa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Isoräme (1000054503) (Työ- ja valmistuspaikat)

Soidinkangas (1000054506) (Työ- ja valmistuspaikat)

Heininevankanava (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta, joka on havaittu laserkeilausaineistosta ja kartoitettu Museoviraston ja Oulun yliopiston yhteisessä LIDARK-hankkeessa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ahoinkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta, joka on havaittu laserkeilausaineistosta ja kartoitettu Museoviraston ja Oulun yliopiston yhteisessä LIDARK-hankkeessa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ahoinkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Murronniitty (Työ- ja valmistuspaikat)

Pyhäjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi mahdollista tervahautaa, jotka on havaittu laserkeilausaineistosta ja kartoitettu Museoviraston ja Oulun yliopiston yhteisessä LIDARK-hankkeessa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Potaskakallio (Työ- ja valmistuspaikat)

Mäkineva (Työ- ja valmistuspaikat)

Vattumurto (Työ- ja valmistuspaikat)

Näsiönkangas etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; 5p Laserkeilausaineiston perusteella Näsionkankaan eteläosassa on koillinen-lounassuuntaisia hiekkakaartoja, joiden päällä on useassa rivissä mahdollisia asumuspainanteita. Painanteita on parikymmentä, ja niiden pituudet vaihtelevat noin 5-10 metrin välillä. Hiekkakaartoja leikkaa miltei pohjois-eteläsuuntainen Näsiönoja. Kohteen kaakkoispuolella on lisäksi kaksi hiilimiilua ja yksi tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Katajakorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p Laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta, jonka halkaisija on noin 9 metriä ja halssi suuntaa lounaaseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Keihäskangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p Laserkeilausaineistossa erottuva hiilimiilu, joka on halkaisijaltaan noin 11 metriä. Miilua ympäröi pienet kaivannot. Osa miilun itäreunasta on mahdollisesti tuhoutunut junaraiteen rakentamisen yhteydessä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kissapökönkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen tuottaman 5p-laserkeilausaineiston perusteella paikalla on tervahauta. Maastokartelle merkittyä kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Sivusuo länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 5p laserkeilausaineistosta erottuva hiilimiilu. Halkaisija noin 7,5 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lapasaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-aineistossa erottuva mahdollinen hiilimiilu. Kohde sijaitsee voimajohtoreitistä n. 150 metrin etäisyydellä, joten paikalle ei käyty.

Kopsakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastokartalle merkitty tervahauta. Kohde sijaitsee voimajohtoreitistä n. 150 metrin etäisyydellä, joten paikalle ei käyty.

Navettakangas 1 (1000055102) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-aineistosta paikannettu mahdollinen tervahauta Navettakankaan koillisreunalla.

Vanha-Sankala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 5p laserkeilausaineiston perusteella alueella sijaitsee hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Korkiakangas (1000055121) (Työ- ja valmistuspaikat)
Keskiaikainen; Ympäristöään korkeammalta Korkiakankaalta on tehty mahdollisesti pajaan liittyviä löytöjä. Löytöihin kuuluu muun muassa nauloja ja muiden rautaesineiden kappaleita. Esineet ovat löytyneet hiilen seasta. Esineet ovat löytyneet ison kiven läheisyydestä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.
Liittyy ilmoitukseen ILM26662.

Historiallinen; Peltojen ympäröimällä metsäsaarekkeella sijaitsee kivi, johon on hakattu kuvio. Kiveen hakattu kuvio on halkaisijaltaan 15 cm ja se on muodoltaan ympyrä, jossa on pääilmansuuntiin kaiverretut viivat ulospäin. Kiven koko on 1 x 1,5 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.
Yleisöilmoitus ILM17744.

Haaponiemi länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 5p laserkeilausaineistossa erottuva hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Soidinvaara (Työ- ja valmistuspaikat)

Tervaviita (Työ- ja valmistuspaikat)

Iso-Hoikka (1000055187) (Työ- ja valmistuspaikat)

Kotivaara (Työ- ja valmistuspaikat)

Suimukunnas etelä (Työ- ja valmistuspaikat)

Aallonmurronaho (Työ- ja valmistuspaikat)

Ala-Rytiselkä luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on maastokartelle merkitty ja maanmittauslaitoksen 5p-laserkeilausaineistossa hyvin erottuva tervahauta, jonka halkaisja on noin 15 metriä. Kolhdetta ei tarkastettu maastossa.

Piilopirtinmutka kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmitauslaitoksen tuottaman 5p-laserkeilausaineiston perusteella paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on noin 14 metriä.

Särkinotko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on laserkeilausaineiston perusteella tunnistettu tervahauta (LIDARK, tervahaudat ja hiilimiilut, 2020-2022). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Soidinkangas lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on laserkeilausaineiston perusteella tunnistettu tervahauta (LIDARK, tervahaudat ja hiilimiilut, 2020–2022). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Reijusvuori pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on laserkeilausaineiston perusteella tunnistettu tervahauta (LIDARK, tervahaudat ja hiilimiilut, 2020–2022). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Härkäkallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on laserkeilausaineiston perusteella tunnistettu tervahauta (LIDARK, tervahaudat ja hiilimiilut, 2020–2022). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vaivionpuronniitty (Työ- ja valmistuspaikat)

Pohjoisvuori (Työ- ja valmistuspaikat)

Hallaräme N (Työ- ja valmistuspaikat)

Hallaräme E (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on laserkeilausaineiston perusteella tunnistettu tervahauta (LIDARK, tervahaudat ja hiilimiilut, 2020–2022). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa

Särkimäenalus (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on maastokartalle merkitty tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastosssa.

Jääli Kortekangas pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen tuottaman 5p-laserkeilausaineiston perusteella paikalla on hiilimiilu, jonka halkaisija on noin 10 metriä.

Latvavaara 2 (1000055450) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Joentakustankalliot 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hanhilammenmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on maastokartalle merkitty ja 5p/m2 aineistossa hyvin erottuva tervahauta, jonka halssi on etelään kohti lampea. Haudan kokonaishalkaisija on noin 20 metriä.

Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kaikkosen kannisto 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittaulaistpoksen tuottaman 5p/m2 laserkeilausaineiston perusteella paikalla on halkaisijlataan noin 6 m oleva tervahauta.

Navettakangas pohjoinen (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistossa erottuva mahdollinen asumuspainanne. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Liippaankanava etelä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistossa erottuvat kolme mahdollista asumuspainannetta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kokkokalliot (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistosta tunnistettu tervahauta. Ei tarkastettu maastossa

Haankangas 2 (1000055781) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; 5p Laserkeilausaineistossa erottuva rakenne. Kyseessä on joko pieni tervahauta tai kellari. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Perälä (1000055850) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; 5p laserkeilausaineistosta havaittu laaja asumuspainannekohde. Alueella on yksittäisiä asumuspainanteita, mutta myös neljän tai viiden asumuspainanteen muodostamia rivitaloja. Kohteella on 4 erillistä aluerajausta, jotka on tehty 5p laserkeilausaineiston ja maaston perusteella. Kohde voi olla merkittyä laajempi tai pienempi, ja sen laajuuden määrittäminen vaatii maastotarkastuksen. Esimerkiksi Relletintien länsipuolelle rajautuvalla alueella ei ole selkeitä asumuspainanteita. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ritamaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; 5p laserkeilausaineiston perusteella alueella on yksi suuri vallillinen asumuspainanne. Koko vallin kanssa 22 x 13,5 metriä ja ilman vallia 12,5 x 4,5 metriä. Itäkaakko-länsiluodesuuntainen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Huovisenoja etelä (Maarakenteet)
Ajoittamaton; 5p Laserkeilausaineistossa havaittiin 13 neliömäistä kaivantoa tai kivirakennetta, joista 12 sijaitsee noin 20 metrin päässä toisistaan, muodostaen tasaisen verkoston. Rakenteita on enimmillään 4 kpl rinnakkain koillis-lounaissuuntaisesti ja 4 kpl kaakkois-luoteissuuntaisesti. Rakenteet ovat tasasivuisia neliömäisiä rakenteita, joiden nurkat osoittavat pääilmansuuntiin. Rakenteiden sivut ovat noin 7 metriä pitkät, ja ne ovat ympäristöstä koholla. Yksi rakenteista sijaitsee muista etäämmällä koillisessa, ja se on suunnaltaan muista hieman poikkeava. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Palolampi koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; 5p laserkeilausaineistosta havaitut neljä mahdollista asumuspainannetta. Kohteista kaksi läntisintä ovat selkeämpiä kuin kaksi niiden itäpuolella olevaa kohdetta. Painanteet muodostavat hieman kaarimaisen muodon. Painanteiden koot vaihtelevat 4 x 4 metristä 8 x 4 metriin. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tynnyrikangas 2 (1000055880) (Työ- ja valmistuspaikat)

Lähderäme 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Lepikonvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 5p laserkeilausaineistossa erottuva mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Mesiaislehdonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 5p laserkeilausaineistosta erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Miilumäki itä (Maarakenteet)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineiston mukaan junaradan lounaispuolella Miilumäen itäosassa on koillinen-lounaissuuntainen kangas, jonka itäosassa ja lounaisosassa on vanhat hiekanottoalueet. Alueella on harjanteen mukaisesti ainakin viisi kuoppajäännöstä noin 60 metrin matkalla. Pääosin kuopat sijaitsevat harjanteen päällä, mutta kaksi niistä on hieman alempana. Kuoppien halkaisijat ovat noin 1,5-2 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lamminneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistossa erottuva mahdollinen tervahauta. Kohteen eteläpuolella on tasatulta alueelta vaikuttava varasto-alue. Lisäksi eteläkaakkoispuolella noin 80 metrin etäisyydessä on halkaisijaltaan 6 metrinen kumpu, mahdollinen hiilikasa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Juvostenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineiston perusteella alueella sijaitsee tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kalliomäki (1000056217) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Halkaisija noin 9 metriä ja halssi suuntaa lounaaseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Niemenmaa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Tervahaudalla ei ole erotettavissa halssia. Tervahaudan halkaisija on noin 18,5 metriä. Tervahauta on vaurioitunut äestyksessä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vesiaro (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja 5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kettukangas koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja 5p Laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kumpulanlampi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteesta erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pekanneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi tervahautaa, joista eteläisempi on merkitty maaastokartalle. Laserkeilausaineistoon perustuvan maastomallin perusteella kohteessa on eteläisen tervahaudan pohjoispuolella toinen tervahaudaksi tulkittu rakenne. Eteläisen tervahaudan halkaisija on noin 17 metriä ja pohjoisemman noin 23 metriä.

Tuohiselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka kokonaishalkaisija on noin 25 metriä ja keskuskuopan halkaisija 15 m, halssi koilliseen, haudan ulkoeunaa kiertää matala ojanne.

Hevostenlehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka kokonaishalkaisija on noin 20 metriä ja keskuskuopan halkaisija 13 m, halssi pohjoiseen, reunaa kiertää matala ojanne.

Isosuo itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka kokonaishalkaisija noin 19 metriä, keskuskuopan halkaisija noin 13 metriä, halssi lounaaseen, reunaa kiertää matala ojanne, kuoppia itäpuolella. Merkitty mastokartalle.

Iso Taivalaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; paikalla on kaksi hiilimiilua, joiden kummankin halkaisija on noin 20, länytinen merkitty maastokartalle

Paakkupää (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty tervahauta. Vinovalovarjosteessa alueella erottuu kuopanne. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Saukko-oja 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; 5p laserkeilausaineiston perusteella alueella sijaitsee pohjoisluode-eteläkaakkosuuntainen asumuspainanne. Se on noin 40 metriä pitkä ja 7 metriä leveä. Myös Kiimingintien itäpuolella on mahdollinen vastaava asumuspainanne soranottokuopan eteläpuolella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pikku Taivalaho itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alueella on kaksi hiilimiilua, joiden halkaisijat ovat noin 20 metriä ja 17–20 metriä. Miilu 1 on aivan tein eteläpuolella, tien oja leikannut miilun pohjoisreunaa. Tästä noin 130 metriä kaakkoon on toinen miilu.

Kokkokorpi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Matalalla harjanteella on maakuoppa, jonka halkaisija noin 5 metriä, syvyys 60–70 cm. Kuopan länsipuolella on painanne, joka viittaa siihen, että kyseessä olisi pieni tervahauta. Kuopasta noin 30 m pohjoiseen ja 25 m etelään on hieman epämääräiset painanteet.

Lintulampi koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan noin 18 metrinen tervahauta, jonka länsireuna on tuhoutunut maantietä tehtäessä.

Isokangas 8 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistosta havaitut kaksi maakuoppaa. Niiden halkaisijat ovat 3 metriä ja 4,5 metriä. Kuopilla on lisäksi valli. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kivilahti länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistosta havaittu tervahauta. Halkaisija on noin 11 metriä ja halssi suuntaa koilliseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Viionperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 5p laserkeilausaineistosta erottuva tervahauta. Halkaisija noin 10,5 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Soramäenkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Yleisöilmoitus alueella sijaitsevasta kahdesta kivirakenteesta. Toimitettujen kuvien ja 5p laserkeilausaineiston perustella kyseessä on kaksi röykkiötä. Suurempi röykkiöistä on keskuskuopallinen röykkiö, ja se on kierretty äestyksen yhteydessä. Halkaisijaltaan se on noin 7,5 metriä. Alakohteena oleva pienempi läntisempi röykkiö on vahingoittunut ästyksen yhteydessä. Se on halkaisijaltaan noin 4,5 metriä.

Kaalikorpi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Yleisöilmoituksena tullut ilmoitus rajakivestä (1760). Rajamerkki on hakattu suuren kiven tasanteelle. Hakkaus koostuu kehästä, jota halkoo viiva. Toisen puoliskon sisällä on kruunuhakkaus, ja toisella puoliskolla ainakin 60 ja teksti N82. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Hakkauksen kuvaillaan olevan alle neliömetrin kokoinen.

Miilukangas etelä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Yleisöilmoitus rajakivestä, jossa on hakkauksena kruunu ja vuosiluku 1769. Tästä rajamerkistä noin 10 metriä polkua eteenpäin, polun oikealla puolella polkua vasten on keskeltä haljennut kivi, jossa on selvästi kaiverrettuna kruunu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Virsukangas luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilimiilu, jonka halkaisija on noin 24.5 metriä merkitty maastokartalle erottuu laserkeilausaineistoissa, ei ytarkastettu maastossa.

Koirakangas länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Miilu, halkaisija noin 19 metriä, koillisreuna tieojan leikkaama. Tunnistettu LIDARK, tervahaudat ja hiilimiilut (2020–2022) aineistossa, ei tarkastettu maastossa.

Nälkäpelto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsän reunassa rautakuonaa ja järvimalmia sisältävä kasa, joka laserkeilausaineistossa havaittavissa. Halkaisija suurimmillaan noin 12 m, korkeus noin 70 cm. Mahdollinen rautahytti ja raudanjuoksutuskuoppa.

Porrassuon piilopirtti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yksityishenkilön ilmoittama isonvihan aikainen piilopirtti. Peruskivet ovat sammaloituneet. Kohteelle osoitettu koordinaatti on ohjeellinen, piilopirtti todennäköisesti sijaitsee hieman ympäristöään korkeammalla kaaralla. On kuitenkin kerrottu, että piilopirtti sijaitsee keskellä korpea ja että sen vieressä kulkee puro, joka ei jäätynyt talvellakaan. Kohde on paikallisten tiedossa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kivikautinen; Yleisöilmoitus alueella sijaitsevista mahdollisista asumuspainanteista. Ilmoituksen mukaan ympäristö on kivikkoista, ja lähellä kohdetta on pieni kallio paljastuma. Painauma pituudeltaan n. 15 metriä ja 5 leveä. Kohteen kohdalla maaperä hiekkaa. Tämän isomman painauman lähellä on kaksi pienenpää painaumaa.
Tämän lisäksi alueella näyttää olevan Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineiston (Pyhäjoki 2024) mukaan useita asumuspainanneryppäitä, jotka on merkitty muinaisjäännösrekisteriin aina yhtenä alakohteena.
Kohde osittain tarkastettu maastossa ja osa mahdollisista asumuspainanteista alakohteissa on muutettu kiinteiksi muinaisjäännöksiksi.

Palokangas 2 (1000084229) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Yleisöilmoitus mahdollisesta röykkiöstä. Halkaisija noin 15 metriä. Keskellä suurempi kivi. Yhdessä kivessä on nähtävissä porausjälkiä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Marttilanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Yleisöilmoitus mahdollisesta kivikautisesta asuinpaikasta (ILM35455). Alueelta on tavattu paljon kvartsi-iskoksia sekä hiiltä, nokea ja palaneita kiviä. Kvartsia havaittiin noin 3 metrin alueella maata muokatulla alueella. Maan muokkaaminen liittynee voimajohtopylvään pystyttämiseen. Iskokset jätettiin paikoilleen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kiveskoski 2 (Taide)
Historiallinen; Yleisöilmoitus maakivessä olevasta hakkauksesta. Kivessä on luku 13 ja sen alla epäselvä rivi tekstiä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Sauvonlampi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Yleisöilmoituksen mukaan alueella on kivikeko paikassa, jossa ei ole rajalinjoja eikä mitään muutakaan järkevää syytä sen tekemiselle. Rakenne kuitenkin näyttää rajamerkiltä. Se on noin metrin korkuinen ja halkaisijaltaan ehkä hieman suurempi. Rakenteen päällä ei kasva sammalta tai jäkälää, joten se voi olla melko nuori. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Repoaho pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Yleisöilmoitus mahdollisesta pyyntikuopasta. Kohouman päältä /kankaan laelta havaittiin pohjaa kohti kapeneva eli kartiomainen kuopanne. Paikalta alkaa yli kymmenen kilometriä pitkä harjumuodostelma, joten sijainnin ja muodon perusteella voisi olla pyyntikuoppa. Kuvan perusteella kuopan ympärillä on leveä valli. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ropakonvaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Yleisöilmoitus (kohde-ilppari ILM35229) Kuusamon Ropakonvaaran eteläosassa sijaitsevasta kivimuodostelmasta.
Kivimuodostelma, jossa ympärysmitaltaan 7,5m kivi lepää pohjoisen kulmastaan pöytäkiven päällä, kaakkoiskulma pyramidikiven päällä ja lounaiskulma lähes suorakulmaisen särmiön päällä. Pöytäkivi on haljennut. Halkeamassa on irtokiviä, joista osa paikkaa ja muuhun kiviainekseen sopimattomia, mm. sileäksi hioutuneita vihreitä kiviä. Kivi asettuneen siten, että kiven päällä on laakea malja, josta uria molemmille puolille kiveä. Rakenteen korkeus on noin 2,2 metriä.
Ison päällyskiven alapinnalla on viitteitä siitä, että siinä on kasvanut jäkälää, joka on kuivunut pois. Samoin pöytäkivessä ison päällyskiven alla onkalossa on ollut jäkälää, joka on kuivunut pois. Tämä viittaisi siihen, että kivimuodostelma ei ole vanha.
Alueen metsää on äestetty 1980-luvulla, mutta tällöin käytössä olleella koneella ei olisi ollut mahdollista nostaa kiveä paikoilleen.

Pilpakangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Yleisöilmoitus kumpareen laella olevasta kiviröykkiöstä. Kohde voi olla kuvien perusteella myös rakkakuoppa. Kivinen alue on halkaisijaltaan noin 12m. Keskikohta hieman notkolla. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ruunasuo (1000084267) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Yleisöilmoitus alueella mahdollisesti sijaitsevista pyyntikuopista. Ne ovat halkaisijaltaan 2-3 metrisiä ja syvyydeltään 70-1,4 metriä. Muodoltaan ne ovat pyöreähköjä. Kuoppia erottuu lidar-aineistossa ainakin kahdella alueella. Ne on merkitty alakohteiksi. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Rajala (1000084303) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Yleisöilmoitus Haapajärven ja Pyhäjärven rajalla, joskin Haapajärven puolella, sijaitsevasta rajamerkistä. Paikalla on suuri kaksiosainen kivi, jossa on kruunuhakkaus pihan puoleisen kiven tasapintaisella reunalla. Sen edessä on pienempi linjakivi, jossa on hakkaus nuolesta, joka osoittaa kaakon suuntaan. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lonki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 5p laserkeilausaineistossa erottuva mahdollinen pieni tervahauta, jonka halssi suuntaa lounaaseen. Haudan halkaisija on noin 6 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hukanneva (Kivirakenteet)
Kivikautinen; Yleisöilmoitus alueella sijaitsevasta jätinkirkosta. Jätinkirkko on ilmoituksen mukaan kooltaan noin 30 x 50 metriä, siinä on kaksi sisäkkäistä kehää, ulkokehä on hieman kaareva, ja kehät ovat suurimmillaan noin 0,5 metriä korkeita ja noin 3-4 metriä paksuja. Kohde on tarkastettu myös Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistosta (Kokkola 2021).

Huilunnokka (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Alueella on ilmoitettu olevan mahdollisia kivirakenteita - suorakulmaisia ja suoria kiviladelmia. kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ojastenneva 2 (Kivirakenteet)
Kivikautinen; Yleisöilmoituksen tullut kohde. Tarkistettu myös Maanmittauslaitoksen laserkeilausaineistosta (Pyhäjoki 2024). Ilmoittajan mukaan reunavallit koostuvat enimmäkseen noin päänkokoisista kivistä ja on 1-2 m paksuja sekä 0,5 m korkeita, rakenteen sisäosa on on vapaa kivistä. Itäisellä sivulla on ilmoituksen mukaan kulkuaukko. Laserkeilausaineistossa havaittaviussa rakenteen länsipuolella 2 metriä kivivallista mahdollinen röykkiö (2x 2,5 m ja korkeus 60 cm). Rajaus tehty maastonmuodon perusteella.

Ahvenperä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen laserkeilausaineistosta (Oulu 2023) havaittu tervahauta, jonka halkaisija on halsseineen noin 25 metriä. Halssi suuntautuu pohjoiseen.

Kurkiselkä 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Maanmittauslaitoksen laserkeilausaineistosta (Oulu 2023) havaittu joen varressa sijaitseva kuoppakohde kosken rannalla.

Isokangas länsi (1000092363) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja 0,5p laserkeilausaineistossa erottuva tervahauta. Sen halkaisija on noin 13,5 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pyöriäsuonkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla epämääräinen kivikasa, jonka halkaisija puolenkymmentä metriä. Sijaitsee rinteen reunalla tilarajasta 25 - 30 m etelään. Äestetty.
Kohde on tarkastettu vuoden 2005 inventoinnissa. Sen mukaan kivikasa on halkaisijaltaan 5,5 metriä ja sen korkeus on 60 cm. Kohteen topografia vaikuttaisi sopivalta esihistorialliselle röykkiölle, mutta kivikasa tulkittiin sen molemmilta puolilta ajetun metsäauran nostattamaksi.

Pääkankaat (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Laserkeilausaineistossa erottuu toistakymmentä kuoppaa noin 500 x 70 metriä olevalla alueella

Koutuanjärvi 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Matalahko, mahdollinen röykkiö joka koostuu päältäpäin tunnustelemalla jalkapallon kokoisista kivistä. Muutamia kiviä havaittavissa pintasammaleen alta. Koko noin 1.5x3m. Voi olla myös luontainenkin röykkiö. Alueella on lisäksi ainakin 3 ajoittamatonta kuopannetta, joista kaksi röykkiöstä(kiveyksestä etelää ja yksi noin 200 metriä pohjoiseen. Sekä eteläiseltä että pohjoisemmalta alueelta on rautakauteen viittaavia löytöjä. Alueiden välissä on ollut savotta- tms. kämppä useine rakennuksineen. Järven länsirannan hiekkakankaalla on kuoppia ilmeisesti laajemmallakin alueella. Yksittäisten kohtien ilmoitettu sijainti on ohjeellinen, kartalta arvioitu.

Murronkangas (1000094012) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta, joka on havaittu Maanmittauslaitoksen 5p aineistosta (tuotantoalue Oulu 2023). Tervahaudan kokonaishalkaisija on noin 14 metriä.

Matkavaara (1000094599) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Ilppari-ilmoituksen ILM36112 mukaan alueelta on löydetty puukko, jonka heloitus muistuttaa kainuulaisten puukkoseppien 1800-luvulta lähtien suosimia malleja. Samassa yhteydessä ilmoitettiin alueella sijaitsevista kahdesta maakuopasta. Kuoppa 1 sijaitsee kankaan korkeimmalla kohdella, ja sen halkaisija on noin 1,5 metriä. Syvyys noin 50 cm. Kuoppa 2 sijaitsee edellisestä noin 10 metriä kaakkoon, ja se on hieman pienempi. Lisäksi kuopasta 1 noin 20 metriä lounaaseen sijaitsee tasapohjainen, soikeahko, asumuspainanteen kaltainen painanne. Koko noin 8 x 5 metriä ja syvyys noin 50 cm. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tuohineva länsi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistossa (tuotantoalue Ylivieska 2023) erottuva vallillinen kaivanto. Sen koko on noin 9 x 11 metriä. Etätarkastelussa jää epäselväksi, onko kyseessä tervahauta, kellari vai jokin muu rakenne. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Poltemaankangas 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineiston (tuotantoalue Pyhäjoki 2024) perusteella alueella on mahdollinen röykkiö ja sen itäpuolella mahdollinen kuoppa tai painanne. Röykkiö vaikuttaa olevan keskuskuopallinen röykkiö, tai sitä on kaiveltu. Röykkiö on itäkaakko-länsilounas -suuntainen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Poltemaankangas länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalle merkitty ja Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistossa (Pyhäjoki 2024) erottuva tervahauta. Sen halkaisija on noin 16 metriä, rakenteella ei ole halssia. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Saunasaari (1000095181) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistossa (tuotantoalue Muhos 2025) erottuvat seitsemän asumuspainannetta Saunasaaren kankailla. Alueella voi olla useampiakin painanteita. Asumuspainanteet ovat kooltaan noin 5-8 metrisiä, ja vallin kanssa ne ovat vielä kookkaampia.
Läheisillä kankailla on runsaasti kivikautisia asumuspainannekohteita.

Kallioniemi (1000095233) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla on mahdollinen asumuspainanne. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lamppineva (Maarakenteet)
Historiallinen; Kansalaisilmoituksena tietoon tullut mahdollinen muinaisjäännöskohde. Kohteessa havaittu maastossa kuoppa, ojaa ja mahdollisia rakennuksen perustuksia. Ei tarkastettu maastossa.

Isoaho 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Alueella sijaitsee kaksi kiviröykkiötä ja yksi maakuoppa.
Isoaho-kankaan korkeimmassa kohdassa on kooltaan noin 4x4m ja korkeudeltaan 1 m kiviröykkiö. Koostuu pääosin päänkokoisista kivistä. On sammaleen peitossa ja päällä kasvaa myös pieniä puita. Röykkiöstä 20-30 m länteen on noin metrin syvä ja 2-3 m leveä kuoppa. Toinen röykkiö sijaitsee röykkiöstä 1 noin 80 m länteen.

Korkiakangas 2 (1000095903) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Yleisöilmoituksena tullut tieto mahdollisesta asumuspainanteesta hiekkaisen niemen korkeimmassa kohdassa. Painanne on kooltaan noin 15x7 metriä. Syvyys noin 0,5 m. Isot kivet on siirretty keskeltä syrjää ja ulkokehässä on muutama kivi. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.
Kohteen itäpuolella 70 metrin etäisyydellä on myös pyöreä keskuskuopallinen rakenne, ja pohjoisemman niemen pohjoisreunalla on pyöreä kaivanto. Myös ne vaativat arkeologin tekemän tarkastuksen.
Kohde-ilppari ILM35838.

Saukkonivankangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Yleisöilmoituksena tullut tieto Saukkonivankankaalla vanhassa sekametsässä sijaitsevasta noin reilut 12 m x 6 m kokoisesta nelikulmaisesta tai hieman soikean muotoisesta kivirakennelmasta. Kivet ovat asetettu kehäksi joka on noin 1-2 m paksu. Rakennelman syvyys on noin puoli metriä. Rakennelma on paksun sammaleen peitossa. Päälle kasvaa myös puita. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.
Kohde-Ilppari ILM35837

Portinoja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistosta (tuotantoalue Posio 2021) havaittu mahdollinen kämpän jäännös. Koko noin 11 x 7 metriä ja erotettavissa on kaksi huonetta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kalliolampi (1000095953) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistossa (tuotantoalue Posio 2021) erottuva kämpän jäännös. Rakenteen koko on noin 13 x 7 metriä ja erotettavissa on kaksi huonetta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Taipaleensuo (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde-ilpparina (ILM36919) tullut ilmoitus pitkänomaisesta keskuskuopallisesta kiviröykkiöstä tai kivivallista. Rakenteen mainitaan olevan kaksiosainen sekä selkeä ja hyvin säilynyt rakenteeltaan. Kivirakenteen pituus on 6 metriä ja leveys noin 2 metriä, ja sen keskellä on pitkänomainen kuoppa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pikku Kiviharju 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde-ilpparina (ILM36073) tullut ilmoitus maakuopasta, joka on halkaisijaltaan noin 1 metriä ja syvyys noin 50 cm. Alueella mainitaan olevan muitakin kuopanteita.
Kuopasta noin 30 metriä länteen on kolme noin metrin välein sijaitsevaa kiveä, jotka vaikuttavat viisarikiviltä. Ne sijaitsevat noin kohdassa 7240518/434194.

Vilpunkangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Yleisöilmoituksena (kohde-ilppari ILM32024) tullut tieto kuopista, joiden ympärillä on 20 cm kokoisia kiviä latomuksenomaisesti. Kuoppia on alueella muutamia, ja ne ovat sammaloituneet. Kohde sijaitsee kankaan korkeimmassa kohdassa havupuumetsikössä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Räinänkangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Yleisöilmoituksena (kohde-ilppari ILM35806) tullut tieto kivilatomuksesta. Kyseessä voi olla esim. rajamerkki. Latomus sijaitsee suon ja kankaan välissä, ja se on kooltaan noin 1 x 1 metriä ja korkeudeltaan 70 cm. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ojastenneva 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Yleisöilmoituksena (ILM35942) tullut ilmoitus kolmesta mahdollisesta röykkiöstä Ojastennevan alueella sijaitsevalla kankaalla. Röykkiöt erottuvat myös Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistossa. Röykkiön 1 ilmoitetaan olevan halkaisijaltaan noin 3-4 m ja korkeudeltaan noin 0,5 m. Se koostuu enimmäkseen päänkokoisista kivistä. Keskellä röykkiötä on noin 1 m halkaisijaltaan kasaan painunut matala kuoppa. Röykkiö on kasvuston peitossa.
Pari muuta mahdollista röykkiötä sijaitsee muutama kymmentä metriä länteen ja ovat hyvin vaatimattomia, matalia 0,3-0,5m ja 3 m halkaisijaltaan ja epäsäännöllisiä. Pohja on kalliota.

Porankangas 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yleisöilmoituksena (Kohde-ilppari ILM39229) tullut ilmoitus alueella sijaitsevasta rakennuksen pohjasta. Paksun sammaleen peitossa, noin 4x4 metriä, suuaukkko viereiselle pellolle päin, johon matkaa noin 20 metriä. Reunat hieman kivetty, eivätkä juuri nouse ympäröivää maastoa ylemmäksi. Alueella ei vaikuta olevan metallia tai muuta roskaa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Porankangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Yleisöilmoitus (kohde-ilppari ILM39229) alueella sijaitsevasta tervahaudasta. Sen ympärillä mainitaan olevan kuoppia. Kohde tunnistuu heikosti Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistosta (tuotantoalue Pyhäjoki 2024). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lampinkalliot (Kivirakenteet)
Historiallinen; Yleisöilmoitus (kohde-ilppari ILM24772) alueella pystyssä seisovasta kivipaasista, joka on jäkälän peittämä. Se on toista metriä korkea, nelisivuinen, ja sivun pituus on noin 20-25 cm. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Käppyräsalmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistossa (tuotantoalue Puolanka 2021) erottuva mahdollinen hiilimiilu. Halkaisija noin 25 metriä. Vahingoittunut äestyksessä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Piilolantörmä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistossa (tuotantoalue Vaala 2022) kiinteistöllä erottuu ainakin 11 kuoppajäännöstä. Ne voivat liittyä kaakkoispuoleisilla kiinteistöillä sijaitsevaan pyyntikuoppakohteeseen Piilolantörmä 1-2 (1000024024). Kuoppien halkaisijat vaihtelevat 2-4 metrin välillä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ketrakummunkorpi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistossa (tuotantoalue Toholampi 2020) erottuu alueella ainakin viisi mahdollista pyyntikuoppaa. Niiden halkaisijat vaihtelevat noin 1-2 metrin välillä. Alueen läheisyydessä on laajoja pyyntikuoppakohteita (Ketrakummunkorpi, Teeriharju, Maansydän), joihin tämä kohde voi liittyä. Pyyntikuoppia on myös mahdollisesti enemmän noin 150 metriä kohteesta etelään. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Siikajoen kirkko (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Siikajoen ensimmäinen kirkko valmistui viimeistään vuonna 1589, sen kerrotaan sijainneen Siikajoen törmällä. Kirkko poltettiin jo vuonna 1592. Uusi kirkko rakennettiin nykyisen paikalle 1600-luvun vaiheilla. Seurakunnan kolmas kirkko eli nykyinen kirkko rakennettiin vuonna 1701. Vanha kirkko purettiin uuden tieltä. Kirkon kupeessa oli myös kellotapuli, joka oli mahdollisesti peräisin 1600-luvun alusta. On mahdollista, että kirkon ympäristössä on maanalaisia jäänteitä aiemmista kirkkorakennuksista. Ensimmäisen kirkon sijaintipaikka on epäselvä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Siikajoen pappila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Siikajoen pappila toimi kirkkoherran virkatalona (Pudas), ja se rakennettiin 1690-luvun jälkipuoliskolla Siikajoensuuhun. Pappilan rakentaminen aloitettiin vuonna 1696. Pappilan palamisen jälkeen rakennettiin uusi kaksikerroksinen, mansardikattoinen päärakennus vuonna 1796. Alueella voi olla vielä jäljellä maanalaisia jäänteitä vanhemmasta rakennuksesta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Meriläisenperä, Palvetunoja (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Palvetunojan eteläpuolella sijaitsevalla korkealla mäntykankaalla on matala kiviröykkiö. Kohde on noin 1x1.5m kokoinen ja 0.3m korkea röykkiö, joka koostuu jalkapallon kokoisista kivistä. Muoto voisi viitata ihmisen tekemään röykkiöön. Röykkiön päällä kasvaa sammalta ja jäkälää. Röykkiö on noin 5-7 metrin korkeuskäyrällä, joten kangas on ollut saari rautakauden lopusta, varhaiselle keskiajalle saakka.

Mutkalammen harju SE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 12 km luoteeseen, Kylmäperänlammen länsirannalla. Paikalta on tavattu kvartsi-iskoksia läheltä järven rantaa. Näiden lisäksi on harjanteen laella havaittu kvartsi- ja kvartsiitti-iskos.
Inv. 1998 Decker ja Ylimaunu

Tatanki E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 5 km pohjoiseen, Tatankijärven itärannalla Tatangin talosta 100 - 150 m pohjoiseen. Järven rannasta n. 40 m päästä on tavattu kvartsi-iskoksia ja kvartsikaavin, jotka viittaavat kivikautiseen asuinpaikkaan. Löytöpaikka sijaitsee. Tatangin taloon johtavan polun varrella.
Inv. 1998 Kieser ja Okkonen

Kaivolampi S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 14 km luoteeseen, Singerjärven pohjoispuolisen Kaivolammen etelärannalla. Paikalta on tavattu asuinpaikan merkkeinä kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä. Alueella on myös pieni kuoppa.

Nirkonniemi N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; ohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 11 km pohjoisluoteeseen, Nirkonniemen pohjoisosassa, Niemen kärjestä n. 400 m pohjoiseen. Paikalta on tavattu asuinpaikan merkkeinä kvartsi-iskoksia ja palanutta kiveä. Löytöpaikka sijaitsee etelään kohti rantaa viettävällä terassilla, n. 40 m rannasta.

Sarkkila (708010046) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ruukin asemalta noin 2 kilometriä kaakkoon, Siikajoen rannasta noin 100 m itään. Alue on loivasti kohti jokea viettävää hiekkavaa peltoa talon lounais–luoteispuolella rantaan johtavan tilustien molemmin puolin, talosta 15–70 m päässä. Paikalta on löydetty useita kiviesineitä, mm. tuura, liuskeveitsi, keihäänkärki ja kaksi kirvestä.
Kyseessä on laaja, ilmeisesti pesäkkeinen asuinpaikka, jonka keskeinen
osa sijoittuu paikalla olevan talon pihapiiriin. Kohteen kulttuurikerrokset lienevät
pääosin tuhoutuneet rakentamisen ja viljelyn seurauksena. Mikäli paikalle oltaisiin
rakentamassa uudisrakennuksia, tulisi paikalla kuitenkin ensin suorittaa koekaivaukset,
jotta asuinpaikan mahdollisesti säilyneet osat saataisiin tutkittua ennen rakentamista.
Kohteesta käytetään myös nimeä Viljamaa.

Hintsala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Oulun- ja Raudaskylän teiden risteyksen kaakkoispuolella, kaupungin taajama-alueella, noin 1 km Kalajoesta pohjoiseen. Paikalta on löydetty kivikautista keramiikkaa (KA II:1) ja kiviesineen katkelma. Vaikka löydöt viittaavat asuinpaikkaan, on todennäköistä, että ne ovat tulleet paikalle täytehiekan tms. mukana.

Saukon lähde (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Lähde on metsäisessä pohjoiseen viettävässä rinteessä. Antero Kodis Taluskylältä kertoi, että aikoinaan lähdettä perattaessa oli löydetty liuskenuolenkärki. Kertojan mukaan esine olisi toimitettu museoon, mutta esineestä tai sen olinpaikasta ei ole tarkempaa tietoa. Löytöpaikan lähteestä on ennen johdettu vesi omalla paineellaan Saukon taloon.

Tolonen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirves KM 2478:14 on saatu Tolosen talosta vuonna 1886, eikä sen löytöpaikasta ole tarkempaa tietoa. Paikalla ei ilmeisesti asuta enää vakituisesti ja pihamaata lukuun ottamatta lähiympäristö kasvoi pitkää heinää.
Ympäristön metsäalueita tarkastettiin röykkiöiden ja asumuspainanteiden varalta, jolloin löytyi tervahauta päärakennuksesta noin 140 metriä pohjoiskoilliseen.

Hoikkasaari (9040006) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KM 2478:15) on saatu vuonna 1886 paikalla olleesta Jutilan talon torpasta. Torppa on sijainnut nykyisen talon vieressä, sen pohjoispuolella. Tarkasta löytöpaikasta ei ole tietoa.
Tila on nykyään kesäasuntona ja peltokaistaleen pohjoispuolelle on rakennettu uudisrakennus. Näiden talojen asukkaat muistivat kuulleensa, että pellosta oli joskus jotain löytynyt, mutta mitään tarkempaa tietoa heillä ei ollut. He myös muistelivat, että metsässä heti päärakennuksen länsipuolella olisi kalliossa ollut hakattuja merkkejä. Tarkkaa paikkaa ei muistettu ja kaikki kivet ovat nykyään sammalen peitossa.

Huovo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Matala mäki, jota ympäröivät soiset metsäalueet. Metsässä on paikoin kalliopaljastumia. Koillispuolella on Huovonneva, pelloksi ojitettu suoalue.
Kourutaltta (KM 3369:1) löytyi Huovon torpan pellosta peltotöiden yhteydestä vuonna 1871 tai 1872. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Huovon nykyisen talon paikalla on ollut useita torppia. Nykyiset asukkaat eivät olleet löytäneet mitään kivikauteen viittaavaa.

Sammalmaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kapea 60 m mpy oleva metsäinen luode–kaakko suuntainen sankkaa kuusimetsää kasvava kannas, jota alempana olevat pellot ympäröivät. Talot ovat kannaksen kapeimmalla kohdalla.´
Kiviesine (KM 3522:5 reiällä varustettu hakkausase) on lunastettu 1898 ja se on löytynyt Sammalmaan talon pellosta. Tarkka sijainti ei ole tiedossa. Talon nykyiset asukkaat eivät olleet löytäneet mitään kivikauteen viittaavaa. Kaikki alueen pellot olivat viljeltyinä, joten pintapoiminta oli mahdotonta.

Saari (9040010) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Talokeskittymä pohjoisesta kaakkoon aukeavien peltojen laidalla. Lounaassa metsää ja suota.
Tasataltta (KM 3522:6) on lunastettu 1898 ja se on löytynyt Saaren talon maalta maantien "ravia" kaivettaessa. Sen tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Huhtala (9040011) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kalajoen mutkan muodostama kaakkoon kurottava Pappilanniemi, jota lännessä rajaa Ruonanoja. Niemen kärjessä on peltoalue ja lännessä Ruonanojan itäreunalla on hiljalleen metsittyviä niittyjä. Niemen keskiosassa on tiheää metsikköä, jonka alusta on paikoitellen vetistä. Kalajoen rannan tuntumassa metsässä on suurista lohkareista kasattuja kivivalleja. Vallit lienee kasattu joen rantaa perattaessa. Niemellä kiertää pururata.
Tasataltta (KM 3764:9) on lunastettu 1898 ja se on löytynyt Huhtalan talon Dicklenin perunapellosta. Europaeuksen löytötietoihin vuonna 1914 tekemän lisäyksen mukaan Dicklenin torppa on Kirkko Huhtalan maalla Ruonanojan ja Kalajoen välisellä niemellä, Haarainkosken rannalla Ruonanojan länsipuolella. Sittemmin Ruonanojan reittiä on muutettu ja torpan paikka sijaitsee nykyään ojan itäpuolella.

Vehkaperä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Peltojen rajaama metsäalue, jonka itälaidalla on maatiloja. Löytöpaikka on 60 m mpy, jossa sankan metsän pohjalla on paksu sammalpeite. Metsä harvenee kohti peltoja alempana rinteessä ja maastossa on pieniä tasanteita. Koepistot paljastivat, että maa muuttuu hiekkaisemmaksi tultaessa lähemmäksi peltoja.
Kiviesine (KM 6793 rombimainen reiällinen kärkiase) on lunastettu vuonna 1915 ja se on löytynyt Vehkaperän kankaalta kivisestä hietikosta hikanotossa. Vehkaperässä asuva Eero Isokääntä tunsi löytöpaikan ja toimi oppaana. Paikalla kasvaa metsää ja maa on paksun sammalen peitossa. Löytöpaikan viereen tehdyssä koepistossa paljastui sammalien alla kivistä turvemaata. Löytöpaikka vaikuttaa liian kiviseltä ja epätasaiselta asuinpaikaksi. Noin 90 metriä lounaaseen muutama metri alempana on tasanne, jossa koekuopissa paljastui hiekkamaata ja kvartseja. Löytöjä ei ole niin paljon, että ne riittäisivät asuinpaikan määrittämiseen, mutta ne antavat olettaa, että asuinpaikka voisi sijaita rinteessä 60 m mpy alapuolella.
Kiviesineen löytöpaikalta noin 20 m länsiluoteeseen on kivikasa, josta on löytynyt nokimaata. Isokääntä arveli että paikka olisi voinut olla potaskan valmistuspaikka. Pellon reunassa noin 125 metriä päärakennuksesta itään oli kallion reunassa tuulenkaadon juurakko, joka oli paljastanut nokimaata. Paikalta löytyi vieläkin hiilenpaloja, jotka eivät paikan sijainnin puolesta kuitenkaan liittyne esihistorialliseen asutukseen. Jonkin matkaa juurakosta länteen oli maassa noin 30 cm halkaisijaltaan olevia noin 40 cm syviä sammaloituneita kuoppia muutaman metrin välein. Pyyntikuopiksi kuopat ovat liian pieniä.
Tilan pihapiirissä oli piharakennuksen lounaiskulmalla ollut noin 2 metriä halkaisijaltaan pyöreä kiveys parin nyrkinkokoisista kivistä. Saman rakennuksen eteläpuolella oli ollut miehennostannaisista kivistä kivirivi. Nämä kivirakennelmat saattavat liittyä johonkin vanhempaan rakennukseen.
Vanhan päärakennuksen eteläpäädyn alla oli ollut kellari, jonka yläosa oli salvottu hirsistä. Vanhasta päärakennuksesta 20 metriä itään on koivun kohdalla kivijalka. Paikalla ei Isokäännän elinaikana ole ollut rakennusta. Pihapiiriin kuuluu vielä vuonna 1933 rakennettu paja, jota parhaillaan entisöitiin.

Törmäkoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Jukulaisoja virtaa paikalla kahden paikoittain soisen kankaan välissä. Oja on äskettäin perattu ja sillä on nyt noin 10 metriä leveä ja 2,5 syvä kiilamainen kaivanto. Ojasta kaivettu maa ja kivet on siirretty molemmille reunoille noin 10 metrin leveydelle. Pohjoispuolella maa kohoaa ylöspäin, eteläpuolella maasto on tasaista. Jukulaisojan pohjoispuolella on kapea pelto ennen metsäistä rinnettä.
Poikkikirves (KM 9146) on löydetty vuonna 1926 ojaa perattaessa. Paikalta on löytynyt myös toinen esine, mutta sitä ei ole saatu talteen.

Lammasniemi 1 (Löytöpaikat)
Pronssikautinen; Ennen järven kuivausta paikka on ollut Alavieskanjärven niemi. Harvassa lehtimetsässä on muutama maastosta kohoava matala kallio. Muuten maasto on kosteaa ja maaperältään rehevää. Niemi on nykyään peltojen ympäröimä.
Kvartsinen nuolenkärki (KM 9730) on löytynyt Alavieskan järven Lammasniemen lahdesta ja se on lunastettu vuonna 1933. Vuoden 1984 inventoinnin ja nykyisen peruskartan välillä on ristiriita. Peruskarttaan Lammasniemi on merkitty Alavieskanjärven keskelle. Heikkinen puolestaan mainitsee Lammasniemen olevan noin 2 km pohjoiseen Alavieskan kirkolta järven etelärannassa oleva luode-kaakko suuntainen matala vähän pelloista kohoava kallioinen harjanne. Heikkisen kuvaamalla paikalla on röykkiökohde Ojaperä [24].

Somero (9040016) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Etelään viettävän metsäisen rinteen juurella, pellon reunassa oleva tasanne, jolla on pihamaa-alue.
Poikkikirves (KM 10357:1) löytyi kivirauniosta tilalla olleen talon luota. Löydöstä nykyisillä asukkailla ei ollut tietoa. Löytöpaikka sen sijaan on voitu määrittää melko tarkasti, koska nykyään jo puretun talon paikka on edelleen tiedossa. Rakennus on ollut poikittain nykyisen päärakennuksen ja tien välissä. Piha-alue on täysin muokattu ja sillä on useita rakennuksia. Paikalla mahdollisesti ollut asuinpaikka on todennäköisesti täysin tuhoutunut.

Pylväs (9040017) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka on pellolla metsäalueen itäreunalla pihana olevan tasanteen vieressä. Lännessä maasto kohoaa paikoin jopa 60 m mpy korkeudelle, idässä pellonreuna on noin 55 m mpy korkeudella ja pellot viettävät kohti kaakkoa.
Kaksoistaltta (KM 10357:2) löytyi vuonna 1936 Pylvään tilalta etelään puhdistettaessa pellon ojaa. Löytöpaikka oli kivikkoista savikkoa. Tilan nykyinen isäntä Valo Verronen opasti löytöpaikalle päärakennuksen eteläpuoliselle pellolle. Pelto oli vasta muokattu ja se voitiin tarkastaa. Mitään ei kuitenkaan havaittu. Maaperä oli savista ja muuttui hiekkaisemmaksi vasta lähellä päärakennuksen puoleista reunaa. Pihamaan ja pellon välillä on pudotusta toista metriä. Piha on todennäköisesti aikoinaan ollut rantatasanne ja pelto veden alla. Löydetty esine lienee joutunut rantaveteen eikä ole asuinpaikan kohdalla.
Tilan pihapiirissä on useita vanhoja rakennuksia. Vanhin on paikalle siirretty aitta vuodelta 1794.

Vedenoja (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Vetenoja on suurehko oja, joka virtaa soisen metsämaan halki lounaaseen. Oja alkaa Alavieskan puolelta ja jatkuu Kalajoen puolella. Ojan alkupäässä on muutama niitty ja Kalajoen puolella sen ympärillä, pääosin eteläpuolella, on peltoja. Kalajoen puolella olevat Koiviston pellot ovat 40 m mpy korkeuskäyrän molemmin puolin. Paikalla on ollut lounaaseen aukeava kapea lahti, jonka pohjukka on ollut peltojen puolivälissä. Veden ollessa 42,5 metrin korkeuskäyrällä lahden pohjukka on ollut Alavieskan puolella Vetenjärven itäreunassa asti.
Soikean tuluskiven (KM 10309:1) tarkkaa löytöpaikka ei tiedetä. Se on löytynyt Alavieskan Taluskylässä Vedinojan rannasta vuonna 1920 niittyä kynnettäessä noin 25 cm syvyydestä. Kivi on lunastettu vuonna 1936 keräilijä Paul Skullbackalta. Löytöluetteloon on lisätty epäily siitä olisiko löytöpaikka Kalajoen puolella. Se on todennäköistä, koska Alavieskan puolella olevat niityt ovat Vetenojan päässä ja ennen Vetenjärven soistumista umpeen oja ei ole ollenkaan yltänyt lähelle niittyjä.

Kunnari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on peltojen lomassa olevia metsäalueita, joissa on pieniä kalliopaljastumia.
Kiviesine (KM 10763) on löytynyt vuonna 1938 Kunnarin talon lähellä olevalta ns. Kunnarin kalliolta. Ilmeisesti kaikkia alueen kallioita kutsutaan tällä nimellä. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.

Uusitalo (9040020) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka on tasaisessa maastossa olevalla pohjois-etelä suuntainen pitkänomainen peltoalueella. Peltojen molemmilla puolilla on kapea metsävyöhyke. Löytöpaikka on raivattu suosta pelloksi 1900-luvun alkupuolella.
Tuuran teelmä (KM 19547) löytyi Pappilan ala -nimisestä pellosta vuonna 1974 ojaa kaivettaessa noin metrin syvyydestä. Pohjalainen kirves (KM 19571) löytyi samasta pellosta muutamia metrejä edellisestä koilliseen vuonna 1975. Kirves tuli esiin noin 15 cm syvyydestä perunoita mullattaessa. Taltta (KM 33180) saatiin inventoinnin yhteydessä Alavieskan museosta, jonne se oli lahjoitettu. Esine oli löytynyt samasta pellosta kuin toiset esineet 1960-luvulla. Esineiden löytöpaikan lähellä on ollut kohta, jossa maasta on noussut kiviä.

Jutila (9040025) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka on Kalajoen partaalla pellolla ja pihapiirissä. Jutilan tila on asumaton ja piha hoitamaton. Pihan luoteisreunassa on purettu ulkorakennus.
Edellisen inventoinnin yhteydessä vuonna 1984 taltan (Someronkylän kylämuseossa) löytäjä Eino Jutila ei ollut muistanut löydön ajankohtaa eikä löytöpaikkaa. Kyseessä on ilmeisesti jokin Jutilan rantapelloista.
Rantapeltoja pintapoimittiin 2002 niiltä osin kuin se oli mahdollista ja tilan pihamaalle tehtiin koekuoppia. Löytöjen (KM 33325 varhaismetallikautisen saviastian pala) ja sijainnin perusteella paikalla saattaa olla kivi/varhaismetallikautinen asuinpaikka, mutta toistaiseksi paikkaa voidaan varmuudella pitää vain löytöpaikkana. Jutilan talo mainitaan Suur-Kalajoen historia I:n mukaan jo vuoden 1547 kymmenysluettelossa. Pitkä historiallisen ajan asutusjakso on perusteellisesti sekoittanut maakerroksia, mikä näkyy selvästi löydöissä.

Kangas (9040026) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi (arkeologian osaston arkistossa kansio "kivikauden yksityiskokoelmat, Ylivieska") on löydetty Alavieskan Käännänkylästä noin 300 metriä rannasta kankaasta puolen metrin syvyydestä. Samasta paikasta kerrotaan löydetyn kivikirves, joka on hukkunut. Tarkempi löytöpaikka ja ajankohta eivät ole tiedossa.
Käännänkylässä on peruskartan mukaan paikannimi Kangas, joka on Kalajoen puolella. Tämä voi olla tarkempi löytöpaikka, jos kankaalla tarkoitetaan paikannimeä eikä kuvata maastoa.

Yli-Kääntä Haapakoski (Löytöpaikat)
Historiallinen; Maalöydöt kivääri ja taaleri v. 1718 ovat löytyneet Kalajoen pohjoisrannalta. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.

Siirtola (247040002) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden löytöpaikka sijaitsee Mulkuanjärveen laskevaan Eteläjokeen etelästä yhtyvän Kolkanojan itärannalla. Tilan pelloilta on löydetty oikokirves ja reikäkivi (KM 3671:33-34). Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.

Ahola 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 3671:30) löytöpaikka sijaitsee Koskenkankaantien ja joen välissä, Aholan talon pellossa. Talon tuntumasta on tavattu hyvin epämääräisiä kvartsi-iskoksia. Kiviesineen tarkka löytöpaikka jäi selvittämättä.

Hassila Vehkakorpi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Uurrenuijan (KM 12713) löytöpaikka sijaitsee Siikajoen länsipuolella, noin 170 m länsiluoteeseen jokeen Vattunevalta laskevan puron suusta. Inventoinnissa ei mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Pappila (247040005) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (PPM 6705) löytöpaikka sijaitsee Siikajoen pohjoispuolella olevan Kestilän pappilan pelloilla. Esine on löytynyt savimaasta. Kohteen tarkka sijainti jäi määrittämättä.
Myöskään vuoden 2017 Kestilän kirkonkylän osayleiskaavan inventointi ei tuonut lisävalaistusta löytöön. Ilmoitetulla löytöpaikalla alkuperäiset maakerrokset ovat hävinneet ja alueelta ei ole oletettavaa löytää kivikautisen asuinpaikkaan liittyviä ehjiä kulttuurikerroksia. Itäpuolella pellot olivat muokkaamattomina ja niitä ei tarkemmin katsottu.

Mäkelä Hyvölänranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (Pohjois-Pohjanmaan museo 6724) löytöpaikka sijaitsee Siikajoen itärannalla, Hyvölänkosken tienoilla, Mäkelänkankaalla. Paikalta ei ole löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Mulkua Nivala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (PPM 6725) löytöpaikka sijaitsee Mulkuan kylässä, Siikajoen itärannalla, Nivalankosken ja sen alapuolisen lammen tienoilla. Esine on löytynyt Nivalan maalta, mutta tarkkaa löytöpaikkaa ei tunneta.

Toivola Hyvölänranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasatalttojen (PPM 6730 ja PPM 6737) löytöpaikka sijaitsee Siikajoen länsirannalla, idästä Siikajokeen laskevan Mulkuanjoen ja Leppipuron soiden välissä rantaa vastapäätä. Esineet ovat löytyneet talon mailta. Löydöistä ei ollut vuoden 1996 inventoinin aikaan ollut talossa enää tietoa. Pellot olivat pääosin ketona. Talon länsipuolen perunamaa ja jokirannan perunamaat sekä kynnökset tarkastettiin, mutta muinaisjäännökseen viittaavaa ei todettu. Tarkka löytöpaikka jäi määrittelemättä.
Vuoden 2018 syksyllä alueella toteutettiin pienimuotoinen inventointi löytöpaikan läheisyyteen suunnitellun sähkölinjan maakaapeloinnin takia. Tilan pellot tarkastettiin kaapelireitiltä ja niillä tehtiin peltopoimintaa siltä osin kuin pellot oli kynnetty. Tilan ja Siikajoen väliselle osuudelle kaapelireittiä kaivettiin kaksi koekuoppaa sekä tarkastettiin jokivarressa ollut perunapelto. Inventoinnissa alueelta ei löydetty uusia löytöjä eikä kohteen luonnetta saatu määriteltyä tarkemmin.

Autio (247040009) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (PPM 6727) löytöpaikka sijaitsee Neittävänjoen ja jokeen lännestä laskevan Ohenojan mutkan länsipuolella, Aution talon mailla. Löytöpaikka jäi tarkemmin selvittämättä.

Saarela (247040010) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (PPM 6717) löytöpaikka sijaitsee Neittävänjoen rannasta noin 0,7 km luoteeseen, Saarelan talon pellossa. Muuta kivikauteen viittaavaa ei ole havaittu.
Vuoden 2022 inventointi: Peltoalue oli heinällä, joten sitä ei voitu lähemmin tarkastaa.
Löytöpaikasta noin 200–900 m lounaaseen, nykyisen voimajohtolinjan luoteispuolella, on hiekka- ja soramuodostuma, paikoin kivikkoinen. Topografisesti se on lupaavan oloinen kivikautisten asuinpaikkojen kannalta, mutta hiekkaiset kohdat siitä on suurimmaksi osaksi poistettu maanotossa. Muodostuman lounaispäässä on vielä ehjää hiekkaista aluetta. Alue inventoitiin koekuoppia tekemällä ja maanpinnan rikkoutumia tarkastamalla. Merkkejä muinaisjäännöksistä ei tavattu.

Saarikoski (247040011) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tastaltan (PPM 6721) löytöpaikka sijaitsee Nettävänjoen Veitsikosken kaakkoisrannalla. Tarkka sijainti jäi selvittämättä.

Hommala (247040012) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran (PPM 6742) löytöpaikka sijaitsee Siikajoen pohjoisrannalla, Väyrylänlammesta noin 1,75 km itään, Hommalan talon mailla. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Vanhatalo (247040013) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Siikajoen länsirannalta, Vanhatalon pellosta löytyneen kiviesineen tarkkoja löytötietoja ei tunneta.

Keihäskoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Siikajoen lännenpuoleisella rannalla, Pyhännäntien ja joen välissä. Kohteesta löydetyn esineet tiedot ovat epäselvät, mutta paikalta on löytynyt mahdollisesti alkeellinen kirves.

Suvanto (247040015) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alkeellisen poikkikirveen (KM 24460) löytöpaikka sijaitsee Siikajoen pohjoisrannalla, Pihkalantien ja Piippolantien risteyksestä 3,2 km länsiluoteeseen, Suvannon talon pellossa. Paikalta on löytynyt kivikirveen lisäksi toinen esineen pala ja kivikasa. Paikalla ei ole havaittu merkkejä asuinpaikasta.

Kankaanpää (247040016) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tastalttojen (PPM 6719 ja PPM 6720) löytöpaikka sijaitsee Siikajoen länsirannalla, Isonkankaan kaakkoisreunalla, Kankaanpään talon pelloilla. Tasatalttojen tarkemmat löytötiedot puuttuvat. Kankaanpää sijaitsee nimensä mukaisesti laajan Isonkankaan kaakkoispäässä. Isokangas on mäntyä kasvava hiekkakangas, jonka reunamille tehdyt pellotkin ovat vähäkivistä hiekkamultaa, jotka muuttuvat savikkoiseksi vasta lähempänä nykyistä jokea.

Eteläjoensuo (Artunsuo) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Uurrenuijan (KM 29866) löytöpaikka sijaitsee Mulkuanjärven itärannalla, kaakosta Mulkuanjärveen laskevan Eteläjoen pohjoispuolella, noin 200 metriä itäkaakkoon joen suusta. Alue on tasaista peltoa, joka kasvoi tarkastuksen aikana viljaa. Paikalta on löydetty uurrenuija, joitakin vuosia sitten. Löytäjä on omistaja ja noin 1 km pohjoisluoteeseen löytöpaikasta olevan Alikankaan talon isäntä Juhani Niiranen. Alueelta ei inventoinnin aikana löydetty mitään asuinpaikkaan viittaavaa. Esine oli ollut suomudassa tai turpeessa. Järvikylästä kotoisin olevan ja Koskenkylässä nykyään asuvan Jaakko Niiranen kertoi myöhemmin, että samoilta tienoilta olisi 1930-luvulla löytynyt kivitaltta. Sen olivat kuitenkin pikkupojat särkeneet.

Uusitalo (247040018) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (PPM 6733) löytöpaikka sijaitsee Siikajoen Väyrylänlammen länsirannalla, joen eteläpuolella. Alue on tasaista savimullanmaata, pihapiiriä lukuun ottamatta viljelyksessä olevaa peltoa. Reikäkiven tarkempaa löytöpaikkaa ei tunneta.

Koivula (247040019) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (?) löytöpaikka sijaitsee Mulkuanjoen niskassa olevasta Mankolankoskesta noin 200 metriä länteen, Mulkuanjoen lounaisrannalla. Koivulan talon ja sen vierestä Saaren taloon johtavan tien länsipuolella on suhteellisen kivikkoinen pelto, maaperältään hiekkamultaa. Pellon yläosat ovat pienen mäen länsireunalla, mistä maasto ylempien peltojen jälkeen laskee suhteellisen nopeasti kohti peltojen pohjoispuolelta kiertävän Mulkuanjokeen laskevan Koivuojan suuta.

Annala (247040020) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineen (?) löytöpaikka sijaitsee Neittävänjoen itärannalla, Veitsikoskesta noin 500 metriä ylöspäin. Maaperä alueella vaihtelee nopeasti hiesusta ja savimullasta hiekkaan.

Mäkelä Järvikylä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 12718) löytöpaikka sijaitsee Mulkuanjärven itäpäästä, Eteläjoen suusta noin 400 metriä länsilounaaseen. Paikalla olevalta tasaiselta pellolta on löydetty tasataltta ojankaivuussa noin 90 cm syvältä pohjasavesta. Löytöpaikka sijaitsee noin 150 metriä Mäkelän talosta koilliseen Alankopellolla.
Inventoinnin valmistelussa tapahtuneen virheen vuoksi ko. esineen löytöpaikka selvisi vasta inventointikertomusta tehtäessä. Kohdetta ei inventoinnin yhteydessä maastossa tarkastettu. Kohdetta ei myöskään ole aiemmin luetteloitu.

Lämsä Kuurna (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohde, rautakautisen hopea-aarteen löytöpaikka, sijaitsee Kuusamon kirkosta n. 40 km itäkaakkoon, Joukamojärven ja Kuurnajärven välisellä kannaksella. Paikalta löydettiin 1950-luvulla tietä rakennettaessa hopea-aarre. Se on tavattu Tauriaiseen johtavan tien itäreunalta, loivasti etelään viettävästä rinteestä, harjanteen laella olevan hiekkakuopan eteläpuolelta.
Tark. 1954 J. Leppäaho, Inv. 1975 (-71) A. Erä-Esko

Oksa (Löytöpaikat)
Pronssikautinen; Kohde, muinaissuksen löytöpaikka sijaitsee Oulujoen pohjoispuolella, arvion mukaan noin 200-300 m kaakkoon Oksan tilan asuinrakennuksesta. Löytö on tehty n. 85 cm:n syvyydestä ojaa kaivettaessa rantaa kohti viettävästä suosta. Suksi on ajoitettu pronssikautiseksi luonnontieteellisin menetelmin. Kysymyksessä on ns. botninen suksityyppi. Löydön pituus on 128 cm, leveys n. 10 cm ja paksuus 2,5 cm.

Lääninhallituksen tontti (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Kohde, keskiaikaisen ahkion löytöpaikka sijaitsee Lääninhallituksen lisärakennuksen paikalla, josta v. 1970 kaivettaessa löydettiin työstettyjä puunkappaleita, joiden perusteella ahkio on voitu rekonstruoida. 14C -tulos ikää ahkion 1400-1500 -lukujen taitteeseen.
Löydöt: PPM 7302
Kaiv. ja rekonstr. 1970-1975 K. Sandman
2023: Kohdetta ei tarkistettu.

Kastellien perunamaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kastellin linnasta noin 750 metriä etelään. Alue on loivasti etelään laskevaa peltoa, jonka pohjois–koillispuolella on Kissakankaan röykkiöalue ja Myllysaaren kivikautinen asuinpaikka.
Kastellin talon eteläpuolella olevasta perunamaasta, pellon yläreunasta, on löydetty kivikautinen tasataltta (KM 25605). Se liittynee viereiseen Myllysaaren asuinpaikkaan, joka sijaitsee noin 100 metriä löytöpaikasta koilliseen. Inventoinnin aikana pelto ei ollut kynnöksellä, joten tarkemmat havainnot jäivät tekemättä.

Kallioneva (582040010) (Löytöpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kallionevan tien rakentamisen yhteydessä vuonna 1948 löytyi muinaissuksen kärkikappale. Pian löytymisen jälkeen tehdyn siitepölyanalyysin perusteella suksi on ajoitettu noin 1600–1900 eKr. Jokseenkin sama tulos on saatu radiohiiliajoituksella (Hel-3922, 3800 ± 100 BP/1997).
Vuoden 2016 inventointi: Muinaisjäännösrekisterin paikkatieto osoittaa suopohjaiseen nuoreen mäntymetsään. Uusia havaintoja kohteelta ei tehty. Välittömästi ilmoitettujen koordinaattien vieressä on yli metrin syvyinen suo-oja. On mahdollista, että muinaissuksi on löytynyt ojaa tehdessä.
Mahdollisesti suksen löytöpaikka on hieman idempänä lähellä Jokikankaan taloa eli jokseen lähellä vuonna 2016 todettua asuinpaikkaa Kallioneva 2.

Alikoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Piippolan kirkosta noin 9 km länteen, Lamujoen etelärannalla. Jokivarressa taloja pihapiireineen, joiden jälkeen alkavat Haapavedelle johtavan tien halkomat viljelysmaat. Maaperä alueella savikkoa ja paikoin hiekkavampaa maata. Siikajoen Alikoskesta sanotaan löytyneeksi Kansallismuseon kokoelmissa oleva tasataltta. Nykyisellään joki sijaitsee alavassa uomassa. Alueelta ei löydetty mitään löytöä valottavaa.

Koski (603040002) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Lamujoesta vajaat 200 m pohjoiseen ja Kosken talosta vajaat 150 m koilliseen. Kourutaltta löytyi vuonna 1931 pellolla olleen vähäisen kumpareen alueelta sitä ensi kertaa pelloksi tehtäessä. Alue on pääosin savikkoista, suhteellisen tasaista viljelysaukeaa, joka inventoinnin aikana oli pääosin ketona. Alueelta ei tehty enempiä löytöjä.

Ahola 2 (603040003) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Piippolan Aholasta löydetyn taltan tai kirveen tarkkaa löytöpaikkaa ei tunneta. Aholan talo sijaitsee Lamujoen eteläpuolella. Pihapiiri sijoittuu tasaisten peltojen ympäröimälle pienelle kumpareelle joen ja Haapavedelle johtavan tien väliin. Alueen pellot ovat pääosin hiekkamultaa, lähempänä jokea savikkoisempia.
Vuoden 1996 inventoinnin yhteydessä alueelta ei löydetty mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.
2020: Taloa ympäröivät pellot olivat viljalla, ja inventointi jäi hyvin yleispiirteiseksi. Uusia ha-
vaintoja kohteen luonteesta ei saatu.

Papinaho (603040004) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Lamujoesta noin 2 km pohjoiseen sijaitsevan Papinahon talon maat ulottuvat pohjoiseen aina vajaan 2 km päässä olevaan Paskokankaaseen asti. Papinahosta saadun kiviesineen (KM 3678:9) tarkkaa löytöpaikkaa ei tunneta.
Vuoden 1996 inventoinnin yhteydessä talon tasaiset lähipellot olivat ketona. Paskokankaan reuna on hiekkaista mäntykangasta, jonka alueella sijaitsee hiihtomaja latupohjineen. Kankaan korkeimmat kohdat on kaivettu hiekka/sorakuopiksi. Kankaan reunalta ei tarkastettaessa muinaisjäännöksen merkkejä onnistuttu löytämään.
2020: Papinahon talon paikka on tasoitettua sorakenttää, länsipuolella sijaitsee useita navettarakennuksia ja niihin liittyviä hallirakennuksia. Entisen talonpaikan pohjois- ja eteläpuoliset pellot olivat nurmena, pohjoispuolella Paskoneva on suureksi osaksi peltotasankoa. Pintahavaintomahdollisuudet olivat melko huonot, ja lisätietoa kohteesta ei saatu.

Vesala (603040005) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoistaltan (KM 2477:71) löytöpaikka sijaitsee Lamujoen eteläpuolella, joen ja Haapavedelle johtavan tien välissä. Makkosen pellosta Vesalan jokitörmästä löytyneen kiviesineen tarkkaa löytöpaikkaa ei tunneta. Alueen talot pihapiireineen sijaitsevat heti joen rannassa. Pellot ovat näiden kanssa lomittain tai joelta katsottuna talojen takana. Alueelta ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Hakala (617040001) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pulkkilan kirkosta 1,8 km lounaaseen, Lamujoen kaakkoisrannalla, Haapavedentien kaakkoispuolella, Hakalan talosta vajaat 100 metriä itäkaakkoon. Alue on tasaista savikkopeltoa.
Inventoinnin aikana pelto oli kynnöksellä, mutta mitään kiinteästä muinaisjäännöksestä kertovaa paikalta ei löydetty. Kyseessä lienee irtolöytöpaikka.

Lautaoja (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan löytöpaikka sijaitsee Lamujoen länsirannalla, jokeen lännestä laskevan Lautaojan pohjoispuolella. Lautaojan rakennusryhmää ympäröivät tasaiset, loivasti jokea kohti viettävät pellot. Maaperä pelloissa hiekkamultaa, jonkin verran kiviä.
Vuoden 1996 inventoinnin aikana kynnöksellä ja oraalla olleista pelloista ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Talon vanha emäntä muisteli pelloista kiviesineitä löydetyn. Aiemman inventoinnin yhteydessä kerrotun kadonneen taltan löytöpaikka on pihan joenpuoleisilla pelloilla, jokseenkin nyt tilan yli kulkevan sähkölinjan tienoilla. Osoitettu löytökohta oli ketona, mutta lähipelloista ei löytöjä tehty.
Kohteeseen aiemmin liitettyä esinettä KM 3678:14 (kourutaltta), ei löytötietojensa perusteella voi tähän yhdistää. Sen on sanottu löytyneen pellosta Jylhänrannalla.

Naukula (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen löytöpaikka (PPM 6741) sijaitsee sijaitsee Siikajoen rannasta noin 300 metriä lounaaseen ja Vornassa Siikajoen ylittävästä sillasta noin 400 metriä etelään. Alue on tasaista peltoa. Löytöpaikalla noin 50 m talosta pohjoiseen on havaittavissa pieni matala kumpare. Pellot viettävät hyvin loivasti jokea kohti.
Vuoden 1996 Inventoinnin aikana Naukulan talon pellot olivat heinällä. Näiden ja joen välissä Sökölän pellot olivat kynnöksellä. Alueelta ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Uusitalo 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Hyvärilän koulusta noin 200 metriä itäkaakkoon, Naarastenojan itäpuolisen kankaan itäreunalla. Se on Uudentalon pohjoispuolisella pellolla, pihan laidalla olevan jyrkän muinaisen rantaterassin yläpuolella, 300–400 metriä pitkän soraharjanteen luoteispäässä.
Päärakennuksesta noin 20 metriä pohjoiseen olevalta pellolta on aiemmin löydetty tasataltta. Vuoden 1996 inventoinnin aikana pelto oli perunamaana ja kynnöksellä. Paikalta ei löydetty kvartsia tai muuta kilometriä pitkän soraharjanteen luoteispäässä. Tiettävästi paikalta ei ole löydetty muita kiviesineitä. Mahdollinen irtolöytöpaikka. Myöskään samalla harjanteella talosta noin 80 metriä kaakkoon olevan pienen sorakuopan laitamilta ei tehty löytöjä.

Uusitalo 2 (617040005) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hyvärilän koulusta noin 850 metriä kaakkoon, Naarastenojan itäpuolisen kankaan eteläpuolelta, Uudestatalosta noin 500 m kaakkoon. Alue on alavaa ja tasaista peltoaukeaa kahden kankaan välissä, muinaisen etelään avautuneen lahden suupuolta.
Paikalta on löydetty ojaa kaivettaessa noin 30 cm syvältä savesta poikkikirves. Inventoinnin aikana pellot olivat ketona, eikä paikalla tehty kivikaudesta kertovia havaintoja. Maastollisesti paikka on sellainen, että asuinpaikkaa löytöpaikalla tuskin on ollut. Kyseessä lieneekin irtolöytö.

Peltola (617040006) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hyvärilän koulusta vajaat 100 metriä etelään, Naarastenojan itäpuolella olevan kankaan korkeimman selänteen eteläpäässä.
Paikalta on löydetty sittemmin hävinnyt kiviesine talon luoteispuoliselta pellolta vanhasta päärakennuksesta noin 100 metrin päästä. Tuo peltoalue oli vuoden 1996 inventoinnin aikana karhittuna peltona. Kyseessä oli pikkukiveä täynnä oleva soramaahan tai hiekkamoreeniin tehty pelto, josta ei tavattu minkäänlaisia kiinteään muinaisjäännökseen viittaavia löytöjä, vaikka paikalla pitäisi ollavalkeita ukonkiviäkin.

Viitaoja (617040007) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pulkkilan kirkosta noin 500 metriä pohjoiseen laskee Viitaoja idästä Lamujokeen. Jokirannat ojan molemmin puolin ovat vanhaa peltomaata, maaperältää hiekkaa. Nykyään alue on rakennettua keskustan kaava-aluetta.
Viitaojan törmästä löydetyn tasataltan tarkempaa löytöpaikkaa ei tunneta. Inventoinnin aikanakaan sitä ei enää pystytty paikallistamaan. Kun esine on löytynyt ojaa kaivettaessa, voidaan sen olettaa olevan peräisin jostain vanhalta peltona olleelta alueelta.
Lukkarin (Anttilan) pellosta on löydetty kourutaltta, jonka senkään tarkempaa löytöpaikkaa ei tunneta. Kun edellä mainitun tasataltan on lahjoittanut kokoelmiin Pulkkilan lukkari Iisak Eskola, voi esineille arvailla yhteistä löytöaluetta. Varmuutta tähän ei kuitenkaan enää saada.
Molempien esineiden löytöpaikat jäävät tuntemattomiksi. Alueella kierrettiin vuoden 1996 inventoinnissa tuloksetta.
Inventointi 1965 A. Kehusmaa
Aiemmat löydöt: KM 2410:2 (tasataltta, katkennut) ja
KM 15158:3 (kourutaltta)?

Ojantakanen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Lamujoen itärannalla, jokeen idästä laskevan Viitaojan suusta noin 500 metriä itään sijaitsevan entisen vanhainkodin ja nykyisen Lamujoen perhekodit oy:n tienoilla on sijainnut Ojantakasen talo.
Ojantakasen majan vanhalta isännältä on saatu kokoelmiin 1860-luvulla tasataltta. Myöhemmin on kokoelmiin tullut Ojantakasen kankaasta löydetty kehdonjalaskuokka. Kummankaan esineen tarkkaa löytöpaikkaa ei tunneta. Ojantakasen kangas on hiekkakangas, joka nykyään on keskusta rakennettua kaava-aluetta. Inventoinnin yhteydessä löytöpaikkoja/paikkaa ei pystytty tarkemmin määrittelemään. Alueelta ei myöskään löydetty mitään kivikauteen viittaavaa.
Aiemmat löydöt: KM 2477:74 (tasataltta) ja KM 15158:1 (kehdonjalaskuokka)

Sepänaho (617040009) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuura (KM 3671:48) on saatu Kansallismuseon kokoelmiin Sepänahon talosta. Esineen löytöpaikkaa ei tarkemmin tunneta. Vuoden 1996 inventoinnin yhteydessä käytiin tarkastamassa Sepänahon talon tienoo. Talo sijaitsee pienellä, suhteellisen korkealla pääosin peltojen ympäröimällä mäellä. Rinteen yläosissa pelto on hiekkamultaa, mutta alemmaksi mentäessä muuttuu savikoksi. Talon kaakkoispuolelta pellon yläosasta, aivan sen laidasta, löytyi vuoden 1996 inventoinnissa yksi kvartsi-iskos, joka jätettiin paikoilleen. On hyvinkin mahdollista, että talosta saatu esine on löydetty sen lähipelloista.

Ketola (617040010) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lamujoen itärannalla, vastapäätä Lautaojaa. Alue on metsitettyä ja umpeenkasvanutta, koivua kasvavaa vanhaa peltoa, joka viettää loivasti jokea kohti. Alueella on yksi kesämökki.
Ketolan pellosta on aiemmin löydetty kiviesine. Vuoden 1996 inventoinnin yhteydessä paikalta ei onnistuttu tekemään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavia löytöjä. Myöskään esineen tarkempaa löytöpaikkaa ei voitu määrittää. Todennäköisenä löytöpaikkana voidaan pitää maastossa erottuvaa ja peruskartalle merkittyä vanhaa koordinaattien ilmoittamaa peltoa.

Luttinen (617040011) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lamujoen länsirannalla, joen ylittävän sillan kupeessa. Luttisesta on saatu Pohjois-Pohjanmaan museon kokoelmiin Jylhänrannalta löydetty kiviesine, jonka tarkempaa löytöpaikkaa ei tunneta. Talon pellot olivat nurmella, eikä alueelta onnistuttu löytämään mitään kivikauteen viittaavaa.

Toivola-Ätylä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siikajoen pohjoisrannalla, Vornan Siikajoen ylittävästä sillasta noin 1,8 km luoteeseen. Tila sijaitsee Saarikosken kohdalla jyrkän ja korkean rantatörmän päällä olevalla tasaisella maalla olevilla hiekkamultaisilla pelloilla. Tilan eteläpuolella on vanhan rantatörmän muodostama pieni lahdelma.
Tasataltta on löytynyt koordinaattien ilmoittaman talon läheltä, mutta tarkkaa löytöpaikkaa hän tiennyt. Paikalla tehty tarkastus oli tulokseton. Kynnöksellä olleista pelloista ei tavattu kivikauden merkkejä.
Tasataltta oli vuoden 1965 inventoinnin aikana Vornan koululla. Koulu on lakkautettu ja esineet siirretty Pulkkilan kotiseutumuseoon. Museolta ei kyseisiä esineitä varmuudella löytynyt, mutta siellä oli yksi numeroimaton tasataltta ilman löytötietoja. Joka tapauksessa on epävarmaa onko tämä ko. kohteesta löydetty.

Kivikangas (617040013) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lamujoen etelärannalla. 1800-luvun lopulla löysi Antti Kivikangas kiviesineen Launolasta, noin 3 virstaa kirkolta Haapavedelle päin, korkealta jokitörmän mäennyppylältä kiviesineen paikalta, jossa lappalaiset eli kivikauden asukkaat ovat pitäneet tulensijaa, kuten K. Krohnin 1884 välittämän esineen löytötiedoissa ilmoitetaan.
Kivikankankaan talo on edelleen olemassa, eikä muita Kivikankaita Koskenrannalla ole. Parhaiten kuvausta vastaava paikka talon mailla on talosta noin 350 metriä länsiluoteeseen oleva niemeke aivan joessa olevan saaren yläpuolella. Täältä, kuten ei muualtakaan, ei kuitenkaan löydetty mitään kivikautiseen asutukseen viittaavaa.

Mäntykangas (617040015) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Lamujoen koillisrannalta, Mäntykankaan talosta noin 300 metriä etelään. Alue on loivasti jokea kohti viettävää savikkoista peltomaata. Paikalta on löydetty kiviesine kyntötöiden yhteydessä.
Inventoinnin aikana pellot olivat heinällä ja viljelemättä. Paikalta ei onnistuttu löytämään mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Laakola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pulkkilan kotiseutumuseossa on maasta löytynyt silmäkirves, joka muotonsa perusteella vaikuttaa mahdollisesti rautakautiselta. Kirveen on löytänyt Matti Ukonaho, joka aikoinaan on asunut Paakin tilaa. Sillankorvan (kohde 28) löydöstä kyseltäessä kysyttiin myös kirveen löytöpaikkaa. Viimeksi mainittua hän ei enää vuosikymmenten jälkeen muistanut varmasti, mutta epäili sen olevan Paakkilan pelloista. Paakkilan nykyisestä isännästä ei löytöpaikan selvittelyssä ollut apua. Ukonaho muisteli paikalta löydetyn myös liipan, joka on
toimitettu Oulun museoon. Pohjois-Pohjanmaan museon kokoelmissa onkin numerolla 8330
kvartsiittiliippa, joka mainitaan löydetyksi Paakkilan ja Tossavaisen kotipellosta, Paakkilasta noin 200 m Lamujokea kohti pohjoiseen.
Mikäli kirves todella on löydetty edellä oletetusta paikasta, sijaitsee löytöpaikka Pulkkilan kirkosta noin 6 km lounaaseen, Lamujoen länsirannalla, loivasti jokea kohti viettävällä pellolla. Peltoa ei lähemmin päästy tarkastamaan vuoden 1996 inventoinnissa.

Maja (617040017) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löuytöpaikka sijaitsee kaakosta Lamujokeen laskevan Viitaojan itäpuolisella kankaalla, Majanperäntien pohjoispuolella. 1970-luvun puolivälissä ojan kaivun yhteydessä löytyi kehdonjalaksen muotoinen kuokka. Löytöpaikka sijaitsee tilan uuden päärakennuksen pohjoispuolella 20–30 m päässä ja 15–25 m löytöpaikan tasalla olevan uuden ulkorakennuksen päädystä itään.
Alue on alunperin kivikkoista kangasmaata, joka sittemmin on peitetty 20–30 cm paksulla tuodulla maalla. Nyt löytöpaikka oli kuivaa pihamaata, eikä paikalla tehty kivikaudesta kertovia havaintoja.

Köyryoja (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kivijärvestä 3,5 km länteen, Köyryojan länsirannalla, noin 500 Haapavedentiestä pohjoiseen. Paikalla on sijainnut enää raunioina maastossa näkyvä Köyryojan talo. Köyryojan talon lähipellosta on löydetty hiottu kiviesine
Paikalla käytäessä tavattiin oraalla olleesta pellosta kaksi hyvin epämääräistä kvartsilohelmaa. Löytöpaikka oli koordinaattien osoittama kohta talon raunioista etelään olevalla hiekkamultaisella pellolla. Paikka erottui hieman muuta aluetta korkeampana matala kumpareena.
Varmuudella paikalta on vain yksi aito kiviesine ja kun tavatut kvartsilohelmat olivat hyvin epämääräisiä, ei kohdetta voi pitää asuinpaikkana.

Mutkala (617040019) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijiaitsee Uljuan altaan padosta 3,2 km etelälounaaseen, Lamujoen itärannalla, Kolanojasta noin 200 metriä etelään. Veikko Haapala on löytänyt talonsa luoteispuoleisesta pellosta kiviesineen lohelman. Sädekiviliuskeisen kappaleen koko on noin 16,5 x 4 x 2 cm. Esine ei ole tunnistettavissa, mahdollisesti kyseessä on tuura tai taltta. Inventoinnin aikana pelto oli ketona, eikä sen reunoilta onnistuttu tekemään kivikauteen viittaavia löytöjä. Alue on loivasti jokea kohti viettävää kangasta, johon raivattu pelto on hiekkamultaa.
Kohteesta vajaat 200 metriä pohjoiseen sijaitsee Kolankankaan asuinpaikka.

Tuomaala (617040020) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Pulkkilan kirkosta noin 9 km pohjoiskoilliseen, Siikajoen pohjoisrannalla, Vornan sillasta noin 1,2 km luoteeseen. Paikalta on löydetty kivitaltta, jota on säilytetty Vornan lakkautetulla kansakoululla, mistä esineet on siirretty Pulkkilan kotiseutumuseoon.
Vuoden 1996 inventoinnin aikana pelto oli ketona, eikä löytöjä paikalta tehty.

Kansanniva (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Terskanperän sillasta noin 400 metriä länteen, Siikajoen rannalla. Kansannivan talon pohjoispuoliselta jokirannan pellolta on 1980-luvun puolivälissä löytynyt kivikirveen muotoinen, pinnaltaan rosoinen kivi, jossa ei ole hionnan jälkiä, eikä selviä lohkomisen jälkiä.
Kylvetyllä hiekkamultaisella pellolla ei tarkastuksen aikana havaittu mitään kivikautiseen viittaavaa. Sen sijaan pellosta on löydetty mm. liitupiipun kappaleita ym. historiallisen ajan esineitä.

Hulanmäki (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen kirkolta noin 8 km kaakkoon, Pyhäjoesta noin 2 km koilliseen, Pirttikoskelta Kopistoon johtavan tien kaakkoispuolella, Mäntykankaan risteyksestä noin 1 km koilliseen. Alue on vanhaa pihapiiriä, jonka itä- ja eteläpuolella on peltoa ja länsi- ja pohjoispuolella kalliokkoista metsää.
Alueelta on löytynyt kaksi reikäkiveä, KM 9014 ja KM 12473. Näistä toisen tiedetään löytyneen pellosta ja toinen on saatu Hulanmäen talosta ilman löytötietoja. Kummankaan esineen tarkempi löytöpaikka ei ole tiedossa.
Pyhäjoki 10 = 11, entinen Miilukangas

Karjaluoto (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Yppärinjoen suusta noin kilometri etelään, Kokkolantien ja Yppärin koulun länsipuolella. Karjaluodon talosta on viime vuosisadan lopulla toimitettu rautainen viikatteenterä Kansallismuseon kokoelmiin, kansat.os. KM 2283:1.
Esinettä on arveltu rautakautiseksi, mutta todennäköisesti kyseessä on historiallisen ajan esine (ks. M. Huurre 1993, Pohjois-pohjanmaan ja Lapin esihistoria, s. 453). Nuoreen ikään viittaa todennäköisimmän löytöalueen korkeus, joka Karjaluodon talon tienoilla on noin 6 metriä.
Kohdetta ei tarkastettu inventoinnin aikana.

Hirsilampi Mustahaka (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pyhäjoen kotiseutumuseossa on säilytteillä puinen jalas, jonka Tapio Karjaluoto on löytänyt ojituksen yhteydessä. Jalas on yli kaksi metriä pitkä ja noin 15 cm leveä suksimainen jalas tms. Esine on hiili-ajoitettu 1200-luvulle jKr.
Löytöpaikka sijaitsee Mustahaka-nimisen alavan metsäalueen pohjoisosassa Mustaojan itäpuolella, Kalajoen rajasta vajaan 400 metrin päässä, Hirsilammen peltoaukean eteläpuolella lähellä pellolta etelään kartalle merkittyä tietä. Alue on ollut rehevää koivikkoa, joka on 1990-luvun puolivälissä ojitettu ja istutettu havupuulle. Löytöpaikka on vanhaa merenpohjaa, savipitoista kiviromboolia. Löydettäessä paikalla ei havaittu mitään muuta poikkeuksellista.
Löytöalueella ei voitu havaita mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Järvelä (625040026) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Polusjärven pohjoisrannalla, Hautarämeeltä ja Harppusuolta laskevan ojan suun länsipuolella. Järvelän talon vanha isäntä Aarne Lintelä kertoi talon pellosta löytyneen kivikirveen, joka kuitenkin on aikojen kuluessa joutunut hukkaan.
Pelto, josta esineen sanottiin löytyneen, on etelään kohti järveä loivasti laskevaa hiekkaista rantapeltoa. Pellossa ei havaittu selviä asuinpaikkaan viittaavia merkkejä. Ainoa havainto oli pellosta tavattu hyvin epämääräinen kvartsilohelma, joka jätettiin peltoon paikoilleen. Maastollisesti paikka on löytö- tai asuinpaikaksi mitä sovelian.

Ahola (630010009) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhännän kirkosta noin 9,5 km itäkoilliseen, Siikajoen eteläpuolella kohdassa, missä joki tekee 90 asteen mutkan idästä pohjoiseen. Aholan talo sijaitsee joen ja sen vieritse kulkevan Perukkaan johtavan tien eteläpuolella olevalla mäellä, jonka joenpuoleinen rinne on jyrkkä törmä. Lännessä tilaa rajaa lounaasta laskeva ruopattu luonnonoja, jonka suuntaan maasto laskee loivemmin.
Talon pelloista on löydetty kaksi tasatalttaa. Niiden tarkkaa löytöpaikka ei löytötiedoista käy ilmi, eikä talon nykyinenkään omistaja tiennyt pelloista kiviesineitä löytyneen. Esitti tosin epäilynään mahdollisena löytöpaikkana Heikkilään johtavan tien ja mainitun luonnonojan välisiä peltoja talosta 100–200 metriä länteen. Vuoden 1996 inventoinnin yhteydessä tarkastettiin talon pohjoispuolella törmän partaalla olleet kynnetyt pellot. Näistä ei kuitenkaan kiinteän asuinpaikan jälkiä löydetty. Muut pellot olivat ketona ja heinällä, eikä näiltäkään löytöjä tehty.
Kyseessä on sama kohde kuin Nygård 19. Ahola on entinen Nygårdin torppa.
2022: Löytöpaikka oli peitteistä peltoa, jota ei tarkemmin inventoitu. Pintahavainnointi oli mahdollista maaperältään hiekkaa olevan pellon ja metsän reunassa. Alueelta ei saatu havaintoja kivikautisesta asuinpaikasta.

Autiomäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhännänjoen suusta noin 300 metriä etelään, Pyhännänjoen länsi- ja Siikajoen eteläpuolella. Autiomäen talon mailta on löydetty kaksi talttaa, joiden tarkempaa löytöpaikkaa ei tunneta.
Vuoden 2012 inventoinnissa alueen pellot olivat muokkaamatta, eikä uusia havaintoja muinaisjäännöksestä tehty. Topografian perusteella alue on sopiva esihistorialliselle asutukselle Autiomäen tilan kohdalla ja sen itä- ja eteläpuolisilla pelloilla.
2022: Alueen pellot olivat aiempien inventointien aikana laitumena tai ketona, ja havaintoja esihistoriasta ei ole tehty. Topografian perusteella paikka on ollut sopiva esihistorialliselle asutukselle. Autiomäkeä ympäröivillä pelloilla oli vain paikoin rikkonaista maanpintaa, pääosin pellot olivat peitteisiä. Tilan eteläpuoliselle pellolle tehtiin muutamia lapionpistoja. Asuinpaikkahavaintoja esihistoriasta ei löytynyt.

Törmälä (630040002) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Törmäsenjoen pohjoisrannalla. Talon pellosta on löydetty päällekkäin olleet hioinlaaka ja kiviesine. Esineet ovat hukassa.
Inventoinnin aikana pääosa pelloista oli viljelemättä. Talon pohjoispuoliset rinnepellot ja heti niiden alla mullalla olleet pellot tarkastettiin ilman tulosta. Maastollisesti soveliaan, nykyisin Ollilan talon omistamalla maalla Törmäsenperäntien länsipuolella olevan kumpareen alueeltakaan ei löytöjä tehty, joten esineiden löytöpaikka jäi tarkemmin määrittelemättä.

Katajamäki (630040003) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Siikajoen pohjois- ja Törmäsenjoen eteläpuolella olevalla mäellä sijaitsee Katajamäen talo, jonka mailta on löydetty tasataltta. Esineen tarkempaa löytöpaikkaa ei tunneta.
Inventoinnin aikana talon viljansängellä ja ketona olleista savikkopelloista ei löydetty kivikauteen viittaavia merkkejä, mutta talosta saatiin mukaan koordinaattien osoittamasta paikasta aiemmin löydetty reikäkiven puolikas. Löytöpaikka on aivan jokivarressa, mainittujen jokien yhtymäkohdan eteläpuolella olevaa matalaa ja tasaista pelloksi raivattua entistä jokivarren joutomaata.
2022: Löytöpaikalla pellot olivat inventoinnin aikana peitteisiä ja havaintomahdollisuudet heikot. Merkkejä asuinpaikasta ei havaittu löytöpaikan lähistöllä. Alue on topografian kannalta hyvin sopivaa kivikautiselle asuinpaikalle ylempänä peltoalueella pohjoisessa ja koillisessa, nekin pellot olivat inventoinnin aikana peitteisiä, pellon halki kulkevan tien leikkauksista tarkastettiin maannosta, muuten peltoja ei tarkemmin katsottu.

Koistila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pyhännän kirkosta noin 12,5 km itäkoilliseen, Sainijärven kaakkoispäästä noin 1 km itään, Siikajoen pohjoisrannalla. Talon pelloista on löydetty useita kiviesineitä, joiden löytöpaikkaa ei tarkemmin tunneta.
Alueelta ei onnistuttu löytämään kivikaudesta kertovia jäänteitä. Talon länsipuolisen Palokankaan kautta kulkevan metsätien risteyksestä aivan läntisimpien peltojen tuntumasta tavattiin kivikautinen asuinpaikka, ks. kohde 41 Myllykoski N.

Koivula (630040005) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Pyhännänjoen länsirannalla, noin 1,6 km lounaaseen Pyhännäjoen suusta. Talon mailta on löydetty useita kiviesineitä, joiden tarkempaa löytöpaikkaa ei tunneta. Vuoden 1996 inventoinnin yhteydessä tarkastettiin talon pellot. Rautakautinen kirves on löytynyt jokseenkin koordinaattien osoittamasta paikasta 1960-luvulla. Löytöä valottavia havaintoja paikalla ei inventoinnissa onnistuttu tekemään.
Vuoden 2012 linjausinventoinnissa maakaapelilinjaukset sekä purettavaksi suunnitellun sähkölinjan ympäristö sekä Koivulan tilan koillis-kaakkoispuoliset pellot tarkistettiin. Pellot olivat kylvettyinä, ja lähinnä käytiin läpi peltojen yläosat. Rautakirves on löytynyt läheltä tilarakennuksia pellolle johtavan ajotien eteläpuolelta. Rautakirveen löytöpaikka kasvaa vattua ja tämä alue lähiympäristöineen on melko voimakkaasti muokattua, mm. pelloille laskevalla rinteellä havaittiin useita moderneja kuoppia. Ehjiä maakerroksia rautakirveen löytökohdalla tuskin on enää jäljellä. Talon pihapiirissä on joitakin pieniä siirtolohkareita, jotka vaikuttivat potentiaalisilta kuppikiviltä. Niiden pinnan tarkistuksessa ei kuitenkaan löytynyt kuoppia. Koivulan talosta n. 100 m koilliseen löytyi n. 10 m halkaisijaltaan oleva tervahauta.
Koivulan lounaispuolisen tilan pellot kasvoivat heinää ja olivat hevoslaitumena. Näiltä alueilta ei saatu uusia havaintoja.
2022: Rautakirveen löytöpaikka oli peitteinen, samoin pääosin myös lähipellot. Koivulan eteläpuolisilla pelloilla osa pelloista oli puinnin jäljiltä ja maanpinta paikoin peitteetön, pelloille tehtiin muutamia lapionpistoja. Esihistoriaan viittaavia havaintoja ei saatu. Vuoden 2012 inventointiraportissa mainittu tervahauta todettiin kellarin pohjaksi (eriytetty kohteeksi Koivula 2).

Hautala (630040006) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen (KM 17723) löytöpaikka sijaitsee Ahokylästä Juutisiin johtavan tien pohjoispuolelta, Hautalan talosta noin 50 m pohjoiseen. Alue on jokseenkin kivikkoista hiekkamullanmaata. Löytöpaikan pelto ei ollut kynnöksellä vaan heinikkona. Viereisistä kynnöspelloista ei onnistuttu löytämään mitään kivikautiseen asutukseen viittaavaa. Korkeudeltaan kohde on sellainen, että asuinpaikkaa sen alueella tuskin on ollut.

Lappi (630040008) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Lamujoen itärannalla, vajaat 2 km joen niskasta sijaitsevan vanhan Lapin talon mailta, on löydetty Jyrinperän suolta ojituksen yhteydessä epämääräinen kivi (KM 3826:1), jonka pinnoissa näkyy ikään kuin raaputuksen jälkiä, kuten löytötiedoissa mainitaan. Edelleen mainitaan, että kiven muassa tuli esiin tulusrautakin, mutta se on joutunut hukkaan jo ennen kiven kokoelmiin saantia.
Lapin talo on alueen kantataloja, jonka maat ovat olleet aikoinaan melkoisen laajat. Alueen talot kierrettiin melko tarkkaan, mutta Jyrinperän suota tai nykyisin mahdollisesti peltona olevaa aluetta ei kyetty paikallistamaan.

Laitala (630040009) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siikajoen ja Makkolanjärven pohjoispuolella, Koskenkankaantien varrella etelään Makkolanjärvelle laskevalla rinteellä, missä on peltoja/vanhoja peltoalueita. Peruskartalle paikalle on merkitty Syrjälä. Laitalan pellosta on löydetty yksi kiviesine (KM 4098:2, tasataltta), jonka tarkempaa löytöpaikkaa ei tunneta. Vanha vuoden 1972 peruskartalla oleva talo on purettu ja sen länsipuolelle on rakennuttu uusi omakotitalo.
Inventoinnin (1996) aikana Laitalan pellot olivat nurmella, lukuun ottamatta peltoalueen itäpäässä ollut pientä kohtaa. Paikalta ei löydetty mitään löytöä valottavaa. Maastollisesti otollisimmalta vaikutti talon länsipuolella olevan notkelman, muinaisen suojaisen lahdelman, laitamat. Löytöpaikkaa ei onnistuttu tarkemmin määrittelemään.
Vuoden 2012 vesijohtolinjauksen inventoinnissa Laitalan (kartalla Syrjälä) talon etelä- ja länsipuolella olevat pellot olivat tarkastushetkellä viljelemättömiä. Laitalan ja sen länsipuolella sijaitsevan uudemman omakotitalon välille on istutettu koivuja ja pelto on kasvamassa umpeen. Vesiohtolinjaus kulkee Laitalan talon kohdalla pellon pusikoituneen reunan tuntumassa, missä peltorinne on suhteellisen jyrkkä. Luoteeseen päin linjaus kulkee alempana tasaisen entisen peltoalueen reunalla, joka on kasvamassa umpeen ja minne myös on istuttu koivua. Pellon yläosaan tehtiin vesijohtolinjauksen läheisyyteen otollisille kohdille joitakin n. 30 cm halkaisijoiltaan olevia lapionpistoja entisen peltokerroksen läpi puhtaaseen hiesuun asti, mutta merkkejä kulttuurikerroksista ei saatu. Laitalan (Syrjälän) kohdalla tien toisella puolella oleva muokattu peltoalue ja Laitalasta Koskenkankaan tielle kulkeva sähkölinjaus sekä tienpenkat tarkistettiin myös, mutta merkkejä esihistoriallisesta toiminnasta ei havaittu näilläkään alueilla.
2022: Oletetun löytöpaikan ympäristön pellot ovat kasvamassa umpeen lännessä, pohjoisessa ja idässä. Alueella kasvoi tiheää pusikkoa ja korkeaa aluskasvillisuutta, idässä on n. 10-vuotias istutettu koivikko. Kohteen eteläpuolinen pelto oli peitteinen, sinne tehtiin muutamia lapionpistoja. Arkeologisten löytöjen puuttuessa kohteelle ei voitu tehdä rajausta.

Moisala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KM 4098:3) on löytynyt Siikajoen pohjoispuolelta, Moisalan talon pellosta. Moisalan talo on aiemmin sijainnut Siikajoen ja Makkolanjärven välisellä korkealla harjanteella, jokseenkin nykyisen Heikkilän paikkeilla. Noin 50 vuotta sitten on samanniminen talo rakennettu tästä noin 900 metriä luoteeseen samoille maille, joiden rekisterinumero on 5. Esineen löytöpaikkaa ei kyetty tarkemmin määrittelemään, vaikka alueen kynnöksellä olleet pellot tarkastettiin.
2022: Heikkilän taloa ympäröivät pellot olivat inventoinnin aikana pääosin peitteisiä, ja ne katsottiin yleispiirteisemmin. Talon koillispuolella olevan pellon pinta oli äestetty ja pintakasvillisuus puuttui, pellon alueelta ei löytynyt merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta.

Leiviskä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pyhännänjärven länsirannan niemellä sijaitsevan Leiviskän talon sydänmaalta, juurikkaita ylösväännettäessä on löydetty viikinki/ristiretkiaikainen rullapäinen hevosenkenkäsolki (KM 3671:50). Tarkempaa löytöpaikkaa ei tunneta.
Vuoden 2017 yleiskaavainventoinnin aikaan alueen pellot olivat oraalla, joten vain pellon reunoja katsottiin, eikä niiltä saatu uusia havaintoja mahdollisesta muinaisjäännöksestä.

Marjomaa (630040012) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Marjomaan eli Vanhantalon pelloista on löydetty kaksi kiviesinettä (PPM 467 kivikirves ja esine Pyhännän museossa), joiden tarkempaa löytöpaikkaa ei tunneta. Inventoinissa 1996 paikallismuseosta ei kiviesinettä löytynyt, mutta lehtitietojen mukaan se olisi uudisraiviolta, n. 200 m Pyhännänjärven rannasta, paikasta josta pellot alkavat järveen, hiekkapohjaisesta maasta. Marjomaan eli Vanhatalon tilalta on myös hautausmaan viereltä kivikautinen asuinpaikka, johon edellä todettu löytökuvaus ei sovi, joten kyse on muusta löytöpaikasta. Pyhännän keskustan pellot ovat sittemmin lähialueella pitkälle rakennetut ja löytöalueiden paikantaminen on hankalaa. Edelleen koulukeskuksesta etelään sijaitsevan kankaan eteläpuoleiselta suopellolta on Mattilankankaan kivikautisen siimanpainon löytöpaikka, joka nykyisin on kiekkokaukalo/tenniskenttiä. Löydöt osoittanevat kuitenkin Pyhännänjärven itäpuolella sijainneen enemmänkin kivikauden asutusta.
Vuoden 2017 keskustan yleiskaavainventoinnin yhteydessä aluetta tarkastettiin yleispiirteisesti, koska se sijaitsi kaavan suunnittelualueen ulkopuolella. Mahdollisen paikalla olleen kivikautisen asuinpaikan arvioitiin tuhoutuneen.

Rintala (630040013) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rintalan talosta noin 150 metriä länsilounaaseen, Kalliontien eteläpuolelta olevalta pellolta on löydetty reikäkivi. Löytöpaikka on savikkoista peltoa pientä puroa ympäröivän notkelman itälaidalla.
Vuoden 1996 inventoinnin aika pelto oli laidunmaata olevaa ketoa. Paikalta ei onnistuttu löytämään merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.
2022: Löytöalue oli nurmea ja laitumena, lähinnä tarkastettiin tien reunoja, laidunalue katsottiin tarkemmin vain tien reunalla kohdekoordinaattien kohdalla. Alueella virrannut puro on suoristettu ja siitä on kaivettu oja kaakkoon. Viitteitä kivikautisesta asuinpaikasta ei havaittu.

Kivijärvi (630040014) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pyhännän kirkosta noin 6 km luoteeseen olevan Kivijärven alueelta on arkistotietojen mukaan löydetty kivitaltta, jonka tarkempia löytöseikkoja ei tunneta. Kivijärvi sijaitsee Piippolantien ja Lamuntien risteyksen kaakkoispuolella. Järvi on matala ja nykyään vain sen syvimmät järven keskellä olevat alueet ovat vettä, muutoin se on reunoiltaan ruohikkoista suota. Järvi laskee vetensä Kivijärvenojaa pitkin länteen Lamujokeen. Länsi- ja pohjoispuoliset rannat ovat hiekkakangasta, itä- ja eteläpuoliset kivikkoista ja savensekaista maata. Mikäli esine on löytynyt pellosta, on Sammalen talo todennäköisin löytöpaikka. Alue tulisi päästä tarkastamaan peltojen ollessa kynnöksellä.

Hietala (630040016) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Siikajoen koillisrannalla, rannasta noin 300 metrin päässä olevalla mäellä sijaitsevasta Hietalasta on Pohjois-Pohjanmaan museon kokoelmiin saatu reikäkivi. Esine on löydetty talon pellosta, mutta tarkempaa löytöpaikkaa ei tunneta. Vuoden 1996 inventoinnin aikana talon pellot olivat heinällä, eikä löytöpaikkaa voitu tarkemmin määritellä.
2022: Hietalan pohjoispuolella kynnöksellä olleen pellon yläosaa ja Hietalan talon kohdalla tien avoimia reunamia oli mahdollista tarkastaa pintahavainnoimalla, muuten pellot olivat peitteisiä tai laitumena, ja niitä ei tarkemmin inventoitu. Viitteitä kivikautisesta asuinpaikasta ei havaittu.

Anttomi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjois-Pohjanmaan museon kokoelmissa oleva reikäkivi on löydetty Siikajoesta noin 200 metriä koilliseen olevalla mäellä sijaitsevan Anttomin talon pellosta. Talon ja joen välillä on suhteellisen jyrkkä rinne, mutta talon itäpuolella maasto viettää loivemmin länteen. Inventoinnissa ei löydetty kiinteän muinaisjäännöksen merkkejä.
2022: Löytöpaikka ja sen lähipellot olivat peitteisiä, Anttomin lounaispuolella on pieni metsäinen alue, missä tehtiin muutamia lapionpistoja, etelä- ja itäpuoliset pellot katsottiin silmämääräisesti. Havaintoja esihistoriallisesta materiaalista ei saatu. Viereisen Junnon tilan alueelta on kolme kivikautista esinelöytöä, useat löydöt viittaavat kivikautiseen asuinpaikkaan tai asuinpaikkoihin jossakin tilojen läheisyydessä tai niiden kohdalla.

Näpsylä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Pyhännänjoen ja Siikajoen välissä, Kurkelanjärvestä noin 600 metriä etelään, Selkämaankankaan koillislaidalla. Näpsylän pellot ovat melko tasaisia, loivasti pohjoiseen kohti järveä viettäviä. Maaperä vaihtelee savikkopelloista hieman hiekkaisempiin.
Vuoden 1996 inventoinnin aikana yritettiin paikallistaa Pyhännän museossa olevan reikäkiven löytöpaikkaa (Pyhännän museo 379 Reikäkivi). Vaikka pellot oli vasta kynnetty, ei asuinpaikan merkkejä onnistuttu alueelta löytämään. Löytöpaikka jäi tarkemmin määrittelemättä.
2022: Alueen pellot olivat pääosin laitumena, ja niitä ei tarkemmin inventoitu.

Kesti (630040019) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Maanomistajan hallussa oleva pallonuija on löytynyt Pyhännänjoen ja Siikajoen puolimaista, Kurkelanjärvestä noin 900 metriä etelään, Eksylänojan pohjoisrannalta. Maaperä alueen korkeimmilla kohdilla hiekkamultaa, alempana ojan varressa savikkoa ja murakkoa. Löytöpaikka on Kestin päärakennuksesta noin 50 metriä etelään olevasa ojaa kohti viettävä rinne. Paikalta ei löydetty merkkejä kiinteästä asuinpaikasta, vaikka isäntä sanoi kysyttäessä paikalla kvartsia olevan.
Kestin itäpuolisen Ojapellon talon mailta, ilmeisesti talosta koilliseen, on Ojapellon isännän mukaan löydetty hukkaantunut kiviesine. Kynnöksellä olleesta hiekkamultaisesta pellosta tavattiin ainoastaan yksi hyvin epämääräinen kvartsilohelma.
2022: Alueen pellot olivat laitumena ja peitteisiä, niitä ei tarkemmin inventoitu.

Ala-Kurkela (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytäjän hallussa oleva reikäkivi on löytynyt Pyhännänjoesta noin 150 metriä itään, Kurkelanjärven pohjoisrannalta, talon pihapiiristä.
Vuoden 1996 inventoinnin yhteydessä todettiin löytöpaikan olevan tasaista savikkokenttää noin metrin alkuperäistä maanpintaa syvemmällä. Löytöpaikan vieressä olleessa leikkauksessa ja kentän ympäristössä ei voitu havaita mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.
2022: Alueen pellot olivat melkein kokonaan peitteisiä, maannosta tarkastettiin kairaamalla ja paikoin paljaana olleista maanpinnan kohdista. Merkkejä asuinpaikasta ei saatu tilaa ympäröiviltä pelloilta.

Pötkölä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KM 29882) on löytynyt 1950–1960-lukujen taitteen tienoilla Kurkelanjärvestä noin 600 metriä itäkoilliseen, Siikajoesta noin 250 metriä etelään, Törmälänperäntien eteläpuolisen mäen etelälaidalta. Löytöpaikka on mäen laella sijaitsevan Pötkölän talon eteläpuolella, talosta noin 60–80 metriä etelään, ulkorakennuksen ja soisen notkelman välisellä pellolla.
Vuoden 1996 inventoinnin aikana kyseinen peltoalue oli heinällä. Kvartsia tai muuta kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei paikalta onnistuttu löytämään.
2022: Löytöpaikka ja sen lähipellot olivat hevoslaitumena. Kohdetta ei inventoitu. Alue on topografisesti hyvin sopivaa kivikautiselle asuinpaikalle.

Välilehdonkangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Sittemmin hukkaan joutunut reikäkivi on löytynyt Siikajoesta noin 700 metriä pohjoiskoilliseen, Välilehdonkankaan eteläreunalta, Palokankaantien itäpuolelta. Löytöpaikka on Välilehdonkankaan eteläpuoliselta pellolta aivan kankaan itäpään kohdalta. Paikalla oleva pelto tekee kiilamaisen loven metsän reunaan. Paikalla käytäessä pellon todettiin olevan ketona, eikä multamaata ollut ojissakaan näkyvillä. Mitään esihistorialliseen viittaavaa paikalta ei löydetty. Reikäkivi oli ollut lattea, soikeahko ja teräväreunainen.
2022: Pelto oli inventoinnin aikana peitteinen, löytökohdan ympäristössä tehtiin muutamia lapionpistoja. Pellon pohjoispuolella Välilehdonkankaan eteläreunalla ja itäosassa kasvoi varttunutta mäntymetsää. Metsäalueella tarkastettiin myös maannosta muutamin lapion pistoja. Pintahavainnointimahdollisuudet eivät olleet otolliset eikä koepistoissa tunnistettu esihistoriallista materiaalia. Avoimeksi jäi, onko löytöpaikalla tai sen lähituntumassa esihistoriallinen asuinpaikka.

Heinämaa Tulvapelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pallonuija (KM 29883) on löytynyt Lamujoen koillisrannalta, joen ja Lamujoentien välistä, Lamujokeen etelästä laskevan Vähäjoen suusta runsaat 500 metriä pohjoisluoteeseen. Alue on tasaista pelloksi raivattua savimaata. Löytöpaikka sijaitsee Heinämään talosta vajaat 300 metriä etelään ns. Tulvapellon kaakkoisreunalta lähellä tilanrajaa. Tarkastuksen yhteydessä paikalla ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Maaperä oli savikkoista peltoa, jossa jokseenkin runsaasti pientä luonnonkiveä. Maastollisesti alue oli hyvin tasaista. Kohde vaikuttaa lähinnä irtolöytöpaikalta.

Pyhännänjoen suu (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Muinaismela (KM 29886) on löytynyt Siikajoeen laskevan Pyhännänjoen suusta, noin 50 metriä Siikajoen ylittävästä sillasta itäkaakkoon, vastapäätä Joensuun tilaa.
Joensuun talon emäntä nosti kesäkuussa 1994 Pyhännänjoesta erikoisena pitämänsä puuesineen. Löytöpaikan ympäristö tarkastettiin vuoden 1996 inventoinnissa, ilman kummempia tuloksia.
Vuoden 2012 linjausinventoinnissa melan löytöpaikka ja lähistön johtolinjaukset tarkistettiin. Uusia havaintoja ei tehty.
2022: Inventoinnissa ei havaittu merkkejä esihistoriasta.

Laivakangas Siljaneva (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Raahen keskustasta 17,5 km eteläkaakkoon, Mattilanperältä noin 5 km etelälounaaseen, Laivavaaran itäpuolitse johtavan tien länsipuolelta, 15–20 metriä tiestä Pirttiojan pohjoispuolelta.
Paikalta on löydetty vuonna 1985 malminetsinnän yhteydessä pieni tasataltta. Paikalla pian löydön jälkeen käyneen Aulis Forssin mukaan löytöpaikalla ei ollut havaittavissa mitään asuinpaikkaan viittaavaa.

Sivukangas (682010010) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Savalojan itärannalla. Sivukankaan talosta on löytynyt peltoa raivattaessa 1872 kivikirveen terä ja hioin. Toisen kivikirveen on löytänyt Edward Viitanen läheltä Sivukankaan taloa 1933. Inventoinnissa 1997 pellot olivat peitteiset eikä paikalla havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Pussila (682010014) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Siikajokeen laskevan Lamujoen suun alapuolella, Siikajoen länsirannalla. Alue on tasaista jokivarren peltoa. Pussilan talon pelloilta on 1800-luvun lopulla löytynyt kolme kiviesinettä. Tarkka löytöpaikka ei ole enää selvitettävissä. Inventoinnissa 1997 paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Sipola Haapaniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Sipolan kylässä, Siikajokeen laskevan Lamujoen suusta noin kilometri etelään Lamujoen itärannalla. Alue on jokivarren tasaista viljelymaata, joka ympäröi Haapaniemen taloa. Talon pellosta on löytynyt kivitaltta ja -kirves asuinrakennuksen paikalta. Vuoden 1997 inventoinnissa paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Kivelä (682010020) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Hyttikoskesta noin 1,5 km luoteeseen, Siikajoen koillisrannalla. Alue on jokea kohti viettävää vanhaa viljelysmaata Kivelän pihapiirin ympärillä.
Kivelästä on löytynyt useita kiviesineitä, joiden tarkempaa löytökohtaa ei ole kyetty paikantamaan. Inventoinnissa 1997 paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Sadintarha (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kerälän koulusta noin 350 m länteen, Siikajoen länsirannalla. Paikalla on Sadintarhan ja Männikön rakennusryhmä, joita ympäröi tasainen peltomaa.
Sadintarhan pellolta on löytynyt kaksi kiviesinettä, joista toinen on löytynyt noin 150 m etäisyydeltä rannasta. Löytöpaikkaa ei kuitenkaan ole voitu tarkasti määrittää. Tasataltta on löytynyt nykyisen naapuritilan, Lukkarilan talon mailta. Inventoinnissa 1997 paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Korpipelto (682010047) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Epävarma kivikautinen löytöpaikka sijaitsee Siikajoesta noin 350 m lounaaseen, lännestä Pasonjärvesta Siikajokeen laskevan lyhyen Pasonojan eteläpuolella olevan Pasonkankaan eteläreunalla. Alue on kivikkoista vanhaa koulun pihamaata.
Maanomistaja on kerännyt tilan kivikkoisilta pelloilta talteen muutamia kvartsin kappaleita ja yhden lohkopintaisen kiven, joka saattaa olla kivi(laji?)esineen teelmä. Inventoinnissa 1997 paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Tuomala (682040001) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Siikajoen itärannalla. Alue on vanhaa jokivarren viljelymaata. Tasataltta KM 211 on löytötietojen mukaan saatu Tuomalan kestikievarista, eikä sen tarkempaa löytöpaikkaa ole tiedossa. Onkin mahdollista, että esine on kulkeutunut kievariin jostakin muualta.

Porkka (682040002) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Siikajoen itärannalla. Alue on vanhaa jokivarren peltoa ja Porkan talon pihapiiriä. Nelisakarainen reikäkivi on S. Ingmanin mukaan löytynyt Porkanrannan Porkan talon pellosta. Pellolta ei löytynyt inventoinnissa 1997 mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Sipolankylä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; S. Ingmanin kokoelmiin toimittama tasataltta on saatu Sipolanperältä. Nykyisin paikka tunnetaan ilmeisesti Sipolankylänä. Taloa, josta esine oli saatu, ei mainittu.

Haapala (Haapaniemi) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kurranjärven eteläpään itä- tai länsirannalla, järveen kaakosta laskevan Mankisenojan ja järvestä lounaaseen laskevan Kurranojan niskassa. Kurranjärven rannasta, viljelemättömästä maasta on löytynyt tasataltta. Löytöpaikkaa ei ole kyetty tarkemmin paikantamaan.

Köyryoja (682040005) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Sittemmin kadonnut reikäkiven kappale löytyi Köyryojan varrelta Köyryojan talosta vajaan kilometrin päästä. Löytöpaikan sijaintia ei ole voitu tarkemmin määritellä.

Honkala (682040006) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Savalojan koulusta noin 1 km pohjoiseen, Savalojan länsipuolella.
Pohjois-Pohjanmaan Museon kokoelmissa oleva taltta on löydetty Savalojan Honkalan kylästä 1880, jolla tarkoitetaan Honkalan talon seutua. Löytöpaikkaa ei ole kyetty tarkemmin määrittämään.

Mankinen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Siikajoen itärannalla Temmekseen ja Saarikoskelle johtavien teiden risteyksen länsipuolella. Pohjois-Pohjanmaan museolle myyty kivikirves on ilmeisesti löytynyt jostakin Mankilan talon mailta. Talon maat on sittemmin pilkottu, eikä tarkkaa löytöpaikkaa ole kyetty selvittämään.

Arola (682040011) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Siikajoesta noin 100 m länteen. Alue on jokseenkin tasaista jokivarren peltoa. Tasataltan teräpuolen löytöpaikaksi ilmoitettiin 1896 Arola, joka on pieni ja raunioituva mökinpaikka. Tarkkaa löytöpaikkaa ei ole kyetty selvittämään.

Toppila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjois-Pohjanmaan museon kokoelmissa olevan tasataltta on löytötietojen mukaan peräisin vanhan sotilastorpan mailta, Rahkon pellosta, noin 200–300 m kirkosta. Se on löytynyt 1900-luvun alussa savimultamaan kynnössä. Ylempänä maaperä on hiekkaista, loivasti Takalosuohon vittävää mäkeä. Kohde paikantuu kuvauksen perusteella entisen Raksin sotilastorpan alueelle. Rahko-nimistä sotalastorppaa ei Rantasilassa ole ollut ja Rahko -niminen talo puolestaan on kirkosta n. 1 km luoteeseen, alempana jokivarressa.
Alueella on edelleen pienialainen pelto, jonka reunoilla on vanhojen talon lisäksi uudempia omakotitaloja. Pellon yläosat ovat ollet kiviset ja koneellisesti raivattu, jolloin maita on myös siirrelty.
Inventoinnissa 1997 paikalla ei oraspellossa havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa, vaikka samoilta sijoilta on toinenkin kiviesine (reikäkivi, vrt. Rantsilan kohde 54 Uusitalo, rekisterikohde Uusitalo (Rantsila) 682040022). Löytöpaikan sijainti vaikuttaa varsin sopivalta kivikautiselle asuinpaikalle ja myös kirkonmäen eteläreunalla on kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä (Heikkilä).

Leuvanojan törmä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kerälän Alitalon kohdalla, Siikajokeen laskevan Leuvanojan varrella. Maaperä alueella on hiekkaista peltomultaa.
Pohjalaisen poikkikirveen on löytänyt Eetu Vähä, joka on asunut koordinaattien osoittamassa paikassa. Todennäköisimpänä löytöpaikkana voidaan pitää hänen viljelemäänsä peltopalstaa Leuvanojan länsirannalla. Inventoinnissa 1997 paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Yli-Häkkilä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Siikajoen etelärannalla, Leuvanjoen suusta noin 1,9 km jokivartta ylöspäin. Yli-Häkkilän talouskeskuksen itäpuolella, pihan ja pellon rajassa, pellolle johtavalla ajouralla, 5–8 m joesta on löytynyt kourutaltta. Inventoinnissa 1997 paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Kantola (682040016) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Siikajoen pohjoisrannalla, Leuvanjoen suusta 2,4 km Siikajokivartta ylöspäin. Alue on jokseenkin tasaista peltoa. Maaperä alueella on savimultaa.
Paikalta on löytynyt tasataltta. Inventoinnissa 1997 alueella ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Vältinahde (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kärsämänojan etelärannalla, Oulu–Jyväskylä-tiellä olevasta pysähdyspaikasta 1,3 km länsiluoteeseen. Alue on jokseenkin tasaista ojanvarsipeltoa.
Noin 50 m ojasta etelään on löytynyt reikäkivi. Inventoinnissa 1997 paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Kankaala (682040018) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Pasonjärven pohjoispäästä noin 600 m länteen, Nenänkankaan pohjoisosassa. Lattea reikäkiven teelmä löytyi kaivoa kaivettaessa. Kaivo sijaitsee talon nykyisellä pihamaalla, vanhan päärakennuksen eteläpuolella. Inventoinnissa 1997 paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa. Maaperä alueella on 5–10 cm paksun täyttömaakerroksen alapuolella karkeaa soraa.

Rasi (682040019) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Karhukankaantien ja Savalojan itäpuolella, ojasta 100–150 m länteen ja Rasin talosta noin 500 m länsilounaaseen. Alue on raivattu pelloksi 1988. Maaperä alueella on savensekaista peltomultaa. Paikalta on löytynyt peltotöissä kaitataltta.
Kohde tarkastettiin 1997 inventoinnin yhteydessä ja paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Häkkilä (682040020) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Siikajoen eteläpuolella, Häkkilän talon vaiheilla. Alue on tasaista joenvarren viljelymaata. Rantsilan kotiseutumuseossa on kaksi kiviesinettä, joiden tarkkaa löytöpaikkaa ei ole mainittu, mutta todennäköiseksi löytöpaikaksi voidaan arvella löytäjien, Helmi ja Antti Häkkilän talon ympäristöä. Inventoinnissa 1997 mahdollisella löytöpaikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Uusitalo (Rantsila) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Uudentalon kaakkoispuolella, loivasti koilliseen viettävällä peltorinteellä. Paikalta on vuonna 1959 löytynyt reikäkivi ent. Raskin sotilastorpan raunioita pelloksi raivattaessa. Se on löytynyt tulisijan raunioista, mutta epäselväksi jäi liittyykö tämä viereisen sotilastorpan raunioihin vai mahdolliseen esihistorialliseen lieteen. Inventoinnissa 1997 oraalla olleessa pellossa ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa. Kaikkineen on epäselvää, onko löytö alkuperäisellä paikallaan vai torppaan kulkeutunut. Alueelta on kuitenkin toinenkin irtolöytönä pidettävä kiviesine (vrt. kohde Rantsila 33 Toppila, muinaisjäännösrekisterikohde Toppila 682040012). Sijainniltaan paikka vaikuttaa varsin sopivalta kivikautisen asuinpaikan sijaksi. Myös kirkonmäen eteläreunalla on kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä (Heikkilä).

Korpikoskenkangas (682040023) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Savalojan itärannalla, ojan ja Korpisenkangas-nimisen korkeahkon kankaan välisellä pellolla. Palstalta on löytynyt kourutaltta, joka on kadonnut. Inventoinnissa 1997 paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Mankilanjärven saari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Mankilanjärven saaresta on löytynyt tasataltta. Mankilanjärvessä on useita saaria, joten tarkkaa löytöpaikkaa ei ole kyetty selvittämään.

Hiissala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Siikajoen etelärannalla, Leuvanojan suusta n. 100 m alavirtaan noin 600 m Sadintarhan talosta kaakkoon. Paikalta on löytynyt 1965 kiviesine kukkapenkistä, noin 25 cm syvyydestä, jonka paikalla on aiemmin ollut peltoa. Löytöpaikkaa ei tarkastettu 1997 inventoinnissa.

Koiramaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Koiramaa nimisen kankaan länsiosassa. Alue on mäntyä kasvavaa hiekkakankaan loivasti länteen laskevaa reunaa.
Paikalta on löydetty aiemman käynnin yhteydessä puolenkymmentä paikalleen jätettyä kvartsi-iskosta. Iskokset sijaitsivat Lammassaareen johtavalla metsätiellä. Inventoinnin aikana paikalla käytäessä ei löydetty ainoatakaan iskosta. Tien molemmin puolin tehtiin muutamia lapionpistoja, mutta mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa paikalta ei löydetty.

Jokela (708040009) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Luohuan koululta noin 3 km lounaaseen, Luohuanjoen koillisrannalla. Alue on matalan ja laajan Laitamaan pohjoisesta suojaamaa joenvarren peltoa.
Syksyllä 1993 paikalta on löydetty reikäkivi. Löytöpaikka on Jokelan kesäasuntona olevasta talosta noin 15 metriä länteen 30–40 metriä joesta. Pari lapionpistoa eivät paljastaneet mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Löytöpaikka kuitenkin ilmeisesti sijaitsee ympäröivää aluetta hieman korkeammalla joensuuntaisella muutaman kymmenen metrin levyisellä kumpareella. Maaperä ainakin osin oli hiekkavaa multamaata, ilmeisen vähäkivistä. Maastollisesti siis asuinpaikaksikin kelpaava.

Vierelä (708040020) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; tasataltan löytöpaikka sijaitsee Paavolan kirkolta noin 1,7 km luoteeseen, Siikajoen Hemminkoskesta noin 500 metriä etelään, voimalinjan muuntajasta noin 40 metriä länsilounaaseen Vierelän talon pihalta. Alue on asuttua omakotialuetta Hemminkankaan keskiosassa.
Paikalta on löydetty 1940-luvulla Vihannin kotiseutumuseossa oleva tasataltta Taltan kerrottiin löytyneen nuotionpaikan läheltä. Paikalla käytäessä alue oli omakotitalon pihamaata, joten havainnointi paikalla jäi heikoksi.

Reetanpelto (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kyntökankaan isosta kivestä noin 80 metriä pohjoiseen, Pöyskön omakotitalon pohjoispuoliselta pellolta. Alue on suhteellisen tasaista Kyntökankaan vanhaa peltoa, joka nykyisin on uutta omakotialuetta.
Paikalta on on löytynyt kivinen kärki(?) talon pellosta 1980-luvun puolivälissä perunoita kuokkiessaan.

Sakarinmaa (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Mahdollinen löytöpaikka sijaitsee Ruukin asemalta noin 3 km itäkaakkoon, Siikajoen Mustalaissaarista noin 1,3 km itään. Koivukangas on Siikajokeen idästä laskevan Hanhiojan eteläpuolella oleva mäntyä kasvava kivikkoinen moreenikangas.
Paavolan museon luettelotietojen Koivukankaan Sakarinmaalta on toimitettu kaksi kivitalttaa museon kokoelmiin. Esineitä ei kuitenkaan voitu varmuudella tunnistaa, joten kyse voi olla luonnonkivistäkin. Pellot on istutettu metsälle 1990-luvun alussa. Havaintomahdollisuudet eivät siis olleet kovinkaan hyvät, joten mahdollista löytöpaikkaa ei voitu paikallistaa. Ainoat merkit, nekin epävarmoiksi jääneet, tavattiin päärakennuksesta noin 140 metriä itäkoilliseen, taloon johtavan tien ja palstan rajan eteläpuolelta lähes umpeen kasvaneesta perunamaasta. Paikalla oli pari kolme hyvin epämääräistä kvartsilohelmaa, jotka jätettiin paikoilleen.

Pohjola (708040025) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Reikäkiven löytöpaikka sijaitsee Ruukin asemalta noin 3,5 km kaakkoon, Siikajoen itärannalla. Alue on jokea kohti viettävää Hyttikankaan länsireunan peltoa ja taloja pihapiireineen.
Pohjolan talon Kotipellosta sanotaan löytyneen Pohjois-Pohjanmaan museon kokoelmissa olevan reikäkiven. Kotipelloksi sanottu pelto sijaitsee päärakennuksen pohjoispuolella rinteessä. Osa pellosta on jäänyt talousrakennusten alle. Esineen löytöpaikkaa ei tarkemmin kyetty määrittämään.

Kankaanpää Suopelto (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soikean tuluskiven löytöpaikka sijaitsee Ruukin asemalta noin 3,4 km etelään, Ohtuanojan länsipuolisen kankaan lounaispuolella, Itkonrämeen itälaidalla. Alue on savikkopohjaista suopeltoa.
Tuluskivi löytyi vuonna 1983 Kankaanpään talosta noin 200 metriä etelälounaaseen olevalta suopellolta. Löytöalue on tasaista suopeltoa, jossa peltoturvekerroksen alla on pohjasavi. Löytöpaikan länsipuolella on kanavaksi kaivettu Itkonoja, joka laskee Ohtuanojaan noin kilometrin päässä koillisessa. Kankaan reuna on koillisessa noin 100 metrin päässä. Alueelta ei voitu havaita mitään kiinteästä muinaisjäännöksestä kertovaa.

Hovi (708040028) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kivitaltan löytöpaikka sijaitsee Siikajoesta noin 300 metriä etelään, Siikajoen ja Saarikoskelle johtavan tien välissä. Alue on jokseenkin tasaista kangasta, jolla on useita maalaistaloja. Kankaan reunat ovat enimmäkseen peltoa.
Paavolan kotiseutumuseossa oleva kivitaltta on löytötietojen mukaan Hovin talon pellosta. Maaperä paikalla vaikutti ainakin osin olevan hiekkavaa multaa. Alue on maastollisesti sellainen, että asuinpaikkakaan paikalla ei olisi mahdottomuus. Mitään merkkiä kiinteästä muinaisjäännöksestä paikalta ei kuitenkaan tavattu.

Pieni-Niemelä (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kivikirveen löytöpaikka sijaitsee Siikajoesta noin 500 metriä etelään Saarikoskentien ja tältä Remekseen kääntyvän tien risteyksen pohjoispuolella. Pieni-Niemelä sijaitsee matalalla kankaalla, jolla on lisäksi Ison-Niemelän talo. Pääosin kangas on kuitenkin viljelysmaata.
Paavolan kotiseutumuseossa oleva kivikirves(?) on löytötietojen mukaan V. Niemelän pellosta. Esinettä ei kuitenkaan museosta onnistuttu löytämään. Sen kanssa samalla numerolla on useita esineitä, joista osa luonnonkiviä. Esine on löytötietojen mukaan löytynyt talon länsipuolella olevasta pellosta, talosta 40–60 metriä länsiluoteeseen. Muita löytöjä paikalta ei ole tehty. Tarkastuksen aikana pelto oli nurmella. Tien vierellä olevan kivimäärän perusteella kankaan pellot ovat olleet melko kivikkoiset. Pellon pohjoispuolella ollut Isoon-Niemelään kuuluva pelto oli sängellä. Alueelta ei tavattu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Saaraniemi SW (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Löytöpaikka sijaitsee Siikajoen kaakkoisrannalla, Saaraniemen talosta runsaat 100 metriä lounaaseen. Saaraniemen talo sijaitsee pienellä joenvarren kumpareella ja sitä ympäröivät alavammat pellot. Talosta noin 200 metriä etelään on kostea notko, jonka kautta mm. kaakosta olevalta Huhtinevalta tuleva oja laskee Siikajokeen.
Paavolan kotiseutumuseossa oleva kivitaltta(?) on löytötietojen mukaan U. Niemelän pellosta. Esinettä ei kuitenkaan museosta onnistuttu löytämään. Sen kanssa samalla numerolla on useita esineitä, joista osa luonnonkiviä. Löytötietojen mukaan esine löytyi Saaraniemen eteläpuolisen notkelman pohjoisrannalla olevasta savikkomultapellosta. Samoilta sijoilta on löytynyt myös liitupiipun kappaleita ja rautakuonaa, mutta ei muita kiviesineitä. Tarkastuksen aikana pelto oli nurmella, eikä alueelta onnistuttu löytämään merkkejä kiinteästä asuinpaikasta.

Keski-Honkamaa (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Luohuan koululta noin 3,8 km koilliseen, Rantsilaan johtavan tien koillispuolella, Kipsuanjoen sillasta noin 1,2 km itäkaakkoon. Alue on maastoa, jossa suot ja pienet kankaat vuorottelevat. Tien varsi on asuttua ja pelloksi raivattua.
Paavolan kotiseutumuseossa on numerolla 179 kolme kiviesinettä, jotka löytötietojen mukaan on löydetty vuosisadan alussa läheltä Rantsilan rajaa. Esineet museoon toimittaneen Väinö Honkamäen mukaan esineistä yksi, 179:4 liuskeveitsi, on kuitenkin löydetty Keski-Honkamaan (ent. Honkamaa) talon luoteispuoliselta pellolta, pellon reunassa olleesta kivikasasta. Honkamaan luona on ollut kivimylly, jossa on jauhettu kuutioittain pellosta nostettua kiveä.
Tarkastuksen aikana mullalla olleista pelloista ei löydetty mitään kiinteään asuinpaikkaan viittaavaa. Maaperä paikalla on kangasmultaa, isoja kiviä ei enää pelloissa ollut.

Kangas (Heinäkangas) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luohuan koulusta noin 4,5 km pohjoiseen, Luohuanjoen itäpuolella. Paikalla on korkeahko kaakko-luodesuuntainen kangas, jonka laella on useita taloja ja jonka laki osin ja laidat ovat peltoa. Kankaan halki läpi kulkee Remeksentie, jonka itäpuolella Kankaan (ent. Heinäkankaan) talo sijaitsee.
Talon maalta on toukokuussa 1945 vanhaa perunakuoppaa paranneltaessa löydetty vasarakirves, joka oli pian lasten leikeissä katkennut, jolloin teräpuoli on hukkaantunut. Kirves oli ollut maan pinnalla olleen kivikasan alla. Löytöpaikka sijaitsee taloon johtaneen vanhan tien tuntumassa, päärakennuksesta 60–80 metriä pohjoisluoteeseen. Löytöpaikalla on ollut vanhoja peltoraunioita ja rakennusten pohjia, jotka on raivattu pois. Maaperä alueella on kivistä kangasta ja karkeaa hiekkaa. Alue on nykyisin peltoa ja aivan sen tuntumassa on uusi varastorakennus. Paikalta ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Toivomaa (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Taltan löytöpaikka sijaitsee Luohuanjoesta noin 500 metriä lounaaseen ja Rantsilaan johtavasta tiestä noin 250 metriä pohjoiseen. Perälänkangas on kivikkoinen moreenikangas, jonka luoteisrinteellä Toivomaan talo sijaitsee. Talon ympäristö on itään kankaan laen suuntaa lukuun ottamatta viettävää viljelysmaata.
Toivomaan talon lounaispäästä, talon ja taloon tuolloin johtaneen tilustien välistä löytyi viinimarjapensaiden istutustöissä mustaa kiveä oleva taltta 1950-luvun puolivälissä.
Inventoinnin yhteydessä ei paikalta löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Mäkelä (708040042) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Siikajoen etelärannalla, Mäkelän (nyk. Iso-Mäkelä) päärakennuksesta 70–80 metriä luoteeseen. Alue on Mäkelän pihan länsipuolella olevan mäen itäosaan raivattua peltoa.
Aseaineskappale on löytynyt pellosta Mäkelän navetan takaa. Pelto on paikoin hiekkavaa kivikkoista peltoa. Vuoden 1997 ja 2010 inventointien yhteydessä alueelta ei löytynyt mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Klemetti (708040043) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kirveen löytöpaikka sijaitsee Siikajokeen laskevasta Ohtuanojasta runsaat 2 km länteen. Alue on Ohtuanojan ja Roppolanojan väliin jäävien kangassaarekkeiden ja soiden vuorottelemaa maastoa, jossa on paikoitellen suo- ja kangaspeltoja. Heinolanperältä Tuomiojalle johtavan tien varrella, sen eteläpuolella olevan Lemetinkankaan koillisreuna on raivattu pelloksi. Vanha Lemetin talo on kadonnut ja pihapiiri rakennuksineen on sekin raivattu pelloksi.
Lemetin tontilta (=pihapiiri) noin 60 metriä pohjoiseen olevalta vanhalta pellolta on löydetty Kansallismuseon kokoelmissa oleva pohjalainen kirves. Löytötietojen perusteella määriteltävissä oleva löytöpaikka on jäänyt Tuomiojalle johtavan tien alle.

Ojala (708040044) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kirveen katkelman löytöpaikka sijaitsee Siikajoesta noin 250 metriä lounaaseen, Ojalan talon pihapiirin itäreunalla. Alue on Ojalan talon pihapiiriä Pesuankankaan pohjoisreunalla. Pesuankangas on korkea pääosin peltojen ympäröimä kivikkoinen mäntyä kasvava moreeniharjanne, jonka joenpuoleiselta laidalta rinteen alta olleesta pellosta on löydetty pohjalaisen kirveen teräpuoli.
Esine sanotaan löytyneeksi pellosta, noin 10 metriä kaakkoon karjatalosta. Maaperä paikalla on ollut kangaspeltomultaa. Löydettäessä paikalla havaittiin myös valkeita kiviä ja punaista maata. Löytöpaikka sijaitsee Ojalan päärakennuksen itäpuolella. Vanha karjatalo on purettu ja löytöpaikalle on tuotu kerros täytemaata. Tarkastuksen aikana paikalla ei enää voitu havaita mitään asuinpaikan merkkejä. Löytöalue oli inventoinnin aikana kenttänä.
Löytötietojen perusteella voidaan kuitenkin arvioida, että kyse on todennäköisesti kivikautisesta asuinpaikasta, jonka luonne on selvitettävissä tarkemmilla tutkimuksilla.

Tikkalankangas (708040045) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Nuolenkärjen löytöpaikka sijaitsee noin 4 kilometriä Ruukin asemasta kaakkoon, Siikajoen itärannalla. Tikkakangas on kivikkoinen korkeahko kangas, jonka halkaisee Ruukista Paavolaan johtava tie.
Henrik Kramsu on peltoa tehdessään löytänyt Tikkakankaalta punaliuskeisen nuolenkärjen. Pohjois-Pohjanmaan museon kokoelmiin se on saatu vuonna 1896. Löytöpaikkaa jäljitettäessä selvisi, että H. Kramsu eli "Ramsu" on asunut koordinaattien ilmoittamassa kohdassa olevassa talossa. Nuolenkärki on ilmeisesti löytynyt jostain lähipellosta.
Vuosien 1997 ja 2010 inventoinneissa ei lähialueilla havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Roppola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Heinolanperältä Tuomiojalle johtavan tien pohjoispuolella. Pohjois-Pohjanmaan museon kokoelmissa olevan reikäkiven löytöpaikkaa ei tarkalleen tunneta.

Marjomaa (708040048) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäaseen löytöpaikka sijaitsee Ruukin asemalta noin 1,1 kilometriä länteen ja Marjamaankankaan mastosta 120–140 metriä pohjoiseen. Alue on mäntyä kasvavan Marjamaankankaan pohjoisreunaa.
Paikalta on löydetty karhunpään muotoinen reikäase. Esine löytyi lasten pallokentälle tuodusta hiesusta, joka on otettu uuden omakotitalon päädystä 30–40 metriä kankaalle päin olevasta pienestä hiekanottopaikasta. Vuonna 1997 paikalle tehdyt koekuopat paljastivat luonnollisen maannoksen. Vuosien 1997 ja 2010 inventointien yhteydessä paikalta ei löydetty mitään kivikautiseen asutukseen viittaavaa.

Ansamaa (708040050) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Ansamaan talo sijaitsee Paavolan kirkolta noin 9 km eteläkaakkoon ja Luohuan koululta noin 1,2 km kaakkoon. Ansamaan talosta on saatu Kansallismuseon kokoelmiin tasataltta vuonna 1886 (KM 2478:25). Esineen löytöpaikkaa ei tunneta.
Inventoinnin aikana löytöpaikkaan ei saatu enempää valaistusta. Ansamaan talonväen mukaan alueelta ei ole tehty myöhempiä löytöjä.

Ämmänmäki (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Löytöpaikka sijaitsee Relletin seisakkeelta noin 800 metriä länteen ja Siikajoen kunnan eteläkärjestä noin 1,6 km koilliseen, Siikajoen rajasta noin 200 metriä kaakkoon. Ämmänmäen talo sijaitsee laeltaan kivikkoisen mäen pohjoisreunalla, pihapiiri ja sen pohjoispuoliset pellot laskevat pohjoiseen.
S. Ingmanin 1886 kertomuksen mukaan Kansallismuseon kokoelmissa oleva tasataltta (KM 2478:26) on löydetty viemäriä kaivettaessa. Tämän voisi tulkita tarkoittavan lähinnä talon pihapiiriä, ellei kyseessä on jonnekin kauemmas talosta kaivettu viemärioja. Ämmänmäki on alunperin ollut metsänvartijan talo, jonka nykyisen omistajan isoisä on lunastanut 1890-luvulla. Löytöpaikkaa ei voitu tarkemmin määrittää.

Niemelä (708040052) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Löytöpaikka sijaitsee Siikajoesta noin 300 metriä etelään, Saarikoskentieltä Remekseen johtavan tien risteyksen pohjoispuolella. Alue on matalalla mäellä olevan talon pihapiiriä ja sitä ympäröivää peltoa.
Niemelän talon pellosta 1897 löytyneen kiviesineen (KM 3483:1) tarkkaa löytöpaikkaa ei enää voitu selvittää. Löytötietojen mukaan sen on löytänyt Matti Niemelä talon pellosta. Paikalta ei löydetty mitään asuinpaikkaan viittaavaa.
Matti Niemelä on löytänyt myös ehkä 1400 tai 1500-luvulle ajoittuvan rautakirveen (KM 5415:46) pellosta tallin päästä. Ks. myös kohde 29, Pieni-Niemelä.

Mällinen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Luohuan koululta noin 4,5 km itään ja Rantsilan rajalta noin 500 metriä länteen Kipsuanojan itärannalla. Lähimaasto muodostuu soista ja kangassaarekkeista ja Kipsuanojan varteen tehdyistä pelloista.
Vanhoilla Mällisen mailla oleva Heinosen talo sijaitsee Puronkankaan luoteiskärjessä matalalla kumpareella. Maaperä talon lähipelloilla on karkeaa kivikkoista hiekkamultaa. Paikalta löydetty reikäkivi on löytötietojen mukaan pellosta navetan takaa. Tarkastuksen aikana pellot olivat puinnin jälkeisellä sängellä. Paikalta ei onnistuttu löytämään mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Iso-Matti eli Kokko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesine on löydetty Kokon talon mailta 1920 Kannusojan pohjasta. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Savikorpi (708040057) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soikean tuluskiven löytöpaikka sijaitsee Luohuoanjoen etelärannalla, Savikorven vanhasta talosta noin 200 metriä lounaaseen. Alue on jokivarren tasaista savikkopeltoa, jonka eteläpuolella kapean rämeen takana on Oravamaa-nimisen moreenikankaan luoteislaita.
Löytöpaikka on suosta raivattua savipohjaista peltoa noin 20–30 metriä joesta. Tarkastuksen yhteydessä sängellä olleesta pellosta ei löydetty mitään kiinteän muinaisjäännöksen merkkejä. Kyseessä on irtolöytö.

Virsu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen löytöpaikka sijaitsee Ruukin asemalta noin 1,1 kilometriä etelälounaaseen, heti rautatien itäpuolella, radan ja Ohtuanojan yhtymäkohdan eteläpuolella, noin 100 metriä joesta lounaaseen. Alue on radan halkaiseman Lampikankaan itälaitaa, jonka itäpuolella on alavat pellot.
Kivikirveen tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa Vuoden 1997 ja 2010 inventointien aikana Virsun talon lähistö tarkastettiin ilman tulosta. Pellot ovat varsin kivikkoiset. Esine voi olla muualtakin löydetty.
2023: Virsun talon ympärillä olleet pellot eivät ole enää viljelyksessä. Osa kasvaa jo pensaikkoa. Muu osa radan itäpuolisesta alueesta on lähes tasaista metsämaastoa. Havaintomahdollisuudet rautatien itäpuolella ovat huonot.
Lampikankaan maastoa Virsun löytöpaikan kohdalla rautatien länsipuolella tarkastettiin laajalla alueella. Suuri osa alueesta oli hakkuuaukeana, jossa oli paikoin metsätyökoneiden ajouria tai muuten rikkoutunutta maan pintaa. Maasto on hyvin loivasti kaakkoon laskevaa tasaista kangasta, jossa ei erotu rantamuodostumia tai muita mahdollisten rantasidonnaisten asuinpaikkajäänteiden paikantamista helpottavia maaston piirteitä. Maaperä on hiekkamoreenia, joka alempana, lähellä rautatietä muuttuu hienoainespitoisemmaksi. Samalla maasto muuttuu lievästi soistuneeksi. Mitään muinaisjäännöksiin viittaavaa ei löytynyt.

Nissilä (708040062) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Talokas Nissilä on 1892 lahjoittanut kultaseppä Höglundin kautta reikäkirveen Kansallismuseon kokoelmiin. Esineen tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Löytöalue sijaitsee Siikajoen itäisen, miltei kuivuneen haaran koillisrannalla. Talon lähialue on hyvin loivasti kohti jokea viettävää joenvarren peltoa, jonka koillispuolella on matala Hirsikangas ja tämän takana laajat nevat.

Hätälä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Siikajoen Leivinkoskesta noin 300 metriä lounaaseen, Kohtelonkankaan urheilukentän koillispuolella. Hätälän pohjoispuolella on Kohtelonkankaan pohjois- ja länsipuolelta suojaama alankopelto.
Hätälän mökin pellosta on löytynyt tasataltta, joka on saatu Kansallismuseon kokoelmiin 1892. Paikalta ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Jossain kohteen pohjois- tai länsipuolella on Kohtelonkankaan asuinpaikka, Revonlahti 1.

Kärnä (748040001) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautakautinen löytöpaikka sijaitsee Siikajoen lounaisrannalla, lähellä Ruukin rajaa. Aivan jokirannassa olevasta pellosta on löydetty merovingiaikaan ajoittuva keihäänkärki ja puukko, mutta mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa paikalta ei ole löydetty.
Vuoden 2010 inventoinnissa todettiin, että löytöpaikka on lähellä joen rantaa sijaitsevan omakotitalon hoidettua pihaa. Esineiden löytöpaikkojen välinen alue on suureksi osaksi jäänyt 1990-luvulla rakennetun talon alle. Mikäli paikalla on sijainnut kiinteä muinaisjäännös, se on kokonaisuudessaan tuhoutunut viljelyksen ja rakennustoiminnan seurauksena.

Kerttulan entinen metsä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Uurrenuija KM 12536:2 on löytynyt Siikajoen kirkosta noin 9 km eteläkaakkoon, Hummastinjärvelle johtavan metsäautotien itäpuolella. Alue on matalaa soiden ympäröimää sora/hiekkakangasta, jonka pohjoispuolella on Muorinneva ja eteläpuolella laaja Pahaneva. Löytöpaikka on mäntymetsää kankaan länsireunalla.
Tarkastuksen aikana todettiin paikalle johtavan tiepohjan pohjoisesta em. metsäautotieltä. Tiepohjaa ympäröivät ojat eivät olleet kovinkaan kaukana löytöpaikasta, jonka tienoille oli tehty muutamia kuoppia kaivinkoneen kauhalla. Alueelta ei onnistuttu löytämään mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Löytöä on inventointihavaintojen perusteella pidettävä irtolöytönä.
Vuoden 2012 inventoinnissa todettiin, että paikalla sijaitsee hiekkakuoppa.

Kelhä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Temmesjoen itärannalla. Kelhän talon entisen asukkaan löytämän kiviesineen tarkkaa löytöpaikkaa ei kyetty määrittämään.

Palokangas, Oja (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Temmesjokeen lännestä laskevan Jouttenoisen eli Sorkkajoen pohjoispuolella. Alueella on kaksi erillistä kivikautisen jalaksen löytöpaikkaa a9 Palokankaan talosta n. 320 m koilliseen ja b) samasta talosta 200-300 m luoteeseen. Kummatkin ovat löytyneet ilmeisesti vanhasta umpeen kasvaneesta joen uomasta. Mitään asuinpaikkaan viittaavaa ei alueelta löydetty.

Humalainen (841040004) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Temmesjokeen lännestä laskevan Jouttisen kaakkoisrannalla n. 500 m Jouttisen suusta. Humalaisen talon mailta on löytynyt kiukaisen kulttuuriin kuuluva kapeateräinen kirves. Löytöpaikkaa ei kyetty tarkemmin määrittämään.

Vitali (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Temmeksen itärannalla, Sorkkajoen suuta vastapäätä. Vitalin talon pellosta löytynyt hioin on tuhoutunut Oulun museon palossa. Hioimen lisäksi Vitalin maalta on löytynyt vajaat 100 m talosta kaakkoon poikkiviivoin koristeltu lattea reikäkivi. Tarkkoja löytöpaikkoja ei voitu määrittää.

Klaavu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Temmesjoen itärannalla, Sorkkajoen suun tuntumassa. Alue on vanhaa pihapiiriä ja viljelymaata. Kourutaltta lienee peräisin Klaavun talon mailta, mutta tarkkaa löytöpaikkaa ei saatu selville.

Haapaseppä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Temmesjokeen lännestä laskevan Haapaojan eteläpuolisen Kotikankaan eteläreunalla, Haapasepän pihapiiristä n. 200 m länteen. Paikalta on löydetty kivitaltta, jonka tarkkaa löytöpaikkaa ei pystytty määrittämään.

Vallinselkä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Temmesjoesta n. 3 km itään, Kapealla soiden ympäröimällä Vallinkankaalla. Hiekkakuopasta on löydetty hioinlaaka, joka sittemmin on hukkunut. Muinaisjäännökseen viittaavaa ei paikalta löydetty.

Jaakkilanmäki, Yli-Anttila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Jaakkilankankaan länsipuolisen Jaakkilankankaan eteläpuolelta savikkopellosta on löytynyt tasataltta.

Haurula (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Ala-Temmeksen Marttilan kunnalliskodista n. 3,5 km eteläkaakkoon. saarelan ja Vehkaojan talojen välissä. Paikalta on löytynyt 1991 reikäkivi, jonka löytöpaikalta ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Pihlajaranta, Niemelä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tyrnävänjoesta n. 200 m lounaaseen. Taltan löytöpaikan läheisyydestä ei löydetty merkkejä kiinteistä muinaisjäännöksista.

Taavittila (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Ns. botnisen suksen löytöpaikka sijaitsee Särkijärven etelärannalla Taavittilan talon kohdalla. Löytö tehtiin uimarantaa perattaessa v. 1988. Paikassa oli vettä n. 160 cm. Suksi oli pohjahiekan päällä lietteen sisässä n. 20 cm:n syvyydessä

Pekuri (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Utusen tien eteläpuolella ja Pekurin talosta noin 100 m kaakkoon. Paikalta on löydetty kiviesineiden katkelmia ja teelmiä sekä kivilaji-iskoksia. Tarkastuksessa pellosta löytyi kvartsia. Kyseessä voi olla mahdollinen asuinpaikka.

Niemipelto NW (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saarelanjärven ja Rantasenjärven välisellä moreenimuodostumalla. Tien leikkauksesta on löytynyt kvartseja. Topografisesti alueella voisi olla kivikautisen toiminnan merkkejä.

Rantasenjärvi W (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Rantasenjärven itärannalla peltojen keskellä olevan pienen korkeammalle kohoavan metsäsaarekkeen länsipuolella. Kohteesta on löytynyt kaksi haapalaudan palaa, jotka on tulkittu suksen kappaleiksi.

Mattila Tonkila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen kätkö- tai uhrilöytöpaikka sijaitsee Kärsämäenjoen eteläpuolella Tonkila-nimisellä niittyalueella, Aittokorven tilasta noin 400 m länteen olevan voimalinjan pylvään vieressä. Paikalta on savenajossa löydetty neljä hyvin hiottua kourutalttaa (KM 26219:13-16) noin metrin syvyydestä. Alue on nykyisin viljelysmaata, jossa vanhat savikuopat vielä heikosti erottuvat.

Rahkaräme (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pitkäsenkylän ja Loopinkankaaan välillä sijaitsevalla Rahkarämeestä kohoavalla moreenikankaalla. Alue on metsäaurattu ja löytöhetkellä alueelle istutettiin männyn taimia. Alueen metsäaurausvaosta löytyi kvartsikaavin, muuta asutukseen viittaavaa kohteesta ei havaittu.

Saari (1000000959) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kärkisestä Typpöön tulevan tien pohjoispuolella aivan Vääräjoen ylittävän sillan länsipään kohdalla. Kohteesta on 1800-luvulla löydetty kaksi kiviesinettä (KM 3764:15 ja KM 3764:20), joiden tarkat löytöpaikat eivät ole tiedossa.

Kortalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Typön kylästä, Riihikankaan ja Aalpakan välisellä peltoaukealla on löytynyt kourutaltta (KM 6714:1).

Takalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Typön kylässä Vääräjoen ja Tyngästä Typpöön kulkevan tien välisellä alueella, Takalon tilan maalla. Suippohamaraisen reikäkirveen kantaosa (KM 15012) oli löytynyt Takalon talon eteläpuolella sijaitsevasta perunapellosta. Paikalla on nykyään omakotitalo ja peltoaukeita.

Niemelä (1000001158) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hioinkiven löytöpaikka sijaitsee kohdassa, jonka yli kulkee nykyisin Kalajoen ja Ylivieskan välinen maantie. Esineen on löytänyt Arvo Tilvis vuonna 1954 salaojaa kaivettaessa. Paikalta ei ole todettu kivikautiseen asutukseen viittaavia merkkejä.

Ojamäki (1000001161) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Teräaseen katkelman (KM 3764:16) ja tasataltan (KM 3764:17) löytöpaikka. Esineet toimitti Kansallismuseon kokoelmiin vuonna 1899 Juho Ojamäki. Löydöt tulivat Ojamäen tilan perunapellosta.

Hautala (1000001165) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskekärjen (KM 18442) löytöpaikka. Esine on löydetty päärakennuksen vieressä olevalta kasvimaalta. Löytöpaikka on hiekkamaata, mutta mitään muuta asuinpaikkaan viittaavaa alueelta ei ole todettu.

Petäjistö (1000001169) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kalle Petäjistön vuonna 1933 löytämän tasataltan KM 9555 löytöpaikka. Löytöpaikka sijaitsee Petäjistön talon päärakennuksesta noin 200 metriä luoteeseen jokitörmässä. Maa löytöpaikalla on hiekkaa. Törmässä tai pellolla ei ole havaittu kivikautisen asuinpaikan merkkejä.
2015: Pelto oli linjauksen kohdalla tarkastuksen aikana oraalla ja vain pellon reunoja tarkistettiin. Esihistoriaan viittaavaa ei ainakaan pellon reunalta havaittu.

Nauha (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (PPM 4309) löytöpaikka sijaitsee Nauhan tilan päärakennuksen koillispuolella. Esineen on löytänyt Hannes Nauha vuonna 1948. Myös navetan perustuksia kaivettaessa on löytynyt reikäkivi, joka on mahdollisesti sijoitettu Kalajoen kotiseutumuseoon.

Jylkkä Takalometsä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Punaliuskeinen keihäänkärki (KM 2177:7) on löytynyt vuonna 1882 Jylkän Takalometsään uudispeltoa raivattaessa. Takalometsä lienee sijainnut Takalon, nykyisen Erkin talon alueella. Alueelta ei ole havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Etelänkylän kansakoulu (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pronssisoljen (KM 14258) löytöpaikka sijaitsee Etelänkylän kansakoulun kohdalla. Esine on löytynyt koulun perustuksia kaivettaessa vuonna 1923.
Vuoden 2015 tarkastus: Löytöpaikka on rakennettua, länsipuolen lähipellot olivat nurmella eikä niitä voitu luotettavasti havainnoida.

Annala (1000001179) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Sigfrid Nikupaavon löytämän kourutaltan (KM 13457) löytöpaikka.
Vuoden 2015 tarkastuksessa löytöpaikka ja sen lähialue oli tasaista peltoa. Löytöpaikan korkeussijainnin perusteella löytö on hukattu veteen tai löytöpaikka on sekundäärinen.

Kassaari (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Merran- ja katiskanjäänteiden löytöpaikka sijaitsee Pyhäjokeen etelästä laskevan Ylijoen rannalla keskellä sittemmin kuivattua Merijärveä. Entistä hiekkaista saarta ympäröi viljelysmaa. Saarta viljelykseen raivattaessa löytyi hiekan sisästä 4–4,5 m:n pituisia puisia pyydysten jäänteitä. Löydöt PPM 11800.

Konttila (1000002768) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivituuran (KM 5075) löytöpaikka sijaitsee Väli-Olhavasta Leuanperälle johtavasta tiestä noin 250 m etelään, Yli-Iin ja Iin kuntien rajasta noin 2,5 km länteen. Paikalta on löytynyt 1900-luvun alussa tuuran lisäksi ilmeisesti muitakin kiviesineitä, joita kerrotaan käytetyn kiuaskivinä. Ainakin osa esineistä on löytynyt asuinrakennuksen kaakkoispuolella olevan navetan luota.

Pohjukka (1000002923) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden löytöpaikka sijaitsee Iijoen pohjosirannalla, Tuhkakoskesta noin 0,5 km pohjoiskoilliseen. Alue on vanhaa viljelysmaata. Loivasti etelään, kohti jokea laskevalta rannalta, noin 40 m joesta, on löytynyt reikäkiven puolikas (KM 9122) ja iso kivikirves (KM 9271) pellon raivauksen yhteydessä. Paikalla tehdyissä koekaivauksissa on löytynyt kvartsia ja kuonaa (KM 17068:1-6).

Peltoniemi 1 (1000002924) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran (KM 14988) löytöpaikka sijaitsee Haapakosken voimalaitoksesta noin 1,7 km luoteeseen, Peltoniemen talosta noin 250 m kaakkoon. Tuura on löytynyt pellon keskivaiheilta.

Peltoniemi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan (KM 14989) löytöpaikka sijaitsee Haapakosken voimalaitoksesta noin 2 km luoteeseen, Peltoniemen talosta noin 80-100 m etelään.

Kaukko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen (KM 14990) löytöpaikka sijaitsee Haapakosken voimalaitoksesta noin 2,5 km luoteeseen, Iijoen koillisrannalla, jokeen laskevan Ahvenjoen suusta noin 150 m kaakkoon.

Haapakoski (1000002927) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten (KM 15239:1-2) löytöpaikka sijaitsee Haapakosken voimalaitoksesta noin 450 m itään, Iijoen pohjoisrannalla, voimayhtiön asuntoalueen eteläpuolella, voimalinjan muuntajan luona.

Niemelä (1000002928) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi- ja piilöytöjen (KM 17155:1-2) löytöpaikka sijaitsee Iijoen pohjoisrannalla, Niemelän talon itäpuolella.

Pappila (1000002929) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsikaapimen (KM 17156) löytöpaikka sijaitsee osin rakennetulla vanhalla peltomaalla, Yli-Iin kirkonkylän keskustassa.

Huiska (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (PPM 6512) löytöpaikka sijaitsee Tannilan kaupalta noin 3,3 km etelään, Tannilantien itäpuolella. Alueella on nykyisin sorakuoppia.

Siirtola (1000002933) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Iskoksien ja tuuran (KM 19996 ja KM 20955) löytöpaikka sijaitsee Pahkakosken voimalasta noin 1,9 km länsilounaaseen, Iijoen etelärannalla, Patosaareen johtavan tien varrella, Siirtolan talon luona. Kohde on Iin kunnan Orastinvaaran ulkopalstalla, mutta on löytymisestään, 1960-luvun alusta asti, luetteloitu Yli-Iin kohteisiin. Siirretty Iin kohteisiin vuonna 2012.

Anttila (1000002947) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran (KM 2508:10) löytöpaikka sijaitsee aivan Oulun ja Ylikiimingin rajalla, Seluskan tilan mailla, Anttilan mökin pellossa. Paikalla ei ole havaittu asuinpaikkaan viittaavia merkkejä.

Seluska (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden (KM 2508:11-12) löytöpaikka sijaitsee Ylikkiminki-Muhos -maantien 834 varrella, Seluskan talon pellossa.

Kynsilehto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kahden reikäkiven (KM 2508:13-14) löytöpaikka sijaitsee Kiiminkijoen etelärannalla, Kynsilehdon talon pellossa. Esineet ovat löytyneet 1830-luvulla. Talo onn pienellä jokirannna kumpareella, jonka luoteispää sekä joenpuoleinen rinne ovat vanhoja viljelysmaita. Vuoden 2009 osayeliskaavainevntoinnin aikaan viljelykset olivat paksulla heinällä ja osin umpeutumassa, eikä alueella ollut havaittavissa kiinteään asuinpaikkaan viittaavaa. Paikka on kuitenkin asuinpaikaksi sopivaa aluetta. Myös talon lounaispuoleinen Kynsisuo on ollut peltona, joten reikäkivet voivat olla myös seilä peräisin.

Tapaus (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalaisen tasataltan (PPM 4307) löytöpaikka sijaitsee Kiiminkijoen itärannalla, Tapauksen talon maalla. Esine on löytynyt luonnonniittyä pelloksi raivattaessa vuonna 1937.

Vepsä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (PPM 4348) löytöpaikka sijaitsee Vepsäjärven koillisrannalla. Paikalla ei ole havaittu asuinpaikkaan viittaavia merkkejä.

Pajala (1000002953) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (KM 20039) löytöpaikka sijaitsee Kiiminkijoen pohjoisrannalla, Pajalan asuinrakennuksen itäpuolella olevassa pellossa. Esine on löytynyt 1972, kun pellosta ajettiin kiviä rantaan tienpohjaksi. Löytöpaikka on alavaa rantapeltoa. Paikalla ei ole havaittu asuinpaikkaan viittaavia merkkejä inventoinneissa 1988 eikä myöskään 2009, jolloin pelto oli oraalla.

Sillankorva (1000002956) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan löytöpaikka sijaitsee Kiiminkijoen kaakkoispuolella, tilan pellossa.

Siltakoski (1000002958) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (YKM 5) löytöpaikka sijaitsee Vepsänjoen rannalla. Tarkemmat löytötiedot puuttuvat. Talon lounaispuolella on laajaa hiekkakangasta, joka on hyvin sopivaa kivikautisen asuinpaikan sijainnille. Osa pelloista ulottuu hiekkakankaan reunaan. Inventoinnin aikaan 2009 pellot olivat paksulla heinällä.

Harju (1000002960) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Verkonpainon (=reikäkivi, YKM 14) löytöpaikka sijaitsee Juopulinjärven etelärannalla.

Myllykoski (1000003166) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Piiveitsen tai -sirpin (KM 23098) löytöpaikka sijaitsee luoteesta Neittävänjokeen laskevasta Ohenojasta, Ison ja Pikku Myllykankaan välistä ja Myllykosken talosta noin 0,1 km luoteeseen. Piiesine on löytynyt vuonna 1985 ojan perkauksen yhteydessä nostetusta sorasta. Paikalla ei ole havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Aalto (1000006057) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan KM 9267:2 löytöpaikka.

Rissanen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rissasen talon mailta on saksalaisten ampumahautojen luota noin 200-300 metriä järven rannasta löydetty Pohjois-Pohjanmaan museossa oleva reikäkivi.

Nuorisoseuran törmä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Nuorisoseurantalosta kaakkkoon olevalta huuhtoutuneelta rantatörmältä tavattiin yksittäinen työstetty kvartsi (kaavin). Ei muuta asuinpaikkaan viittaavaa.

Palokangas Siltaniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kotitarvesoranotossa löydetyt iskokset. Tarkastuksessa paikalla ei havaittu mitään asuinpaikkaan liittyvää.

Mäkinen (1000006480) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan (KM 19940) löytöpaikka sijaitsee Rukajärven lounaisrannalla, Mäkisen tilan päärakennuksesta 0,1 km itäkaakkoon, Aikinlammesta noin 0,3 km päässä. Taltan on löytänyt Sulevi Hentilä vuonna 1976 Hannes Aikkilan pellosta.

Tulilamminkangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsikappaleen (KM 33786) löytöpaikka sijaitsee Purnujärven luoteispuolella olevalla kankaalla, järven ja suon välissä, lähellä rantaa. Löytöpaikka on kankaan kapeimmalla kohdalla, mökkitiellä. Maaperä on hienoa hiekkaa, puusto nuorehkoa mäntyä. Kvartsiraaka-ainekappale on löytynyt mökkitien pinnasta. Paikalle tehdyissä kokeuopissa ei ole havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Hietaranta (1000006663) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Suininki-järven eteläpuolella, lähellä Suininki-joen suuta, Hietalahden länsireunalla olevalla hiekkarannalla. Pieni niemeke jakaa hiekkarannan kahteen osaan, joista eteläisempi on 50 m pitkä ja pohjoisempi 150 m pitkä. Rantahiekasta on löytynyt kvartsi-iskoksia noin 0,2 km matkalta. Iskoksia ei ole otettu talteen.
Lisäksi eteläisemmän rannan pohjoispäästä, vesirajan tuntumasta on löytynyt kaksi koivuntuohipäällysteistä verkonpainoa. Näitä ei ole luetteloitu kokoelmiin.

Suininkijoki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten löytöpaikka sijaitsee Suininki-joen etelpuolella, itä-länsi -suuntaisella harjanteella, sähkölinjan alla. Rikkoutuneen maan pinnassa, noin 80 m matkalla, on havaittu kvartsi-iskoksia, joita ei ole otettu talteen.

Niskajärven lounaisranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kahden reikäkiven (KM 27741:1-2) löytöpaikka sijaitsee Suininki- ja Kiitämä -järvien välisen Niskajärven lounaisrannalla, rantapellolla. Pellon ympäristö on kuivaa kangasta. Pellolla tai lähellä sijainneen hiekkakuopan ympäristössä ei ole havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.
Pellon pohjoisrajasta noin 5 m pohjoiseen on havaittu talonpoikaisen asumuksen perusta kiuasraunioineen.

Raivio (1000006680) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan katkelman (KM 36016) löytöpaikka sijaitsee Suininki-järven itäosassa, järven pohjoisrannalla, Varisjoen suussa, Raivion talon peltojen eteläpuolella olevassa rantakivikossa, lähellä rantatörmää. Pellot ovat viljelemättä ja kasvavat osittain horsmaa. Pellon ja rantakivikon välinen alue on koivikkoa ja pensaikkoa.
Raivion talon pellosta kerrotaan tavatun peltotöissä osin tuhoutunut kivipaasien alainen hauta, jota ei ole myöhemmin pystytty paikantamaan.

Keinonkangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee hiekkakankaalla, Siikajoesta noin 500 m länteen. Paikalla on laaja hiekkakuoppa, joka on maisemoitu urheilualueeksi. Kankaan länsi- ja eteläpuolella on omakotitaloaluetta.
Sorakuopasta on löytynyt reikäkivi. Sen tarkkaa löytöpaikkaa on enää mahdotonta paikantaa. Jos paikalla on joskus ollut kivikautinen asuinpaikka, se on tuhoutunut sorakuopan laajennuksessa.

Oja (1000006932) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 2477:53) on löydetty Välikylän Kuuselan torpan tuvan päästä. Löytöpaikkaa ei kyetty tarkemmin paikantamaan inventoinnin yhteydessä.

Saukko (1000006938) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; ”Nivalan pitäjän Korpirannan kylän Saukon talon maalta löytänyt torppari Juho Heikki Kaarlela.” Löytöpaikka sijaitsee Järvikylän Korpirannalla, Pidisjärven länsirannalla. Paikalla sijaitsee loivasti koilliseen laskevat Pidisjärven rantapellot. Kohteen läheisyydessä sijaitsee useita kivikautisia löytöpaikkoja. Saukon kantatilan paikalla sijaitsee nykyään lato. Paikalta ei löytynyt mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Tilus/Kotipalsta (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee hiekkaperäisellä viljelysmaalla. Paikalta on vuonna 1974 löytynyt perunannoston yhteydessä kupurasolki.
Inventoinnissa vuonna 1984 löytöpaikalla ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.
Löytöpaikka sijainnee runsaat 5 m (6) merenpintaa ylempänä, joten se on sijainnut rautakauden lopussa vielä merenpintaa alempana.

Määttä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Määtän talon pihapiiristä mansikkamaata käännettäessä löytyi rautainen putkikeihäänkärki, hevosenkengännaula sekä kaksi hiointa. Jourkunanjärven koillisrannalla sijaitseva tila on perustettu 1600-luvulla. Löytöpaikalla ei havaittu kiinteitä rakenteita.

Kaipola (1000007493) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaipolan talo sijaitsee Montolanlammen koillisrannalla.
Vuonna 1878 toimitti rehtori O.A. Forsman Suomen Muinaismuistoyhdistyksen kokoelmiin sapelin ja reiällisen kiviaseen (KM 1893:1). Kyseessä lienevät samat Muhoksen Kaipolasta peräisin olevat esineet, joiden A.H.Snallmannille kerrottiin olleen "tietäjän käyttämät" (A. H. Snellman 1887, SMYA IX s.27). Esineiden löytöpaikasta ei ole tarkempaa tietoa.
Snellman mainitsee myös Kaipolan pellosta löytyneestä mahdollisesta kiviesineestä (A.H.Snellman 1887, SMYA IX, s. 30).

Lohela (1000007495) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Oulujoen pohjoispuolella noin 3 kilometriä koilliseen Pyhäkosken voimalasta.
Vuosina 1884-1885 Oulun kihlakuntaa inventoinut A.H.Snellman toimitti Muinaistieteellisen toimikunnan kokoelmiin Pyhänsivun kylän Halolan talon Lohelan torpan pellosta löytyneen ristiretkiaikaisen rautakirveen (KM 2508:104). Vuonna 1899 kokoelmiin lahjoitettiin saman talon pellon ojaa kaivettaessa löydetty kivitaltta (KM 3713:15).

Nuttulan pelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Pyhäjoen eteläpuolella Oulaisiin vievän tien varrella. Paikalta kuljetetusta irtomaasta on löydetty kiviesine vuonna 1978. Tien pohjoispuolelta samaisesta Nuttulan pellosta on löydetty kaksi kiviesinettä 1930- tai 1940-luvulla, joista toinen on annettu Merijärven kotiseutumuseoon. Löytöpaikat ovat tarkastamattomia.

Rauhala (1000009486) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjois-Pohjanmaan museon kokoelmissa ollut ja museon palossa vuonna 1929 tuhoutunut oikokirves on saatu Pudasjärven koilliskulmalla olevan Karvalampeen johtavan salmen itärannalla olleesta Rauhalan talosta vuonna 1896. Tarkemmasta löytöpaikasta ei ole tietoa.

Halmekangas (1000009792) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KM 2059:1) on löytynyt 1880-luvulla peltoa tehdessä noin 300 kyynärän päästä Kalajoen etelärannalta Halmekankaan maalta.
Halmekankaan talo sijaitsee Raudaskylässä, melko jyrkästi laskevassa, kuusta kasvavassa rinteessä. Löytötietojen perusteella löytöpaikka sijaitsee keskellä savipeltoa. Pellon pinnalla ja ojissa ei näkynyt vuoden 1984 inventoinnissa asutukseen viittaavia merkkejä. Oletetun löytöalueen korkeus on 66 metriä mpy.

Kestikievari (1000009793) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Teroitettu kivi (KM 2106:8) on löydetty Kestikievarin tilan pellon ojasta 1880-luvulla. Pellot ovat sijainneet itään ja kaakkoon Keskikievarin talosta. Pientalo- ja kerrostaloasutus on levinnyt kyseisille Koskipuhdontien eteläpuoleisille pelloille. Uusissa teiden ojissa ja rakennuskuopissa ei vuoden 1984 inventoinnissa havaittu mitään asuinpaikkaan viittaavaa. Alue on melko tasaista ja noin 60 metrin korkeudessa merenpinnan yläpuolella.

Pajukoski (1000009794) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 2478:11) on löytynyt Ojakylän Pajukosken tilalta suopellon ojaa syvennettäessä 1880-luvulla.
Pajulan tila sijaitsee lähellä Sievin rajaa. Tilalle pääsee Ylivieskasta vain kiertämällä metsätietä noin 3 km Sievin kautta. Pajukoski on vain muutaman talon keskittymä nevojen ympäröimä. Kyseinen tila on ollut autiona jo vuosikymmeniä, kuten myös pellot. Alue sijaitsee noin 102 metrin korkeudella. Sadan metrin käyrä muodostaa ison niemen, jonka yhdessä poukamassa Pajula sijaitsee. Tätä korkeuskäyrää myötäilevät hienoa hiekkaa sisältävät hiekkakuopat. Niissä ei havaittu vuoden 1984 inventoinnissa mitään esihistorialliseen asutukseen viittaavaa, kuten ei myöskään ojissa ja peltoihin tehdyissä koekuopissa.
Havainnot 2012:
Kohde tarkastettiin inventoinnin maastotöiden yhteydessä. Paikalla havaittiin metsittyneitä peltoja ja pelto-ojia. Uusia havaintoja löydökseen liittyen ei tehty. Ilmeisesti alueen maanviljely on ollut lyhytaikainen ilmiö, jota on jatkunut aktiivisesti ehkä 1800-luvun lopulta 1900-luvun puoliväliin. Löytöpaikka sijaitsee tuulivoimapuiston kahden osa-alueen
välialueella.

Päivärinta (1000009795) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksi tasatalttaa (KM 2948:1-2), jotka lukkari P. Päivärinta löysi pellostaan ja lahjoitti museolle. Mahdollinen löytöpaikka sijaitsee aivan talon luona. Nykyisin alue on Ylivieskan kaupungin ydinkeskustaa.

Kolehmainen (1000009796) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta KM 3247:1 on löytynyt kirkonkylän Kolehmaisen pellosta peltoa kynnettäessä 1800-luvun lopussa.
Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä. 1800-luvun lopulla Kolehmaisen tila käsitti laajoja pelto-alueita Kalajoen pohjoispuolella joen ja kankaan välissä.

Myllykylä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3522:20) on löytynyt Ojakylästä Myllylän tilan vainiolta ison kiven päältä.
Myllylän tila sijaitsee noin 100 metriä Sieviin vievän tien itäpuolella. Myllylän tila oli aiemmin 1800-luvun lopussa käsittänyt suurimman osan Ojakylästä. Aikojen kuluessa tila on lohkottu useaan eri osaan. Peltoalueen halki virtaa Ojakylänoja. Aluetta saartaa idästä, lännestä ja etelästä kuusta ja mäntyä kasvavat kankaat. Kankaan ja peltojen raja noudattelee 60 metrin korkeuskäyrää.

Pietilä (1000009798) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3522:9) on löytynyt Niemelänkylän Pietilän talon pellosta. Pietilän tila sijaitsee Kalajoen eteläpuolella, joen ja tien välissä. Pietilä sijaitsee tasaisella peltoaukealla, joka jatkuu pari kilometriä joelta ennen kuin maa alkaa nousta kankaalle. Maaperä oli 30 cm multakerroksen alla oli savea.
Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä. Vuoden 1984 inventoinnissa ei tilan pelloilta löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Seppälä (1000009799) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3531:2) on löytynyt Raudaskylän Seppälän tila pellosta. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Tuomela (1000009800) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vuoden 1900 vaiheilla löytyneen kourutaltan (KM 3855:6) löytöpaikka vajaa 1,5 km Ylivieskan koillisrajalta, 600 metriä Iso Viitanen -järven eteläpuolella. Esineen todetaan löytyneen Kankaankylän Tuomiperän Tuomelan talon pellosta. Vuoden 1984 inventoinnissa todettiin, että alueella ovat sijainneet Ylä- ja Ala-Tuomelan tilat, joista edellinen on nykyisin Keskitalo, jälkimmäinen Runni (peruskartalla Ranni), eikä löydöstä ollut enää tietoa alueella. Sen sijaan saadun tyiedon mukaan Runnin isäntä oli 1960-luvun alussa viemäriä vedettäessä löytänyt pellosta n. 5 cm pituisen kvartsinuolenkärjen, jossa oli selvät nuolenkannat ja varsi. Esine oli luovutettu Kansalaiskoulun maatilaopettajalle. Löydön nykyinen sijoituspaikka on epäselvä. Sen löytöpaikka on n. 100 m Runnin (Tasangon?) talosta luoteeseen, keskellä savipeltoa kohdassa, josta on n. 100 m sekä pohjois- että lännen puolella sijaitsevia teitä. Inventoinnissa pelloilla ei voitu havaita asuinpaikkaan viittaavaa.
Mahdollista tai todennäköistä kivikautista asuinpaikkaa lieneei etsittävä pellon pohjoisreunan vaiheilta tai sen pohjoispuoleiselta metsäalueelta, jonne maasto loivasti kohoaa.

Lassila (1000009801) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviaseen katkelma (KM 4285) on löytynyt Raudaskosken kylän Lassilan viljapellosta pohjoiseen. Lassilan tila sijaitsee Raudaskylässä Kalajoen eteläpuolella. Joelle on matkaa noin 600 metriä. Lassila sijaitsee kylän keskustassa, missä asutus on tiivistä. Pohjoisessa on Kalajoen äärellä pellot.
Esineen tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Hakasaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 4430:2) ja Hämeen museon kokoelmissa oleva kiviase ovat löytyneet Hakasaaren tilan pellosta 1800-luvun loppupuolella. Hakasaaren tila sijaitsee 400 metriä Kalajoen eteläpuolella ja pellot puolestaan 1400 metriä talosta etelälounaaseen.
Vuoden 2011 inventoinnissa talon ympäristö samoin kuin aiemmissa tiedoissa mainittu mahdollinen löytöalue n. 1400 m etelälounaaseen sijaitsevalla paikalla ovat tasaista peltoa. Topografian ja maastotarkastuksen perusteella ei vaikuta todennäköiseltä, että kummallakaan alueella sijaitsisi asuinpaikka. Niille tehdyissä tarkastuskäynneissä ei myöskään löytynyt merkkejä esihistoriallisesta toiminnasta.

Välikangas (1000009803) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi (KM 12065) löytyi 1948 Ylivieskan kylän Välikangas-nimisen talon maalta noin 100 metriä talosta itään olevalta kangasmaalta uutta peltoa tehtäessä 20–30 cm syvyydeltä.
Peltosarka on poissa viljelyksestä ja runsaan aluskasvillisuuden peitossa. Se on sammaloitunut melkoisen vahvasti. Löytökohta on pellossa, jota metsä saartaa pohjoisessa ja idässä. Eteläpuolella on runsaasti pelloista siirrettyjä kiviä ja paikalla kasvaa runsaasti nuorta koivikkoa. Peltosarka on pohjoiskoillinen–etelälounas-suunnassa ja se ulottuu rakennuksista kankaalle saakka. Peltosarka nousee loivasti kohti itää. Pelto kuuluu erilliseen luode–kaakko-suuntaiseen peltoaukeamakielekkeeseen.
Vuoden 1984 inventoinnissa ei paikalla havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Vierimaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Jyväskylän seminaarin oppilaskunnan museon kokoelmissa oleva kiviveitsi on löytynyt Ojakylästä, entiseltä Vierimaan tilalta, joka sijaitsee aivan Sieviin vievän tien länsipuolella.
Talo on palannut jo vuosikymmeniä sitten. Vierimaan talo sijaitsi kaakko–luode-suuntaisen mäntykankaan itäreunassa. Korkeus oli tässä 80 metriä mpy. Pellot sijaitsevat kankaan reunassa pitkänä kapeana nauhana. Sievin tie menee pelto- ja kangasalueen halki pohjois–eteläsuunnassa. Pellot ovat yhä käytössä, mutta asutus on siirtynyt muualle.
Tarkkaa löytöpaikkaa ei tunneta.

Niskanen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ylivieskan Raudaskylän kansanopiston kokoelmissa oleva kourutaltta löytyi 1930-luvun alussa Niskasen pellosta noin 3 km Raudaskylän asemalta. Paikka sijaitsee Nivalan puolella/enklaavissa.
Niskasen pellot ovat sijainneet vanhasta Niskasen talosta koilliseen Nivalan–Ylivieskan-maantien ympärillä Kalajoen eteläpuolella. Oletettu löytöpaikka on Niskasen talon ja Kalajoen välissä tasaisella peltoaukeamalla, missä mullan alla on savi. Itse talo sijaitsee 70 metrin korkeuskäyrän muodostamalle niemekkeellä. Talon lähettyvillä ei havaittu vuoden 1984 inventoinnissa mitään asuinpaikkaan viittaavaa.

Alakoski (1000009806) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran katkelma (KM 22359) ja Raudaskylän kristillisen kansanopiston kokoelmissa oleva pohjalainen poikkikirves ovet löytyneet Alakoskelta Raudaskylän aseman ja Kalajoen väliltä noin 5 m:n etäisyydeltä toisistaan. Löytöpaikka on savipeltoa noin 300 metriä asemalta kaakkoon ja noin 100 metriä Kalajoen pohjoispuolella. Mitään esihistorialliseen viittaavaa paikalta ei löydetty vuoden 1984 inventoinnissa.

Ojahaka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ylivieskan kotiseutuyhdistyksen kokoelmissa oleva liuskeveitsi löytyi 1921 Niemelänkylän Häivälän tilan Ojahaka-nimisestä pellosta ojaa kaivettaessa, noin 40 cm syvyydestä.
Löytöpaikka sijaitsee loivasti kohti Mertuanojaa laskeutuvalla viljellyllä peltosaralla. Oja on löytöpaikasta noin 100 m pohjoiseen. Maa oli savipohjaista peltoa.
Tarkastushetkellä2011 inventoinnissa alueen pelto oli kynnöksellä ja havaintomahdollisuudet hyvät. Havaintoja esihistoriallisesta toiminnasta ei tehty. Topografian perusteella paikalla ei olettaisi olleen pitempiaikaista esihistoriallista toimintaa.

Vähäkangas (1000009808) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkiteräinen taltta (KM 19124) löytyi 1950-luvun lopulla Kankaankylästä Vähäkankaan maalta saunan eteläpuolelta olevalta pellolta.
Kyseinen löytöpaikka sijaitsee pohjoiselta Ylivieska–Nivala-tieltä Haapavedelle erkanevan tien risteyksestä noin 150 metriä länteen. Löytökohta sijaitsi nykyisestä päärakennuksesta 20–40 metriä lounaaseen heinää kasvavassa pellossa. Maaperä paikalla oli hiesumaista. Mitään asuinpaikkaan viittaavaa ei havaittu vuoden 1981 tarkastuksessa.
Vuoden 2015 inventointi: Pelto oli inventoinnin aikaan muokkamatta eikä lisähavaintoja esihistoriasta saatu. Topografian perusteella parasta aluetta kivikautiselle asuinpaikalle on talojen ja pihojen alueella Vähäkankaantien ja pellon yläosan välillä.

Kettukallio (1000009809) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kettukallio sijaitsee Ylivieskan Kankaankylässä, Ylivieskasta Nivalaan vievän tien eteläpuolella. Löytöpaikka sijaitsi kivimurskaamoalueella. Rautaesineen katkelma (harkko tai kiila, KM 20432) oli löydetty pintamaita poistettaessa 40–50 cm:n syvyydestä moreenin ja mullan sekaisesta maasta suurten kivien alta. Paikalla oli hiukan noki- ja likamaata. Vuoden 1979 tarkastuksessa ei paikalla havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Todennäköisesti kyse on kivenhakkaajan työvälineestä alueella, jossa on harjoitettu melko laajamittaista kivenlouhintaa 1900-luvun alkupuolelta lähtien.

Viljavarasto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi (KM 21120) löytyi maantien reunalta Pyörreperältä Kiikkukankaalta viljavaraston itäpuolelta.
Löytöpaikka sijaitsee Kokkola–Oulu-radan kaakkoispuolella olevan viljavaraston kaakkoispuolella noin 20 metrin päässä asuinrakennuksesta kulkevan metsätien viljavaraston puoleisessa ojassa. Löytöpaikka on loivasti koilliseen ja pohjoiseen viettävässä rinteessä. Metsätien luoteispuoli, mistä esine löytyi, on mäntyjä ja kuusia kasvavaa metsää, jossa aluskasvillisuutena on puolukkaa ja kanervaa. Tien kaakkoispuoli on kosteaa metsittynyttä peltoa. Maaperä on hienoa ruskeaa hiekkaa. Vuoden 1981 tarkastuksessa ei havaittu merkkejä esihistoriallisesta muinaisjäännöksestä.

Metsäranta (1000009811) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaitataltta (KM 21147) on löytynyt kesällä 1968 ojankaivun yhteydessä Ylivieskan Kangaskylän Koskipuhdon Metsärannasta, silloiselta Lepolan tilalta.
Löytöpaikka sijaitsee Koskipuhdontiestä 25 m pohjoiseen ja Metsärannan asuinrakennuksesta noin 10 m itään. Vuoden 1981 tarkastuksessa ei paikalla havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Maaperä on paikalla savinen.

Alasoukka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven katkelma (KM 21199) on löytynyt Ylivieskan Kankaankylästä Ala-soukan tilan maalta 1950-luvulla.
Löytöpaikka sijaitsee Kalajoen pohjoisrannalla sijaitsevalla pellolla noin 30 metrin päässä rannasta ja Kiviojantien eteläpuolella sijaitsevasta ladosta kaakkoon. Löytökohta on loivasti etelään kohti jokea viettävässä rinteessä, kesannolla olevassa pellossa, 30 cm:n syvyydessä. Maaperä oli puhdasta hiesua tai vaaleaa, ruskeaa hiekka multakerroksen alla. Vuoden 1981 koekaivauksissa ei löydetty mitään esihistorialliseen toimintaan viittaavia merkkejä.

Männistö (1000009813) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ylivieskan museon kokoelmissa oleva tasataltta löytyi 1965 noin 1,2 metrin syvyydestä Männistön tilalta. Ympärillä oli epämääräinen kasa erikokoisia kiviä. Mahdollista on, että esine on tullut esille jo aikaisemmin läheisyydestä kaivetusta ojasta, mutta peittynyt sitten kaivuumaihin Löytöpaikka sijaitsee Ylivieskan keskustasta noin 12 km länteen, Kalajoki virtaa löytöpaikan läheisyydessä. Noin 100 m ja noin 50 m päässä paikasta on Kalajokeen laskeva Katanoja.
Löytöpaikka sijaitsee talon eteläpuolella nurmikkopihalla, joten vuoden 1984 inventoinnissa ei paikalla pystytty tekemään tarkempia havaintoja.

Jussiniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ylivieskan kotiseutumuseon kokoelmissa oleva tasataltta löytyi vuonna 1963 Ylivieskan pitäjän Ylivieskan kylän Perälän tilan Jussiniemi-nimisestä paikasta Mertuanojan uudesta sillasta noin 10 metriä ylävirtaan, ojan eteläpuolelta.
Esine löydettiin tienteon yhteydessä 1960-luvun alussa, jolloin Mertuanojaa syvennettiin, ja ojan eteläpuolelta otettiin maata tietä varten. Taltta tuli esiin soranoton yhteydessä. Löytöpaikka oli koivuja ja pitkää aluskasvillisuutta kasvava kolmiomainen saareke. Ojan pohjoispuolella on loivasti etelään laskeutuvat pellot. Paikkaa ympäröi kuusivaltainen kangas. Vuoden 1984 inventoinnissa pelloilla ei näkynyt kvartseja tms kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Peltomullan alla oli hiekkaa.

Rantapirtti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ylivieskan yhteiskoulun kokoelmissa oleva poikkiteräinen kirves löytyi vuonna 1962 Järviperän kylästä Rantapirtin talon maalta. Esine oli Kekajärven rannalla olevan kallion päällä, noin 30 cm:n syyydessä kallion päällä olleessa murakerroksessa.

Rajaniemen pelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Talttamainen kiviesineen löytöpaikka sijaitsee Yppärin Rajaniemen taloryhmän pohjoispuolella. Alue on harjanteen pohjoispuolella olevaa alavaa peltoa. Löytökohdan lähettyvillä kallio ulottuu lähelle pellon pintaa.
Esine löytyi pellon pinnalta vuonna 2006. Löytöpaikalla ei havaittu vuoden 2007 tarkastuksessa mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Löytökorkeus viittaa siihen, että esine on pudonnut aikoinaan veteen.

Perttula (1000010187) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalainen kourutaltta (KM 13099) on löytynyt Ohimaanperältä Perttulan talosta noin 55 m länteen olevalta pellolta. Löytöpaikka on tasaisen peltoaukea, joka oli tarkastushetkellä puitu viljasta. Topografian perusteella kysymys on irtolöydöstä.

Vaippala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Keihäänkärki (KM 13108) on löytötietojen mukaan löytynyt pellolta Vaippalan talosta noin 15 metriä etelään. Maasto laskee löytöpaikalle nykyiseltä Raahentieltä päin. Ympärillä on peltoja, jotka ovat pääosin viljelyksessä.
Vuoden 1997 inventoinnissa talon kaakkoispuolella tasaisella peltoaukeammalla olevan perunapellon alueelta ei tehty löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Maalaji on vähäkivistä.

Suokorpi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Suokorven talo sijaitsee Oulaisiin johtavan maantien länsipuolella loivasti koillisesta ja idästä laskevalla rinteellä. Pihasta on löytynyt basaltista valmistettu poikkiteräinen taltta ja hioinkiven katkelma (Vihannin museo 261 ja 262).
Vuoden 1997 inventoinnissa ei pihapiirissä havaittu viitteitä esihistoriallisesta toiminnasta.

Junni (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran teräkatkelma (KM 16469) on löytynyt Kirkkojärven lounaisrannalla jyrkähkösti ympäristöstään kohoavalta Junninmäeltä, muutaman metrin etäisyydeltä Junnin päärakennuksesta koilliseen. Mäkeä ympäröivät pellot ovat viljelemättömiä

Sivula (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Sivulan löytöpaikka sijaitsee Vihannin kirkosta noin 5,4 km kaakkoon Oulaisiin johtavalta maantieltä itään kääntyvän Lampinsaarentien eteläpuolella. Maasto laskee tilarakennuksista etelään viljellyille pelloille. Talon pohjoispuolella on tasaista loivasti etelään laskevaa nuorta mäntykangasta. Noin 80 m tilan päärakennuksesta länteen olevalta pellolta on löytynyt taltta ja samasta pellosta hioin noin 10 m länteen päärakennuksesta.
Löytöalueen pellon pinnasta ei havaittu vuoden 1997 inventoinnissa mitään esihistorialliseen toimintaan viittaavaa.

Jussinniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rukkisperällä, Paavolaan johtavan maantien kaakkoispuolella, lähellä Ruukin ja Vihannin kunnanrajaa. Jussinniemen paikan ympäristön pellot ovat metsittyneet. Entisten tilarakennusten alueella kasvaa leppää ja tiheä aluskasvillisuus sisältäen mm. maitohorsmaa ja heinää. Paikalla on rakennusten perustuksia jäljellä. Maasto viettää hieman luoteeseen.
Kourutaltta (Vihannin museo 303) on löytynyt pellosta, noin 120 m tuolloisesta Jussiniemen talosta koilliseen, noin 50 cm paksun maakerroksen alta.

Luukinen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan (KM 20090) löytöpaikka sijaitsee Nujulanperäntien ja Paavolasta Oulaisiin johtavan maantien välisellä omakotialueella. Luukisen talon pihapiiristä on löytynyt taltta noin metrin syvyydestä. Löytökohdalla on nykyisin autotalli.

Uusi-Perälä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (Vihannin museo 335) löytöpaikka sijaitsee Ilveskorven Perukassa Käpylään johtavan Kauraperäntien itäpuolella ja Piipsanjoesta noin 1,4 km pohjoiseen. Kivikirves löytyi pellosta, noin 350 m Uudesta-Perälästä itä-kaakkoon, luoteesta kohoavan mäen päältä, viljasiilon itäpuolelta. Paikalla on nykyisin perunapelto. Löytöpaikan ympäristössä oli tarkasastushetkellä vilja- ja heinänpeltoja. Perunapellon pintakerroksesta ei löytynyt mitään esihistorialliseen toimintaan viittaavaa. Varsikasvuston vuoksi havaintojen tekeminen oli vaikeaa. Perunapellosta kaakkoon itään laskevassa rinteessä oli rikkoutunutta maapintaa, josta löytyi kvartsi-iskos.

Lehtosaari (1000010195) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Verkaperällä, kylätien päässä ja Vihanninjoesta noin 0,5 km itään. Lehtosaaren talon pihapiirin eteläpuolella olevasta riihestä 30–40 m luoteeseen, Kellarisarka-nimisestä pellosta on löytynyt kiviesine (Vihannin museo 1411).

Niemi (1000010196) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Olkainkirveen ja hioimen löytöpaikka sijaitsee noin 10 km Vihannin keskustasta kaakkoon, Mehtäperältä koilliseen jatkuvan Saarenpääntien päässä, noin 2 km Vihanninjoesta itään. Maasto on tilarakennusten ja lähipeltojen alueella jokseenkin tasaista – maasto laskee vain hieman pohjoiseen ja itään. Olkainkirves (KM 12213) on löytynyt päärakennuksesta noin 50 m pohjoiseen, Majakangas-nimisestä pellosta, puhtaasta pohjasavesta. Tilan alueelta on löytynyt myös hioin (KM 16482)
Löytöpaikka sijaitsee nykyisen navetan pohjoispuolella ja alue oli tarkastushetkellä laidunmaana. Maasto laskee hieman löytöpaikalta pohjoiseen. Tilan pihaan johtavan tien länsipuoleisella peltoalueella oli muokkauksen jäljiltä maata jonkin verran auki. Tarkastuksessa ei havaittu mitään esihistorialliseen toimintaan viittaavaa.

Ollinsaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan löytöpaikka sijaitsee Korvenkylän Mehtäperällä Asunmaantien varrella ja Vihanninjoesta noin 600 m länteen. Ollinsaaren tilarakennukset sijaitsevat pienehköllä mäellä peltojen keskellä. Taltta (Vihannin museo 1841) löytyi päärakennuksen välittömässä läheisyydessä sijaitsevasta Ollinsaari-nimisestä pellosta. Tilan pellosta on löytynyt myös rautainen putkellinen keihäänkärki, jota ei ole kuitenkaan typologisoitu tai ajoitettu (Vihannin museo 700). Kysymys lienee historiallisen ajan esineestä.

Lehtola (1000010198) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan löytöpaikka sijaitsee Alpuan Paakkupäässä Paakkupäähän johtavan kylätien päässä, Lehtolan talon umpeenkasvaneella pellolla, noin 50 m talosta kaakkoon. Talosta noin 30 m itään on rinteessä pieni perunapelto, josta vuoden 1997 inventoinnissa havaittiin muutama kvartsilohko.

Alpua Kuusela (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineen (Vihannin museo nro 36) löytöpaikka sijaitsee Alpuan Paakkupäässä Kalliomaan tilan eteläpuolella. Esine löytyi pellolta noin 90 m Kuuselan talosta itään. Talosta on jäljellä enää kasvillisuuden peittämät perustukset. Paikalla kasvaa leppää sekä nuorta mäntyä. Maasto laskee tilan raunioilta itäpuoliselle pellolle ja kohoaa länteen kivikkoiselle harjanteelle.
Vuoden 1997 inventoinnin aikana löytöpaikka oli karjalaitumena eikä sitä voitu tutkia tarkemmin.

Lehtopelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Alpuan keskustassa, vajaa 100 m ennen Paakkupäähän kääntyvää tienhaaraa, maantien pohjoispuolella ja vastapäätä tien toisella puolella olevaa urheilukenttää. Kaksi talttaa (Vihannin museo 1967 ja 1968) löytyivät entisen Alpuanjärven rannalta. Paikka on nykyään omakotialuetta. Järven rannoilla on useita muitakin esihistoriallisia löytöpaikkoja.

Vanhala (1000010201) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (Vihannin museo 328) on löytynyt Alpuasta, Vanhalan talosta noin 200 m etelään, kuivatun Alpuanjärven pohjoisrannalta. Paikka on tasaista peltoaluetta. Maasto laskee loivasti Vanhalan autiotilalta kirveen löytöalueelle.
Entisen Alpuanjärven rannoilla on useita muitakin esihistoriallisia löytöpaikkoja.

Neva-Taskila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alpuan Kangaskylässä, Paakkupäähän johtavan kylätien varrella. Noin 200 m Taskilan päärakennuksesta itään on löytynyt "piikkimäinen kiviesine" ja taltan katkelma. Löytöpaikka on tasaista hyvin loivasti etelään viettävää peltoaluetta. Tilan pellolta on löytynyt myös vihreää liusketta oleva keihäänkärki, jonka tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Kuorilehto 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alpuan Lumimetsässä, Lumimetsästä Karhunkankaalle johtavan Törminperäntien varrella ja Lumijärvestä noin 2,6 km etelälounaaseen. Vihannin museon kokoelmissa oleva kiviesine löytyi noin 100 m Siirtolan talosta pohjoiseen hiekasta noin 10 cm:n syvyydestä.
Löytöpaikka on entiselle suolle raivatun tasaisen peltoaukeaman länsipuoleisessa lehtipuumetsikössä. Löytökohdan itäpuolella on Siirtolan talon perunapelto. Tasaisen ja suoperäisen maaston perusteella kohde on irtolöytöpaikka.

Nurmela (1000010204) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alpuan Vilmingossa, Nurmelan tilalla. Tilan eteläpuoleinen peltoalue on kumpuilevaa, muissa ilmansuunnissa tilan pellot laskevat tasaisesti ympäröiville alueille. Toinen taltoista löytyi päärakennuksesta noin 60 m koilliseen ja toinen noin 100 m pohjoiseen läheltä Luohuanojaa.

Alapere Matinaho (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin 0,6 km Särkijärvestä pohjoiseen. Paikalla on ollut nk. Matinahon torppa ja Matinaho-nimisestä pellosta on löytynyt tasataltta (KM 3518:1). Pellon tarkkaa sijaintia ei tiedetä. Se voi olla joko torpan viereinen niitty tai Matinahosta noin 150 m etelään oleva laajempi peltoalue.
Entinen Matinahon torpan paikka on pieni kuusivaltaisen metsän ympäröimä mäki. Paikalla on mm. heinää, maitohorsmaa ja polttaraisia sisältävä vankka aluskasvillisuus. Korkeimmalla kohdalla tien reunassa on torppaan kuuluneen muutamia metrejä halkaisijaltaan olevan rakennelman kiviperustukset jäljellä. Tältä kohtaa tien reunasta löytyi kvartsi, joka otettiin talteen. Kvartsi on voinut joutua paikalle, kun paikalle on tehty tietä. Matinaholle etelästä nousevan rinteen maalaji on hienojakoista hiekkaa.
Eteläpuoleinen isompi peltoalue sijaitsee Matinahon ja Markinkankaan väliin jäävässä alangossa. Pellon halki virtaa oja lännestä Latvalammelta itään Myllylammille päin. Pelto on raivattu suopohjalle. Pellolta etelään nousevassa rinteessä on talli ja vanha tilapäisessä käytössä oleva asuinrakennus. Tien itäpuoliset pellot olivat tarkastushetkellä pääosin hevoshakana ja tien länsipuoliset pellot heinäpeltoina. Maalaji on rakennusten kohdalla hiekkaa, mutta muuttuu jyrkkärajaisesti etelään nousevassa rinteessä kivikkoiseksi moreeniksi. Noin 40–60 m tallista koilliseen löytyi muokatun pellon pinnasta retusoitu kvartsi, joka otettiin talteen.

Haapala 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Rantasenjärveen virtaavan Vihanninjoen jatko-ojassa, Haapalan tilan koillispuolella. Oja virtaa rämeen halki, josta maasto kohoaa lounaispuoliselle pelolle. Kourutaltta on löytynyt ojan ylittävästä sillasta virtaa pitkin noin 50 m ylöspäin. Mahdollisesti ojan lähettyviltä on löytynyt myös kaksi kivikirvestä.

Asunmaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Asunmaan tila sijaitsee Ilveskorvessa Saarenpääntien varrella. Tilan Angeriaanpellosta on löytynyt tasataltta. Peltoa ei paikannettu tarkasti maastossa. Se sijaitsee luultavasti Asunmaan talon eteläpuolisella peltoalueella, Korvenkylään johtavan kylätien länsipuolella ja kuuluu nykyisin viereiseen Ollinsaaren tilaan. Tarkastushetkellä kyseiset pellot olivat viljelyksessä.
Asunmaa sijaitsee mäen töyräällä kivikautiseksi asuinympäristöksi soveltuvassa maastossa. Uuden päärakennuksen kaakkoispuolella, laskevassa rinteessä, heti tien vieressä olevan perunapellon pintaa käytiin läpi. Maalaji on multavaa hiekkaa. Pellosta löytyi kvartsi-iskos. Muut tilan lähipellot olivat tarkastushetkellä puitu viljasta ja vain vanhan päärakennuksen pohjois-koillispuolisen pellon yläosassa oli paikoin avonaisia maapintoja, joissa ei esiintynyt kvartsia tai muuta esihistorialliseen toimintaan viittaavaa. Peltoalueelta on aiemmin otettu talteen kvartsilohkare.

Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kilpuasta Rakeenperälle johtavan tien itäpuolella ja heti Kilpuanojan pohjoispuolella. Kourutaltta (KM 3512:2) löytynyt Niemelän talon pohjoispuolisesta Niemelä-nimisestä pellosta.

Ristola Haarala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohteesta on löytynyt tasataltta "Haaralan torpan pellosta" sekä kirves ja tasataltta "Haaralan pellosta". Löytöpaikkoja ei varmuudella pystytty paikantamaan maastossa. Haarala-niminen peltoalue löytyy kuitenkin merkittynä peruskartalle. Se sijaitsee Ristolanperällä, noin 15,2 km Vihannin keskustasta eteläkaakkoon Ristolanperältä Vesalan ja Kuusikon taloihin jatkuvan kylätien varrella Piipsanjoen eteläpuolella. Pellon korkein alue oli tarkastushetkellä viljelyksessä.
Peltoalueen eteläpuolella on tien länsipuolella isohko hiekkakuoppa. Kuopan pohjoisosa on alueen korkeimmalla kohdalla, mistä maasto laskee jonkin verran luoteeseen pelloille sekä kaakkoon rämeelle. Kuopan länsipuolella on rämeeseen rajautuva pieni kostea metsikkö. Hiekkakuopan lounaisreunan leikkauksesta löytyi neljä kvartsia, joista kaksi otettiin talteen.
Kuopan länsipuoleisessa metsikössä on useita 1,5–2 m kokoista pyöreähköä kuoppaa tai röykkiömäistä muodostelmaa. Yhden kuopan maannos tarkastettiin. Heti turpeen alla oli ruskea likaiselta vaikuttava hiekkakerros. Jäänteet vaikuttivat nuorilta.

Alatalo (1000010210) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kilpuassa, Kilpuasta Oulaisiin johtavan maantien eteläpuolella ja noin 360 m ennen Kilpuasta Rakeenperälle kääntyvää tienhaaraa. Alatalon länsi–eteläpuolitse virtaa Kilpuanoja, joka yhtyy 650 metrin etäisyydellä itäkaakossa isompaan Piipsanjokeen. Maa laskee pohjoisesta loivasti Alatalolle päin. Maantien toisella puolella Alatalosta luoteeseen ja pohjoiseen on kumpuilevaa peltoaluetta. Alatalon pellosta on löytynyt taltta ja noin 150 m talosta pohjoisluoteeseen tien toiselta puolelta taltan katkelma. Kohteeseen liittyy myös kourutaltta- ja hiottu liuskekappalelöytö. Tarkemmat tiedot löytökohdista puuttuvat.

Verkasalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Verkasalon tila sijaitsee Verkaperällä Lehtosaaren tilalle johtavan kylätien länsipuolella ja noin 500 m Vihanninjoesta itään. Paikka on peltojen ympäröimä mäenharjanne, josta maasto laskee etelään, pohjoiseen sekä länteen Vihanninjoelle päin. Kivikirves (Vihannin museo 267) on löytynyt länsipuolella virtaavan Vihanninjoen pohjalta joenperkauksessa (väliltä P 7141172 E 405542 ja P 7140938 E 405562).
Päärakennuksesta länteen laskevalta rinnepellolta tilarakennusten takaa löytyi vuoden 1997 inventoinnissa yksi kvartsi ja päärakennuksesta koilliseen tien vieressä sijaitsevan kynnöspellon pinnasta muutama kvartsi. Alueen maalaji on kivikkoista. Muilla tilaa ympäröivillä peltoalueilla ei ollut avoimia maapintoja.

Maarala Rapakko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alpuasta Lumimetsään johtavan maantien varrella Lumijärven ja kuivatun Alpuanjärven välissä. Maaralan Rapakon torpan pelosta on löytynyt tasataltta (KM 3186:4). Kyseinen torppa on sijainnut etelään nousevan kivikkoisen Rapakonkankaan pohjoisrinteen juurella. Paikalla on vielä torpan perustuksia jäljellä välittömästi maantien länsipuolella. Torpan paikan pohjoispuolella on viljelyksessä olevia peltoja. Taltan tarkka löytökohta ei ole tiedossa, mutta todennäköisesti se on jossakin lähialueen pellolla.
Paikka on lähellä entistä Alpuanjärveä, jonka rannoilta on tiedossa useita kivikautisia löytöpaikkoja.

Kuorilehto 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 3505:8) löytöpaikka sijaitsee Lumijärvestä noin 1,6 km etelään Törmiperäntieltä Lumijärvelle johtavan ajotien varrella, Kuorilehdon talon lähipellolta. Kuorilehdon talo on pienellä mäellä, josta maasto laskee loivasti ympäröiville pelloille. Esineen tarkka löytökohta ei ole tiedossa. Tarkastushetkellä pellot olivat pääosin laitumena ja osin viljelyksessä, joten alueella ei voitu tehdä tarkempia tutkimuksia.

Pyörälä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 3505:17) löytöpaikka sijaitsee Alpuan Aholanperällä, Pyörälän talon pellossa. Pyörälän tila on pienehkön mäen pohjoisrinteellä. Mäen korkeimmalla alueella ja rinteillä on peltoja. Taltan tarkkaa löytökohtaa ei tiedetä. Tilan pihaan johtavan tien länsipuolella, heti tien vieressä rinteen juurella olevan perunapellon maasta ei löytynyt mitään esihistorialliseen toimintaan viittaavaa. Muut tilan lähipellot olivat laitumena ja viljelyksessä, joten avoimia maapintoja ei ollut mahdollista muualla tarkastaa.

Häkkilä Iso-Vilminko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden löytöpaikka sijaitsee Alpuan Vilmingossa, Vilmingon kylätien varrella, Iso-Vilmingon talon maalla. Kohde on kivikkoisella moreeniharjanteella, mistä maasto laskee jyrkähkösti itärinteen viljapelloille. Rinteessä on kookkaita siirtolohkareita ja kiviä on kerätty myös peltoröykkiöiksi. Etelä–pohjoissuunnilla kasvaa kuusivaltainen metsä. Paikkaan liittyy kaksi tasatalttalöytöä (KM 3505:18–19), joiden löytökohdat eivät ole tiedossa.
Vuoden 1997 inventoinnissa ei paikalla havaittu merkkejä esihistoriallisesta toiminnasta.

Pirttisaari (1000010216) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pirttisaaren talo sijaitsee Alpuassa, kuivatun Alpuanjärven luoteisrannalla, Alpuasta Korvenkylään johtavan Alpuantien varrella. Vuonna 1947 silloisen Pirttisaaren päärakennuksen läheltä löytyi mahdolliseksi taltan katkelmaksi tulkittu kiviesine (KM 11752).
Paikka on kivikkoinen mäki, josta maasto laskee ympäröiville alueille. Lähialueilla koillisesta länteen on suoperäiseen maastoon raivattuja peltoja, jotka ovat pois viljelyskäytöstä. Talon lounaispuoleiseen alankoon on 1900-luvun lopussa raivattu uutta peltoa vetiselle suopohjalle. Pirttisaaren vanhan päärakennuksen paikka ei selvennyt inventoinnissa, mutta Meinanderin raportista päätellen se ei ole sijainnut kovin kaukana nykyisestä Pirttisaaren talosta.
Vuoden 1997 inventoinnissa ei havaittu mitään esihistorialliseen toimintaan viittaavaa.

Saari (1000010217) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alpuassa olevan Saari-nimisen talon pellosta on löytynyt kiviesine (KM 16472). Talon sijainti ei ollut tiedossa, mutta peruskartalle on merkitty Saari-niminen talo, joka sijaitsee noin 19 km Vihannin keskusta eteläkaakkoon Alpuan Navettaperällä ja noin 1,2 km Piipsanjoesta etelään, Jokivarresta Navettaperälle johtavan kylätien länsipuolella. Paikka sijaitsee vain hieman ympäristöstään kohoavalla mäen töyräällä, ympärillä on metsää ja nuorta koivua kasvavia viljelykäytöstä poistettuja peltoja.
Paikalla ei todettu vuoden 1997 inventoinnissa mitään esihistorialliseen toimintaan viittaavaa.

Kallio (1000010218) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alpuan Lumimetsässä Lumijärvestä noin 3,4 km lounaaseen, Lumimetsästä Oulaisiin johtavan tien varrella. Uusitalon paikka on nykyisin autiona. Ympärillä on viljeltyjä peltoja. Maasto nousee paikalta loivasti itään ja laskee länteen pelloille ja metsänreunaan. Talon kohdalta on löytynyt kiviesine, jonka tarkka löytökohtatieto puuttuu.
Noin 30 m entisestä päärakennuksesta länsiluoteeseen traktorin pyörien rikkomasta kohdasta löytyi vuoden 1997 inventoinnin yhteydessä muutama kvartsi, jotka otettiin talteen.

Väliaho (1000010219) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vihannin museon kokoelmissa oleva kourutaltta on löytynyt Väliahon pellosta, mutta sen tarkempi löytökohta ei ole tiedossa. Kohde sijaitsee Lumimetsästä Ojalanperälle ja Oulaisiin johtavan maantien varrella, etelään viettävällä paikalla, peltojen keskellä. Hieman pohjoisempana kohoaa metsää kasvava rinne kyläkoululle päin.

Ollinsaari Kiviniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan (KM 20094) löytöpaikka sijaitsee rautatien ja sen länsipuolella noin 200 metrin etäisyydellä virtaavan Vihanninjoen välissä, pienellä peltojen ympäröimällä mäellä. Kiviniemen talon takana oleva pelttotilkku sekä muut lähialueen pellot on poistettu viljelykäytöstä.

Uusi kansakoulu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran (KM 20095) löytöpaikka sijaitsee Alpuassa, Alpuasta Paavolaan johtavan Luohuantien itäpuolella. Kohde on kivikkoinen lännestä kohoava harjanne, jonka korkeimmalla kohdalla sijaitsee koulu. Ympäröivillä alueilla on peltoa. Tuura on valmistettu vihreänharmaasta sädekiviliuskeesta. Sen tarkemmat löytötiedot puuttuvat.
Paikalla tehtiin vuoden 1997 inventoinnissa vain yleishavaintoja maaston piirteistä. Kohteen lähistöllä ei ollut avonaisia maapintoja.

Yyppä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkiteräisen taltan (KM 20097= Vihannin museo 2994) löytöpaikka sijaitsee Alpuan Lumimetsässä, Alpuasta Oulaisiin ja Ojanlanperälle johtavan maantien itäpuolella ja eteläpuolella virtaavasta Piipsanjoesta noin 300 m pohjoiseen, Yypänahon pihapiirissä olevan aitan itäpuolella olevassa pellossa. Vuoden 1979 tarkastuksessa paikalta ei todettu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Tapiola Honkakorpi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Alpuan Lumimetsän Jokivarresta etelään johtavan kylätien päässä ja noin 700 m Piipsanjoen eteläpuolella. Noin 300 m Tapiolan talosta itäkaakkoon olevalta pellolta on löytynyt kivitaltta ja vuoden 1979 tarkastuksessa paljon kvartsia (KM 20105 ja KM 20549:1–2). Löytöpaikka on tasaista ojitettua viljapeltoa metsän keskellä, missä ei ole juurikaan silmin havaittavaa korkeusvaihtelua. Topografia ei ole asuinpaikalle tyypillinen, mikä on ristiriidassa runsaan kvartsin esiintymisen kanssa.

Pappilanpelto (1000010225) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan katkelman (KM 24731) löytöpaikka sijaitsee Vihannin keskustassa, kirkkoa vastapäätä olevan kirkkoherranviraston eteläpuolisella pellolla. Löytöpaikka on lounaaseen laskevan rinteen reunalla olevalla viljelykäytöstä poistetulla pellolla. Pellon pohjoisreunalla on umpeenkasvanut kasvimaa, jossa kasvaa vielä marjapensaita ja runsaasti raparperia.
Vuoden 1997 inventoinnin aikana alueella oli rakennustöiden vuoksi maan pintaa runsaasti auki, mutta paikalta ei löydetty mitään esihistorialliseen toimintaan viittaavaa.

Rakeen talo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoentieltä Rakeenperälle kääntyvän Rakeenperäntien varrella. Rakeen asumaton talo on Salolan tilalle johtavan tien pohjoispuolella. Maasto kohoaa paikalle lännestä ja etelästä päin ja alueen korkein kohta on talon itäpuolella, mistä maasto jatkuu melko tasaisena itään Salolan tilalle päin. Ympäröivät pellot ovat osin viljelyksessä. Kiviaseen varsipuoli (KM 3512:3) on löytynyt Rakeen pellosta, tarkemmin määrittelemättömästä paikasta.

Pikku-Rulla (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde on laajahko kallioalue, joka sijaitsee noin 12 km Vihannin keskustasta etelälounaaseen Vihannin ja Oulaisten kunnan rajalla, pääosin Vihannin kunnan puolella. Paikalla esiintyy runsaasti siirtolohkareita ja korkeimmalla kohdalla myös pieni rakkakivikko. Kallioperäinen maastotyyppi jatkuu koilliseen, muilla ilmansuunnilla aluetta ympäröi suoperäinen maasto. "Kallion päältä" on löytynyt kivikirves (KM 3770) ja mahdollisesti kohteesta on peräisin toinenkin kiviesine (KM 1238).
Aluetta käytiin vuoden 1997 inventoinnissa läpi laajasti, ja erityisesti pyrittiin erottamaan mahdollisia esihistoriallisia kivirakennelmia, joita ei kuitenkaan esiintynyt. Korkeimman alueen tuntumassa olevassa pienessä rakkakivikossa oli tuoreita kaivelun jälkiä.

Kaivola (1000010964) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Hoitun liuske-esineen (KM 26215:1) löytöpaikka sijaitsee Ainalinjärven luoteisrannalla. Maasto on melko tasaista peltoaluetta, jossa on järven rannan suuntainen matala pitkänomainen harjanne. Harjanteelta on matkaa vanhalle järven rantatörmälle noin 25 m, josta edelleen nykyiselle rannalle 70 m. Löytö tehtiin noin 6 m metsän rajasta harjanteen suuntaan. Esineen katkelman lisäksi havaittiin palaneita kiviä noin 30 m matkalta metsän reunasta alkaen. Mitään muuta kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei löydetty.

Ainalinpää (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsikaavin (KM 26216:1) on löytynyt Ainalinjärven luoteisrannasta noin 400 m luoteeseen, Ainalinjärven pohjoispuolelta kulkevan tien itäpuolelta.
Maasto on lähes tasaista kaakkoon viettävää peltoaluetta, jossa on havaittavissa rannan suuntainen terassin raja. Terassin reunassa on pieni niemekkeen oloinen uloke. Kvartsikaavin löytyi terassin päältä niemekkeen keskeltä. Samoilta seuduilta löytyi myös jonkin verran palaneita kiviä.

Romelampi 2 (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kvartsikaavin löytyi samalta Pärjänjoen itärantaa kulkevalta retkeilypolulta kuin Romelampi 1 (1000011251) noin 50 metriä Romelampi1:stä etelään.

Sakri (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskos (KM 20717) on löytynyt Karjulanmäen kyläryhmän eteläpäästä, Sakrin tilalta. Löytöpaikka sijaitsee tilan asuinrakennusten eteläpuolella, noin 30 m päässä, loivasti lounaaseen viettävällä hiekkamultaisella pellolla. Paikalla ei havaittu kiinteään muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä.

Seppälä (1000011523) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkirves (KM 2478:7) on löytynyt Vääräjoen Sikalankoskea perattaessa.

Jokitalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kateissa olevan kivitaltan löytöpaikka.

Hilliaho (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KM 2675:531) on löytynyt 1800-luvun lopussa Hilliahon talon pellosta. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä. Löytöpaikkana saattaa tulla kysymykseen tilan rakennusten länsipuolinen, länteen ja lounaaseen viettävä hiekkapohjainen peltorinne. Paikalta ei löydetty vuoden 1979 inventoinnissa kiinteän muinaisjäännöksen merkkejä.

Kangas (1000011527) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaitataltta (KM 11667:2) on löytynyt vuonna 1935 Sikalan kylästä, Kankaan tilalta kerhomaata haravoitaessa.
Löytöpaikka sijaitsee uuden talon ja tien välissä niemekkeellä, joka viettää jyrkästi länteen, itään ja etelään. Pelloista ei vuoden 1984 inventoinnissa havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Pihlajaräme (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta (löytäjän hallussa) on löytynyt ojankaivussa, Sikalankylän Pihlajaräme-nimiseltä peltosaralta, noin 1,6 km lounaaseen Marjakankaan tilalta. Vääräjoki virtaa noin 80 metrin etäisyydellä löytöpaikan länsipuolella.

Alanen (1000011529) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (Sievin museo 180:16) on löytynyt Sikalan kylästä Alasen tilalta vuonna 1935. Löytöpaikka sijaitsee savipellolla aivan metsän rajassa. Etelässä ja lännessä maasto on kuivaa ja kivistä kuusta kasvavaa kangasta. Saviset ja kiviset pellot viettävät loivasti kohti 400 m etäisyydellä olevaa Vääräjokea.
Vuoden 1984 tarkastuksessa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Pappilanniitty (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaitataltta (KM 11667:1) on löytynyt Sikalan kylästä, Kalliojoki (entinen nimi Pappilanniitty) -nimiseltä maapalstalta vuonna 1935. Esine löytyi jokirannasta ojaa kaivettaessa.
Löytöpaikka on Vääräjoen eteläpuolella loivasti etelään viettävää peltorinnettä. Vuoden 1984 inventoinnin aikana pelto oli viljalla, joten aluetta ei pystytty tutkimaan.

Ruokamaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KM 22264) on löytynyt kesällä 1983 peltotöissä Ruokamaan kylästä, Ruokamaan tilalta. Löytöpaikka on noin 70 m etäisyydellä kaakkoon Vääräjoen rannasta.

Nurmela (1000011532) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaitataltta (KM 9308) on löytynyt Evijärven kylän Järvikylän Nurmelan talosta noin 200 m länteen päin, 1920- ja 1930-luvun taitteessa luonnonsuonniitystä viljelykseen peratusta järvikuivasta. Löytöpaikka on nykyisen Sievin ja Ylivieskan välisen maantien länsipuolella loivasti länteen laskevalla viljelysmaalla. Alueen halki on kaivettu luode-kaakkosuuntainen syvä ja leveä oja, jonka maat on siirretty oletetulle löytöpaikalle. Läheisiltä perunapelloilta ei löydetty vuoden 1984 inventoinnissa mitään kiinteään asuinpaikkaan viittaavaa, vaikka paikan sijainti Vääräjoen varressa aiemmin sijainneen muinaisen Evijärven itärannalla on erinomainen kivikautiseksi asuinpaikaksi.

Huhtala (1000011533) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (Pohjois-Pohjanmaan museo 4308) on löytynyt vuonna 1942 Vanhallakirkolla olevan Huhtalan talon päärakennuksesta noin 50 m luoteeseen, tasaiselta savipellolta. Paikalla ei ole havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Linna (1000011534) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaitataltta (KM 19870) on löytynyt Sievinkylästä, Linna-nimiseltä tilalta. Löytöpaikka on Vääräjoen pohjoisrannan jokitörmässä, ns. Pappilan kotipellossa, noin 140 m Linnan päärakennuksesta etelään. Maaperä on hiekkaa. Paikalla ei ole havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Koivumäki (1000011535) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoistaltta (KM 19871) on löytynyt Sievinkylästä Koivumäen tilan maalta, pellolta savimaasta, noin 40 m koilliseen päärakennuksesta. Vuoden 1976 tarkastuksessa ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Kaattari (1000011536) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoistaltta (Huhtalan koululla) on löytynyt Jyringinkylän Pihlajamaan tilan perunapellosta vuonna 1956. Löytöpaikka sijaitsee 300 m Pihlajamaan talosta luoteeseen, keskellä peltoa, Antinojan ja kaivetun ojan välissä. Etelässä ja idässä paikkaa reunustaa kivikkoiset kankaat ja pohjoisessa virtaa Vääräjoki.
Vuoden 1984 inventoinnissa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Somero (1000011537) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuske-esineen katkelma (KM 16717) sekä kivikirves (löytäjän hallussa) ovat löytyneet Siltamäestä, noin 50 m Vääräjoesta pohjoiseen. Siltamäelle vievän polun varrella on useita vanhoja matalia hiekanottopaikkoja, josta esineet voivat olla peräisin. Vuoden 1977 tarkastuksessa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.
Löytöpaikka sekä sen ympäristöä tarkastettiin vuoden 2022 inventoinnin yhteydessä. Alueella on nykyään vahvasti heinittynyt hakkuualue, josta ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittavia merkkejä. Alue on myös hyvin kivikkoinen. Polun varrelta ei havaittu muinaisjäännösrekisterissä mainittuja hiekanottokuoppia. Polun varsi on varsin tiheästi kasvanut umpeen.

Keskitalo (1000011538) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kirves (KM 19869:1) ja kourutaltta (KM 19869:2) ovat löytyneet Kukonkylästä, pellolta, Keskitalon päärakennuksesta noin 550 m koilliseen, pienen pellolla olevan metsäsaarekkeen lounaispuolelta. Vuoden 1976 tarkastuksessa ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Mäkelä (1000011983) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta KM 1821 on löytynyt vuonna 1868 vanhasta metsän alle joutuneesta pellosta Mäkelän maalta Haapavedeltä. Tarkka löytöpaikka on tuntematon. Arvioitu löytöpaikka sijaitsee Haapaveden koulukeskuksen itäpuolella, koulurakennuksen ja Vanhatien välisessä rinteessä. Tuhoutunut kohde.

Rytky (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Kvartsi-iskosten (KM 26189:1) löytöpaikka Mieluskosken kylässä, Pienen Rytkynjärven eteläpuolella, Ison ja Pienen Rytkynjärven laskupuron loppupäässä, sen itärannalla. Maasto on loivasti länteen ja luoteeseen laskevaa peltorinnettä. Alueelta on löytynyt myös tasataltta (KM 2477:66), mutta sen tarkkaa löytöpaikka ei tiedetä.
Kvartsin lisäksi vuoden 1990 inventoinnissa ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Kivilahti (1000011985) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltat (KM 2477:67 ja KM 3855:13) ovat löytyneet Mieluskosken kylästä Pirnesjärven länsirannalta. Masto on tasaista peltoaluetta. Esineiden tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä. Alueella ei havaittu vuoden 1990 inventoinnissa merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Kivikautinen; Tasataltat (KM 2477:68 ja 3518:9) ovat löytyneet Ainalista, Osmankijärven lounaisrannalta, Sonilanojan suusta runsaat 500 m pohjoisluoteeseen.
Vuoden 1990 inventoinnissa ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Pajala (1000011988) (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Tasataltta (KM 2512:9) on löytynyt Ainalin kylän Pajalan talon pellosta Vaitinniemen mäeltä. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Veivo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten (KM 26190:1) ja kolmen kivitaltan, (KM 3522:3, Haapaveden kotiseutumuseo 118 ja 1436), löytöpaikka Mieluskoskella, Pienen Rytkynjärven pohjoisrannasta noin 120 m pohjoiseen, Haapakosken ja Nivalan välisen tien eteläpuolella.
Maasto on etelään viettävää peltorinnettä, jonka pohjoispuolella on mäntymetsää ja eteläpuolella alavaa peltoa. Vuoden 1990 inventoinnissa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Haara (1000011991) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kuorutaltta KM 3540:7 on löytynyt Mieluskosken kylästä Mäntylän talon Haaran torpan pellosta. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä. Vuoden 1990 inventoinnissa ei alueelta löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittavaa.

Laukkala (1000011992) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Talttojen (KM 215 ja KM 5218:30-31) löytöpaikka sijaitsee Mieluskylässä, Pyhäjoen pohjoisrannalla Laukkalan tilalla. Maasto on loivasti Pyhäjokea kohti laskevaa peltoa. Vuoden 1990 inventoinnissa alueella havaittiin yksittäisiä palaneita kiviä jotka eivät kuitenkaan muodostaneet mitään kokonaisuutta.

Petäjikkö (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 5218:32 tasataltta on saatu vuonna 1908 Petäjikön talosta, jonka vaarivainaja on sen löytänyt talon seuduilta. Vuoden 1990 inventoinnissa löytöpaikaksi paikallistettiin Vainion talo. Mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei löydetty. Löytöpaikka sijaitsee Pyhäjoen pohjoisrannalla, Mieluskoskesta noin 2 km luoteeseen. Maasto on tasaista rantapeltoa.

Alamaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Haapajärven koillispuolella, Emäntäkoulun alueella, entisestä päärakennuksesta noin 40 metriä lounaaseen. Maasto on loivasti lounaaseen päin viettävää peltorinnettä, jossa erottuu kaksi matalaa terassin rajaa. Maaperä on hiekkaa. Alueella on runsaasti rakennuksia ja teitä. Löytöpaikan lounais- ja eteläpuolitse kulkee Haapaveden ja Kärsämäen välinen tie.
KM 6295 tasataltta, jonka ruustinna Nora Pöyhönen lahjoitti Kansallismuseon kokoelmiin, löytynyt kesällä 1912 Alamaan talon päärakennuksen edustalta, siitä noin 25 metriä etelään, Pinus Cembraa istutettaessa kyynärän syvyydestä. KM 10718 kaksoistaltta, jonka koululainen Anja Pöyhönen löysi Alamaan tilan riihipellosta. Pelto rajoittuu ennen järvenä olleeseen Kirjavanevaan. Vuoden 1990 inventoinnissa löytyi talon eteläpuolisesta pellosta, taloon johtavan tien itäpuolelta, kaksi kvartsikaavinta.

Ollalan Mattila (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Kiviesineet (KM 13582:1-10, kirveitä, talttoja ym. kiviesineitä) ovat löytyneet Ollalan kylästä Mattilan pellolta Haapolammen ympäristöstä. Vuoden 1990 inventoinnissa alueella ei havaittu kiinteään muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä, eikä esineiden löytöpaikkaa pystytty paikallistamaan.

Rytkynranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Haapaveden kirkolta noin 100 metriä etelään Haapajärven rannassa. Alue on rakennettua taajamaa. KM 13584 tasataltta, löytyi talon perustuksia kaivettaessa Haapaveden Kirkkojärven ns. Rytkynrannasta. Vuoden 1973 tarkastuksen mukaan paikalla ei ole merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Laaksola (1000011999) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Haapaveden kirkolta noin 300 metriä pohjoisluoteeseen. Laaksolan talon osoite on Sepänkuja 3. Ympäristö on täysin rakennettua (S-marketin pysäköintialue). KM 14250 sädekiviliuskeiskokset on löytänyt ent. nimismies Mikko Huurre omistamansa Laaksolan talon perunapellosta Haapaveden kirkonkylässä. Lähellä tätä paikkaa on aikoinaan löydetty tietä tehdessä jokin kiviase, jonka myöhemmät vaiheet ovat tuntemattomat. Anja Sarvas on tarkastanut paikan vuonna 1973 ja todennut sen irtolöytöpaikaksi.

Kytökylän kansakoulu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hioinkivi (Pohjois-Pohjanmaan museo 717) on löytynyt Kytökylän kansakoulun pellosta. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä. Vuoden 1990 inventoinnin yhteydessä alueella ei havaittu kiinteään muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä.

Martinmäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirves (Keski-Pohjanmaan kansanopiston kokoelmat 63) on löytynyt vuonna 1913 Haapajärven itäpäästä, Martinmäen talon pellosta ojaa kaivettaessa. Kivitaltta (Haapaveden kotiseutumuseo 1404) on löytynyt Martinmäen rinteestä. Esineiden tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä. Vuoden 1990 inventoinnissa alueella ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.
Tunnetaan myös nimellä Martinmäen ja Jussilan raja.

Rauma (1000012011) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Haapaveden kansanopiston kokoelmissa oleva kourutaltta on löytynyt löytötietojen mukaan Haapaveden pitäjän kirkonkylästä Rauman talon maalta, Myllyojan suusta noin 1 km ylöspäin, ojan varresta peltotöissä. Vuoden 1990 inventoinnissa koordinaattien osoittamassa paikassa havaittiin runsaasti hiiltä ja palaneita kiviä. Paikalla on poltettu sysiä. Mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei löydetty.
Vuoden 2016 inventoinnissa ilmoitettu paikka oli nurmella. Sen koillispuolella hieman kumpuileva peltoalue oli äestetty. Sen reunaa ja korkein kohta tarkastettiin, mitään merkkejä ei muinaisjäännöksestä löytynyt.

Aholan Rehulankaarto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskekeihäänkärki ja hiili (KM 14824) löytyivät Vatjusjärven kylän Aholan talon Reuhulankaarto-nimiseltä metsäpalstalta hiekkakuopasta 1959. Vuoden 1990 inventoinnissa ei paikalla havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa

Vatjusjärvi Männistö (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Liuske-esineen ja palaneen saven löytöpaikka sijaitsee Ison Vatjusjärven ja Kurranjärven välisellä kannaksella, Kurrajärven ja Takkulammen välisen puron pohjoispuolella, Vatjusjärven ja Sarjankylän välisen tien eteläpuolella.
Maasto on etelään ja kaakkoon laskevaa loivaa peltorinnettä, jossa on havaittavissa kaksi terassia, joista liuske-esine ja palanut savi löytyivät (KM 26187:1-2). Em. kohdasta noin 120 m itäkaakkoon löytyi myös piiydin (KM 26187:3)

Väinölä (1000012022) (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Kvartsi- ja pii-iskoksen (KM 26197:1-2) löytöpaikka Osmankijärven lounaisrannalla. Maasto on loivasti koilliseen päin viettävää rinnettä, jossa on havaittavissa kaksi matalaa terassia. Kvartsi-iskos löytyi alemman terassin alta, noin 12 m järven rannasta, Pii-iskos puolestaan löytyi ylemmän terassin reunalta, noin 70 m järven rannasta. Paikalta ei löydetty muuta muinaisjäännökseen viittaavaa.

Ilmari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hiotun liuske-esineen (KM 26200:1) katkelma on löytynyt Haapaveden ja Oulaisten välisen tien lounaispuolelta, Haapo-ojasta noin 200 m kaakkoon. Löytöpaikan luoteispuolitse virtaa Raatesuolta Pyhäjokeen laskeva oja.
Maasto on loivasti lounaaseen päin viettävää peltorinnettä, jossa on havaittavissa kaksi matalaa terassia. Alempi terassi muodostaa niemekkeen tapaisen ulokkeen alempana olevalle pellolle, Löytöpaikka on niemekkeen keskellä aivan sähkölinjan alapuolella. Vuoden 1990 inventoinnissa ei havaittu muuta muinaisjäännökseen viittaavaa.

Toivola (1000012024) (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Rautakautisen puusuksen kärkikatkelmat (KM 26218 ja 34269) ovat löytyneet Apajan lounaisrannalta, noin 60 m nykyisestä rantaviivasta ojaa kaivettaessa.

Viitasenneva (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Puusuksen kärkikatkelman (Haapaveden kotiseutumuseo 1380) löytöpaikka sijaitsee Ison Vatjusjärven itäpuolella Viitasennevalla. Tarkkaa sijaintia ei tiedetä.

Riutankahlo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineen löytöpaikka Palokankaan Riutankahlossa. Esine löytyi auratusta metsämaasta, urasta. Tarkastamaton kohde.

Koskela (1000012092) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KM 13589) on löytynyt Koskelan pellosta Haapaveden Kirkkojärven rannalta. Vuoden 1973 tarkastuksen mukaan löytöpaikka/asuinpaikka on tuhoutunut. Löytöpaikka sijaitsee Haapaveden kirkolta 200 metriä länsilounaaseen. Alue on rakennettua taajamaa ja paikalla on kerrostaloja. Paikan osoite on Alarannantie 19.
Tunnetaan myös nimellä Koskela-Pirkola.

Viertola (1000012100) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rapautunut kourutaltta (KM 35629) on löydetty Mieluskyläntie 886:n kohdalta Pyhäjoen pohjoisrannalta, noin 2,5 km Mieluskoskesta kaakkoon, läheltä Viertolan taloa, noin vuonna 1968. Esine oli joesta ruopatussa maassa. Vuoden 2008 inventoinnin aikaan ympäristön pellot olivat heinällä, eikä mitään pintahavaintoja voitu tehdä. Löytöpaikka ei ole alkuperäinen, koska esine on ollut joesta ruopatussa maassa.

Kankaanpää (1000012192) (Löytöpaikat)
Varhaismetallikautinen; Tasakantaisen keihäänkärjen löytöpaikka (esine löytäjän hallussa) Jyringissä Vääräjoen pohjoispuoleisella pellolla, noin 300 m joen rannasta.

Alatalo (1000012193) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (ei museokokoelmissa) on löydetty Jokikylästä Alatalon perunamaasta 1950-luvulla, tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Kannus Rautio (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee noin 1,4 km Himangan kirkosta, hiekkaperäisellä viljelysmaalla. Vanhalta talon paikalta on paikkaa pelloksi raivattaessa löytynyt esihistoriallinen (?) keihäänkärki. Samalla kertaa oli löydetty omituisenmallinen hevosenkenkä, petkeleen terä ja hiukan myöhemmin satulan jalustin. Läheltä löytöpaikkaa oli 1800-luvulla tullut esille ihmisen luita, mm. pääkallo. Löytöpaikan lähettyviltä on löydetty runsaasti rautakuonaa.

Harju (615000023) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hampuslammen pohjoisrannalla Harjun talon pihapiirissä. Talon päärakennuksen koillispuolella on kasvi-/perunamaa, jossa havaittiin inventoinnissa kvartsia. Ne jätettiin paikalleen.
Käyräselkäinen kourutaltta, PPM 6129, jonka todennäköisin löytöpaikka on juuri harjun talon tienoolla.

Rumpeetinmäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Hyttikoskesta 1,2 km luoteeseen, Hyttikosken koulusta 150 m etelään. Alue on loivasti jokea kohti viettävää peltoa, jonka yläosassa on aikoinaan sijainnut sotilastorppa.
Paikalta on löytynyt ainakin tuuran kärki, tasataltta ja nuolenkärki. Löytötietojen perusteella kiviesineet ovat löytyneet 15 m vesirajasta. Inventoinnissa 1997 paikalla ei kuitenkaan havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa. Lähin kivikautinen Kivelän löytöpaikka sijaitsee kohteesta 400 m luoteeseen.

Linna (682010024) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Siikajoesta n. 1,5 km länteen, Ahveroisenjärven koillispuoleisella Linnakankaalla.
Kankaan länsiosista on löytynyt kaksi kiviesinettä, tasataltta ja reikäkivi, mutta muita asuinpaikkahavaintoja ei ole. Topografialtaan alue on kivikautiselle asutukselle soveltuva. Kivikautisten löytöjen lisäksi alueelta on poikkeuksellisen runsaasti historiallisen ajan löytöjä.

Keränen (682010026) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Hyttikoskesta n. 3,5 km luoteeseen, Siikajoen pohjoisrannalla. Keräsen talo sijaitsee ympäröiviä peltoja hieman korkeammalla maastonkohdalla.
Alueelta on saatu eri kokoelmiin yhteensä neljä tasatalttaa sekä mahdollinen kiviesineen teelmä. Ainakin yksi taltoista on löytynyt talon piha-alueelta. Toinen taltoista on löytynyt talosta n. 350 m itäkaakkoon. Inventoinnissa 1997 paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa. Löytöpaikka on kuitenkin topografialtaan kivikautiselle asutukselle soveltuva.

Lampisuonsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jakosuon turvetuotantoalueelle johtavan tien varressa, Lampisuon keskellä olevalla Lampisuonsaarella. Paikalta löytyi kaksi kvartsia tien pohjoispenkasta, läheltä suon reunaa. Maaperä on hiekkamoreenia ja itse löytöpaikka kuiva kumpare, jolla kasvaa matalaa männikköä. Tien leikkauksissa näkyi myös murskaantunutta liusketta, joka lienee luontaista. Mahdollisesti paikalla on ollut kivikautinen asuinpaikka.

Kaski (1000010220) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vihannin museon kokoelmissa oleva kiviesine on löytynyt Alpuasta "Kasken pellosta". Tarkempi löytökohta ei ole tiedossa. Paikka on metsien keskellä olevaa tasaista peltoaluetta, joka on pääosin koivua ja pajua kasvavaa viljelykäytöstä poistettua peltoa.

Puroinkorpi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Haapavedelle johtavan tien eteläpuolella, Köyryolan latvoilla. Alueelta on löydetty kiviesine ukkosen repimän puun juurelta. Löydöstä on kulunut jo aikaa niin, ettei kyseistä puuta Puroinkorvesta löytynyt. Köyryojan pohjoispuoli on kovempaa hiekkakangasta, eteläpuoli ojitettua suota.
Näennäisesti tarkoista löytötiedoista huolimatta löytöpaikkaa ei enää ole mahdollista tarkemmin paikallistaa. Inventoinnin aikana alueen kankaat todettiin suhteellisen tasaisiksi hiekkakankaiksi, mutta mitään kivikaudesta kertovaa alueella ei onnistuttu havaitsemaan.

Keski-Soukka 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vuoden 2008 inventoinnissa löydettiin tasaisen pellon luoteispäästä kaksi kvartsi-iskosta, mutta alueella ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Alasoukka 2 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Hioin löytyi vuoden 2008 inventoinnissa loivasti etelälounaaseen viettävältä peltoalueelta, noin 20 m joenrannasta. Alueella ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Hioin on katkennut, se on tehty harmaanvihreästä hienorakeisesta kivilajista.

Salmentakanen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syötteen tunturialueen kupeessa, Naamankajärven pohjoisen lahden, Salmentakasen, länsipäässä, Riihisuolta lahteen laskevan pienen puron eteläpuolisella rannalla olevalla törmällä. Paikalla on opastuskeskus ja sen uimaranta sekä vedenottamo. Löytötasanne on noin 4-5 metriä järven pinnan yläpuolella olevaa hiekkaista aluetta uimakoppien vieressä. Löytöjä oli kuluneessa vähäkarikkeisessa hiekkamaassa noin 20 metrin alueella.

Korvenpalsta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoistaltta (löytäjän hallussa) on löytynyt Sikalankylän Jokikylästä 1960-luvun alussa pellonraivaustöissä aivan Vinnurvanojan etelärannalta.
Vuoden 1984 inventoinnin aikana alueen pellot olivat viljelyksessä eikä löytökohtaa voitu tutkia tarkemmin.

Lerkka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2508:15 kourutaltta on löytynyt Lerkan talon pellosta, tarkemmat löytötiedot puuttuvat. Löytöpaikka sijaitsee Roinilan kivikautisen asuinpaikan läheisyydessä, Oulujoen etelärannalla noin kaksi kilometriä Sotkajärvestä itään. Maasto on tasaista rantapeltoa. Maaperä on hiekkainen. Oulujoen pintaa on nostettu noin metrillä. Paikallistus on hyvin epätarkka.

Raatila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 3147:25 kivikuokka on löytynyt perunamaata tehdessä Ristiniemen talon alueelle. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Löytöpaikka sijaitsee mahdollisesti Oulujoen eteläpuolella, lähellä junanradan ja Similäntien risteystä. Maasto on kumpuilevaa, pienten purojen rajamaa viljelysmaata. Ranta ei ole alkuperäinen, Oulujoen pintaa on nostettu ja paikoitellen rannoille on pengerretty kanavoinnin täyttömaata. Vanha Oulu-Kajaani –maantielinja kulkee pitkin Similäntietä. Alueelta on muitakin kivikautisia löytöjä. Paikallistus on hyvin epätarkka.

Määttä 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 3713:21 tuura on löytynyt Määtän tilan pellosta kyntötöiden yhteydessä, tarkemmat löytötiedot puuttuvat. Löytöpaikka sijaitsee Sotkajärven länsirannalla Mesiahontien päässä. Maasto on alavaa rantapeltoa, Määtän pellot eivät ole viljelyksessä.
2022. (Vanhalon 1987 kohde 63). Määtän talo on v. 1773 kartan perusteella sijainnut Määtänsaaressa (kohdalla noin N 7186202 E 465098). Vuoden 1850 pitäjänkartalla Talon nimi on Tuppurainen. Kummallakaan kartalla ei ole taloa tai torppaa sillä kohdalla missä nykyisin on Määtän talo. Koska esine (KM 3713:21) on luetteloitu vuonna 1899, on hyvin mahdollista, että esine on peräisin Määtänsaaresta.
Nykyisen Määtän talon seutua ei tarkastettu inventoinnin yhteydessä. Määtän saa-ren kaakkoisin puolisko tarkastettiin. Se on lehtomaista metsittynyttä vanhaa pel-toa, maaperä hienoa hiekkaa. Kaakkoisosassa on laavu. Kaakkoispäähän tehtiin muutama koekuoppa, joissa ei todettu merkkejä muinaisjäännöksistä.

Kalmosaari (1000013885) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 11010:2 tuura, jonka löytöpaikaksi ilmoitetaan Kalmosaaren lähellä oleva pelto, tarkemmat löytötiedot puuttuvat. Kalmosaari sijaitsee Oulujoessa Utajärven Alakylän kohdalla. Kalmosaaren paikkeilla Oulujoen vedenpintaa on nostettu noin kaksi metriä. Joen eteläpuolella on Roinilan kivikautinen asuinpaikka ja Lerkan kivikautinen löytöpaikka. Joen eteläranta on yhä peltoa mutta pohjoisranta on metsittynyt ja kanavan rajaamana saarena. Vanha Oulu-Kajaani –maantielinjaus kulkee joen etelärannan peltojen läpi. Tarkka löytöpaikka on tuntematon, paikallistus on hyvin epätarkka.

Kantola (1000013886) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 13755:1 kivikirves, 13755:2-3 talttoja, 13755:4 kvartsi-esine, 13755:5 kvartsi-iskoksia, Esineet ovat löytyneet pellosta, joka on sijainnut noin 100 metriä pohjoiseen Kantolan talosta. Pelto on nykyään veden alla. Löytöpaikka sijaitsee Oulujoen etelärannalla, Ristiniemestä etelään, Sotkajärven itäpuolella. Kantolan talo on Saviniementien ja joen välissä. Maasto on kumpuilevaa, pienten purojen rajamaa viljelysmaata. Ranta ei ole alkuperäinen, Oulujoen pintaa on nostettu ja paikoitellen rannoille on pengerretty kanavoinnin täyttömaata. Alueelta on muitakin kivikautisia löytöjä.
Löytöjen saannin yhteydessä 1955 mainittu etäisyystieto lienee virheellinen, sillä 1950 peruskartan mukainen rantalinja talon pohjoispuolella jokseenkin vastaa nykyistä.

Hulttila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 3735:1 tuura, 3735:2 hioinkivi, PPM 1747-1748 keihäänkärki?, PPM 1749 hiomakiven katkelma, PPM 1750 tasataltta, PPM 1751 kiviveitsen kappale, esineet ovat löytyneet Hulttilan talon uutispellosta ojaa kaivettaessa. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Peruskartan mukaan Hulttilan talo sijaitsee Oulujoen etelärannalla noin yhden kilometrin Paskonkoskesta alavirtaan, luoteeseen. Joen eteläranta on suurimmaksi osaksi alavaa ja kosteaa maata. Korkeammat kohdat ovat yleensä rakennettua. Myös Hulttilan talo sijaitsee hieman ympäristöstään kohoavalla hiekkaisella kumpareella. Pellot ovat umpeenkasvaneet. Paikallistus on epätarkka.

Pikkula (1000013883) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 3713:22 tasataltta on löytynyt Järvelän Pikkulan torpan perunapellosta, tarkemmat löytötiedot puuttuvat. Löytöpaikka sijaitsee Sotkajärven pohjoisrannalla, Kiviniemen kaakkoispuolella. Maasto on rantapeltoa, niemeke kapean purouoman itärannalla. Paikalla ei ole enää torppaa, järven rantaan on rakennettu kesämökkejä. Koko pohjoisranta on muokattua peltoa. Paikallistus on epätarkka.

Lappalainen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen KM 20465 löytöpaikka

Mäkelä (1000013779) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirveen (KM 2477:83) ja kourutaltan (KM 2477:84) löytöpaikka.

Kivikangas (1000013781) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Suppiloreikäisen pallonuijan (KM 2477:85) löytöpaikka

Alatalo (1000013782) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Keihäänkärjen (KM 3170:3) ja kourutaltan (KM 3170:4) löytöpaikka.

Kuoppala (1000013783) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 3170:5) löytöpaikka.

Venetpalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven puolikkaan (KM 3170:6) löytöpaikka.

Tervakangas (1000013786) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan (KM 3518:12) löytöpaikka.

Halla-aho (1000013787) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan (KM 3518:13) löytöpaikka. Taloa ympäröivät itä-, etelä- ja länsipuolelle laskevat loivat peltorinteet. Näistä länsipuoliset olivat vuoden 1995 tarkastusajankohtana viljalla ja saman vuoden myöhemmän käynnin yhteydessä kynnöksellä. Muut pellot olivat kesannolla. Alueelta ei onnistuttu löytämään merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä, vaikka kohde sijainniltaan ja maastoltaan on sellainen, että siellä asuinpaikkakin saattaisi olla. Paikalla käytiin myöhemmin uudelleen, jolloin talon länsipuoliset pellot oli kynnetty. Mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa niiden alueelta ei löydetty.
Vuoden 2022 inventointi: Alue oli osin viljelyksessä, osin kesannolla inventointiajankohtana v. 2022, joten tarkempaa maastotutkimusta ei voitu tehdä. Kuten Sarkkinen (1995) mainitsee, on alue kivikautisten asuinpaikkojen suhteen hyvin potentiaalista.

Isola (1000013788) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan löytöpaikka (KM 3678:4) löytöpaikka.

Lystilä (1000013789) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tikarin tyvikatkelman (KM 3678:5) löytöpaikka

Saarala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 8610) löytöpaikka.

Rinnekangas (1000013791) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden (2 kirvestä, taltta KM 10291:1-3) löytöpaikka. Alue on alavaa savipohjaista vanhaa suota, joka nykyään kasvaa koivikkoa ja jonka lähialueet on osin tehty pelloksi. Alueelta mainitaan löydetyksi kolme kiviesinettä, jotka ovat paljastuneet savea haudasta ajettaessa. Kyseessä täytyy olla Venetnevan peltoalueen läntisimmän kelkan länsipuoliset savikuopat. Umpeenkasvaneet savikuopat löytyivät ilmoitetusta paikasta, mutta asiaan ei enempää valaistusta saatu. Muita savikuoppia ei alueella ole, yleensäkin savi tavattiin ottaa yhdestä paikasta.
Vuoden 2022 inventointi: Löytöalue on tasaista, metsää kasvavaa, ojitettua suota. Ei tarkastettu vuoden 2022 inventoinnin yhteydessä.

Eskola (1000013792) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Korvakkeellisen nuijan (KM 11992:1) löytöpaikka. Alue on tasaista peltomaata, eikä asuinpaikan merkkejä täältä löytynyt.

Vedenpää Makkaraoja (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan (KM 13965) löytöpaikka. Alue on peltoa, jonka ojat on uusittu myöhemmin. Löytökohta on nykyisen I ojan tai II saran keskikohdan tienoilla. Kiinteän asutuksen merkkejä paikalta ei löytynyt.
Vuoden 2022 inventoinnissa löytöpaikkaa ei tarkastettu.

Lehtola (1000013794) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran teelmän (KM 13966) löytöpaikka

Junno (1000013795) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven KM 14257 löytöpaikka.

Hautajoki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (Venetpalon kansakoululla) löytöpaikka

Kankaanpää (1000013797) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven KM 18253 löytöpaikka

Riihipelto Sarpanen (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautakautisen jousenkaaren katkelman (KM 16642) löytöpaikka

Somero (1000013800) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Suppiloreikäisen pallonuijan (Kärsämäen kotiseutumuseo 412) löytöpaikka.

Luonuanranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuurankärjen (Kärsämäen kotiseutumuseo 1041) löytöpaikka

Haapamaanselkä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskekärjen (Kärsämäen kotiseutumuseo 1041) löytöpaikka

Ryönä (1000013803) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan kärkiosan (Kärsämäen kotiseutumuseo 1043) löytöpaikka sijaitsee Kärsämäen kirkolta n. 7 km etelään, Pyhäjoesta n. 700 m länteen, Kokonperän kaakkoispuolisen Ryönänkankaan pohjoisreunalla. Alue muodostaa pohjoiseen pistävän niemekkeen, jonka rinteet laskevat muihin pääilmansuuntiin. Luoteessa on viljelysmaata ja koillisessa suota. Esine on löydetty Kokonperän Ryönän pellosta vuonna 1965. Vanhimmat pellot eivät näy peruskartassa. Ne sijaitsevat heti talon eteläpuolella. Päärakennuksesta n . 30 m länteen on vanhan päärakennuksen maatunut rauniokumpu. Taloon johtavan tien länsipuoliset pellot olivat kesannolla, mutta ojia oli paikoin vastikään kaiveltu. Mitään muinaisjäännökseen viittaavaa paikalta ei kuitenkaan onnistuttu löytämään. Maastollisesti paikalle voisi asuinpaikkaakin ajatella.

Kivikko (1000013804) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan (Kärsämäen kotiseutumuseo 184) löytöpaikka

Akkasuon veräjä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Suppiloreikäisen pallokiven (Kärsämäen kotiseutumuseo 195) löytöpaikka

Kukkasuo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineen (taltan?) (Kärsämäen kotiseutumuseo 193) löytöpaikka

Tönölä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (Kärsämäen kotiseutumuseo 192) löytöpaikka

Nuttula (1000013808) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan KM 29363 löytöpaikka

Pekkala (1000013809) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (Kärsämäen kotiseutumuseo 7) löytöpaikka

Viitala Pihapelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven KM 29364 löytöpaikka

Mustasaari (1000013811) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven KM 29365 löytöpaikka

Ahola (1000013812) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (PPM 4627) löytöpaikka

Venetpalon koski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (Kärsämäen kotiseutumuseo 196) löytöpaikka

Harjupelto (1000013814) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineen teelmä (KM 29888) on löytynyt Venetpalon Nuttuperän Harjupellon talon Kaukohaasta noin 1964–65 hiekkamultaisesta pellosta. Tarkastamaton löytöpaikka.

Pakkalanpelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves on löytynyt puintitöiden yhteydessä Sikalan Myllykankaan tilalta. Löytöpaikka on peltojen keskellä oleva metsäsaareke, josta on 2000-luvun alussa kuorittu pintamaata noin 50 cm syvyyteen. Tarkastamaton kohde.

Pirilä (1000014205) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kourutaltta KM 9017 on löytynyt Siikajoen kirkosta 800 m pohjoisluoteeseen, Siikajoen länsirannalta, jokeen myöhemmin sortuneesta törmästä. Löytökorkeus viittaa siihen, että kysymys ei ole kiinteästä muinaisjäännöksestä. Vuoden 1976 inventoinnissa ei sellaisesta myöskään havaittu merkkejä.
Samalta pellolta löytyi 1.10.2018 metallinetsinnän yhteydessä hyvin säilynyt uskollisuuskehäsolki (alakohde).
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 11593.

Ala-Haho (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Reikäkivi KM 12536:1 on löytynyt Siikajoen kirkosta noin 9 kilomteriä kaakkoon, Siikajoen lounaispuolelta, Ala-Hahon talon ja joen väliseltä rantapellolta. Alueelta ei tavattu vuosien 1997 ja 2010 inventoinneissa mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Männistö (1000014207) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Hevosenkenkäsoljen (KM 11953) löytöpaikka.

Eskola (1000014208) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 2177:1) ja ison tuuran (KM 3540:3) löytöpaikka Pyhäjoesta n. 300 m etelään. Alue on suhteellisen tasaista vanhaa viljelysmaata ja omakotitaloalueeksi rakennettua vanhojen talojen tiluksia. Kourutaltan ja ison tuuran lisäksi mahdollisesti myös Lövenmarkin kokoelmiiin tuoma kourutaltta KM 2106:3 (kirkonkylä, joen eteläpuoli) on peräisin samalta alueelta.
Alkuperäinen Eskola on nykyinen Takalo-Eskola, jonka päärakennus pihapiireineen on edelleen olemassa. Esineiden löytöpaikkaa yritettiin vuoden 1995 perusinventoinnissa selvittää mm. haastattelemalla paikallisia. Löytöpaikkaa ei kuitenkaan onnistuttu nytkään selvittämään (vrt. Keskitalon tarkastus). Talon lähipellot olivat heinällä ja talon itäpuoliselta alueelta, johon Keskitalon kartta viittaa, ei jälkiä asuinpaikasta tavattu. Vuoden 2019 inventoinnissa ei saatu uusia havaintoja.

Jaakkola (1000014209) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (KM 2478:17) ja tuuran (KM 3186:14) löytöpaikka.

Hannuksela (1000014210) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineen katkelman KM 2478:18 löytöpaikka

Tikkala (1000014211) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Talttojen (KM 2478:19 ja KM 3512:5) löytöpaikka.

Mattila (1000014212) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutalttojen (KM 3186:13 ja OulM 760) löytöpaikka

Varis (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 3186:15) löytöpaikka.

Alapelto (1000014222) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalta on löydetty kivitaltta ja pari kvartsia (KM 13757:1-2). Taltan löytöpaikka on talon pohjoispuolella olevan kellarin luona. Talosta noin 300 m länsiluoteeseen olevasta savikuopasta on löytynyt taltta (KM 13756:4) paikalta, jonka on arveltu (1955) aikoinaan olleen veden alla.

Kauniskangas (1000014214) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 3512:4) löytöpaikka.

Peltonen (1000014215) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan (KM 3512:8) löytöpaikka.

Putila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 11937) löytöpaikka. Alueen tarkastuksessa 1966 se oli peltoa, jossa oli erittäin paksu humuskerros, mutta ei mitään kivikautiseen asutukseen viittaavaa. Putilan talo tiluksineen on osin jäänyt Oulaisten rakennetun keskustan alle.
Vuoden 2019 inventoinnissa havaittiin, että alueelta on purettu rakennuksia edellisen inventoinnin jälkeen. Entisiltä peltoalueilta ei tehty havaintoja kivikautisesta asuinpaikasta. Kairausnäytteistä tuli tiilenkappaleita ym. modernia esineistöä. Mahdollisesti alueella ollut asuinpaikka on voinut tuhoutua voimaperäisen maankäytön seurauksena.

Pokela (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 4430:1) löytöpaikka.
Vuoden 2014 inventoinnissa ei paikannettu kiinteää muinaisjäännöstä. Alueelat on löydetty kolme kiviesinettä jotka viittaavat asuin- tai muuhun toiminnalliseen paikkaan. Topofrafisesti potentiaalisimmalla alueella on nykyisin astusta.

Metsäpuron Kesseli (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkitaltan (KM 17681) löytöpaikka.
Pyhäjoen Hirsikoskesta n. 700 m etelään olevan vesijättömaan ympäröimän korkean kumpareen reunaa on tietä tehtäessä oikaistu, jolloin on löydetty kivitaltta. Tien oikaisu on kumpareen eteläosassa, kolmen tien risteyksen kohdalla Jääräsaareksi kutsutun harjanteen eteläpäässä, risteyksen luonaispuolisissa leikkauksissa. Paikalta ei ole todettu mitään kiinteästä muinaisjäännöksestä kertovaa.

Pajala (1000014225) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen (KM 19378) löytöpaikka.
Vuoden 2014 inventoinnissa kodetta ei tarkistettu

Aropelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan KM 19680 löytöpaikka

Myllylä (1000014227) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kahden hioimen (OulM 1147) ja tasataltan (ei museokokoelmissa) löytöpaikka

Honkala (1000014242) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan OulM 844 löytöpaikka.

Paananen (1000014243) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran (OulM 803) löytöpaikka.

Metsäpuro (1000014244) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskerenkaan (KM 29367) löytöpaikka.

Salo (1000014245) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kvartsin (ei otettu talteen) löytöpaikka.

Nivankoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan (OulM 433) löytöpaikka.

Hautalahti (1000014247) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesine (KM 29369) on löydetty Särkelään johtavaa tietä tehtäessä/
parannettaessa tilojen 3:86 ja 3:116 rajalta. Esine oli tien ravissa n. 50 - 100 cm syvällä. Paikalta ei asuinpaikkahavaintoja vuoden 1995 inventoinnissa.

Kangas (1000014248) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hioimena käytetyn kiviesineen (OulM 335) löytöpaikka.
Vuoden 2014 inventoinnissa alueelta ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Koivula (1000014249) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan teräpuolen (ei museokokoelmissa) löytöpaikka.
Vuoden 2014 inventoinnissa merkkejä kiinteästä muyinaisjäännöksestä ei havaittu. Kohteen länsipuolelta tunnetaan 250-700 metrin matkjalta kolmen muun kiviesineen löytöpaikat jotka viittaavat asuin.- tai muuhun toimintapaikkaan. Topografisesti soveliammilla alueilla on nykyisin asutusta.

Ahinko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran (OulM 816) löytöpaikka.
Vuoden 2014 inventoinnissa alueelta ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksistä. Löytöpaika eteläpuolella on sijainnut lähihistoriassa talo, josta on jäljellä luonnonkivinen maakellari, betonirakenteinen maakellari sekä kaksi rakennuksen perustaa.

Rautiolan risteys (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan (OulM 815) löytöpaikka.
Vuoden 2014 inventoinnissa alueelta ei voitu paikantaa kiinteää muinaisjäännöstä.

Mäkitalo (1000014252) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran (OulM 632) löytöpaikka.
Vuoden 2014 inventoinnissa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Alue vaikuttaa kuitenkin topografisesti hyvin potentiaaliselta.

Arovaara (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan (OulM 632) löytöpaikka.
Vuoden 2014 inventoinnissa alueelta ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä. Arovaara on merkitty nykyiselle kartalle nimellä Arola.

Juhola (1000014257) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan (KM 29371) löytöpaikka.
Vuoden 2014 inventoinnissa talonympäristöstä ei voitu paikantaa kiinteää muinaisjäännöstä.

Kuusela (1000014258) (Löytöpaikat)
Vuoden 2014 inventoinnissa todettiin, että paikalla sijaistee nykyisin vapaa-ajan asunto, jonka länsipuolella on peltoja. paltojenmaaperä on turvetta. Itäpuolisella sijaitsevalla kivikkoisella mäellä kasvaa nuori mäntytaimikko. Maaperä on uudistusvaiheessa metsäaurattu. Mitään merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä ei havaittu.

Könninmetsä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (ei museokokoelmissa) löytöpaikka.
Vuoden 2014 inventoinnissa alueella kasvoi tiheää mänty- ja koivupusikkoa eikä alueelta voitu paikantaa kiinteää muinaisjäännöstä.

Kiviranta (1000014260) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (OulM 845) ja Lehtopään koululla säilytettävän tasataltan löytöpaikka.

Ahonen (1000014261) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 29372) löytöpaikka.

Törmäperä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oulaisten kotiseutumuseon kokoelmissa on tasataltta (OulM 804), jonka todetaan löytyneen
perunapeliosta Törmäperältä. Oulaisten kunnan perusinventoinnissa 1995 löytöpaikaksi jäljitettiin Oulaisten kirkosta vajaa 4 km etelään, rautatien ja entisen urheilukentän länsipuolella sijaitseva Törmäperä, jossa esineen löytäjä oli aikoinaan asunut. Talon ympäristöä tarkastettiin, mutta pellot olivat heinällä ja pienestä perunamaasta ei kivikauden jälkiä löydetty. Tasataltan löytöpaikan tarkempaa sijaintia ei pystytty selvittämään.

Ylikuljun pelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rombinmuotoisen reikäkiven puolikkaan (KM 29374) löytöpaikka on Irvantien ja sen pohjoispuolisen kanavan välisellä pellolla Irvansuvannon alapuolella, Pyhäjoen
pohjoisrannalla. Esine on löytynyt kynnetyltä pellolta noin 100 m talosta etelään. Oraalla olleelta pellolta ei todettu asuinpaikkamerkkejä inventoinnissa 1995.

Jyrinki 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsien ja kuonan löytöpaikka sijaitsee Jyriginjärven entisellä rantatörmällä, järven kaakkoispuolella, Halosentien varrella järvelle päin viettävällä pellolla. Maalaji on hiekkaa.
Tarkastushetkellä löytöalueen pelto Jyringin ja Alatalon tilojen välillä oli oraalla. Kvartsit löytyivät pellolta alempaa ja kuonankappaleet pellon yläosasta heti tien vierestä. Kohteesta talteen otetut kuonankappaleet ovat voineet joutua löytöpaikalleen maansiirtotöissäkin. Rantapelloilta on löytynyt paljon järvimalmia ja on mahdollista, että kuonankappaleet viittaavat raudanvalmistukseen.

Pakkala (1000014362) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kolmen kvartsi-iskoksen löytöpaikka sijaitsee Sievinmäenjärven pohjoispuolella, Sievinmäentien ja järven välisellä pellolla, missä maasto laskee loivasti järvelle. Kohde sijaitsee lounais-koillissuunnassa 1 x 0,2 km:n laajuisen Sievinmäen pohjoispäässä alempana mäen korkeimpia alueita, missä on vanhaa kyläraittiasutusta. Maa on pellon yläosassa hienoa hiekkaa, alempana maalaji on karkeampaa ja lähellä järven rantaa turvemaista.
Kohteessa tehtiin havaintoja muutamista kvartseista ja palaneita kivistä pellon yläosasta ja itäreunalta.

Suvanto (1000014367) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautisen tuuran tai suurkirveen (KM 37956) löytöpaikka Pudasjärven pohjoisosassa, Yli-Livon kylässä, Livojoen pohjoisrannan tuntumassa sijaitsevan Suvannon talon kohdalla. Esine on löytynyt vanhan asuinrakennuksen laajennuksen perustusta kaivettaessa v. 1979. Rakennuksen vierellä on vuonna 2009 tehty viemärikaivantoa, jolloin sekoittuneen ja osin tuodun pintamaan alla oli löytäjän mukaan puhdas tiivis savi. Mahdollisesti löytö on tullut sinne tuodun hiekan mukana jostakin lähialueen hiekkakopasta. Paikka on sinänsä sijainniltaan myös asuinpaikaksi soveltuvaa jokivartta tai varhaisen kivikauden merenlahtea. Varsinaista arkeologista tarkastusta ei ole tehty paikalla.

Myllykangas (1000014216) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 3522:13) ja kovasimen (KM 3522:14) löytöpaikka.

Kari (1000014217) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 3855:12) löytöpaikka.
Vuoden 2014 inventoinnissa kiinteää muinaisjäännöstä ei paikannettu. Muinaisjäännöksen kannalta potentiaalisin alue Notkon ja Karin talojen väliltä jäi olosuhteiden vuoksi inventoimatta (karjalaidun).

Perkkiö (1000014219) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (KM 9642) ja tasataltan (KM 9650) löytöpaikka.

Onnela (1000014220) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan (KM 11877) löytöpaikka.
Oulaisten kirkosta n. 10 km länteen, Pyhäjoen Vonganmutkan pohjoisrannalla. Paikalla missä Onnelan asutustila on sijainnut on kesäasunto, joka käyntini aikana oli tyhjillään. Kyläläisten mukaan kyseinen paikka on Onnelana mainittu löytöpaikka, joen eteläpuolella tosin on toinen Onnela. Joen pohjoispuolen Onnelasta on löydetty kapea taltta. Alueen pellot olivat kasvaneet täysin umpeen ja jokirantaan oli tehty palle joesta ruopatusta maasta. Löytöpaikkaa ei voitu tarkemmin paikallistaa.

Aittola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden (KM 3531:6), ja (KM 4305:2) löytöpaikka sijaitsee Aittoperällä, Kalajoen lounaispuolella, Kalajokeen virtaavan Ainasojan luoteispuolella. Maasto on alueella hyvin polveilevaa ja virtaavan veden muovaamaa. Löytöpaikalla sijaitsee loiva peltorinne, joka laskeutuu etelään kohti Ainasojan sivupuroa. Rinteen päällä on havaittavissa selkeä muinainen rantaterassi. Maaperä alueella on moreenipohjainen.
Alue oli vuoden 2005 inventointiajankohtana kesantopeltona, joten pintapoiminta ei ollut mahdollista. Alue olisi hyvin otollinen kivikautisen asuinpaikan sijainnille.

Kivikangas (1000014410) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3531:7) on löytynyt Nivalan pitäjä Aittolasta, Kivikankaan talon pellosta vuonna 1898.

Kivikautinen; Tasataltta (KM 3855:2) on löytynyt vuonna 1900 Kirkonkylän Ojalan tilan Mäkelän torpan vesikaivoa puhdistaessa.

Haittala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 4335:2) löytöpaikka sijaitsee Konttilan tilan pihapiirissä, Pidisjärven lounaispuolella, lähellä Kalajoen suuta. Paikalla sijaitsee loivasti koilliseen, kohti Pidisjärven pohjukkaa laskevat peltorinteet. Alueelta tunnetaan useita kivikautisia löytöpaikkoja sekä Nivalan Sirviönsaaren kivikautinen asuinpaikka.
Löytöpaikka on nykyään pihanurmena. Lähipellot olivat inventointiajankohtana jo suhteellisen korkean kasvuston peitossa. Paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Mantila (1000014412) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoistaltta (KM 3855:3) ja taltta (Pohjois-Pohjanmaan museo 884) ovat löytyneet 1900-luvun alussa Kirkonkylän Mantilan talon pellosta naurista kitkiessä. Kohdetta ei tarkastettu vuoden 2005 inventoinnissa, koska kaupunkiasutus on jo levinnyt alueelle.

Kangasniemi (1000014413) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (Km 4305:1) on löytynyt Järvikylästä Kangasniemen mökistä, ”aitan sijalta". Löytöpaikka on Kalajoen lounaispuolella, Järvikylän Hietapuolen ja Aittoperän välisessä maastossa, loivasti koilliseen, kohti Kalajokea laskevaan peltolakeuden lounaisreunalla. Seppälän tilan läheisyydessä on pieni metsäinen mäki, jolla Kangasniemen mökki on aikoinaan sijainnut.
Mäki ja ympäröivät pellot olivat tiheän kasvullisuuden peitossa, joten vuoden 2005 inventoinnissa pintahavaintojen tekeminen ei ollut mahdollista. Paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Ohtamaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 2477:50) on löytynyt Ohtamaan talon pellosta 1880-luvulla ojaa kaivaessa. Löytöpaikkaa ei kyetty paikantamaan vuoden 2005 inventoinnin yhteydessä.

Istunmäki 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 9198:6) löytöpaikka sijaitsee Sarjankylässä, Sarjankyläntien itäpuolella sijaitsevalla Istunmäki-nimisellä mäellä. Alueella on loivasti itäkaakkoon, kohti Rantinojaa laskevat peltorinteet, Istunmäki nousee paikoin jyrkästikin peltoalueen länsiosassa.
Vuoden 2005 inventoinnissa ei paikalla havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa. Istunmäen päärakennuksen itäpuolelta, puutarharinteestä löytyi kuppikivi (Istunmäki 1).

Honkavaara (1000014418) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirves (KM 20045) on löytynyt Välikylän Honkavaaran tilan mailta Kalajoen etelärannalta, ns. Huokuman mutkasta. Esine löytyi Kalajoen keskiosan vesistöjärjestelyihin liittyvässä joen perkauksessa noin 3 m rannasta, savimaasta.

Kokonharju (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta KM 22381 (ent. Nivalan museo, nro 3006) on löytynyt 1960-luvun puolivälissä Nivalankylän Kokonharjun tilalta. Esine löytyi, kun pellon viereisestä kumpareesta otettua hiekkaa levitettiin pellolle. Kumpare on tasoitettu ja alue on nykyisin peltoa. Vuoden 1984 inventoinnissa ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Pirkonpalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pienoistaltan (KM 35455) löytöpaikka sijaitsee Töllinperällä, Kalajoen lounaispuolella. Kalajoki tekee tällä kohdalla mutkan kohti itää. Alue on loivasti koilliseen, kohti Kalajoen mutkaa laskevaa peltolakeutta. Esine löytyi suopellolta, läheltä Kalajoen rantaa.
Paikalla ei havaittu vuoden 2005 inventoinnissa mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa. Löytöpaikan läheisyydestä tunnetaan kivikautinen löytöpaikka Nivala Maailmaniitty sekä kivikautiset asuinpaikat Tölli ja Jänesniitty.

Maailmanniitty (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta (KM 22382) on löytynyt vuonna 1940 Maailmanniitty-nimiseltä pellolta ojaa kaivettaessa noin 30 cm syvyydeltä. Alueelta on löytynyt myös toinen kivikautinen esine. Kyseessä lienee jokin Nivalan museon kokoelmissa olevista ilman löytötietoja talletetuista esineistä.
Löytöpaikka sijaitsee Töllinperällä, Kalajoen lounaispuolella. Kalajoki tekee tällä kohdalla mutkan kohti itää. Alue on loivasti koilliseen, kohti Kalajoen mutkaa laskevaa peltolakeutta. Löytöpaikan läheisyydestä tunnetaan kivikautinen löytöpaikka Nivala Pirkonpalo sekä kivikautiset asuinpaikat Tölli ja Jänesniitty. Vuoden 2005 inventoinnissa ei paikalta löydetty kiinteän muinaisjäännöksen merkkejä.

Sääskelä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta (KM 35456) on löytynyt 1950–60-lukujen taitteessa Sääskelän tilan pelto-ojaa kaivettaessa. Löytöpaikka sijaitsee Järvikylässä, Pidisjärven länsirannalla. Alueella on loivasti koilliseen, kohti järven rantaa laskeutuvat peltorinteet. Peltorinteellä oli havaittavissa 75 m korkeuskäyrän tuntumassa heikko jäännös mahdollisesta muinaisesta rantavaiheesta. Vyöhykkeellä maaperä oli hietaisempaa kuin muualla. Lähistöltä tunnetaan kivikautinen löytöpaikka Nivala Saukko.
Pellot kasvoivat vuoden 2005 inventointiajankohtana nuorta kevätviljaa, joten pintapoiminta oli alueella mahdollista. Paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Vapaudentie (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen teelmä (KM 35458) löytyi 1980-luvulla kaupungin katutöissä savimaasta Vapaudentien ja Seuratien välisessä risteyksessä. Löytöpaikka sijaitsee Nivalan kaupungin keskustassa, kirkon länsipuolella, noin 300 m Malisjoesta itään. Löytöpaikan läheisyydessä on seurakuntakoti ja kadut ovat asfaltoidut.

Hietala (1000014424) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta (KM 35459) on löytynyt 1996 pellosta Järvikylän Hietapuolelta. Löytöpaikka sijaitsee Pidisjärven ja Kalajoen suun lounaispuolella. Tätä Järvikylän aluetta kutsutaan Hietapuoleksi maaperän hietaisuuden takia. Alueella on loivasti koilliseen, kohti Kalajokea laskevat peltorinteet.
Taltta oli löytynyt peltotöissä hietaisella peltorinteellä paikalla sijaitsevan asuinrakennuksen itäpuolella. Pelto sijaitsee hieman 80 m korkeuskäyrän yläpuolella ja maalaji alueella on hieno hieta. Vuoden 2005 inventoinnissa ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa, mutta löytöpaikan korkeus, maaperä ja sijainti kertovat kivikautisen asuinpaikan mahdollisuudesta. Kohde saattaa olla tuhoutunut peltoviljelyssä.

Korjonen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivinen keihäänkärki (Nivalan museo 50) on löytynyt vuonna 1962 Välikylän Junttilasta Korjosen talon ja pellon välistä, kasvimaasta, kourutaltta (Nivalan museo?) Korjosen talosta noin 700 m eteläkaakkoon, Kalajoen rantavedestä sekä rautainen keihäänkärki (KM 22384) Junttilasta (tarkempia löytötietoja ei ole).
Korjosen tila on Junttikankaan eteläreunassa tihesäti rakennetun kivikkokankaan ja savipohjaisten peltojen rajalla. Pellot viettävät loivasti etelään koti Kalajokea.

Vuolteenaho (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltat (KM 18787:1-2) ovat löytyneet 1958 Sarjakylästä Vuolteenahon tilalta peltoa kyntäessä. Löytöpaikka sijaitsee noin 650 m kaakkoon Vuolteenahon päärakennuksesta, loivasti kohti Malisjokea viettävällä peltoaukealla. Vuoden 1984 inventoinnissa ei havaittu mitään asuinpaikkaan viittaavaa.

Jyrkkä (1000006933) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 2477:54) on löytynyt kirkonkylän Jyrkän talon mailta, puolen kyynärän syvyydestä, ojaa kaivettaessa. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä. Kooordinaatit viittaavat Jyrkän taloon. On kuitenkin mahdollista, että löytöpaikka on sijainnut Malisjoessa sijaitsevan Jyrkän lammen läheisyydessä.

Konttila (1000006934) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta KM 2477:55 ”Piisijärven (= Pidisjärven) länsirannalta löydetty, tasataltta KM 4335:3 ”säilytetty kauvan ettei löytöpaikkaa muisteta”, Joonas Kantila (=Konttila) Nivan Järvikylän Kantilan (= Konttilan) talosta.
Löytöpaikka sijaitsee Pidisjärven lounaisrannalla. Paikan lähellä sijaitsee kivikautiset asuinpaikat Nivala Koutonen ja Nivala Sirviönsaari. Konttilan tilan pellot laskeutuvat loivasti koilliseen kohti Pidisjärven rantaa. Paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Tinkilä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta (Nivalan museo nro 4) on löytynyt vuonna 1963 Sarjankylästä, Tinkilän tilalta talon perustuksia kaivettaessa. Talo sijaitsee Julisevankankaan reunalla, pienellä, hyvin loivalla kumpareella. Idässä savipohjaiset pellot laskevat loivasti kohti Malisjokea.
Vuoden 1984 inventoinnissa ei havaittu kivikautisen asuinpaikan merkkejä.

Vuolle (1000014431) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta (Nivalan museo nro 8) on löytynyt vuonna 1963 Välikylän Vuolteen talosta noin 15 m Kalajoelle päin, pihamaalta. Toinen taltta (kadonnut tai mahd. Nivalan museossa ilman löytötietoja) on löytynyt talosta 130 m etelään Kalajoen pohjoisrannalla sijaitsevalta kumpareelta.
Vanhala sijaitse loivasti Kalajokeen viettävän pellon ja metsäsaarekkeen taitteessa. Vuoden 1984 inventoinnissa ei havaittu kivikautisen asuinpaikan merkkejä.

Koivuojanniitty (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (Nivalan museo nro 19) on löytynyt vuonna 1961 kanavamaiden ruoppauspenkasta, Järvikylästä, Kalajoen lounaispuolellta. Alue on hyvin loivapiirteistä, koilliseen kohti Kalajokea laskevaa peltolakeutta. Peltolakeuden keskellä nousee muutamia metsäsaarekkeita.
Löytöpaikka sijaitsee Pirttisaaren metsäisestä mäestä noin 150 m lounaaseen. Paikka on tasaista peltoa. Alueella ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa. Löytöpaikan läheisyydessä sijaitsevat kivikautiset löytöpaikat Nivala Kangasniemi ja Hietala.

Räihäneva (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta (Nivalan museo 21) on löytynyt Karvoskylän Lehtovaaran tilalta 1960-luvun alussa pellonraivauksen yhteydessä. Esine löytyi hietamullasta noin 20 cm syvyydestä.
Taltan löytöpaikka on keskeltä nykyistä, tasaista peltoaukeaa, joka sijaitsee Maliskylälle menevän tien itäpuolella. Nevat ympäröivät koko aluetta.

Vierimaa 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta (Nivalan museo 33) on löytynyt vuonna 1936 Sarjankylästä Vierimaan peltoa kynnettäessä. Löytöpaikka sijaitsee talosta noin 80 m kaakkoon, tien pohjoispuolella.
Vuoden 1984 inventoinnissa ei havaittu asuinpaikan merkkejä.

Vierimaa 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta on löytynyt Sarjankylän Vierimaan tilalta Sarjanojan rantapellosta. Esine oli ostettu Nivalan museoon 1946 (Nivalan museo 31). Pelto on ollut ennen Saranojan ruoppausta tulva-aluetta. Löytöpaikka sijaitsee Saranojan itäpuolella peltotien ja joen välissä.
Vuoden 1984 inventoinnissa ei paikalla havaittu asuinpaikan merkkejä.

Kangasaho (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta (Nivalan museo nro 20) on löytynyt vuonna 1961 pelto-ojituksessa Nivalankylän Kangasahon tilalta. Samassa yhteydessä paikalta oli löytynyt useita kiviesineitä. Nivalan museossa ei ole kuitenkaan näistä tietoa. Kyseessä lienee ilman löytötietoja talletetuista esineistä.
Löytöpaikka sijaitsee 300 m Kangasahon talosta etelälounaaseen ja Tihunperälle vievästä tiestä 50 m länteen. Löytöpelto on osa kosteaa, kohti Malisjokea viettävää peltoaukeamaa. Vuoden 1984 inventoinnissa ei havaittu asuinpaikan merkkejä.

Heiskanperä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta (Sarjankylän museossa) on löytynyt Sarjankylän pohjoisosasta, Heiskanperän asutuskeskittymän itälaidalla sijaitsevan Heiskan tilan perunapellosta. Alue on laajojen korpialueiden ympäröimää viljelysaukeaa. Maasto kohoaa paikoin jyrkästikin kohti Haapaveden rajaa. Maaperä pelloilla on hietaista peltomultaa, metsäisillä mäillä hietaa ja moreenisoraa.
Paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Erkkisperä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hiomalaaka (löytäjän hallussa) on löytynyt Erkkisperältä, etelään virtaavan Malisjoen molemmin puolin avautuvan peltolakeuden itäreunalta. Paikalla sijaitsee Sarjankylään johtavan Vieripuhdontien itäpuolella metsittynyt vanha pelto. Laaka löytyi 1970- tai 1980-luvulla pellolta raivatusta kivikasasta. Pelto sijaitsee 100 m korkeuskäyrän tuntumassa. Paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Ahola (1000014437) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hioimen katkelma (Nivalan museo nro 45) ja taltta (Nivalan museo nro 1500) ovat löytyneet uudisraivauksen yhteydessä pellosta 20–30 cm syvyydestä. Alue sijaitsee Välikylässä Kalajoen lounaispuolella, Aartaminjärven ja Ypyänjärven välisellä peltolakeudella. Paikalla on hyvin tasainen peltolakeus, jonka keskellä nousee hieman ympäristöään korkeampia metsäisiä kankaita.
Kiviesineiden löytöpaikka on peltoalueen pohjoisreunalla. Pelto-ojaa oli kavettu pellon reunaan, metsäisen kivikkokankaan etelärannalla. Paikalla sijaitsi inventointiajankohtana sänkipelto. Paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.
Kohteesta on käytetty myös nimeä Yritys.

Seppälä (1000014438) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskeveitsi (Nivalan museo nro 51) on löytynyt vuonna 1942 Järvikylästä, Kalajoen lounaispuolelta, Seppälän tilalta, asuinrauniosta. Paikalla sijaitsee lounaaseen kohoava mäki. Löytöpaikan koillispuolella alkaa loivasti koilliseen, kohti Kalajoen rantaa laskeutuva peltolakeus.
Talonraunio on sijainnut nykyisen Seppälän tilan päärakennuksesta noin 60 m luoteeseen. Maaperä alueella on kivikkoista kangasta, peltolakeudella pääosin savea. Alueella ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.
Löytöpaikan läheisyydessä sijaitsevat kivikautiset löytöpaikat Nivala Kangasniemi, Koivuojanniitty ja Hietala.

Kytöniitty (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta (Nivalan museo nro 2012) on löytynyt vuonna 1965 Välikylän Mehtälän Simukorvesta, Kytöniitty-nimisen pellon pinnasta aurauksen jälkeen. Löytöpaikka sijaitsee Tannerkorven talosta 300 m koilliseen. Vuoden 1984 inventonnissa ei havaittu kivikautisen asuinpaikan merkkejä.

Raudusranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta (Nivalan museo nro 2155) on löytynyt kynnön yhteydessä 1970-luvulla Pidisjärven itärannalta, rantapellosta.
Pidisjärven rantapellot olivat vuoden 2005 inventoinnin aikana kevätviljalla ja rankan sadepäivän jäljiltä hyvin pehmeät. Paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Puro (1000014441) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi (Nivalan museo nro 2938) on löytynyt noin 1983 Nivalankylän Pihlajaperän Puron tilalta, sokerijuurikkaita nostettaessa. Puron talo sijaitsee nion 250 koilliseen löytöpaikasta. Vuoden 1984 inventoinnissa ei havaittu asuinpaikkaan viittaavia merkkejä.

Kivikautinen; Tasataltat (KM 3531:5 ja 9) ovat löytyneet 1800-luvun lopussa Järvikylästä Kankaan talon pellosta. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Pylkkö (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3531:8) on löytynyt Nivalan pitäjä Aittolasta, Pylkön talon kankaalta. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Ylikoski (1000014445) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasatalta (KM 3531:9) on löytynyt Ylikosken talon pellosta 1800-luvun lopussa. Löytöpaikka sijaitsee Aittoperällä, Kalajoen lounaispuolella, Kalajokeen virtaavan Ainasoja pohjoisrannalla. Maasto alueella on hyvin polveilevaa, virtaavan veden muovaamaa. Maaperä on savipeltoa ja kivikkoista kangasta. Alue ei jyrkkäpiirteisyytensä vuoksi vaikuta otolliselta kivikautiselle asutukselle. Vuoden 2005 inventoinnissa ei havaittu kivikautisen asuinpaikan merkkejä.

Juhola (1000014446) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3531:13) on löytynyt 1800-luvun lopussa Nivalan pitäjän Jokikylän Juholan talon pellosta. Löytöpaikka sijaitsee Jokikylän ja Hautaperän välisessä maastossa, Kalajoen eteläpuoleisella peltorinteellä. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä. Paikalla sijaitsee nykyään maitotila.
Alueen pellot kasvoivat korkeaa rehua vuoden 2005 inventointiajankohtana. Pintapoiminta ei ollut siten mahdollista. Alue olisi otollinen kivikautisen asuinpaikan löytymiselle.

Arola (1000014447) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen katkelma (KM 3549:8) on löytynyt Nivalan pitäjän Pirttirannan kylän (nyk. Kirkonkylä) Arolan talon pellosta. Tarkka löytöpaikkaa ei tiedetä, mutta löytöalue sijaitsee Pidisjärven itärannalla, erittäin loivasti lounaaseen, kohti järven rantaa laskeutuvalla rantapellolla. Paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Ylikotila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuura (KM 3549:10) on löytynyt 1800-luvun lopussa Kotilan kylän Ylikotilan talon vanhaa pellonojaa syvennettäessä ja tasataltta (KM 6794) vuonna 1915 uudismaasta ojaa kaivettaessa. Löytöpaikka sijaitsee Pidisjärven kaakkoisrannalla lähellä Kalajoen suuta. Alue on loivasti lounaaseen, kohti Kalajokea viettävää peltorinnettä. Maaperä on savista, paikoin hiedansekaista peltomaata.
Vuoden 2005 inventoinnin yhteydessä alue pintapoimittiin. Erityisesti suuren navettarakennuksen itäpuolella sijaitsevasta pellosta löytyi runsaasti historiallisen ajan asuinpaikkalöytöjä, kuonaa, punasavikeramiikkaa jne. Niitä ei kuitenkaan otettu talteen. Paikalla ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa, vaikka alueen korkeus, sijainti ja maaperä olisivatkin otolliset kivikautiselle asutukselle.

Kotaranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Noin 70 cm sysyydestä suoturpeesta löytyneen tasataltan (KM 33313) löytöpaikka Kiimingin Kotarannan tilalla, Haukiputaaseen psiävän Kiimingin alueen pohjoisosasta, Onkamonojasta noin 40 m itään, Alajärven luoteispuolella noin 150 m. Lähialueella on useampia kivikautisia asuinpaikkoja. Mahdollisesti esine on muinoin hukkaantunut veteen, mutta on mahdollista, että myös löytöpaikan kohdalla kuivalla maalla on ennestään tuntematon kivikautinen asuinpaikka.

Jussila (1000014457) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesine (KM 3522:8) on löytynyt Wiitalan talon Jussilan torpan pellosta. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä. Jussilan torppa on sijannut nykyisen Ahosen talon paikalla. Vuoden 1991 inventoinnissa talon pelloilta ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Niskakangas (1000014458) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesine (KM 3522:7) on löytynyt Niskalan talon pellosta. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä. Vuoden 1991 inventoinnissa tilan pelloilta ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Seth Härön pelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesine (Merijärven kotiseutumuseo 63:1) on löytynyt Seth Härön pellosta. Vuoden 1991 inventoinnissa talon pelloilta ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Raatoneva (1000014453) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pienen kivitaltan (KM 26906) löytöpaikka sijaitsee Raatonevaksi nimetyllä alueella. Neva on kuivattu viljelymaaksi. Esine löytyi kanavan viereen kasatusta maasta, joka oli peräisin suomaan alaisesta hiekkakerroksesta. Ilmeisesti paikalla on ollut nyttemmin soistunut järviallas. Kysymys lienee irtolöydöstä.

Krapu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineen (KM 19401) löytöpaikka sijaitsee Ylipäässä, lähellä Pyhäjoen ja Merijärven rajaa. Löytökohta on tasaista suosta raivattua peltoa. Vuoden 1991 inventoinnissa ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Eskola (1000014455) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineen (KM 3764:3) löytöpaikka. Esine on löytynyt Pirttimäestä Eskolan talon mailta. Eskolan talon pelloilta ei löytynyt vuoden 1991 inventoinnissa mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Huhtala (1000014456) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesine (KM 3764:18) on löytynyt Huhtaperältä, todennäköisesti Ala-Huhtalan talon mailta. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä. Vuoden 1991 inventoinnissa talon pelloilta ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Pikkula (1000002959) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (YKM 12) löytöpaikka on aimmin sijoitettu Ylikiiminki-Muhos -maantien 834 itäpuolelle Pikkula-nimisen talon vaiheille Karahkan kyläosan pohjoispuolle ja noin 1,7 km pitäjän kirkosta etelään. Vuoden 2009 inventoinnin mukaan tämä Pikkulan Ämmänpään Vepsän löytöpaikka on Vepsässä, noin 11 km Ylikiimingin kirkosta kaakkoon. Paikkaa ei kuitenkaan tarkastettu sen sijoittuessa selvästi vuoden 2009 osayleiskaavainventoinnin ulkopuolelle. Löytöpaikan sijainti ei ole tiedossa, mutta Vepsäjärven kaakkoispuolella on Pikkulankangas, jonka koordinaatit on annettu löytöpaikalle suuntaa antavina. On mahdollista, että kankaan nimi on jossakin Vepsänjärven vaiheilla sijainneen talon mukaan annettu.

Päätalo (1000014484) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kahden reikäkiven todennäköinen löytöpaikka Vesalan Päätalon pellossa, Kiiminkijoen eteläpuolella, Ouluntien ja Keijoahontien risteyksen kaakkoispuolella olevassa pellolla. Vuoden 2009 inventoinnissa tarkastettiin päärakennuksen ja pihapiirin eteläpuolella oleva karhittu peltyo, mutta muinaiseen asuinpaikkaan viittaavaa ei havaittu. Paikka sinänsä vaikuttaa topografiansa puolesta soveliaalta kivikautiselle asuinpaikalle.

Seluskansaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Seluskansaaren etelärannalta on löydetty Pohjois-Pohjanman museossa oleva kiviesine/hioin (PPM 4263), joka löytötiedon mukaan on löytynyt Ala-Vesan talon maalta, Vanhalan talon kohdalta n. 200 m pienestä saaresta alaspäin, syvästä maansisästä nuotion pohjaa pengotaessa. samalla oli löytynyt ison kirveen tai kovasimen katkelma, joka on hukassa. Inventoinnissa 2009 ei pystytty paikantamaan löytöpaikkaa, joka sijittunee Kainussaaren alapuolelle, vastapäätä Rekikylän laajaa asumuspainannealuetta. Alue on kivikkoista ja löytötietojen mukaan aluella on myös kaksi kesämökkiä.

Näppäkaarre (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiiminkijoessa olevan laajan Seluskansaaren lounaisosasta lötyneen kiusiesineen (PPM 4263) löytötietojen mukaan saaren alapään kohdalla pohjoisrannalla jokea on Näppäkaarteen rannalla talon paikka, josta kerrotaan löytyneen kiviesineitä, jotka on heitetty jokeen. Kohdetta ei pystytty paikantamaan vuoden 2009 jokivarren kaavainventoinnissa. Näppäahon itäpuolella oleva rantapelto oli kynnettynä, mutta siinä ei havaittu muinaisjäännökseen viittaavaa. Myös mainittu talonpaikka on paikantamatta.

Suojärvi (1000014762) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautisen muinaisjalaksen (KM 38649) löytöpaikka sijaitsee Ainalissa Suojärven pohjoisrannalla olevan Oriniemen länsipuolelta luoteeseen laskevassa Piipsanjoessa, noin 200 metriä joen niskasta pohjoiseen, jokiuoman itälaidalla. Nyt kolmessa osassa oleva jalas oli löytynyt kalareissulla pudonnutta veneen perämoottorin potkuria naarattaessa.

Tikkakangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta on löytynyt Ruukin Tikkakankaalta kukkapenkistä. Löytöpaikan eteläpuolella on käytöstä poistettu hiekkakuoppa. Vuoden 2010 inventoinnissa ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittavaa.

Pihlajamäki (1000015251) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautaisen nuolenkärjen löytöpaikka sijaitsee Himangan keskustasta kolmisen kilometriä itäkolliseen, Kannuksen kylän Vehkakorvessa. Esine löytyi peltoaukion lounaisreunassa olevasta mäkirinteestä, sammalen alaisesta humuskerroksesta. Tarkastamaton löytöpaikka.

Hietapelto (1000015702) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta KM 3161:3 on löytynyt Emoniemen länsirannalta Hietapellon talon maalta Väyrysen mökin pellosta. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Tikkala (1000015703) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen löytöpaikka, mahdollinen asuinpaikka. Nykyisen kaupungintalon vaiheilla sijianneen Tikkalan talon pellosta on taltan KM 3170:2 löytöpaikka. Kaupungintalon rakentamisen yhteydessä kerrotaan tavatun myös liesikiveysten jälkiä sekä hiiltä. Tästä vain runsas 150 m kaakkoon sijatsee Niemen tilan päärakennus, jonka kohdalta ja vaiheilta on useampia kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä (asuinpaikkakohde Niemi). Kiviesineitä kerrotaan löydetyn myös Tikkalan lounaispuolelta, arviolta 150-250 m sekä myös rautatien pohjoispuolelta (kohde Simuna).

Kyllölä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta KM 3186:1 on löytynyt Parkkimajärven luoteispäässä Kyllölänlahden pohjoisrannalla sijaitsevan Kyllölän talon maalta, kivirauniosta. Kyseessä lienee peltoraunio. Vuoden 1995 inventoinnissa ei ympäristön pelloilta havaittu kiinteän muinaisjäännöksen merkkejä.

Liimattala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta KM 3354:72 on löytynyt Pyhäjärven itäpuolelta, Mäkiöisistä, Liimattalan talon pellosta. Pellot ovat järven rannan ja päärakennuksen välissä. Maaperä paikalla on hiekkaa. Vaikka kohde on asuinpaikaksi erittäin hyvin sopiva, vuoden 1995 inventoinnissa ei löydetty asuinpaikan merkkejä.

Junttila (1000015706) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta KM 3564:4 on saatu Kansallismuseon kokoelmiin Pyhäjärven Junttikylästä, Junttilan talosta. Löytöpaikkaa ei tiedetä. Talon ympäristö on maastollisesti sopiva kivikautiselle asutukselle. Vuoden 1995 inventoinnissa ei kuitenkaan löydetty merkkejä kiinteästä asuinpaikasta.

Mehtälä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan KM 2477:1 löytöpaikka sijaitsee Hiidenniemen koillispuolen peltoalueen keskellä. Alue on itään ja koilliseen rantaa kohti laskevaa viljelysmaata. Vuoden 1995 inventoinnissa ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Hyvönen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta KM 2477:2 ja Pyhäjärven museossa säilytettävä kivitaltta ovat löytyneet Hyvösen talon seutuvilta. Tarkkoja löytöpaikkoja ei tiedetä.

Leväniemi (1000015697) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta KM 2477:3 on löytynyt Leväniemestä, Pyhäjärven Levälahden rannalta Hiidenniemen Hiidenmäen ja Marjoniemen välistä. Vuoden 1995 inventoinnissa ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Härkäviita (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta KM 2477:6 on löytynyt Hiidenkylän Tervajärveen laskevan Ristilamminpuron etelärannalta, Härkäviidan pellosta. Löytötietojen perusteella löytöpaikka on yhdistettävissä Härkäpuron taloon.
Vuoden 1995 inventoinnissa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Rupsanniemi (1000015700) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löytynyt Hiidenniemestä, Rupsaniemen talon pellosta, ja tuuran kärki ja kivikirves Pennasen talon pellosta (KM 3161:2, KM 3564:2, KM 5218:33). Pennasen pellon sijaintia ei vuoden 1995 inventoinnissa pystytty varmasti selvittämään, mutta kysymyksessä voi olla sama paikka kuin Rupsanniemi, ks. tutkimukset. Vuoden 1995 inventoinnissa ei löydetty merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Harju (1000015707) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksi kivitalttaa KM 5218:24-25 ovat löytyneet Junttiselän länsirannalta Hietakylästä Harjun talon maalta, toinen Harjun talosta noin 200 m länteen ja toinen talosta noin 10 m etelään. Vuoden 1995 inventoinnissa ei löydetty merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta.

Juhola (1000015708) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta KM 5218:27 on löytynyt Jokikylästä, Juholan talon Huvikankaan torpalta. Torpan sijaintia ei enää tiedetä, mutta ilmoitetulla löytöalueella on pieni ympäröivää aluetta korkeampi kumpare, joka päällä on Kujalan talo. Vuoden 1995 inventoinnissa ei ympäristön pelloilta havaittu mitään kivikautiseen asutukseen viittaavaa.

Pyhäjoen niska (1000015709) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan, reikäkiven ja piinuolenkärjen löytöpaikka. Esineet ovat löytyneet Pyhäjoen niskasta jokea ruopattaessa.

Rantala (1000015711) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Katkelmallisen tasataltan KM 10909 löytöpaikka sijaitsee Kutrinniemen etelärannalla, Hämeenlahden pohjoisrannalla. Alue on suhteellisen tasaista heikosti rantaan laskevaa viljelysmaata. Vuoden 1995 inventoissa paikalla ei havaittu selkeitä kiinteään muinaisjäännökseeen viittaavia merkkejä.

Simuna (1000015713) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskokset KM 12293 ovat löytyneet pellosta. Vuoden 1995 inventoinnissa todettiin, että alue on rakennettu ja paikalla on matalia kerrostaloja pihapiireineen. Talon itäpuoleinen ranta nykyisten tienpenkkojen (ja rautatien) välissä on ollut kaunista hiekkarantaa, joka sittemmin on umpeen kasvanut ja liettynyt. Rautatien eteläpuolelta on Tikkalan löytöpaikka, mahdollinen asuinpaikka, sekä Niemen kivikautinen asuinpaikka. Myös Kiuruvedelle johtavan tien pohjoispuoleisilta alueilta on epämääräisiä tietoja mahdollisista löydöistä.
Yhdessä nämä muodostavat laajan kivikautisen löytöalueen, jota on laajalti rakennettu 1900-2000-luvun kuluessa ja jossa maankäytön muutokset edellyttävät selvityksiä.

Ojala (1000015714) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (Pohjois-Pohjanmaan museo 4305:2) löytöpaikka Ojalan talon länsipuolella Ojakylässä. Alue on tasaista ojanvarren peltomaata, paikoin kivikkoista mullikkoa. Vuoden 1995 inventoinnissa ei havaittu kiinteän muinaisjäännöksen merkkejä.

Palmi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan teräkatkelma on löytynyt Jokikylästä, Palmin tilan aitantauspellosta, talosta runsaat 50 metriä etelään. Paikalla oli vuoden 1995 inventoinnin aikana hevoshaka ja perunapellot. Inventoinnissa ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Mäntylä (1000015718) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Mahdollisesti rautakautisen pienen keihäänkärjen (Pyhäjärven kotiseutumuseo) löytöpaikka Mäkikylän Maaselänlahden perukassa, vanhan pellon itälaidalla. Vuoden 1995 inventoinnissa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Kynkänniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kirves KM 10964 on löytynyt Kynkänniemen rantavedestä Emoniemen itärannan Syväniemen pohjoisimmasta kärjestä. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Hoppula (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen KM 25812 löytöpaikka sijaitsee Jokikylässä, Pyhäjoen Kuppaankosken sillasta noin 200 metriä länsiluoteeseen, Hoppulan talon eteläpuolella, perunapellossa. Vuoden 1995 inventoinnissa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Kulkkula (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden (KM 2477:30, KM 3559:16, KM 27034:1-3) löytöpaikka sijaitsee koilliseen Reisjärven kirkolta Saarisen järven koillisrannalla, 600 m järven rannasta. Kulkkula käsittää kaksi taloa Ylä-Kulkkulan ja Ranta-Kulkkulan. Ylä-Kulkkulan, nykyisen Riihitorpan talon ympäristöön tehdyistä koekuopista löytyi muutama kvartsi-iskos. Voidaan pitää täysin mahdollisena, että rakennustoiminta alueella on tuhonnut keskeisimmän osan mahdollisesta kiinteästä muinaisjäännöksestä. Kulkkulan alue on maastollisesti sopivaa asuinpaikka-aluetta, mutta inventoinnin yhteydessä ei selviä tähän viittaavia merkkejä löydetty. Myöskään Ranta-Kulkkulasta ei löydetty mitään selvää merkkiä. joka viittaisi kiinteään muinaisjäännökseen. Tehdyistä koekuopista ja kynnöksellä olevien peltojen tarkastelusta ei paljastunut mitään.

Mattola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineen (KM 2477:31) löytöpaikka sijaitsee Kalajan kylässä, 800 itään Saarisen järvestä. Mattolan talon pellot olivat tarkastushetkellä kesannolla puinnin jälkeen. Peltoalueiden tarkastelu ja koekuopitus eivät osoittaneet mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Myöskään talonväki ei tiennyt löydöstä mitään. Tarkastuksen perusteella kohdetta on pidettävä irtolöytöpaikkana.

Savola (1000015725) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan KM 2477:33 löytöpaikka sijaitsee 1,3 km itäkaakkoon Reisjärven kirkolta, noin 75 m Reisjärveltä Pihtiputaalle vievän tien etelä puolella. Tarkkaa löytökohtaa ei tiedetä. Pellot Savolan talon ympäristössä olivat hakamaana, jonne vuoden 1991 inventoinnissa tehdyt koekuopat eivät paljastaneet mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Kyrölä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan puolikas KM 2477:34 on löytynyt vajaat 3 km itään Reisjärven kirkolta, Reisjärveltä Pihtiputaalle vievän tien pohjoispuolella, noin 400 m tiestä. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä. Aktiiviviljelyksessä oleville pelloille tehtiin vuoden 1991 inventoinnissa muutamia koekuoppia, mutta niissä ei tullut esiin mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Kivelä (1000015727) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesine KM 2477:35 on löytynyt Kivelän tilalta, Reisjärven itäpäässä, reilut 400 m järvenrannasta etelään ja 400 m pohjoiseen Reisjärveltä Haapajärvelle vievältä tieltä. Tilalle on rakennettu uusi päärakennus ja pihapiiriin useita uusia talousrakennuksia. Pellot olivat nurmella, pelloille satunnaisesti tehdyt koekuopat eivät paljastaneet mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Heikkilä (1000015728) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta KM 2477:36 on löytynyt Heikkilän talon mailta. Heikkilä on sijainnut keskellä Reisjärven kirkonkylää, 200 m länsiluoteeseen Reisjärven kirkosta. Kirkonkylän keskusta on rakennettu täyteen uusia liikerakennuksia. Heikkilän taloa ei ole enää olemassa, ja sen tilalla on liikerakennus.

Syrjälä (1000015729) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesine KM 2477:40 on löytynyt Syrjälän talon mailta. Kohde sijaitsee Kangaskylässä Kangaspäänjarven pohjoisrannalla, noin 1 km länteen Reisjärveltä Sieviin johtavalta tieltä. Syrjälän pelloille satunnaisesti tehdyt koekuopat eivät viitanneet kiinteään muinaisjäännökseen.

Ilola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta KM 3549:15 on löytynyt Ilolan talon mailta. Kohde sijaitsee Puskaperällä, Puskaperältä Reisjärvelle johtavan tien itäpuolella, 300 m tiestä. Talon pellot olivat hiekkapohjaisia, mutta niissä ei ollut löydettävissä mitään, joka olisi viitannut kiinteään muinaisjäännökseen.

Joenperä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; tasataltan KM 3559:2 löytöpaikka sijaitsee Levonperällä kuivatun Kalajanjärven. Levonperänlahden luoteisrannalla, entisellä rantatöyräällä. Löytöpaikasta ei ole tarkempaa tietoa. Mahdollisen kiinteän muinaisjäännöksen etsiminen ei tuottanut tulosta Joenperän talon pelloille tehdyistä koekuopista huolimatta. Rankka vesisade haittasi lisäksi havaintojen tekoa. Kohdetta on kuitenkin pidettävä irtolöytöpaikkana, huonoista havaintomahdollisuuksista huolimatta.

Nevala (1000015733) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksiteräisen kirveen KM 3559:3 löytöpaikka sijaitsee Levonperällä aivan kuivatun Kalajanjärven luoteispohjukassa, entisellä rantatörmällä. Nevalan talossa ei tiedetty löydöstä mitään. Talon ympäristössä olevien kynnöspellot tarkastettiin vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä, mutta merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä ei havaittu.

Salmela (1000015734) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan KM 3559:4 löytöpaikka sijaitsee Puskaperällä kuivatun Kalajanjärven länsipäässä, aivan Räisälänmäeltä Puskaperälle johtavan tien itäpuolella. Vuoden 1991 inventoinnissa tarkastettiin talon pellot ja tehtiin muutamia koekuoppia, mutta merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä ei havaittu.

Ojala (1000015735) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven ja kiviliuskan KM 3559:8-9 löytöpaikka sijaitsee Reisjärven itäpäässä, Reisjärvestä lähtevän Kalajanjoen niskassa. Esineiden kerrotaan löydetyn Ojalan talon pellosta. Alueella on tehty paljon uusia rakennuksia ja teitä. Kohdetta voitu paikallistaa tarkemmin vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Aholanmäellä Reisjärven länsirannalla, noin 4 km lounaaseen Reisjärven kirkolta. Kiviveitsen, KM 3559:15, kerrotaan löydetyn Aholan talon pellosta. Aholan talo on purettu ja alueelle on tehty uudisrakennuksia ja ympäristöä on myös myllätty. Tiedustelu esineen löytöpaikasta Aholanmäen alueella ei tuottanut tulosta, ja on täysin arvailujen varassa mistä pellosta esine on löydetty. Kohde jää tästä syystä irtolöytöpaikaksi.

Peltoniemi (1000015737) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan ja tasataltan teräkatkelman KM 3559:18-19 ja KM 3849:18 löytöpaikka sijaitsee Köyhänjärven länsirannalla. Matkaa järven rantaan on reilut 200 m. Esineet kerrotaan löydetyn peltotöissä Peltoniemen talon pellosta. Nykyiset asukkaat eivät tienneet löydöistä mitään. Talossa ehdotettiin löytökohdaksi talosta noin 100 m itään, järvelle päin, olevaa peltoa, josta oli kynnettäessä tullut esiin hiiltä ja palanutta kiveä. Kohteen tarkastus vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä osoitti, että tässä on luultavasti kysymyksessä vanha paja. Talon pellot olivat nurmella, laitumena, eikä niihin tehtyjen koekuoppien perusteella voitu saada varmuutta mahdollisesta kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Partala (1000015738) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden (KM 3559:20, KM 3849:19-20 ja KM 4206:1, talttoja ja yksi reikäkivi) löytöpaikka sijaitsee Köyhänjärven itäpäässä. Reisjärveltä Pihtiputaalle johtavan tien ja Köyhänjärven välisellä alueella, noin 200 m tien eteläpuolella. Köyhän eli Partalan talon pelloista on löydetty useita kiviesineitä. Talon ympäristössä olevat hiekkapohjaiset pellot olivat kaikki vuoden 1991 inventoinnin aikana kynnöksellä, mutta niissä ei ollut havaittavissa mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Köyhän talon ympäristö on kuitenkin erinomainen paikka, joka on kivikaudella ollut suojainen terassi muinaisen Köyhänjärven lahdenpoukamassa.

Hautala (1000015739) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan KM 3617:10 löytöpaikka sijaitsee Köyhäjärven itäpäässä, järven etelärannalla. Kohteesta on löydetty kiviesine, jonka tarkkaa löytöpaikka ei tiedetä. Talon pellot olivat nurmella ja osin kesannolla. Pelloille satunnaisiin paikkoihin tehdyistä koekuopista ja kynnöksellä olevasta perunapellosta ei löydetty vuoden 1991 inventoinnissa merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Järvenpää (1000015740) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pallonuijan puolikkaan (KM 3617:11) löytöpaikka sijaitsee Kangaspäänjärven pohjukassa, länsipäässä. Esine kerrotaan löydetyn kivikkokankaasta peltoa tehtäessä. Talonväki ei 1991 inventoinnin aikaan osannut sanoa, mitä kivikkokankaan pellolla tarkoitetaan, eikä heillä ollut tietoa löydöstä. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä kesannolla olevien peltojen tarkastelu ja muutamat sattumanvaraisesti tehdyt koekuopat eivät viitanneet kiinteään muinaisjäännökseen. Aiempi päärakennus on sijiannut noi 50-70 m lounaaseen nykyisestä, tien pohjoispuolelle ilmeiseti 1960-luvun jälkeen tehdyn maantien pohjoispuoleisen pellonreunan läheisyydessä. Esine ja sen osoittama mahdolinen asuinpaikka lienevät jostakin maantien eteläpuoileisesta pellosta.

Vonki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan KM 3784:9 löytöpaikka sijaitsee 6,6 km itään Reisjärven kirkolta, Reisjärveltä Lestijärvelle johtavan tien varressa, tien pohjoispuolella. Matkaa Vonkin talosta tielle on 400 m. Vonkin talon ympäristössä olevat pellot olivat paketissa, ja kasvoivat kulokkoa, osin pellot oli metsitetty. Esineen tarkkaa löytöpaikkaa ei ollut mahdollista selvittää vuoden 1991 Reisjärven perusinventoinnin yhteydessä. Vuoden 1899 löytötietojen mukaan esine on löytynyt metsästä, mutta paikan sijainti ei käy ilmi. Viitteitä kiinteästä muinaisjäännöksestä ei löydetty vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä tehdyssä koekuopituksella.

Ukkonen (1000015742) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden KM 3784:10 ja KM 5415:11 (tasatalttaa ja oikokirves) löytöpaikka sijaitsee noin 3,2 km luoteeseen Reisjärven kirkolta Kiljanjärven pohjoisrannalla. Vanhoista esinelöydöistä ei taloissa ollut tietoa. Vanha kantatalo on autiona, ja alueella on rakennettu uusia omakotitaloja. Vanhan kantatilan ympäristössä pellot olivat osin paketissa ja osin kesannolla. Maaperä oli rakennustoiminnan seurauksena monin kohdin avoinna, mutta mitään kiinteään muinaisjäännökseen liittyvää ei tavattu alueelta vuoden 1991 inventoinnissa. Toinen esineistä on alun perin löytynyt järvenrannalta. Myöskään järvenrannan tarkastelu ei tuottanut tulosta.

Reisjärvi Ahola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kahden taltan KM 3784:11-12 löytöpaikka sijaitsee noin 1,6 km pohjoiskoilliseen Reisjärven kirkolta Kiljanjärven itäpäässä, kohdassa, jossa Kiljanjoki lähtee Kiljanjärvestä. Paikalla on ollut Savikon torppa. Paikalla on uudisrakennus ja ympäristö oli täysin myllätty, lisäksi alueella kulki uusi tie. Peltoalueet olivat nurmella ja osin pahoin vesakoituneet. Tarkkaa löytökohtaa ei ollut mahdollista selvittää.
Huom! inventointikertomuksessa kohteesta käytetään nimeä Ahola

Sillankorva (1000015744) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan KM 3784:13 löytöpaikka sijaitsee kilometeri pohjoiseen Reisjärven kirkolta, Reisjärven länsipäässä, kohdassa, jossa Kiljanjoki laskee Reisjärveen, joen pohjoispuolella. Esine on löydetty talon pellosta maatöiden yhteydessä. Vuoden 1991 inventoinnin aikana Sillankorvan talo on autiona ja pellot paketissa ja nurmella. Tarkastelu talon ympäristössä ei tuonut viitteitä kiinteästä muinaisjäännöksestä, eikä esineen tarkkaa löytökohtaa voitu paikallistaa.
2023: Paikalla käytiin toukokuussa ja syyskuussa, molempina ajankohtina löytöpaikan ympäristön pellot olivat peitteisiä, vain pellon reunoilla oli jonkin verran avonaista maanpintaa, joista ei tehty havaintoja arkeologisesta materiaalista. Vuoden 1963 peruskartalla talon nimi on Sillanpää.

Rajakangas 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Köyhänperällä, välittömästi Reisjärveltä Pihtiputaalle johtavan tien pohjoispuolella, noin 400 m Pihtiputaan ja Reisjärven rajalta Köyhänperälle päin. Kohteesta on löydetty kolme kiviesinettä (KM 3784:14-16, kaksi taltan teelmää ja liuskekivestä valmistettu saha). Aarne Europaeus tarkasti paikan 1909, eikä havainnut alueella kiinteää muinaisjäännöstä. Nykyisellään Rajakankaan talo on autiona. Tarkastuskäynti Rajakankaalla ei tuonut esiin mitään uutta, kohde on katsottava edelleen irtolöytöpaikaksi. Uusintakäynnin yhteydessä kartoitettiin Rajakankaalla olevien sorakuoppien aluetta, mutta sieltäkään ei löydetty merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.
Aarne Ayräpään käsikirjoituksen (1909, Muinaismuistoja Haapajärven kihlakunnasta II, s. 17) mukaan löytöpaikka olisi kuitenkin ollut maantien etelä/lounais puolella, Rajakankaan talosta noin 300 metriä etelälounaaseen, hiljalleen etelään viettävällä kangasmaalla, jonka alla on noin 50-100 m löytöpaikoilta on kahdellakin puolella vetelää suota. Kiviesineitä oli löytynyt kahdelta paikalta, toinen talosta lähes 300 m m SW (KM pääluettelon mukaan runsaat 100 syltä), toinen tästä noin 100 m pohjoiseen. Kulttuurimaata ei havaittu. Kirjoituyksessa todetaan läheisillä kankailla myös olevan maakuoppia. Tieto näyttää viittaavan Rajakankaan suohon pistävään niemekkeeseen, jossa on nykyisin pieni sorakuoppa (kohde Rajakangas 1000007817).

Parkkila (1000015746) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee noin 3 km luoteeseen Reisjärven kirkolta, Kiljanjärven etelärannalla. Parkkilan talon pellosta löydetyn taltan KM 3849:12 tarkkaa löytöpaikka ei tiedetä. Talon ympäristöön on tehty uudisrakennuksia, ja aluetta on muutenkin rakennettu. Talon pellot olivat vuoden 1991 inventoinnin aikana kantatalon ympäristössä nurmella ja kesannolla. Koekuopat ja peltojen tarkastelu ei tuottanut tulosta.

Röyheniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan KM 3849:15 sanotaan löydetyn pappilan maalta Röyheniemestä. Tämän nimistä niemeä ei Reisjärvellä tunnettu, mutta on mahdollista, että kysymyksessä on Röökenniemi, joka sijaitsee Reisjärven kirkoilta vajaat 2 km länteen. Joissakin dokumenteissa esiintyvää nimeä Pahkaniemi ei myöskään paikkakunnalla tunnettu. Röökenniemen alueella on vanha soranottopaikka, josta ei vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä löydetty merkkejä asuinpaikasta. Niemen alue oli muutoin laitumena ja nurmella, muutamat koekuopista ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Samalla kertaa tarkastettiin myös muut pienet niemenkärjet ja Vuohtajärven rannat Röökenniemestä kirkonkylän hautausmaan kohdalle asti, mutta tälläkin alueella tulos oli negatiivinen, lisäksi havainnointia vaikeutti uusi rakennustoiminta.

Väsylä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kalajan kylässä Sopenlammen eteläpäässä. Tasataltan KM 3849:21 kerrotaan löytyneen Wäsylän torpan uutispellosta. Uutispelto, joka miainitaan löytötiedoissa, saattaa tarkoittaa päärakennuksen luoteispuolella olevaa mäkipeltoa. Pellon tarkastuksessa vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä ei havaittu kiinteän muinaisjäänöksen merkkejä. Myös muut talon ympäristön pellot olivat löydöttömiä.

Lepistö (1000015749) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Suiponsoikean hakun löytöpaikka sijaitsee Köyhänjärven etelärannalla, noin 200 m järven rannasta. Löytötiedoissa esineiden löytöpaikaksi mainitaan Niemipelto, joka on pieni korkeampi kumpare, joka pistää Köyhänjärveen. Vuoden 1991 nventoinnin aikana löytöalue oli laitumena ja havaintojen teko vaikeaa. Muutamat alueelle tehdyt koekuopat eivät paljastaneet kiinteää muinaisjäännöstä.

Hautasaari (1000015750) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Verkonpainon löytöpaikka sijaitsee Kiljanjärven pohjoisrannalla, noin 3 km luoteeseen Reisjärven kirkolta. Matkaa talosta järvenrantaan on noin 200 m. Talon pellot olivat vuoden 1991 inventoinnin aikana perunamaata lukuun ottamatta paketissa ja kasvoivat kulokkoa. Muutama tarkastuskuoppa ei viitannut kiinteään muinaisjäännökseen ja löydetyn esineen löytökohtaa ei voitu paikallistaa.

Luotoniemi (1000015751) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (Reisjärven kotuseutumuseossa) löytöpaikka sijaitsee reilut 5 km etelään Reisjärven kirkolta, Reisjärveltä Lestijärvelle johtavan tien varressa noin 200 m tiestä itään, Luotoniemen tilalla peruskartta Uusituopa). Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä. Talon pellot olivat tarkastushetkellä vuonna 1991 vielä viljalla, joten havaintojen teko oli lähes mahdotonta.

Mäntylä (1000015752) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven ja tasataltan (Reisjärven kotiseutumuseossa) löytöpaikka sijaitsee Mäntyperällä noin 6 km kaakkoon Reisjärven kirkolta. Esineet kerrotaan löydetyn Mäntylän talon maalta. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä. Talon pellot eivät olleet vuonna 1991 enää aktiiviviljelyksessä, suurin osa pelloista on metsitetty. Ja loput olivat paketissa kasvaen polvenkorkuista kulokkoa. Ympäristön tarkastelu ja muutamat sattumanvaraisesti pelloille tehdyt koekuopat eivät osoittaneet merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä, joka ei kuitenkaan sulje pois kokonaan mahdollisuutta kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Toivola (1000015753) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Nelisivuisen tasataltan (Reisjärven kotiseutumuseossa) löytöpaikka sijaitsee Köyhänperällä Reisjärveltä Pihtiputaalle ja Haapajärvelle johtavien teiden risteyksessä, risteyksen pohjoispuolella. Matkaa Köyhänjärven rantaan on 300 m. Esineen kerrotaan löydetyn Toivolan talon maalta ilman tarkempia löytötietoja. Koska löytökohdasta ei ollut tarkempaa tietoa, jäi kohde irtolöytöpaikaksi.

Hylkirannan koulu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkiteräisen kirveen (Hylkirannan koulu) löytöpaikka sijaitsee Reisjärven itäpäässä Hylkirannalla, Kalajanjoen niskassa, josta Kalajanjoki lähtee Reisjärvestä. Tiedustelut alueella eivät tuottaneet tulosta löytökohdan tarkentamiseksi. Koulun alue ympäristöineen on täysin myllätty rakentamisen yhteydessä.

Lamminmäki (1000015755) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hylkirannan koululla säilytettävä kivitaltta on löytynyt Lamminmäestä. Lamminmäki-nimisiä paikkoja on kaksi Reisjärvellä. Toinen sijaitsee Vuohtajajärven rannalla ja toinen Levonperälle vievän tien varressa noin 1,8 km Reisjärven itäpäästä, Kalajanjoen niskalta pohjoiskoilliseen. Jälkimmäistä kohdetta pidettiin paikkakunnalla mahdollisena kysymykseen tulevana Lamminmäkenä. Löytötiedoissa ei ole tarkempaa mainintaa löytöpaikasta. Levonperällä oleva Lamminmäen talo on autiona, kesäpaikkana, eikä lähiympäristössä ollut mitään tietoa löydöstä. Talon läheinen pelto oli kynnöksellä, mutta siinä ei ollut havaittavissa mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa vuoden 1991 inventoinninssa.

Perälä (1000015756) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Perälän talo sijaitsee Norssinjarven luoteispäässä, lähellä järven rantaa. Löytötiedoissa pallonuijan kerrotaan löydetyn Perälänkankaan hiekkakuopasta soranajossa. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä ei kyseistä hiekkakuoppaa pystytty paikallistamaan ja Perälän talo oli autiona, kesäpaikkana. Tiedustelu läheisissä taloissa löytöpaikan selvittämiseksi ei tuottanut myöskään tulosta.

Paavolanmäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikänuijan löytöpaikka sijaitsee Kangaskylässä Paavolanmäellä, Reisjärveltä Sieviin johtavan tien varressa olevasta Paavolan talosta noin 400 m itäkoilliseen. Kyseessä on savipohjainen pelto, joka vuoden 1991 inventoinnin aikana oli paketissa ja kasvoi metrin korkuista kuloheinää. Kysymyksessä on irtolöytöpaikka.
Kohteesta käytetty myös nimeä Pellonpää, Paavolanmäki.

Tiala (1000015758) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsinuolenkärjen KM 20064 löytöpaikka sijaitsee Tialanperällä Norssinjärven pohjoisrannalla. Löytö on tehty uintimatkalla Norssinjärven pohjasta. Tialan talon ympäristössä olivat muutamat hiekkapohjaiset pellot kynnöksellä, mutta niistä ei ollut löydettävissä merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Myöskään järvenrannan tarkastelu ei tuottanut positiivista tulosta.
Kohteesta käytetty myös nimeä Lokkiperä Tiala

Reisjärvi Kumpula (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen KM 24851 löytöpaikka sijaitsee Vuohtajärven eteläpuolella Kinnulanrannan koululta vajaat 800 m kaakkoon, hiekkapohjaisella uudispellolla, joka on raivattu 1980-luvun loppupuolella. Topografiansa puolesta paikka sopisi mitä mainioimmin asuinpaikaksi, mutta vuoden 1991 inventoinnissa ei pellosta löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittavaa.

Kumpula 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pallonuijan KM 24852 löytöpaikka sijaitsee Leppälahdessa Kiljanjärven lounaispuolella, 3,6 km luoteeseen Reisjärven kirkolta, Reisjärveltä Sieviin johtavan tien pohjoispuolella olevan uuden hautausmaan pohjoiskoillispuolella. Maasto on hiekkapohjaista kangasta, joka vuoden 1991 aikana oli peltona. Tarkastushetkellä pelto oli kynnöksellä, ja havaintomahdollisuudet olivat erittäin hyvät. Topografisesti paikka on erittäin otollinen kivikautiseksi asuinpaikaksi, mutta inventoinnin yhteydessä kohteesta ei löydetty merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Pallonuijan löytöpaikasta noin 100 m kaakkoon on kankaalla kaksi pyyntikuoppaa, ks. kohde Kumpula 1.

Kumpula 2 (1000015762) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiljanjärven länsipuolella Leppälahdessa, Reisjärveltä Sieviin johtavan tien koillispuolella noin 3,2 km luoteeseen Reisjärven kirkolta ja uudelta hautuumaalta noin 300 m itäkaakkoon. Reikäkiven KM 24933 löytöpaikka on hiekkapohjaista kangasmaastoa, johon on raivattu peltoalue. Vuoden 1991 inventoinnin aikana pelto oli kynnöksellä, mutta siinä ei ollut löydettävissä kiinteään muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä paikan otollisesta topografisesta sijainnista ja maaperästä huolimatta.

Pirttiniemi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Nuolenkärjen KM 26386 löytöpaikka sijaitsee Reisjärven kirkolta pohjoiseen, kuivatun Kalajanjärven pohjoisrannalla. Löytökohta on varsin savista peltoaluetta, joka tarkastuhetkellä oli sängellä. Vuoden 1991 inventoinnissa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Hirsikangas (1000015764) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pallonuijan KM 27044:1 löytöpaikka sijaitsee Kangaskylässä, Kangaskylänjärven eteläpäässä. Esine löytyi peltotäissä Hirsikankaan tilan maalta, vajaat 200 (noin 150?) m kaakkoon tilan päärakennuksesta. Tarkastushetkellä vuoden 1991 inventoinnissa peltoalue oli nurmella, eikä muutama koekuoppa paljastanut mitään selvää asuinpaikkaan viitaavaa. Löytäjän mukaan kuitenkin löytökohdassa oli ollut hiiltä ja palaneita kiviä. Topografiansa puolesta löytökohdan alue on sopivaa asuinpaikaksi vaikka sitä invemntoinnin yhteydessä voitukaan todeta. Maaperä on hiesupohjaista peltomaata.

Leimola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Puskaperällä kuivatun Kalajanjarven länsirannalla, Leimolanlahden rannalla. Tilalta on löydetty yksi kiviesine, taltta, joka on toimitettu Reisjärven museoon. Tarkka esineen löytöpaikka ei ole enää tiedossa. Leimolan talo on nykyään autiona, kesäpaikkana. Lisäksi talon ympärille on rakennettu pari huvilaa. Talon pellot olivat vuoden 1991 inventoinnin aikana paketissa kasvaen metrin korkuista kulokkoa. Tarkastuksen yhteydessä ei tavattu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Kankaan alue on tosin sopiva asuinpaikaksi, hiekkakangasta, mutta esim. tieleikkauksessa ei ollut mitään tavallisuudesta poikkeavaa havaittavissa.

Kanunki (1000015767) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (ei museokokoelmissa). Löytöpaikka sijaitsee kuivatun Kalajanjärven länsipäässä Rinkkaanniemessä, Kalajanjoen pohjoispuolella. Esine on löytynyt perunannostossa 1970-luvun puolivälissä. Peltoalue oli tarkastushetkellä nurmella ja sängellä. Alue on savi- ja hiesupohjaista peltoa. Tarkastuksessa ei alueelta tavattu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä, tehdyistä muutamasta koekuopasta huolimatta. Myöskään vasta kaivetun ojan leikkauksessa ei ollut nähtävissä mitään kiinteään jäänteeseen viittaavaa.

Mökinkorpi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivipuron tilalta löydetyn, Reisjärven kotiseutumuseon kokoelmissa olevan tasataltan (RKM 29) löytöpaikka.

Välikangas (1000015770) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Jussilan eli Välikankaan tilalta löydetyn, Reisjärven kotiseutumuseon kokoelmissa olevan tasataltan (RKM 30:1) löytöpaikka.

Jokisuu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Jokisuun tilalta löydetyn, Reisjärven kotiseutumuseon kokoelmissa olevan reikäkiven (RKM 368) löytöpaikka.

Ajankaisenpuro (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (ei museokokoelmissa) löytöpaikka sijaitsee Reisjärven kirkolta Puskaperälle jotavan tien varressa Suurensuonmäen alueella, jossa Anjakaisenpuro virtaa. Esine löytyi puron perkaamisen yhteydessä. Löytöpaikan kohdalla purossa on pieni kosken tapainen paikka. Puron eteläpuolella on savipohjaisia suosta raivattuja peltoja ja pohjoispuolella hiekkakangas. Vuoden 1991 inventoinnissa ei havaittu kiinteän muinaisjäännöksen merkkejä.

Kalajanjoen Niinikoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee kuivatun Kalajanjärven laskujoessa Kalajanjoessa. Kohteesta on runsaasti kivikautisia esinelöytöjä (KM 483-493 KM 608:1-10 KM 3559:14 (?) KM 5658:1-3), ja sitä on pidetty uhripaikkana. Kohteen tarkkaa sijaintia ei ole pystytty paikallistamaan. Kalajanjärven ensimmäisen kuivauksen jälkeen (1860-luvulla) on Kalajanjoen uomaa syvennetty useaan otteeseen, ja joen muoto on muuttunut täysin. Paikkakunnalla pidetty Niinikoskena kohtaa, joka on peruskarttaan merkitty Jalkakosken nimellä, joen ylittää tällä kohtaa säännöstelypato ja silta. Jalkakosken nimen ovat kartoittajat sijoittaneet paikkakuntalaisten mukaan väärään paikkaan. Niinikosken tarkkaa sijaintia ei kuitenkaan ole enää mahdollista paikallistaa täysin varmasti.

Kalasniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan ja kahden kirveenterän löytöpaikka sijaitsee kuivatun Kalajanjärven pohjoispäässä, idästä järveen pistäneessä niemessä. Talon pellot olivat vuoden 1991 inventoinnin aikana paketissa, eikä muutamat kulokkoisille pakettipelloille tehdyt koekuopat paljastaneet mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Kellonväli (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pallonuijan löytöpaikka sijaitsee Aholanmäellä Vuohtajärven luonaispuolella, noin 3,8 km lounaaseen Reisjärven kirkosta. Löytökohta on hiekkapohjaista peltoa. Vuoden 1991 inventoinnissa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Kuru (1000015771) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reisjärven kotiseutumuseon kokoelmissa olevan reikäkiven löytöpaikka. Tieto Kurun (aiemmin rekisterissä naapuritila Välimaa) tilalta löydetystä esineestä tuli vasta maaliskuussa 1992, josta syystä kohdetta ei voitu tarkastaa vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä. Tarkastus oli suunnitteilla kesälle 1992, mutta se ei näytä toteutuneen.

Rantasenjärvi NE (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Reenjalas (Vihannin museo 728) on löytynyt savenotossa Rantasenjärven pohjoisrannalta, todennäköisesti Ala-Rantasen talon luoteispuoliselta entisen järven suoperäiseltä rannalta 1940-luvulla ennen järven kuivattamista.

Merjänkankaan hiekkakuoppa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan löytöpaikka Puhosjärven länsipuolella sijaitsevan Merjänkankaan hiekkakuopassa. Esine löytyi Puhosjärven länsirannan Kumpulahden pohjoispuolelta mökin rantavedestä, kilometrin verran Merjänkankaan kuopasta. Paikalle oli 10 vuotta aiemmin ajettu hiekkaa mainitusta hiekkakuopasta ja esine on sen mukana tullut paikalle. Hiekan alkuperä oli melko tarkkaan selvillä. Sen alue tarkastettiin inventoinnissa 2003 ilman tuloksia. Löytötiedon mukaan olisi samalla alueella ollut noin 1,5 x 2 m kokoisia kuoppia, joilla oli syvyyttä puolisen metriä. Osa näistä kuopista lienee säilynyt (kohteet 146 Merjänkangas ja 147 Repoharju).

Portinkumpu 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Yksittäisen kvartsi-iskoksen löytöpaikka polulla, joka johtaa Portinkummusta itään Pahkakosken voimalan suuntaan. Löytökohta on laajan kankaan reunasta noin 15 m kaakkoon. Toinen kvartsilöytö tavattiin hiekkaisesa ojaleikkauksessa, noin 150 m etelälounaaseen edellisestä. Alueella on todennäköisesti kivikautinen asuinpaikka, jonka paikantaminen edellyttää koekuopitusta. Mitään rakenteita kuten painanteita ei havaittu paikkaa tarkastettaessa kesäkuussa 2010.
Jälkimmäisestä kvartsilöytökohdasta 250- m länteen on asuinpaikkakohde Portinkumpu 1 korkeamman kankaan reunassa, jossa on useampia asumuspainanteita.

Tuohimaanperä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautisen tuuran terän (KM 38273) löytöpaikka sijaitsee, Ruukin asemalta noin 2,2 km itään, Tuohimaanperän lounaispuoleisella peltoaukealla.
Tuuran terä on löytynyt suopohjaiselta pellolta vuonna 2006, ja mikään paikassa ei viittaa siihen, että löytö liittyisi kiinteään muinaisjäännökseen.

Pekkala (1000017125) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Utajärven Ahmasjärven itärannalla on Pekkalanperän kyläosa, josta on löytynyt kiviaseen katkelma (KM 3045:8). Sen tarkemmat löytötiedot puuttuvat, mutta esineen tiedetään löytyneen ojan kaivussa Pekkalan maalta. Pekkalan pellot sijoittuvat matalammista Pekkalansuosta, Pekkalankorvesta sekä Ahmasjärven rantapelloista ja vesijätöstä kohoavalle, kaakkoon pistävälle peltoniemekkeelle.
Inventointi 2011: Kohteeseen on yhdistetty kolme irtolöytöpaikkaa. Alkuperäisen Pekkalan löytöpaikan sijainti ei ole tiedossa. Kun löytöjä pellostaan kerännyt maanomistaja kertoi, että Pekkalan peltoja on ollut myös järven rannassa, yhdistettiin maanomistajan hallussa olevien esineiden löytötiedot tähän kohteeseen. Inventoinnin aikana löytyi rantapeltojen pintapoiminnassa kiviesineen teelmä KM 38866. Maanomistaja ilmoittaman löytökohdan ja tämän inventointilöydön löytökohdan välillä on noin 260 m.

Ranta-Mustola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ahmasjärven länsirannalla sijaitsee Ranta-Mustolan talo, jonka rantapellosta on löytynyt tasataltta (KM 3045:11). Tarkemmat tiedot löytöpaikasta puuttuvat. Ilmeisesti erillinen löytöpaikka sijaitsee likimain 200 m pohjoisempana, Kangas-Mustolan rantapellossa (ks. kohde Kangas-Mustola).

Kangas-Mustola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ahmasjärven länsirannalla on Kangas-Mustolan rantapellosta löydetty Pohjois-Pohjanmaan museossa säilytettävä tasataltta (PPM 4511). Esine on löydetty noin 60 m vesirajasta. Mahdollisesti löytöpaikka on matalan peltotörmän niemekkeellä, joka on noin 60 m vesijätön reunasta. Arvioilta 200 m etelämpää Ranta-Mustolan (Mustolan) tilan rantapellosta on toinen kiviesine (ks. löytöpaikka Ranta-Mustola).

Pelto-Halola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ahmasjärven lasku-uoman, Lähtevänojan varrella joen kaakkoisrannalla sijaitsevan Halolan entisen torpan (Pelto-Halola) pellosta on löytynyt tasataltta (KM 3671:17). Tarkemmat löytötiedot esineestä puuttuvat. Pelto-Halolan pellot ovat korkeahkon jokitörmän päällistä varsin tasaista peltoa. Lähialueella jokivarressa on Ahmasjärven suunnassa useampia löytöpaikkoja.

Väinölä (1000017134) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Noin 500 m Ahmsjärven pohjoisrannalta löydetyn taltan löytöpaikka on sijainnut mv. O. Perälän tilan (Välinen) pellossa. Inventoinnin (1987) mukaan se on mahdollisesti Seppälänniemen Väinölän tilaa. Löytöpaikka viittaa järvenrantavaihetta varhaisempaa asutukseen.

Seppänen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Utajärven inventoinnissa paikannettiin Ahmaan kylän alueelle useita löytöpaikkoja, joista hukkaan joutuneen kiviesineen (kirves ?) löytöpaikka on Lähtevänojan pohjoisrannalla, Seppäsen saunan lähellä pellossa. Esineen sanottiin olleen vihertävän harmaata sileää kiveä ja sen pituus 25-30 cm. Lähistöltä tunnetaan useita kivikautisia löytöpaikkoja.

Yli-Sipola 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivisen karhaunpääaseen (KM 23740) löytöpaikka Oulujoen länsipuolella, siihen Ahmasjärvestä laskevan Lähtevänojan uoman länsipuoleisella pellolla, Oulu-Kajaani valtatien itäpuolella. Esine oli löytynyt vuonna 1972 pellolle ojaa kaivettaessa noin 50 cm syvyydestä. Paikka on nykyisen valjastetun Oulujoen altaan lahdelmana, johon Lähtevänoja laskee. Mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu inventoinnissa 1987, jolloin kivi saatiin Kansallismuseon kokoelmiin.
Vuoden 2013 inventoinnissa kohde käytiin tarkastamassa. Löytöpaikka on tasaista hiekkapeltoa lähellä Lähtevänojan jyrkkää törmää. Pelto oli tarkastushetkellä oljella, joten siinä ei ollut juurikaan mahdollisuuksia tarkastamiseen. Ehjään maastoon pellon ja törmän välille kaivettiin joitakin koepistoja. Maaperä on hienoa hiekkaa tai hietaa.

Kalajoen suu (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Löytöpaikka on Kalajokisuulla joessa.
Puualuksen kylkikaari, joka on pituudeltaan noin 2 metriä ja leveydeltään enintään 30 cm. Kaaren paksuus on 15-19 cm. Havupuuta.

Pateniemi (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Pateniemen uimaranta
Limisaumaisen aluksen kaaren osa.

Pitkäkari (2234) (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Löytöpaikka on Pitkäkarin etelärannalla olevan lahden itäosassa.
Sekä maalta että matalasta vedestä on löytynyt astianpalasia, pikisiä tiiliä, liitupiipun varren osa ja lasipullon pohja. Esineitä ei ole esillä Raahen museossa. Raahen museon antaman tiedon mukaan Pitkäkarissa on ollut pikiruukki ja laivanrakennuspaikka. 1500-luvun kartassa paikalla on kuuttisatama (skuthamnen).
Syksyllä 2003 Pitkäkarin etelärannalla tehtiin ruoppausta veneilyn takia. Esinefragmentit löytyivät ruoppauksen jälkeen. Tietoa löytöjen liittymisestä johonkin haaksirikkoon tai muuhun historialliseen tapahtumaan ei ole. Pitkäkarin lähellä on ollut vanha väylä.

Haurukylä Isokoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vuonna 1996 löytyneen uurrenuijan KM 29702 löytöpaikka Haurukylässä, Temmesjoen eteläpuolella, Haurukyläntien kaakkoispuoleisella pellolla. Löytöpaikka on muutaman metrin maantien eteläpuolella ja noin 40 m idän suunnassa sijaitsevasta omakotitalon pihatiestä.. Löytöpaikan tarkastuksessa 2010 ei vähäkivisessä hiekkamultaisen pellon hyvistä havainto-olosuhteista huolimatta voitu todeta mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa. Siten kyse lienee irtolöydöstä.

Marjoniemi (1000015698) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Marjoniemen talon alueelta on Kansallismuseon kokoelmiin saatu kaksi tasatalttaa (KM 2477:4-5) sekä kourutaltta (KM 2477:7). Toisen tasataltan (:5) mainitaan löydetyn Kutramoisen lahdesta Marjoniemen pellosta. Kutramoisen talo on nykyinen Taipaleensuun talo Pyhäjärven vastarannalla, noin 1,7 km Marjoniemestä länteen. Mitä Kutramoisen lahdella tarkoitetaan, ei ole tiedossa. Lienee ajateltavissa, että nimeä olisi käytetty Taipaleensuun talon ja Kutrinniemen välisestä Tervalahdesta tai koko laajasta Pyhäjärven lahdesta, jonka rannalla Marjoniemikin sijaitsee.
Muut kaksi esinettä mainitaan löydetyksi Marjoniemen talon pellosta. Alueella toimii nykyisin Marjoniemen lomakylä. Vanhoja talon peltoja on enää jokseenkin mahdotonta tarkemmin määrittää. Maastollisesti lähellä järven rantaa oleva loivasti viettävä alue on voinut soveltua jopa asuinpaikaksi, mihin kahden esineen löytyminen samoilta sijoilta myös viittaisi. Nykytietojen perusteella kohde on määriteltävissä lähinnä tarkemmin paikantamattomaksi löytöpaikaksi.

Kullinkari (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Tauvossa Kullinkari -nimisen niemen rannassa.
Tauvo on aiemmin ollut saari, jonka lähivedet ovat olleet merenkulkijoille vaarallisia matalan veden, hiekkasärkkien ja kivikoiden takia.
Rannasta löytyi vuonna 1987 yli 80 ruotsalaista kuparikolikkoa, jotka ovat vuosilta 1634-1674. Rahat ovat yhden ja kahden äyrin kolikoita sekä 1/4 ja 1/6 äyrejä. Kolikot saattavat liittyä haaksirikkoon, vaikka kirjallisia lähteitä haaksirikosta ei tunneta. Maankohoamisen myötä löydöt ovat jääneet kuivalle maalle. Vuonna 1992 löytyi ankkurin osa vajaan metrin syvyisestä vedestä noin 300 metriä koilliseen kolikkojen löytöpaikasta. Kyseessä on ankkurin koura, jonka mitat ovat 60 x 40 cm. Löytö ilmoitettiin Raahen museolle, joka järjesti esineen kuljetuksen museolle. Sekä kolikot että ankkurin koura ovat Raahen museon kokoelmissa. Kolikot ovat olleet esillä Raahen museon näyttelyssä. Alueelta on löytynyt myös tiiliä.

Koivukangas SW (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Tasataltan löytöpaikka sijaitsee Ruukin asemalta noin 1,8 kilometriä luoteeseen, Ohtuanojan koillisrannalta vastapäätä Hietamaata. Alue on loivasti kohti ojaa laskevaa peltoa, jonka koillispuolella on kivikkomoreenia oleva Koivukangas.
Vuonna 1958 paikalta on löytynyt Pohjois-Pohjanmaan museon kokoelmissa oleva tasataltta. Kumpuileva pelto on aiemmin ollut varsin kosteaa ja siinä erottuu vanhoja Ohtuanojan tulvauomia. Paikalla ei havaittu vuoden 1997 ja 2010 inventoinneissa mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Lahti (1000018223) (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Pyhäjärven Hietakylästä, Lahden talon pohjoispuoliselta pellolta on löytynyt kolme tasatalttaa (ei Kansallismuseon kokoelmissa).
Ks. myös vieressä sijaitseva kohde Pyhäjärvi Peltola.

Komu (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Merovingiaikainen kirves on löytynyt Komun Salmenperältä Lippikylään johtavan tien Komujoen ylittävän Myllylän sillan itäpuolisesta vanhasta täytehiekasta uutta siltaa rakennettaessa. Vanha silta on tehty 1950-luvulla. Hiekka on tuotu paikalle muualta, mahdollisesti Ruunakankaalta tai Salmelanperältä.

Arvola (1000018477) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksi talttaa (KM 14674 ja PPM 759=2256) ovat löytyneet Autionrannalta, pellolta läheltä Arvolan taloa.
Löytöpaikka sijaitsee noin 180 metriä Kalajoesta lounaaseen ja 190 metriä Rannan koulusta länteen. Maasto viettää loivasti kohti jokea. Löytöpaikan eteläpuolelta kulkee Arvolantie (mt 7630). Ympäröivä seutu on alavaa lakeutta. Asutus myötäilee Kalajoen joen vartta.
Vaikka esineiden löytöpaikka on melko tarkkaan tiedossa, ei kohteella ole pystytty toteamaan muinaisjäännöstä. Koordinaattien osoittamaan kohtaan on rakennettu mm. viljankuivaamo ja lieteallas.

Elomäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 18378) on löytynyt Elomäen talon pellosta, 500 m talosta kaakkoon, suunnilleen Oksavan voimalaitokselle johtavan kanavan paikalla. Alue on alavaa peltotasankoa, eikä sillä ole havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.
Löytöpaikka on jäänyt luultavasti kanavaa reunustavan korkean penkan alle.

Rautakautinen; Soikea tuluskivi (KM 21915) on löytynyt Haaganperältä, Eskolan talon pellosta, Haaganlammen rannasta noin 200 m luoteeseen. Löytöalue on tarkastettu vuoden 1992 inventoinnissa, mutta nurmella olleiden peltojen tarkastus ja koekuoppien teko ei tuottanut tulosta. Vuoden 2010 inventoinnin aikana ilmoitettu löytöalue oli äestettynä, mutta merkkejä muinaisjäännöksestä ei havaittu. Kohteen pohjoispuolella on jyrkähkösti kohoava metsäalue Haagankangas, ulkoilualue ja sorakuoppa, joka sijoittuu vain muutama kymmentä metriä Eskolasta pohjoiseen. Myöskään Eskolan pohjoispuoleisen sorakuopan reunojen tarkastuksessa kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei ollut havaittavissa.

Harmaala (1000018483) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 2477:16) on löytynyt Harmaalan talon pellosta. Alueella ei ole voitu havaita kiinteää muinaisjäännöstä, sillä tarkastusten aikana pellot ovat olleet kesannolla tai nurmella, eikä pintahavaintojen tekoon ole ollut mahdollisuutta. Alue on peltoa, joka viettää kohti Ylipäänjärveä. Rantatörmät ovat paikoin hyvin jyrkät, sillä ne ovat Muinais-Päijänteen lasku-uoman aikaisia.
Vuoden 2010–11 inventoinnissa tarkastetulla peltoalalla maaperä on hietapohjaista peltomultaa. Harmaalan pelloista vain talon lounaispuolella oleva, rantatörmän päällä sijaitseva 50 x 20 m kokoinen perunamaa oli kynnetty, muutoin ne olivat kesannolla. Kynnetyssä pellossa ei ollut havaittavissa mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Hautakangas (1000018484) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasa- ja kourutaltan (3549:17–18) on löytänyt Hautakankaan talon pellosta kyntäessään isäntä Manna Hautakangas. Kyseessä on luultavasti Hautaperän tekojärven alle jäänyt löytöpaikka.

Jaakonaho (1000018488) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pienen tasataltan (KM 3801:50) löytöpaikka, ”uudispeltoa kuokkiessa löydetty noin 1880 Jaakonahon talon maalta Haapajärven (Kalajoen suvannon) nykyisen rannan läheisyydestä Kirkonkylässä”. Löytöpaikkaa ei ole pystytty määrittämään tarkemmin.

Joentaka Kinnunen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Korvakenuija (HKM 792) on löytynyt Viitamäen talon maalta, ojan kaivussa talon navetan takaa. Löytöpaikka on määritetty tarkasti, mutta vuoden 1992 inventoinnissa paikalla havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Kumiseva Jokela (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 2477:15) kerrotaan olevan peräisin Kumisevasta, Jokelan talon pellosta. Löytöpaikka sijainnee Varisjärven länsipuoleisilla peltoalueilla.
Jokelan talo sijaitsee Varisjärven länsirannalla lievästi maastosta kohoavalla
mäennyppylällä Katajaperäntien varressa, ja tilaa ympäröivät pellot sekä Siltala-niminen naapuritalo. Mäen eteläpuolelta virtaa joki Varisjärvestä Hautaperän tekojärveen.
Vuosien 1992 ja 2010 inventoinneissa peltoalue oli nurmella eikä talossa tiedetty löydöistä. Kohde on edelleen irtolöytöpaikka, vaikka maaston perusteella alue olisi sopiva jopa kivikautiseksi asuinpaikaksi.

Jokelankylä Jokela (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3849:26) ”Jokelan kylän Jokelantalon uutispellon ojaa kaivaessaan löytänyt talonpoika Juho Jokela noin 1½ korttelin syvältä savimaasta”. Vuoden 1992 inventoinnissa ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Jokikuona (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 3549:30) kerrotaan löytyneen Jokikuonan talon maalta kanavaa kaivettaessa löytäjä torppari Nikodemus Savimäki. Esineen tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.
Jokikuonan talo sijaitsee Kuonalla, Kuonantien eteläpuolella lähellä Kuonanjoen vanhaa uomaa. Läheiset pellot keskittyvät uoman varteen, pääasiassa sen pohjoisrannalle. Vuosien 1992 ja 2010 inventointien aikana pellot olivat nurmella tai laitumena, joten pintahavaintojen tekeminen oli mahdotonta.

Jämsän ranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 4434:2) mainitaan löytyneen pellosta 200 syltä (noin 350 m) Jämsän talosta etelään. Vuoden 1992 inventoinnin aikana pellot olivat kesannolla tai nurmella, eikä mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa voitu havaita.

Kalajanjoki Jyrkkäänkoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 5423:2) kerrotaan löytyneen Kalajanjoen perkaustyötä toimitettaessa Jyrkkäänkoskesta kesällä 1909. Vuoden 1992 inventoinnissa ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa, ja kohde on katsottava puhtaaksi irtolöytöpaikaksi.

Kalajanjoki Kypäräkoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 5442:2) kerrotaan löytyneen Kalajanjoen perkaustyötä toimitettaessa Kypäräkoskesta (nykyisin Tytärniemenkoski) vuonna 1909. Vuoden 1992 inventoinnissa ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa, ja kohde on katsottava irtolöytöpaikaksi.

Kalajanjoki Vääräkoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 5423:1) ja kivikirveen (KM 5442:1) kerrotaan löytyneen Kalajanjoen perkaustyötä toimitettaessa Vääräkoskesta vuonna 1909. Vuoden 1992 inventoinnissa ei voitu havaita mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa, ja kohde on katsottava puhtaaksi irtolöytöpaikaksi.

Kalakangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan KM 3849:25 löytötiedoissa todetaan: "Jokikylän Kalakankaan talosta perinyt vaarivainaalta emäntä Maria Kalakangas.” On epävarmaa, onko esine peräisin Kalakankaan talon mailta. Löytötiedoissa on myös epäselvyyksiä, sillä Haapajärvellä ei ole Jokikylää ja lappuluettelossa löytökunnaksi on merkitty Reisjärvi.
Vuoden 1992 inventoinnin aikana tarkastettiin talon perunamaa ja nurmella ollut pelto. Talossa ei tuolloin tiedetty löydöistä mitään, eikä mikään viitannut kiinteään muinaisjäännökseen. 2010 inventoinnin aikana tilaa ympäröivät laajat peltoalueet olivat kesannolla ja paikoin hevoslaitumena, joten paikalla ei ollut havaintomahdollisuuksia.

Kalakankaan koski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vuoden 1992 inventointikertomuksen mukaan Kalakankaan koski sijaitsee Kalajanjoessa Kalakankaan talon kohdalla. Inventoinnissa ei saatu yhteyttä Kalakankaan koskesta saadun löydön haltijaan. Löytöpaikkaa ei tuolloin voitu paikantaa, eikä sitä ole tarkastettu vuoden 2010 inventoinnissa.

Karhunportti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 3354:65) on löytänyt Heribert ”Heeppi” Katajakangas Purolan eli Karhunportin mökistä kuokkiessaan lähellä Kainuunpuroa. Löytöpaikka sijaitsee Haapajärven eteläosassa lähellä Länsi-Suomen läänin rajaa, Kotaniemen talosta 200 m eteläkaakkoon. Mökin paikalla on nykyään Kotaniemi-niminen kesäpaikka.
Kainuunpuroa ympäröivät metsäkankaat, ja Kainuuntieltä löytöpaikalle johtavan kujan ojaleikkaukset paljastavat maaperän olevan hienoa hiekkaa. Alueella on tehty paljon ojituksia ja ympäröivä havumetsä on paikoin hakkuuaukiota tai vesakkoa. Vuoden 2011 inventoinnissa ei alueella havaittu mitään
kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Katteluksen maa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kahden esineen (KM 18651:1–2) löytöpaikka sijaitsee Kalajanjoen etelärannalla, Karjalahdentien (mt 18384) lounaispuolella, lähellä Kalajanjoen siltaa. Paikalla on Kalajanjoen vartta myötäilevä kapea pelto ja sen takana kohoava metsäinen rinne.
Kohde paikannettiin tarkastuksen yhteydessä vuonna 1971 esineiden löytäjän Juho Pennalan opastamana. Toinen esineistä olisi löytynyt pellon lähellä olevasta metsiköstä ja toinen aivan pellon ja metsän rajalta. Kohteella ei tuolloin havaittu mitään kivikautiseen muinaisjäännökseen viittaavaa, eikä vuoden 1992 inventoinnissa paikalla ollut mahdollisuutta pintahavaintoihin. Myös vuoden 2010 inventoinnin ajankohtana pelto oli kesannolla, eikä pintahavaintojen teko ollut mahdollista. Maankäyttö kohteella on jatkunut ennallaan.
Löydöt sekä niiden löytöalue viittaavat alueella sijaitsevaan kivikautiseen asuinpaikkaan. Lähiseudulta on runsaasti kivikautisia löytöjä sekä asuinpaikkoja.

Kattelus (1000018501) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 2477:19) on löytynyt Katteluksen talon pellosta. Katteluksen päärakennus sijaitsee Haapajärven keskustassa, Uitonsalmen sillan vieressä joen pohjoispuolella. Vuoden 1992 inventoinnissa kohde oli pihamaana tai täysin rakennettu. Katteluksen maita on ollut muuallakin Haapajärvellä, joten alkuperäinen löytöpaikka ei ole enää määriteltävissä.

Kauppila (1000018502) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Mustolanperältä, lähellä Hautaperän tekojärveä on löytynyt neljä kvartsi-iskosta pintapoiminnassa. Löytöalue rajautuu hietaiseen rinteeseen Kauppilan talon kasvimaahan sekä talon koillispuoleiselle pellolle lähelle tietä. Paikalta ei ole kvartsien lisäksi muita varmasti asuinpaikkaan viittaavia löytöjä.
Kohde sijaitsee kaakkoon viettävällä rinteellä, joka jyrkkenee alaosastaan voimakkaasti. Rinteen alapuolella on entisen Hinkuanjoen ja niin ikään Muinais-Päijänteen lasku-uoman laakso. Kohteen poikki kulkee Mustolanperäntie.
Kvartsit löytyivät kartta-analyysiin perustuvan esityön avulla; Mustolanjärven rannat ovat topografisesti kivikautiselle asuinpaikalle sopivia, ja sen eteläpuolelta Hautaperän tekoaltaan alueelta tunnetaan kaksi asuinpaikkaa. Pintapoimintaa tehtiin Kauppilan itä- ja kaakkoispuoleisella pellolla sekä talon pihapiiriin kuuluvilla kasvimailla. Kolme kvartsi-iskosta löytyi kasvimaalta, ja suurin kvartsi pellosta Mustolanperäntien länsipuolelta, 43 metriä talosta pohjoiseen. Näkyvyys maanpinnalla oli hyvä, mutta muita kiinteään muinaisjäännökseen viittaavia havaintoja ei tehty. Kvartsilöydöt näin pieneltä alueelta viittaavat kuitenkin vahvasti kivikautiseen joenvarsiasuinpaikkaan.

Kittilä (1000018503) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3849:10), ”Haapajärven kylän Kittilän kruununtorpan pellosta perunaa nostaessa löytänyt torppari Matti Kittilä”. Tarkastamaton kohde.
Vuoden 1992 inventoinnissa ei voitu tarkastaa kohdetta, sillä kohteelle ilmoitetuissa koordinaateissa oli ollut virhe, ja kohde oli sijoitettu Haapajärven eteläosiin, Reisjärven kuntaan kuuluvalle ulkopalstalle koordinaatteihin p = 705668, z = n. 256660 (KKJ:n peruskoordinaatisto), ja siksi kohde on merkitty raporttiin kohteeksi Reisjärvi 100. Kyseiset koordinaatit osoittavat kuitenkin Kuusela-nimisen autiotilan paikalle, jossa on Kuusela-niminen löytöpaikka. Kittilästä löydetyn esineen oikeampi sijainti lienee kuitenkin tässä kertomuksessa ilmoitetuissa koordinaateissa, jossa sijaitsee Kittilä-niminen vanha tila Nuottijärven pohjoispuolella, noin kolme kilometriä Kuuselasta suoraan pohjoiseen, Jyväskylän ja Haapajärven välisestä radasta noin kilometri länteen. Näin ollen löytöpaikka ei sijainnekaan Reisjärven kunnan ulkopalstalla. Kohdetta ei tarkastettu vuoden 2010 inventoinnin yhteydessä.

Kiuru (1000018504) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reisjärvellä Kinnulan koululla sijaitsevan poikkikirveen löytöpaikaksi on ilmoitettu Kiuruniminen talo Haapajärvellä. Tarkkaa löytöpaikkaa ei ole voitu määrittää.
Kiurunperä sijaitsee Kalajanjoen eteläpuolella noin 3 km päässä Haapajärven keskustasta etelälounaaseen. Alueella on laajoja metsäpalstojen katkomia peltoalueita. Poikkikirveen mainitaan löytyneen Kiurun talon pellosta. Vuoden 2010 inventoinnissa koko Kiurunperän peltoalueet olivat kesannolla lukuun ottamatta pienehköä lounaaseen viettävää peltorinnettä Jyrkintien tuntumassa Elämäjärventien (kt 58) länsipuolella.
Peltoalueella tehtiin vain pintahavainnointia ja maaperä osoittautui varsin hietaiseksi. Alueella ei kuitenkaan havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Topografisesti Kiurunperä on silti mielenkiintoinen, sillä sen kautta kulkee luoteis-kaakkoissuuntainen laaksomainen painauma, joka lienee ollut yksi Muinais-Päijänteen lasku-uoman haaroista.

Koivuaho Vierelä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (3549:19) ”Haapajärven p. Kalajanjoki k. Koivuahon talon maalta Vierelän torpan pellosta löytänyt torppari Mikko Arvola.”
Vierelä sijaitsee Kalakankaalla mäntyä kasvavan kankaan laidassa, Kalakankaantien (mt 7623) varrella. Vuoden 1992 inventoinnissa ei kohteella pystytty havaitsemaan mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa, eikä paikkaa tarkastettu vuoden 2010 inventoinnin yhteydessä.

Kontiola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3549:12) ”Kuusaan kylästä Kontiolan talon pellon ojasta, löytänyt isäntä Fredrik Jaakonaho”. Vuoden 1992 inventoinnissa ei pystytty määrittämään löytöpaikkaa, sillä alueen pellot olivat nurmella ja kesantona.

Korpela (1000018509) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen (KM 11941) on löytänyt Väinö Kahelin kyntösyvyydestä Korpelan talon pohjoispuoleiselta pellolta. Tarkkaa löytöpaikkaa ei ole voitu määrittää.
Löytötiedoissa esineen kerrotaan löytyneen 40 m Korpelan talosta pohjoiseen. Kyseessä on virheellinen sijainti, sillä paikalla on jyrkkärinteinen avokallio. Joka tapauksessa kohde sijainnee Kumisevantien (mt 7622) itäpuolella, lähellä paikkaa, jossa Kuonanjoesta johdettu uoma laskee Hautaperän tekojärveen.
Alueella on laajoja peltoalueita, jotka viettävät pääasiassa kohti Lahdenojaa. Korpelan peltoalueet sijaitsevat talon luoteis- ja länsipuolella ovat pääasiassa savi/silttipohjaisia, paikoin Lahdenojan vastaisella törmällä myös hietaa.
Vuoden 2010–2011 inventoinnissa tarkastettiin lähinnä pellon loivasti kohti Lahdenojaa viettäviä rinteitä, mutta mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei ollut havaittavissa.

Kuonanjärvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KM 4280:6) on löydetty Kuonanjärven kuivatuksen yhteydessä järvenpohjasta, ilmeisesti läheltä järven lasku-uomaa. Kuonanjärvi on matala järvi, joka on kuivattu 1880-luvulla, mutta sen pinta on myöhemmin palautettu suunnilleen alkuperäistä vastaavalle tasolle. Löytöpaikka jäänyt oletettavasti järven pohjaan. Vuoden 1992 inventoinnissa tarkastettiin läheiset maa-alueet ns. Tammensillan tietämillä, mutta mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu.

Kurkela (1000018513) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 13876) kerrotaan löytyneen kynnettäessä n. 800 m Kurkelan talosta, 300 m Kalajoesta ja 100 m vanhasta maantiestä (nyk. Rajalantie). Löytötietojen mukaan maaperä on suomutaa. Kuvaukseen sopiva paikka sijaitsee Oksavalla Uutela-nimisen tilan läheisyydessä, suunnilleen sen pohjois- tai koillispuoleisella aavalla peltoalueella. Löytökohtaa on inventointien yhteydessä etsitty väärästä paikasta, joten kuvauksessa määriteltyä löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Kuusaan koulu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Nuolenkärki (HKM 1058) on löytynyt Kuusaan koulun tien varresta perunapellosta keväällä 1979. Kohde sijaitsee Ouluntien (kt 58) länsipuolella, noin 200 m Kuusaanjärvestä länteen. Vuoden 1992 inventoinnissa paikalla ei ollut havaittavissa mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Kuusaanjoki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Lasimassahelmen (HKM 272) on löytynyt Kuusaanjoen kaivuun yhteydessä kaivinkoneen ruopatessa noin 50 cm syvyydestä vanhan joen pohjamudasta. Löytöpaikka on Kuusaanjärven ja Katvapuolentien sillan välillä, mutta tarkka löytöpaikka ei ole enää määriteltävissä.

Kuusela (1000018516) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3849:9) ”Haapajärven kylän Kuuselan torpan uutispeltoa kuokkiessaan löytänyt torppari Heribert Katajakangas”. Löytöpaikka sijaitsee Haapajärven eteläosassa sijaitsevalla, Reisjärveen kuuluvalla ulkopalstalla. Paikalla ei ole todettu kiinteää muinaisjäännöstä.
Haapajärven eteläosassa sijaitsevan Reisjärven kuntaan kuuluvan eksklaavin alueella, noin 1,5 km Isosta-Kotajärvestä pohjoisluoteeseen, Jyväskylän–Haapajärven radasta 300–400 m länteen. Kohde sijaitsee Muinais-Päijänteen lasku-uoman varrelle, nykyisin kohteen läheisyydessä muinaisjoen pohjalla virtaa Kuuselanpuro. Alueella on vanhoja, metsittyneitä peltoja ja hakkuuaukiota. Muutoin paikka on pääasiassa mäntyvaltaista kangasta.
Vuoden 1992 inventointikertomuksessa kohde on paikannettu Hautaperän tekojärven pohjoispäähän.
Kuuselan tilaa ei enää ole; sen rakennukset on purettu. Vanhat pellot erottuvat kuitenkin maastossa ympäröivästä metsästä, sillä niiden paikalla kasvillisuus on ympäröivästä metsästä ja satunnaisista puista huolimatta heinää ja maaperä on peltomultaa. Tilan itäpuolella on jyrkähkö rinne, Muinais-Päijänteen lasku-uoman törmä. Vuoden 2010-11 inventoinnissa vanhalle peltoalueelle sekä Kuuselanpuron länsipuoleisen rinteen päälle, sekä metsään että hakkuuaukiolle, tehtiin seitsemän koepistoa, joista ei kuitenkaan paljastunut mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa; paikalla on podsolimaannos.
Muinaisrannan läheisyyden vuoksi paikka soveltuisi kivikautiselle asuinpaikalle oikein hyvin, mutta asiaan ei saatu varmistusta.

Ylipää Kainuu (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kainuun talo sijaitsee lähellä Haapajärven ja Pihtiputaan rajaa. Talon lähettyviltä on löytynyt nevaa ojaa kaivettaessa noin 70 cm syvyydestä. Ajoittamattoman suksen löytöpaikalla ei ole todettu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Lahdenoja (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Museoviraston arkistotiedoissa Haapajärven Ylipäässä sijaitseva Lahdenoja on mainittu kohteena 78, mutta tiedossa ei ole, mitä kohteesta on löytynyt. Lahdenojan talon lähellä olevien peltojen tarkastukset eivät ole tuottaneet tulosta.
Lahdenoja sijaitsee Kumisevalle johtavan maantien (mt 7622) ja Honkaniementien risteyksestä 140 m etelään ja 830 m Hautaperän tekoaltaan voimalaitokselta luoteeseen. Talon pohjois- ja luoteispuolitse virtaa Lahdenoja, joka laskee Mustolanjärveen. Notko, jonka pohjalla Lahdenoja virtaa, on peltojen ympäröimä.
Vuoden 1992 inventoinnissa tarkastettiin talon lähellä sijaitsevat kynnettynä olleet pellot sekä haastateltiin talon asukkaita. Mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei tuolloin löydetty. Vuoden 2010 inventoinnin tarkastusajankohtana maankäyttö oli jatkunut entisellään, mutta Lahdenojan tilaa ympäröivät pellot olivat kesannolla, eikä mahdollisuutta pintahavainnointiin ollut.

Leväjärven ranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Primitiivinen kirves (KM 13183) on löytynyt Leväjärven etelärannalta Jyväskylän–Haapajärven radan rakennustöiden yhteydessä. Inventointien yhteydessä löytöpaikalla ei ole voitu todeta kiinteää muinaisjäännöstä, vaikka löytötiedoissa kerrotaan esineen yhteydessä löytyneen lahoja puunkappaleita ja kivirakennelman.
Kohde sijaitsee Leväjärven rannassa, lähellä järveen laskevaa Hinkuanjokea. Löytöpaikka on nykyään ratapenkan alla. Ympäristö alueella on melko kosteaa ja vesakoitunutta suoperäistä maastoa, radan itäpuolella kohoaa maasto jyrkästi kohti Vuortenvuoria, löytöpaikan etelä- ja kaakkoispuolella kohoaa parin kymmenen metrin korkuinen Iivarinkallio.
Löytötiedoissa esineen kerrotaan löytyneen Leväjärven rautatien pohjaa rakennettaessa, 1,5 m syvyydestä. Samassa yhteydessä kerrotaan löytyneen myös kivirakennelman sekä lahoja puunkappaleita, mutta mitään niitä ei oltu ehditty dokumentoida, sillä puut oli upotettu veteen. Vuoden 1992 inventoinnissa ei paikalla todettu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Myös vuoden 2010 inventoinnissa tilanne oli samanlainen; paikalla on mahdoton tehdä pintahavaintoja, eikä mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ollut havaittavissa. Paikalla voi kuitenkin sijaita suokohde.

Jokisuunneva (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 14584) on ilmoitettu löytyneen rautatietä rakennettaessa, noin 400 m lounaaseen ratakilometripylväästä 578 rataosuudella Kumiseva–Pihtipudas, noin 1,5 km Leväjärvestä pohjoiseen. Paikka on Hautaperän tekojärven eteläpuolella, rautatien varrella. Radan itäpuolella on Jokisuunneva ja löytöpaikan ympäristö on pääasiassa ojitettua nevaa tai korpea.
Löytötiedoissa mainitaan esineen löytyneen 70 cm syvyydeltä, ja sen alla on ollut hiilikerros. Löytöpaikan lähellä kerrotaan myös olevan rautatien korkeuspiste 103,7. Vuoden 1992 inventoinnissa ei paikalla havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Vuoden 2010 inventoinnissa havaintojen teko radan varressa oli kasvillisuuden takia mahdotonta.
Radan ja sen länsipuolella virtaavan Hinkuanjoen välinen maasto on paikoin kuivaa kangasta. Alueella on myös havaittavissa matala notko, joka voi olla yksi Muinais-Päijänteen lasku-uoman haaroista; paikka saattaisi soveltua jopa asuinpaikalle. Alueella on tehty joitain vuosia sitten laajoja hakkuita. Hakkuuaukiolla rikkoutuneen maanpinnan ja tuulenkaatojen tarkastelu ei paljastanut mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Leväniemi (1000018522) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan (KM 10705) on löytänyt maanviljelijä Antti Jaakonaho vuonna 1916 Leväniemen talosta, Levälammen rannasta 50 m pohjoiseen kuivatusojaa kavettaessa, 70 cm syvyydestä ja 140 cm maan pinnasta, hiekkamaasta. Paikalla ei ole pystytty toteamaan kiinteää muinaisjäännöstä.
Levälampi, jonka rannan läheltä löytö on peräisin, sijaitsee noin 2 km Kortejärven pohjoispäästä lounaaseen, Leväniementien itäpuolella. Lampi on kauttaaltaan ojitetun Leväsuon ympäröimä. Suon ympärillä kohoavat hiekkaiset kankaat. Lammen pohjois- ja itäpuolella on peltoja, joiden maaperä on hienoa hiekkaa.
Vuoden 1992 inventoinnissa tarkastettiin löytöpaikan ja ympäröivät peltoalueet löytämättä mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa. Vuosien 2010 ja 2011 inventointiajankohtina tarkasteltiin Levälammen pohjoispuolella sijaitsevan kuivatusojan reunoja sekä läheisiä peltoja, mutta niillä ei ollut havaittavissa mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Maaperä on erittäin hienoa hietaa, mutta ojien reunoissa olevien kanto- ja kivilohkarekasojen perusteella pellot on raivattu joitain vuosikymmeniä sitten varsin perusteellisesti, ja niillä sijainnut kohdekin on todennäköisesti täysin tuhoutunut. Peltoja ympäröivät metsät olisi kuitenkin syytä tarkastaa koekuopituksin.

Nokkous Linna (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (HKM 532) on löytänyt Jussi Hankila ”talonsa luota maantien vierestä kun ojaa kaivoi, ammuttaissa routaa niin esine oli lentänyt saunan seinän viereen. Maassa kirves oli 35 cm syvyydessä”. Paikalla ei ole todettu kiinteää muinaisjäännöstä, vaikka löytöpaikka lienee kuivatun Nokkoudenjärven tuntumassa.
Kohde sijaitsee Nokkouden kylällä, Kuonantien ja Piiloperäntien risteyksestä noin 100 m eteläkaakkoon. Löytöpaikalla maasto on tasaista peltoa. Kuonantien pohjoispuolella maa viettää hyvin loivasti pohjoiseen, ja siellä olevat pellot ovat kuivatun Nokkoudenjärven pohjaa. Maaperä on hiekkapohjaista kangasta.
Kohde on tarkastettu vuonna 1992, jolloin Linnan talo oli autiona ja seudun pellot kynnettynä. Mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei kuitenkaan havaittu, mikä johti epäilyyn, että esine olisi kulkeutunut alueelle jostain muualta. Löytöpaikka sijaitsee kuitenkin lähellä korkeuskäyrää 132,5, joka myötäilee kutakuinkin kuivatun Nokkoudenjärven rantaviivaa. Järven entinen ranta onkin havaittavissa lievänä terassina Kuonantien pohjoispuolella. Löytöpaikkaa voi tämän nojalla epäillä alkuperäiseksi.
Tarkastusajankohtana vuoden 2010 inventoinnissa löytöpaikka ja lähipellot olivat nurmella, eikä maastossa ollut mahdollisuutta pintahavainnointiin. Edellisen tarkastuksen jälkeen vanha tila on asutettu uudelleen. Sen läheisyyteen on rakennettu uudisrakennuksia.

Nokkous Ojalehto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vasarakivi (KM 3549:16) ”Haapajärven pitäjän Nokkouden kylän Ojalehdon talon maalta nevaa ojittaessa 3:n korttelin syvyydestä.” Löytöpaikka, jota ei ole voitu tarkasti määrittää, sijainnee kuivatun Nokkoudenjärven tuntumassa.
Ojalehdon talo sijaitsee Nokkoudenperällä, suunnilleen entisen kuivatun
Nokkoudenjärven rannalla. Talon itäpuolella virtaa Lamminoja, joka johtaa Ahveroinen-nimiseltä lammelta Kuonanjokeen. Maaperä on pelloilla saven tai hiesun sekaista peltomultaa, aivan Lamminojan tuntumassa hietavaa. Maasto on alueella alavaa suoperäistä peltoaavaa, jotka viettävät loivasti kohti entisen Nokkoudenjärven pohjaa. Entistä järven rantaa on vaikea hahmottaa maastossa. Vanha rantaviiva myötäillee kuitenkin korkeuskäyrää 132,5.
Löytötiedoissa kerrotaan, että esineen ympärille olisi kierretty puu varren tapaan, mutta se oli lahonnut ja särkynyt. Löytöpaikkaa yritettiin tuloksetta paikantaa vuoden 1992 inventoinnissa. Vuosien 2010–2011 inventoinnin tarkastusajankohtana Ojalehdon talon etelän- ja lounaanpuoleinen pelto oli kynnettynä. Ojalehdon tilan itäpuolitse virtaavan Lamminojan penkereellä sijaitsevalta hieman hietaiselta kasvimaalta löytyi pintapoiminnassa yksi pieni kvartsi, mahdollinen iskos, jota ei otettu talteen. Pelloilta ei löytynyt kvartsin lisäksi mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa, joten kohde jäi irtolöytöpaikaksi.

Kivikautinen; Haapajärven ensimmäisenä ilmoitettu esihistoriallinen löytö (KM 2156) on peräisin Kalakankaalta, Ojalan talon pellosta. Paikalla ei ole voitu todeta kiinteää muinaisjäännöstä.
Alue tarkastettiin vuoden 2010 inventoinnissa, jolloin vain pieni osa Ojalan pelloista oli kynnettynä suurimman osan ollessa nurmella tai kesannolla. Tilan päärakennuksen ja sen länsipuolitse virtaavan Korteojan välinen, noin kahden hehtaarin kokoinen, ojaa kohti laskeva peltoalue tarkastettiin. Pellon maaperä on savea, alaosassaan ojan tuntumassa turvetta. Maanpinnalla oli nähtävissä huomattavan paljon sora- tai kivimurskaa. Kiviaineksen joukossa oli muutamia kvartseja. Kvartsilöydöt eivät muodostaneet selkeää keskittymää maastossa, eikä niitä tulkittu selkeästi ihmisen tuottamiksi iskoksiksi. Sinänsä mahdollisen asuinpaikan paikantaminen edellyttää lisäselvityksiä.

Oksava Koivisto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KM 2477:25) ”Koiviston talon maalta peltoa uudesti kuokkiessa löydetty”. Koiviston talo on sijainnut Oksavalla, Settijoen itärannalla. Vuoden 1992 inventoinnissa esineen tarkkaa löytöpaikkaa ei voitu paikantaa. Maasto on alueella savipohjaista peltoa.

Olkkolan Jussila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta ja reikäkivi (KM 8040:1–2) ovat löytyneet ”Olkkolan kylästä, Jussilan talon pellosta, riihen ja kartanon välistä”.
Jussilan nykyisin autiona oleva talo sijaitsee Olkkolassa, noin 350 m kappelista etelälounaaseen. Kohde on loivasti kaakkoon viettävällä rinteellä. Talo sijaitsee terassintapaisella tasanteella. Maaperä on talon luona hiekkapohjaista peltomultaa, alempana rinteessä savea tai silttiä.
Vuoden 1992 inventoinnissa ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa, sillä peltoalueet olivat nurmella. Vuosien 2010–2011 inventoinnin tarkastusajankohtana Jussilan talon eteläpuoleinen peltoalue oli kynnetty, ja olosuhteet pinta-havainnointiin olivat erinomaiset. Topografisesti kivikautiselle asuinpaikalle soveltuvin paikka on 50–60 m etäisyydellä Jussilan tilasta, sillä sata metriä talosta etelään maasto muuttuu hyvin tasaiseksi ja maaperältään vetisemmäksi saveksi. Talon lähellä pellossa oli lähes nyrkin kokoisia kiven murikoita, mukaan lukien kvartsia. Kvartsit eivät vaikuttaneet ihmisen työstämiltä; ne olivat hivenen pyöristyneitä särmistään, eikä niissä ollut isku- tai käyttöjälkiä, joten niitä otettu talteen. On mahdollista, että kivet ovat raaka-ainekappaleita, mutta koska mitään muuta kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu, kohdetta on pidettävä irtolöytöpaikkana.

Parkkila Jokiniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KM 27720) on löytynyt Parkkilasta, Settijoen kuivatun uoman varrelta perunaa nostettaessa. Tarkastuksissa paikalla ei ole havaittu mitään merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.
Kohde sijaitsee reilun kilometrin verran Settijärvestä itään, perunamaalla Settijoen kuivatun uoman varrella, n. 50 m Jokiniemen talon kaakkoispuolella. Maaperä kohteella on hiekkaa. Ympäröivät peltoalueet ovat melko tasaista aukeaa.
Vuoden 1992 ja 2010-2011 inventoinneissa tarkastettiin kynnettynä ollut perunamaa ja vuonna 1992 lähipellot, muttei ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Parkkila Levitys (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pallonuijan (HKM 264=1068) löytöpaikka sijaitsee Olkkolassa, Settijärven luoteispuolella. Inventoinneissa tarkkaa löytöpaikkaa ei ole voitu määrittää, vaikka Levityksen talon läheisyydestä löytyikin vuoden 2010 inventoinnissa kvartsisiruja.
Löytöpaikka sijaitsee Olkkolassa, Settijärven luoteispuolella Ouluntien (kt 58) tuntumassa. Paikka on melko tiheään asuttua kangasta, jota ympäröivät idässä ja etelässä loivasti Settijärveä kohti laskevat peltorinteet. Kiviraunioita, josta esine on peräisin, ei ole paikannettu. Maaperä on kankaan ja peltojen yläosissa hietaa.
Löytötiedoissa esineen mainitaan löytyneen kivirauniosta Levityksen maalta Olkkolan mäeltä. Raunioon kivi oli päätynyt joltain läheiseltä pellolta kiviä raivattaessa, jonka jälkeen esine oli huomattu ja talon pojat olivat työntäneet sillä kuulaa, minkä seurauksena kivi oli särkynyt kuuteen osaan. Vuoden 1992 inventoinnissa ei paikalta löytynyt mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa, vaikka paikan todettiin olevan kivikautiselle asuinpaikalle sovelias.
Vuoden 2010 inventoinnissa talossa talon länsipuoleiselta, naapuritonttiin kuuluvalta n. 45 x 40 m kokoiselta pellolta (sijainti p = 7081813, i = 422985) löytyi muutama hyvin pieni, halkaisijaltaan muutamien millimetrien kokoinen kvartsisiru, joita ei voi varmuudella sanoa ihmisen tuottamiksi. Paikka voisi topografiansa puolesta jopa sopia kivikautiselle asuinpaikalle, mutta sillä ei ollut havaittavissa muuta kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Loivasti lounaaseen viettävä pelto on yläosastaan eli pohjoisreunastaan hienoa hiekkaa, alhaalla eteläpäädyssä vetistä savikkoa.

Perälä (1000018534) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kahden tasataltan (KM 2477:18 ja KM 4280:8) löytöpaikaksi on ilmoitettu Perälän tila. Tila ja suuri osa pelloista on jäänyt Hautaperän tekojärven alle, eikä paikalta ole tarkastusten yhteydessä voitu paikantaa kiinteää muinaisjäännöstä.
Perälän tila on jäänyt Hautaperän tekoaltaan padon alle, ja vain yksi tilan rapistunut ulkorakennus on jäljellä. Se sijaitsee Perälänkujan varrella n. 170 m Hinkuan voimalaitoksesta itäkaakkoon. Tekojärven patovallin pohjoispuolelle jäänyt peltoalue on hieman kumpuilevaa peltoaukeaa.
Vuoden 1992 inventoinnissa ei havaittu Perälän nurmella tai kesannolla olleilla pelloilla mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Vuoden 2010 inventoinnin tarkastushetkellä Hautaperän tekojärven pohjoispuoleiset pellot olivat edellissyksyn jäljiltä kynnetyt. Havainnointia tehtiin lähellä patoa ja Honkaniementien varressa olevilla pelloilla. Maaperä on paikalla savea. Pellon pinta oli painautunut lumen ja sateiden jäljiltä tasaiseksi ja kuivunut kovaksi, mikä haittasi havaintojen tekoa. Pellolla ei ollut havaittavissa mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.
On mahdollista, että löydöt ovat Perälän tilan länsipuolelta, Hautaperän tekoaltaan alle jääneeltä alueelta. Perälän läheisyydessä on ollut myös Koivurannan tekoaltaan alle jäänyt asuinpaikka, johon löydöt voivat liittyä.

Pienelänmäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Haapajärven inventoinnissa (2010) kohteen Koivuaho Vierelä esinelöydön ja mahdollisen asuinpaikan paikantamisen yhteydessä löydetyn kvartsi-iskoksen (KM 38826) löytöpaikka sijaitsee Kalakankaan koulun eteläpuoleisella, loivasti kohti Kalajanjokea viettävällä peltorinteellä.
Kyseessä on selkeä kvartsi-iskos, mutta tarkastuksen yhteydessä ei havaittu muita kiinteään muinaisjäännökseen viittaavia löytöjä. Pienelänmäen eteläpuoleiset peltoalueet olivat vain osin kynnettynä ja iskos löytyi aivan kynnettynä olleen alueen itäreunasta, peltopalstoja erottavan ojan vierestä. Ojan itäpuolella pelto oli nurmella, eikä sen tarkastelu tuottanut mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Topografialtaan paikka sopisi hyvin kivikautiselle asuinpaikalle, ja läheiset peltoalueet on syytä tarkastaa tulevaisuudessa.

Pirttikangas (1000018537) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskekeihäänkärjen (HKM 1059) löytöpaikka sijaitsee Haapajärven luoteisosassa lähellä Nivalan rajaa, Pirttikankaalla. Se sijaitsee 3,7 km Aholanjärvestä länsiluoteeseen olevalla hiekkakankaalla, joka laskee itäpuoleltaan loivasti kohti Rahanevaa.
Löytöpaikka, hiekkakuoppa, on tarkastettu 1971, jolloin esineen löytäjä oli oppaana. Vanhalla hiekkakuopalla ei ollut tuolloin havaittavissa mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Kohde tarkastettiin uudelleen elokuussa 2009, jolloin kävi ilmi, että vanha hiekkakuoppa oli otettu uudelleen käyttöön. Sen lisäksi löytöpaikasta 300–500 m kaakkoon, entiseen rämeeseen oli kaivettu useita hiekkakuoppia, jotka ovat nyt osin veden sekä jätteiden ja romun täyttämiä. Mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei kuitenkaan löytynyt. Kohteella ei ole pystytty osoittamaan kiinteää muinaisjäännöstä.

Pöyryn torppa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KM 3549:24) ”Pöyryn torpan pellosta kuokkiessa löytänyt torpan poika Edvart Oman (Åhman?)”. Pöyryn talo sijaitsee Haaganperällä, n. 500 m Pukkilahden rannasta länteen.
Vuoden 1992 ja 2011 inventointien yhteydessä taloa lähellä olevilla pelloilla ei ollut mahdollisuutta pintahavainnointiin, eikä tarkkaa löytöpaikkaa ole pystytty määrittämään. Sijainnin ja topografian puolesta Pöyryn taloa ympäröivät pellot soveltuisivat mainiosti kivikautiselle asuinpaikalle.
Vuoden 2018 inventoinnissa tilan ympärillä pellon pintaa oli paikka paikoin näkyvissä edellisen syksyn puinnin jäljiltä, mutta kivikautisia löytöjä ei havaittu. Pellollle ja pienelle metsikköalueelle talon pohjoispuolelle tehtiin lisäksi muutamia lapionpistoja, mutta niistä ei myöskään saatu havaintoja muinaisjäännöksestä.

Raivio (1000018539) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (HKM 271) on löytänyt Viljami Hirvasaho Raivion tilalta suunnilleen 1930-luvulla, 25 cm syvyydestä. Raivion autiona oleva tila sijaitsee noin reilut 3 km Kuonanjärvestä länteen Kuonanjoen varrella. Kohde tarkastettiin vuonna 1992, jolloin nurmella olleiden peltojen tarkastelu ja muutama koekuoppa eivät viitanneet kiinteään muinaisjäännökseen.

Savimäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (HKM 270) on löytynyt kyntösyvyydestä likeltä Savimäen taloa vuonna 1946. Vuosien 1992 ja 2010-11 inventoinneissa paikalla ei ole pystytty toteamaan kiinteää muinaisjäännöstä. Paikka sijaitsee Savimäenpuhdossa, lähellä kohtaa, jossa Kuonanjoki laskee Kalajokeen.
Savimäen tila sijaitsee lähellä Kuonanjoen suuta, sen pohjoispuolella. Tarkastusajankohtana Savimäen pellot olivat kesannolla ja hevoslaitumena, eikä niillä tehty maastotarkastusta. Savimäenpuhdon läpi kulkee tie ja alueella on useita asuinrakennuksia.
Sen sijaan tarkastettiin vastapäätä Kuonanjokea, Herralanrannantien päässä, aivan Paavonlahden rannassa olleen kynnetty pelto Merkkinä historiallisen ajan asutuksesta pellolta löytyi liitupiipun katkelma, jota ei otettu talteen.

Settijoen koski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KM 3549:13) ”Haapajärven Oksavan kylällä Settijoen koskesta Laurilan maalla, löytänyt renkipoika Eemeli Ahola”. Vuoden 1992 inventoinnissa kohteella ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Siltala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen teräkatkelma (HKM 2191) on löytynyt Jokelankylältä, Siltala-nimisen tilan läheltä ojaa kaivettaessa. Löytö on paikannettu tarkasti, ja se on peräisin ojan pohjasta. Kyseessä on selvä irtolöytöpaikka. Oja, josta löytö on peräisin, saa alkunsa Hirsinevalta.
Löytöpaikka sijaitsee Jokelankylällä, kohdassa jossa Ouluntie (kt 58) ylittää Hirsioja-nimisen ojan, noin 40 m tiestä etelään. Ojan itäpuolella on Siltalan pihapiiri, länsipuolella on pelto. Maasto on laakeaa ja suoperäistä peltoaavaa.
Ojanpenkat ja kohdetta ympäröivät alueet olivat nurmella tai pihamaana, joten pintahavaintojen tekeminen vuosien 2010–2011 inventoinnissa oli mahdotonta. Löytökontekstista päätellen kyseessä lienee kuitenkin puhdas irtolöytö. Hirsioja on alkuaan ollut luonnonoja, joka saa alkunsa kohteesta noin 4 km pohjoiseen sijaitsevalta Hirsinevalta. Kyseessä on laaja suo, joka on umpeenkasvanut muinaisjärvi (Korpijaakko ja Koivisto 1986: 154-160).

Syrjäniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KM 3549:25) ”Syrjäniemen talon Paskon niityltä, löytänyt isäntä Juho Syrjäniemi”. Paskonniitty sijaitsee Kalajanjoen pohjoispuolella, 500–600 metriä Haaganlammesta etelään.
Vuoden 1992 inventoinnissa ei alueen nurmella ja viljalla olleilta pelloilta, eikä muutamista tarkastuskuopista löytynyt mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Viinala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 4350:5) on löytynyt jostain Viinalan talon läheltä. Taloa ympäröivät peltoalueet ovat laajat. Tarkkaa löytöpaikkaa ei ole pystytty määrittämään.

Vilppola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 3549:27) on löytänyt Fredrik Wilppola 1800-luvulla Vilppolan talon pellosta.
Vilppola sijaitsee Tiitonrannalla Haapajärven rannassa. Sekä vuoden 1992 että 2010 inventointien tarkastusajankohtana Vilppolan pellot olivat kesannolla tai laitumena, eikä mahdollisuutta pintahavainnointiin ollut. Tarkkaa löytöpaikkaa ei ole voitu määrittää.
Vuoden 2018 inventoinnissa tarkastettiin lähistön avoimet maapinnat ja tehiin kohtelle muutamia lapionpistoja. Paikalta ei löytynyt merkkejä esihistoriallisesta toiminnasta.

Välioja Liuska (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven on löytänyt maanviljelijä Kristian Liuska Väliojalta 1900-luvun alussa kotitalonsa maalta, kumpareesta, joka sijaitsee Ylivieskan–Iisalmen radan ilometripylvään 643 kohdalta 200 metriä länsilounaaseen, korkeuskäyrällä 130.

Väsylä (1000018550) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoistaltta (KM 3549:28) Kuusaan kylän Väsylän talon pellosta, löytänyt Mikko Mäntylä. Väsylän talo sijaitsee Settijärven itärannalla, Koposperän halki virtaavan Ruununojan pohjoispuolella. Talon koillispuolella kohoaa metsäkangas ja lounaispuolella avautuu peltoaava.
Vuoden 1992 ja 2010 inventoinneissa löytöpaikkaa voitu paikantaa eikä kiinteään muinaisjäännökseen viittaavia havaintoja tehty koska pellot olivat nurmella tai kesannolla.

Ylipää Multimäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Keihäänkärjen teelmän (HKM 2002) sijaitsee Ylipään Multimäessä, noin 500 m Kumisevaan johtavalta tieltä (mt 7622). Multimäki ja sen eteläpuolella oleva Multihuippu ovat osa Kalajoen vartta pitkin kulkevaa harjujaksoa, johon kuuluvat myös Sopeva-niminen mäki ja Honkaniemi. Harjun länsipuolella virtaa Vonganjoki, ja itäpuolella sijaitsee Himolanlampi. Kohteella ei ole todettu kiinteää muinaisjäännöstä.
Ei ole tiedossa, kuinka esine on löytynyt. Multimäellä on ollut tervahauta ja hiekanottopaikkoja, jotka erottuvat suurina kasvillisuuden peittäminä painanteina. Harjualueelta on kuljetettu aikoinaan hiekkaa tienrakennukseen, ja paikallisten mukaan maisema on muuttunut huomattavasti hiekanoton takia.
Multimäen tilan päärakennus on romahtanut ja vanha pihapiiri on pusikoittunut. Entisen tilan länsipuolella kohoavat hyvin jyrkästi Multimäki ja Multihuippu -nimiset mäet. Näistä Multimäki on pohjoisempi. Sen laella on sijannut pelto, jonka vanhat kyntöurat ovat kasvillisuudesta huolimatta vieläkin nähtävissä. Muutama pellolla tehty koepisto osoitti maaperän olevan hienoa hiekkaa, mutta kiinteään muinaisjäännökseen viittaavia havaintoja ei tehty. Topografialtaan alue soveltuisi silti hyvin kiinteälle muinaisjäännökselle, sillä Muinais-Päijänteen lasku-uoma on virrannut Multimäen molemmin puolin.
Paikkaan liittyy myös tarina Multiukosta, joka olisi asunut Multimäellä korsun tai gammin tapaisessa turvemajassa 1900-luvun alussa.

Ylipään Kivinokka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 5415:24) kerrotaan löytyneen Ylipäästä Kivinokan talon pellosta. Ylipäässä, Kalajoen länsipuolella, Mustolanperäntien varrella. Kivinokan tilan ja peltojen pohjoispuolella on notko, jonka itäpäässä on Lohenlahti-niminen poukama Kalajoessa. Tilan pellot ulottuvat Lohenlahden etelärannalle. Kivinokan pelto on maaperältään paikoin hyvin hietaista.
Paikka tarkastettiin vuoden 1992 inventoinnissa, eikä muinaisjäännökseen viittaavaa havaittu. Vuoden 2010 tarkastusajankohtana tilan koillispuoleiset pellot olivat osittain kesannolla ja kynnettynä Mustolanperäntieltä aina joelle saakka. Kohteella suoritettu pintahavainnointi ei tuottanut kiinteään muinaisjäännökseen viittaavia havaintoja, vaikka topografiansa puolesta alue sopisi varsin hyvin kivikautiselle asuinpaikalle.
Tarkastuksen yhteydessä 2010 tarkastettiin myös Kivinokan pohjoispuoleisen notkon toisella puolella sijaitsevan Lahden talon pellon, joka on myös aivan Lohenlahden rannassa. Pelto osoittautui erittäin hietaiseksi. Pintapoiminnassa paikalta löytyi liitupiipun katkelma ja kappale ruskeaa piitä (p = 7067062, i = 418204), luultavasti tuluspiitä. Mitään luotettavasti kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei ollut havaittavissa tälläkään pellolta.

Aholankylä Kastari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Haapajärven kotiseutumuseossa oleva kourutaltta (HKM 1762) on löytynyt Aholankylältä, Kumpulan tilaan kuuluvan Kastarin tilan piha-alueelta vuonna 1956. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Vuoden 2010 inventoinnin aikana pellot olivat nurmella eikä maaperän tarkastelu ollut mahdollista.

Kalakangas Marjakangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kolme Haapajärven kotiseutumuseon kokoelmissa olevaa kiviesinettä, kourutaltta ja kaksi kiviesineen teelmää, on löydetty Kalakankaalta Marjakankaan talon maalta. Esineiden tarkkaa löytöpaikkaa ei ole voitu määrittää.
Löytöpaikka sijainnee Haaganperällä paikalla, joka on merkitty peruskartalle Pahkaniitty-nimisenä alueena. Niitty on tasaista ja suoperäistä. Sen eteläpuolella kohoaa jyrkästi niemekkeenomainen Kukkulankangas.
Vuoden 2011 inventoinnin aikana Pahkaniitty, jolla Marjakankaan peltopalsta sijaitsee, oli suurelta osin vaikeakulkuista ryteikköä, eikä pintahavaintojen tekeminen ollut mahdollista. Niityn eteläpuoleisen Kukkulankankaan metsärinteet ovat otollisia kivikautiselle asutukselle. Alueella ei kuitenkaan havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Kuusaan Kettukangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 2477:20), löytynyt ”Kuusaan Kettukankaan Tapauksen torpan pellosta”. Löytöpaikka, jota ei ole pystytty tarkkaan määrittämään, sijaitsee Parkkilassa, Settijärven lounaispuolella.

Niemelän Söötinki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirves (KM 5415:25) on ”huudettu ’auksuunista’ Haapajärven pitäjän ja kylän Niemelän talon Söötingin torpasta”. Löytötietojen perusteella alkuperäistä löytöpaikkaa ei voida enää luotettavasti määrittää. Löytöpaikka on jossain Veitsiniemen alueella Kalajoen lounaispuolella, jossa Söötingin talo sijaitsee. Alueen pellot on nykyisin suurelta osin kaavoitettu; osa pelloista on osin pihapiirinä tai puutarhana. Alueen läpi kulkee Lammentie.
Vuoden 2010 inventoinnin tarkastuksessa todettiin, että Söötingin talon tontilla oli pihamaata ja puutarhaa, mutta noin 1,5 ha laajuinen peltoalue Lammentien varrella, Söötingin talosta noin 100 m lounaaseen tarkastettiin. Pintatarkastelu ei tuottanut kiinteään muinaisjäännökseen viittaavia havaintoja. Maaperä on pellossa savea. Alueella oli muitakin kynnettyjä peltoalueita, joita ei voitu tarkastaa. Aluetta ei voitu tutkia kunnolla, sillä pellot sijaitsevat lähellä asuintaloja eikä maanomistajiin saatu yhteyttä.

Niinikangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3549:23), ”Haapajärven kirkonkylästä Niinikankaan talon maalta aitaa pannessa löytänyt torppari Einokki Maliniemi”. Löytöpaikka sijaitsee Kalakankaalla, mutta tarkkaa sijaintia ei ole voitu määrittää.
Vuoden 1992 inventointikertomuksen mukaan löytöpaikka saattaisi olla Niinikankaan tai Leiviskän talon mailla Kalakankaalla. Alueella on kivikautiselle asuinpaikalle soveltuvaa hiekkapohjaista kangasmaata ja toisaalta savipohjaisia alavia peltoja.
Vuoden 2010 inventoinnin tarkastusajankohtana Niinikankaan tilan pellot olivat kesannolla, eikä pintahavainnointi ollut siellä mahdollista. Leiviskän laajat peltoalueet olivat kynnettynä, ja havaintomahdollisuudet hyvät. Talon isäntä ei tiennyt löydöistä. Leiviskän pellot ovat melko alavaa ja kivikautiselle asuinpaikalle soveltumatonta savikkoa. Leiviskän talosta noin 300 m itäkoilliseen sijaitsevan mäen jyrkähkössä peltorinteessä ei ollut havaittavissa mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa. Paikalla oli havaittavissa rautakuonaa merkkinä historiallisen ajan pajatoiminnasta.

Pinnarinkangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kahden taltan (PPM 293, PPM 924) löytöpaikaksi on mainittu Pinnarinkankaan torppa, joka on sijainnut lähellä Herrasen vanhaa tilaa nykyisen Kumisevantien (mt 7622) varressa Kuonanjoen lähellä. Nykyinen Pinnarin alue on peltojen ympäröimää tasankoa, jonka itäpuolella kohoaa metsäkangas, joka lienee oikea löytöalue. Tarkempaa löytöpaikkaa ei tiedetä, eikä vuoden 1992 inventoinnissa löytöpaikkaa voitu määrittää. Vuoden 2010 inventoinnissa kohde jäi tarkastamatta.

Tuomiperä Tuomela (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KM 3549:22) on löytynyt Tuomiperän kylän Tuomelan talon pellosta. Esineen tarkkaa löytöpaikkaa ei ole kyetty määrittämään tarkastusten yhteydessä. Tuomiperän alueella on topografisesti kivikautiselle asuinpaikalle soveltuvia alueita.
Tuomelan vanha tila on sijainnut Niinijärvestä laskevan Niiniojan itäpuolella. Alue on vaihtelevaa kumpuilevine kankaineen ja peltolaaksoineen.
Vuoden 1992 inventoinnissa ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Vuoden 2010 inventoinnin tarkastushetkellä peltoalueet olivat kesannolla tai nurmella, eikä pintahavainnointiin ollut mahdollisuutta.

Välioja (1000018860) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 2477:11) kerrotaan löytyneen Väliojan talon pellosta, joka sijaitsee Välipuhdossa Kuonantien varrella. Väliojan länsipuolitse virtaa Kuonanjokeen laskeva samanniminen oja, joka on 1800-luvulla kuivatun Nokkoudenjärven lasku-uoma. Tarkempaa sijaintia ei ole pystytty määrittämään.

Haminakallio 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Haminakallion laella 47,5 m mpy korkeuskäyrän yläpuolella. Kallioisella laella on matalien kalliokumpareiden välissä lähes kivetön hiekka-alue. Alue on hakattu ja metsäaurattu kauttaaltaan. Paikalta löytyi kaksi isoa kimpaletta lohkottua kvartsia 3 metrin etäisyydellä toisistaan.
Koska maaperä on kivetöntä, eika siinä esiinny kvarstinoduleja, ovat kyseiset löydöt päätyneet paikalle ihmisen toimien seurauksena. Metsäaurautut alueet olivat hyvin auki, mutta alueelta ei löytynyt muita pitempiaikaiseen ihmistoimintaan viittaavia löytöjä. Kohdetta on pidettävä vain kvartsilöytöpaikkana.

Kotila (630040015) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siikajoesta vajaat 200 metriä etelään, Pyhännänjoen suusta noin 200 metriä länsilounaaseen. Kotilan talon pohjoispuolelta, läheltä palstan rajaa, on ojaa kaivettaessa löytynyt kivikirves, joka on Pohjois-Pohjanmaan museon kokoelmissa (PPM4614, kivikirves). Alue on pohjoiseen kohti jokea viettävän rinteen alla olevaa tasaista alankoa. Maaperältään se on murakkoa, ilmeisesti entistä suota, sillä murakon seassa pyörii vanhoja puun kappaleita ja juurakoita. Maastoltaan ja maaperältään paikkaa on vaikea ajatella ainakaan tyypilliseksi asuinpaikaksi, kyseessä lienee irtolöytö. Asuinpaikan merkkejä ei paikalla havaittu, tosin havaintomahdollisuudet olivat heikot.
Vuoden 2012 linjausinventoinnissa alueen pellot olivat muokkaamatta. Holopankankaalla linjausten eteläpuolella oli käynnissä tilan rakennustyöt, ja rinteen päällä ja reunalla on tehty laajamittaisesti maansiirtotöitä. Linjauksien alueelta tai niiden lähistöltä ei havaittu merkkejä esihistoriallisesta toiminnasta. Voi kuitenkin olettaa, että jostakin lähistöltä niitä olisi löydettävissä. Tähän viittaavat mm. Autionmäen tienoilla löytyneet kaksi talttaa. Lähistöltä, kohteesta itään, Pyhännänjoen länsirannalta on myös esihistoriallinen melalöytö.
2022: Alueen pellot olivat inventoinnin aikana peitteisiä, pellon reunaan löytöpaikalle tehtiin 5 lapionpistoa. Uusia havaintoja kivikaudesta ei tehty.

Tuiranhovi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Turiranhovin talon nykyisen (1991) asuinrakennuksen takana olevasta pellosta pellosta on kyntämisen yhteydessä löydetty rautaiset kirves sekä keihäänkärki (PPM 11860:1-2). Lisäksi paikalta mainitaan löydetyn "kaksi äyrin hopearahaa 1600-luvulta". Tarkastuksen yhteydessä ei merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä tavattu.

Lehto (1000020357) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 28510) löytöpaikka Lehdon taloryhmän eteläpuolisen pellon yläosassa.

Saarisenjärvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Saarisenjärven saaresta kerrotaan löydetyn kaksi kiviesinettä 1800-luvulla. Paikannus saareen, ei tarkastettu.

Kyhälä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Talon pihalta löydetty rombinmuotoinen reikäkivi (KM 28512). Paikka on asuinpaikaksi hyvin sopiva, mutta esine on voinut kulkeutua muualtakin.

Ala-Kaakinen (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Oulunsalon Kylänpuolella peltoalueen eteläpuolisen Myllymetsän pohjoislaidalla lähellä peltoa. Paikalta on löydetty 1959 keskiaikaista rahaa. Löytö sisältää 98 ruotsalaista aurtuaa Albert Mecklenburgilaisen ajalta (1364–1389). Rahat on kätketty noin 1390–1415. Löytökohta on peltoaukean länsikulmasta noin 100 metrin päässä ja pellon reunasta noin 20 metrin päässä. Paikalla on pari matalaa harjannetta, joita pitkin kulkee polku. Löytöpaikka on läntisemmän harjanteen päässä. Molempien harjanteiden päissä on modernit kuopat, jotka ovat syntyneet löydön jälkeen paikalta lisää kolikoita etsittäessä. Kätkö liittyy todennäköisesti keskiaikaiseen Oulunsalon kauppapaikkaan, jonka tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta joka tiedetään hävitetyn vuonna 1415. Kätkön löytöalueen ja vanhan kirkon tienoolta tunnetaan kaksikin satamaa merkitsevää Hamina-nimeä, joten on mahdollista, että myös markkinapaikka on sijainnut ko. alueella. Vuoden 2005 tarkastuksessa paikalla ei havaittu jälkiä kiinteistä muinaisjäännöksistä.
Löydöt: KM/Rahakammio 60056
2022: Löytöpaikka tarkastettiin inventoinnin yhteydessä. Lisäksi käytiin läpi irtolöydön lähiympäristöä, sekä metsää että pellon reunaa. Pelto oli inventoinnin aikaan ruoholla, joka vaikeutti pellolla tehtävää havainnointia. Lähelle merkittyä löytöpaikkaa, alueella kulkevalle harjanteelle tehtiin muutama kairaus, joista havaittiin ainoastaan luontaisia maakerroksia. Pohjoisosassa harjannetta on noin 1 x 1 x 0,5 metrin kokoinen moderni kuoppa, joka on syntynyt löydön jälkeen paikalta lisää kolikoita etsiessä. Alueelta ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Siltala (1000020372) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalaisen tasataltan (PPM 6287) löytöpaikka Siltalan lähinnä Jolosjärveä sijaitsevalta, nyt metsittyneeltä pellolta, kolmannesta sarkaojasta pellon luoteissivusta lukien ja parikymmentä metriä ojan suusta ylöspäin.
(ks. Sarkkinen, Timo 1999, Joloksen kylähistoria, s. 26)

Isosuo (1000020374) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Muinaisjalaksen löytöpaikka Säävälän Isosuon eteläpäässä. Vuonna 2005 löytäjän Pohjois-Pohjanmaan museoon toimittama kivikautistyyppinen reenjalas, joka on Kansallismuseon kokoelmissa (KM 37213). Esine oli löytynyt suo-ojaa kaivettaessa. Isosuo on turvetuotantoaluetta, jonka eteläisestä reunaojasta löytö on peräisin. Suon eteläpuolella, Kiiminkijoen ja suon välisellä kankaalla, on Latokankaan kivikautinen asuinpaikka.

Pajulahti (1000020699) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee kivikkoisella hiekkarannalla Poroperän etelärannalla. Hiekkarannalta löytyi noin 35 metrin matkalta neljä pientä kvartsi-iskosta sekä yksi kvartsiydin. Osa iskoksista löytyi vedestä. Paikalta löytyi myös paljon pyöreitä kvartseja soran seasta. Rantahiekkaan kohtaan, jossa ei ollut paljon kiviä, tehtiin koepisto. Pistosta ei löytynyt löytöjä tai likamaata.
Poroperän rannan tunnettu kivikautinen asuinpaikka (muinaisjäännösrekisteri: 832010047) sijaitsee löytöpaikasta noin 650 metriä kaakkoon. Maasto
kyseisellä paikalla on täysin samanlainen. Asuinpaikkojen väliseltä rantaosuudelta on lisäksi tiedossa veden alla olevia kivikautisia löytöjä.

Sirola (1000020965) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjois-Pohjanmaan museoon toimitettiin kiviesine, joka oli löydetty Kuusamosta Kuusamojärven eteläpuolelta, Sirolasta Sirolan talon (Sirolantie 15) tienvarsipellosta tien ja navettarakennuksen välistä.
Paikalla päästiin käymään 14.8.2010. Havaintomahdollisuudet olivat hyvät heinänoraasta huolimatta, mutta pellosta ei löydetty mitään asuinpaikkaan viittaavaa. Kun kyseessä on ainekseltaan Kuusamon liippakiveä muistuttavaa kiveä oleva kirves, voi olla että se löytöpaikalleen kulkeutunut jostain muualta ja mahdollisesti hioimena käytetty.

Turpeenkanava (Alusten hylyt)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Siikajoen kirkosta noin 4,2 km pohjoiseen Turpeenperän pohjoispuolella etelästä mereen laskevan Turpeenkanavan suussa runsaat 200 metriä rantaan ruopatusta venevalkamasta pohjoiseen. Kanavan itäreunasta talteen otettu pohjatukki oli löytäjän toimesta siirretty talteen läheisen mökin pihaan. Kyseessä on kanavan itäpuolella olevan mökkiryhmän itäisin mökki, jonka pihassa ollut kaaripuu ja löytöpaikka päästiin tarkastamaan 6.8.2010.
Kanavan penkkaan meren kuljettaman pohjatukin löytöpaikalla ei ollut mitään löytöä valaisevaa, kuten odotettavissa olikin. Puhelinkeskustelussa löytäjä kuitenkin kertoi, että alueelta on kerrottu löytyneen ennenkin laivan osiksi arveltuja puita.
Lautakasan päälle nostettu pohjatukki löytyi mökin pihalta Laukan antamien ohjeiden mukaan. Tukki kuvattiin ja piirrettiin. Sivulta katsoen toiseen päähän loivasti kaartuvan tukin pituus oli noin 238 cm. Poikkileikkaukseltaan neliömäiseksi veistetyn tukin koko oli noin 26–27 x 29–30 cm. Kiinnitysvaarnojen reiät olivat tukin ulkokaarella, osa rei’istä ulottui tukin läpi. Läpi ulottuneissa rei’issä oli pääsääntöisesti rautatappi. Tukin materiaaliksi todettiin mänty. Näytettä ei otettu.

Törrö Navettapelto (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Törrönjoen länsirannalla sijaitsevan Törrön tilan mailta on tiedossa kaksi rautakautista löytöä, putkellinen keihäänkärki (PPM 59) ja silmäkirves (KM 3296:7), joista kummankaan löytöpaikkaa ei tarkemmin tunneta. Talon paikalla on nykyään kunnan asuntola ja sen lounaispuolella vanhainkoti. Pellot ovat maatalousoppilaitoksen käytössä. Arvioitua löytöaluetta ei tarkastettu lähemmin inventoinnissa 2004.

Rantsilan vanha pappila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Siikajoen itärannalla. Rantsilan Pappilasta on löytynyt Pohjois-Pohjanmaan museon kokoelmissa oleva kivikirves. Vanha Pappila on purettu 1970-luvulla, mutta osa sen maista on säilynyt peltona. Esineen tarkkaa löytöpaikkaa ei ole kyetty selvittämään.

Mattilankangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pyhännän koulun eteläpuolisen kankaan eteläpuolella olevalta suopellolta on aikoinaan löydetty siimanpainokivi. Kunnan perusinventoinnin aikaan (1996) löytöpaikka oli kunnan omistuksessa ja paikalla oli kiekkokaukalo/ tenniskentät.
Kyseessä lienee alunperin ollut irtolöytö, ilmeisesti veteen pudonnut esine. Kivikauden merkkejä ei enää paikalta ole löydetty, mutta löydön voi arvioida osoittavan lähialueella sijainnutta kiinteämpää asuinpaikkaa.
Vuoden 2014 tarkastuksessa (KeskiPohjanmaan ArkeologiaPalvelu/Jaana Itäpalo) havaittin paikan olevan voimakkaasti muokattua koulun eteläpuolisen urheilukentän sekä sen länsi-eteläpuoleisen ulkoilu- ja toiminta-alueen rakentamisen yhteydessä. Alkuperäiset maakerrokset ovat kokonaan hävinneet urheilukentän ympäristössä,eikä inventoinnissa havaittu merkkejä siitä, että alueella olisi säilynyt merkkejä esihistoriallisesta toimintapaikasta.

Kajula (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kärsämänojan lounaisrannalla, Kärsämänojan ja Purasimenojan yhtymäkohdan tienoilla. Alue on tasaista ojanvarren viljelymaata. Kajulan talon pellosta 1800-luvun alkupuolella löydetyn reikäkiven tarkkaa löytökohtaa ei kyetty määrittämään.

Kataja luode (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tyrnävänjoen Ylipään eteläpuolella, Kataja-nimisen peltoaukean läntisimmästä kulmasta 400 m luoteeseen. Alue on loivapiirteistä moreenikangasta Katajanojan eteläpuolella.
Paikalta on löydetty kivitaltta (toimitettu Oulun yliopiston laboratorioon kesällä 1999, ei Kansallismuseon kokoelmissa?), joka on löydetty kankaan pohjoislaidalta, pohjoisimman äestysuran penkereeltä. Löytöpaikkaa ei 2004 inventoinnissa kyetty tarkasti paikantamaan, koska kangas oli laikutettu. Mitään asuinpaikkaan viittaava ei todettu.
Löytöpaikan eteläpuolelta (Tyrnävä Ylipää) on havaittu inventoinnissa 2001 vallimaisia kivirakenteita, mutta ne eivät 2004 inventoinnin mukaan ole muinaisjäännöksiä, vaan hiekanoton yhteydessä heiteltyjä kiviä.

Kello lounaispuoli (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka on Raahen edustan saaristossa Kello -nimisen saaren lounaispuolella. Alue on ollut redi, joka on vuoden 1927 karttaan merkitty nimellä Roskan redi. Laivoja ankkuroitiin alueelle odottamaan satamaan pääsyä tai ulos lähtöä.
Rauta-ankkuri, joka nostettiin löytöpaikaltaan 20.10.2008. Ankkuri kuuluu Raahen museon kokoelmiin. Ankkuri on tehty takoraudasta. Puutukki on tuhoutunut noston jälkeen. Ankkurissa on rengas (ei sakkeli).

Myllyoja (1000023463) (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Löytöpaikka sijaitsee noin 300 metriä Pohjoisrannantieltä länteen, Myllyojan itäpuolella olevalla metsittyneellä pellolla. Vuonna 2012 paikalta on löydetty metallinilmaisimella kaksi metalliesineen kappaletta, jotka ovat peräisin samasta esineestä (KM 39890: 1). Kyseessä oleva putkimainen esine on mahdollisesti neulikko.
Löytöpaikan läheisyydessä, Myllyojan länsipuolella arvellaan sijainneen Kuivaniemen ensimmäinen talo Miettula, josta on viitteitä mm. vuosien 1648 ja 1735 kartoissa.

Orikangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Orikangas on moreeniharjanne Oulujoen länsipuolella, Utasen voimalaitoksesta etelään. Orikangas 1 on noin 900 metriä Utasen voimalaitoksesta lounaaseen, alueen halki kulkevan nykyisen metsäautotien ja myös Keisarintien linjauksen eteläpuolella olevalla hakkuuaukealla sijaitseva mahdollinen kivikautinen asuinpaikka. Paikalla on tehty hakkuun jälkeen metsä-äestystä, jonka äestysvaosta löytyi hyvälaatuista kvartsia kohdasta pieneltä alalta. Tästä runsaat 50 metriä (ei 540 m) itäkaakkoon löytyi äestysvaosta puolestaan huonolaatuista kvartsia (kohta 2). Muualta koko aukolta ei löytynyt muuta merkkiä kivikautisesta asuinpaikasta. Alkuperäisen löytöpaikan pohjoispuolelle, ehjään metsään tehtiin koepistoja, joista ei myöskään saatu mitään havaintoja asuinpaikasta.
Inventoinnissa kohde arvioitiin vähäisten löytöjen perusteella mahdolliseksi asuinpaikaksi.
Paikan topografian ja toisaalta löytöjen hyvälaatuisuuden takia kohde on kuitenkin luokiteltu kiinteäksi muinaisjäännökseksi, pienialaiseksi ja pesäkkeiseksi asuinpaikaksi, jonka tarkempi luonne on selvitettävissä varsinaisen koekaivauksen avulla. Mahdollisesti kyse on myöhemmän mesoliittisen kivikauden kohteesta muinaisen Oulujoen suualueen yhden laskuoman pohjoisrannalla.
2023: Vuoden 2023 tarkkuusinventoinnin maastotöiden aikaan Keisarintien pohjoispuolinen alue oli hakattu ja äestetty. Muinaisjäännöksen kohdalla tienlaita oli säästetty äestykseltä. Itäisemmän löytökeskittymän kohdalla hakkuu oli sen verran uusi, ettei aluetta ollut ehditty äestää. Puita oli ajettu Keisarintietä pitkin, joten tieuraoli kokonaan hiekalla. Havainto-olosuhteet olivat tieuralla ja äestetyllä hakkuulla erinomaiset. Äestämättömällä hakkuuaukeallakin ajokone oli osin rikkonut pintaa.
Muinaisjäännöksen lähialueet tieuralla ja tien pohjoispuolella pintapoimittiin. Löytöjä ei kuitenkaan saatu. Äestämättömälle alueelle kaivettiin koekuoppia. Näistäkään ei saatu löytöjä. Tien eteläpuolta ei nyt tutkittu tarkemmin, koska alueen havainto-olosuhteet ovat paikalla olleet huomattavasti paremmat Pesosen inventoinnin yhteydessä 2013. Tien eteläpuolinen alue jää myös kaava-alueen ulkopuolelle.
Kvartsilöydöt keskittyvät paikalla ilmeisesti hyvin pienille alueille. Todennäköisesti paikalla on asuttu lyhytaikaisesti. Koska ympäristöstä ei tehty löytöjä, muinaisjäännöksen rajaukseksi ehdotettiin Pesosen vuonna 2013 tekemiä rajausehdotuksia.

Ketunmaa koillinen 1 (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Kvartsilöytöpaikka ent. Haukiputaan kunnassa, Onkamontieltä runsas 200 m luoteeseen, Ketunmaan mäkialueen koillispuoleisen rakkaharjanteen itäisellä juurella. Tarkastuksessa 2014 havaittiin äestetyllä kankaalla kvartsilöytö, muttei muuta asuinpaikkaan viittavaa. Tarkastuksen varsinainen kohde oli tästä 130 m luoteeseen sijaitseva mäenlaki, jolla laserkeilausaineistossa erottuu jätinkirkkomainen maastomuoto. Mahdollinen jätinkirkko arvioitiin kuitenkin luontaiseksi muodostumaksi (luonnonkohde Ketunmaa koillinen 2).

Yli-Sipola 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oulujoen läntisellä rantatöyräällä sijaitsevan Sipolankylän Yli-Sipolan maalta on löytynyt Jäkärlä-tyyppinen kourutaltta (PPM 4409). Se on talon pohjoispuolelta, maantien ja rannan väliseltä peltoalueelta, joka viettää loivasti jokea kohti. Inventoinnissa (1987) ei paikalla havaittu kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.
Vuoden 2013 inventoinnissa kohde tarkastettiin. Vanhemmassa inventoinnissa löytöpaikka on merkitty pellolla olevan ladon ja joen väliselle peltoalueelle. Tätä peltoa oli nyt kynnetty, mutta siellä ei havaittu kivikauteen viittaavaa. Yli-Sipolan isännän mukaan on todennäköisempää, että esine olisi löytynyt riihen ja joen välistä, noin 50-60 metriä etelään aiemmin ilmoitusta löytöpisteestä. Löytöpaikalle on 2013 annettu uuden tiedon mukainen koordinaattipiste. Myös tämä pelto ei ollut kynnettynä tarkastushetkellä, eikä pintahavaintoihin ollut mahdollisuutta.
Noin 700 m lounaaseen niin ikään Yli-Sipolan maalta on peräisin kivinen karhunpääase (kohde Yli-Sipola 2).

Ala-Naamantie (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirves KM 13596 on löytynyt Utoslahdelta, Utajoen eteläpuolelta, Naamankylään johtavan tien reunasta Kallion peltosarkojen kohdalla. Vuoden 2013 inventoinnissa tarkastettiin kynnettyjä peltoja risteyksen ympärillä, jonka koillispuolella on hyvä asuinpaikalle sopiva hiekkainen kumpare, mutta länsipuolella maasto on tasaista. Kallion ja Jaakolan väliset pellot tarkastettiin, mutta mitään asuinpaikkaan viittaavaa ei tällä kertaa löydetty.

Hiltula 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Esineet ovat löytyneet Utoslahdelta, Utajärven pohjoisrannalta, Hiltulan talon pelloista, mutta tarkemmat löytötiedot niistä puuttuvat. On mahdollista, että jompikumpi tai molemmat ovat löytyneet samoilta paikoilta mistä nyt tunnetaan Hiltula 1:n ja Yli-Hiltulan kivikautiset asuinpaikat.

Hovi (1000024264) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran katkelma KM 3671:12 on löytynyt Ala-Niskasta, Oulujoen länsirannalta, Hovin talon pellosta, mutta tarkemmat löytötiedot puuttuvat. Vuoden 2013 inventoinnissa kohdetta ei pystytty tarkastamaan, sillä taloa ympäröivät pellot olivat kyntämättä.

Kallio (1000024265) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kallio sijaitsee Utoslahdella, Utosjoen etelärannalla. Esineen KM 3703:1 (kivikuokka) tarkat
löytötiedot puuttuvat. Kallion taloa ympäröiviä kynnettyjä peltoja tarkastettiin tuloksetta vuoden 2013 inventoinnissa. Maaperä on pelloilla hiekkamultaa.

Kemilä (1000024266) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kemilä sijaitsee Oulujoen itärannalla. Tasataltta KM 3207 on löytynyt Kemilän talon pellosta, mutta tarkemmat löytötiedot puuttuvat. Vuoden 2013 inventoinnissa kohdetta ei tarkastettu, sillä taloa ympäröiviä peltoja ei oltu kynnetty.

Keski-Niskan Koskenniska (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Keski-Niskassa, Oulujoen länsirannalla. Reikäkivi on löytynyt koulun tontilta, mutta tarkemmat löytötiedot puuttuvat. Vuoden 2013 inventoinnissa koulusta pohjoiseen olevaa pientä peltoa pystyttiin tarkastamaan jonkin verran, sillä siitä oli vilja korjattu, ja olkien välistä näki hieman hiekkaista peltomaata. Tästä edelleen pohjoiseen, Suvelan itäpuolella olevalle rinteelle tehtiin myös muutamia tuloksettomia koepistoja.

Kokkosaari (1000024270) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kokkosaari sijaitsee Putaalansaaren itärannasta Utasen voimalaitokselle johtavan kanavapenkereen alla. Saaressa mahdollisesti aikoinaan sijainnut kivikautinen asuinpaikka
on kokonaan tuhoutunut. Arkistotietojen mukaan saaresta on löytynyt jo 1880-luvun loppupuolella useita kiviesineitä, mutta ne ovat joutuneet hukkaan.

Kontio (1000024274) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Järvikylässä, Utajärven itärannalla. Esineen löytötiedot puuttuvat. Vuoden 2013 inventoinnin aikaan talon välittömässä läheisyydessä ja sen pohjoispuolella olevat pellot oli kynnetty ja ne myös tarkastettiin, tuloksetta.

Lehtola (1000024275) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Keski-Niskassa, Oulujoen länsirannalla. Esineet ovat löytyneet maanmuokkaustöissä Lehtolan torpan maalta, mutta tarkemmat löytötiedot puuttuvat. Vuoden 2013 inventoinnissa todettiin, että Lehtolan alueella ei nykyään ole enää peltoja, joten kohdetta ei tutkittu sen tarkemmin.

Linkki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kangaskylässä, Utosjoen pohjoisrannalla. Tuura KM 13592 on löytynyt aivan Utosjoen rannasta, noin 70 metriä itään päärakennuksesta. Alueelta on löytynyt muitakin kiviesineitä, jotka ovat myöhemmin kadonneet. Aiemmissa tarkastuksissa alueelta ei ole löydetty mitään ja vuoden 2013 inventoinnissa alueelle ei menty lainkaan, koska se on täysin rakennettua. Linkin talosta länteen on peltoa, joka ei käyntihetkellä ollut kynnettynä.

Miettula (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ala-Niskassa, Oulujoen länsipuolella. Esine (KM 7170:2 kourutaltta) on löytynyt noin 70 metriä Oulujoen rannasta, kuivuneen puron törmän päältä, tien ja joen välistä. Todennäköisesti kyseessä on Keskitalosta noin 200 metriä pohjoiseen ja Miettulasta noin 230 metriä itäkoilliseen oleva pellontörmä purouoman päällä Miettulan puolen purouomaa. Tämä pelto ei ollut kynnettynä tarkastushetkellä, mutta Keskitalon puoleista puronuoman päällä olevaa kyntöpeltoa tarkastettiin hetki tuloksetta. Pellon maaperä on hiekkamultaa.

Mäkivainio (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen katkelman löytöpaikka sijaitsee Ala-Niskassa, Oulujoen itärannalla, noin 80 metriä kaakkoon Mäkivainion päärakennuksesta, mutta pellossa joka on jäänyt Oulujoen alle. Vuoden 2013 inventoinnissa talon ympäristöä käytiin tutkimassa ja mm. talon kaakkoispuolelta löytyi pyyntikuoppia (Seikansuonoja 1). Talo lienee lähinnä kesäkäytössä ja sen ympärillä olevat pellot olivat tarkastushetkellä kyntämättä.

Pirilä (1000024287) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sipolankylässä, Oulujoen länsirannalla. Esineet KM 3041:1-3 ovat löytyneet Pirilän mökin pellosta, mutta tarkemmat löytötiedot puuttuvat. Vuoden 2013 inventoinnissa kohdetta ei tarkastettu, koska taloa ympäröivät pellot olivat vielä kyntämättä.

Poikola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Keski-Niskassa, Oulujoen Ahmaskosken länsirannalla. Esineet KM 4059:1-6 ovat löytyneet torppari Juho Tervon perunapellosta, mutta tarkemmat löytötiedot puuttuvat. Vuoden 2013 inventoinnissa kohdetta ei tarkastettu, koska pellot olivat alueella vielä kyntämättä. Poikolan, Ylitalon ja Kenttälän tienoot ovat kyllä hyvin potentiaalisia kivikautisille asuinpaikoille.

Puhakka (1000024289) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylisuvannossa, Oulujoen itärannalla. Nuolenkärki KM 3671:5 on löytynyt Puhakan talon jokitörmän pellosta, mutta tarkemmat löytötiedot puuttuvat. Todennäköisesti löytöpaikka on jäänyt veden alle voimalaitostöiden takia. Kohdetta ei vuoden 2013 inventoinnissa päästy tarkastamaan, koska pellot olivat kyntämättä.

Pyykkö (1000024290) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ala-Niskassa, Oulujoen länsirannalla. Esineiden löytötiedot ovat puutteellisia, mutta ilmeisesti ne ovat löytyneet tilan rantapelloista. Vuoden 2013 inventoinnissa kaikkien talon ympärillä olevien peltojen todettiin olevan kyntämättä, joten aluetta ei tarkastettu.

Siika-aho (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Järvikylässä, Utajärven pohjois-/itärannalla. Mahdollinen kiviesine KM 13655 on löytynyt rantatörmästä, mutta tarkempia löytötietoja ei ole. Paikalta on löytynyt toinenkin samanlainen kivi, jossa oli reikä, mutta kivi on kadonnut. Ranta on nykyisellään täysin rakennettu, joten kohdetta ei voitu tarkastaa.

Sormula (1000024292) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylisuvannossa, Oulujoen itärannalla. Tasataltta KM 3671:3 on löytynyt rantatörmästä, mutta muiden esineiden löytötiedot puuttuvat. Vuoden 2013 inventoinnissa aluetta ei päästy tarkastamaan, sillä pellot olivat alueella vielä kyntämättä.

Tolola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Keski-Niskassa, Oulujoen länsirannalla. Kourutaltta on löytynyt Tololan pellosta, mutta tarkemmat löytötiedot puuttuvat. Paikalta on mahdollisesti vuonna 1982 löytynyt toinenkin kiviesine, reiällinen kivikirves vuonna 1984 palaneen vanhan asuinrakennuksen paikalta. Tämä esine on kuitenkin kadonnut. Tololan pellot olivat vuoden 2013 inventoinnin aikaan vielä kyntämättä.

Utajärven kanava (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytö on Utajärven keskeltä kulkevan kanavan työmaalta. Esine on löytynyt kanavan penkereeltä, jolle se lienee joutunut ruoppaustöiden yhteydessä. Löytöpaikka on siten sekundäärinen eikä alkuperäistä löytöpaikkaa ole mahdollista selvittää.

Vähäoja (1000024296) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Keski-Niskassa, Oulujoen itärannalla, Ahmaskosken yläpuolella. Taltta KM 3071:6 on löytynyt Taululan torpasta ja taltta KM 3071:7 Vellikorvan torpan jokitörmäpeltoa kynnettäessä. Tarkemmat esineiden löytötiedot kuitenkin puuttuvat. Torpat lienevät sijainneet jossain koordinaattien indikoimassa paikassa ja todennäköisesti löytöpaikat ovat nykyään Oulujoen vedenpinnan alla. Toisaalta Kurttilan lomamökkien eteläpuolelta löytynyt asuinpaikka (Vellikorva) viittaa siihen, että ylempänä olevat asuinpaikat ovat saattaneet aivan jokivarressakin säilyä.

Väänykkä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Utasen voimalaitoksen alueella, luultavasti suunnilleen sillä kohdalla, missä tie 18616 ylittää Utasenkosken voimalaitoksineen, Oulujoen itärannalla. Esineet ovat löytyneet rakennuksen perustuksia kaivettaessa ja epämääräisen arkistotiedon mukaan ko. rakennus on hävitetty. Nykyään (2013) paikka on voimalaitostöiden vuoksi lähes täysin myllätty.

Pajukoski 2 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Ylivieskan Niemenrannan Pajukosken tilan maalta on löytynyt rautakuonaa tai sulanutta rautaa metallinetsimellä heinäkuussa 2014. Kuona löytyi pellosta, jota muutettiin rakenteilla olevan talon puutarhaksi. Löytösyvyys oli noin 30 cm. Kuonaa rautaa oli suuri noin 1 kilon painoinen kappale. Kuonaa ei talletettu kokoelmiin (verifikaatti ja valokuvat). Löytöpaikan vieressä naapurin tontilla on vanhan näköinen kiviröykkiö. Paikalla on mahdollisesti ollut talo noin 100 vuotta aiemmin. Paikalta ei ilmoiteta löytyneen hiiltä, rakenteita tai muuta raudanvalmistukseen liittyvää kuonan lisäksi. Löytöpaikka sijaitsee Ylivieskan kirkosta 1,8 km luoteeseen, Kalajoen itärannalla, Poukkulantien eteläpuolella, vastapäätä Kopakkaojan suuta. Kopakkaojan suussa on historiallinen vesimyllyn paikka Kontio 1000019085. Tarkastamaton löytöpaikka.

Säynäjäkangas 9 (Löytöpaikat)
Laaja tasainen harjujakso, joka kuuluu Taivalkoski - Pudasjärvi - Tannila harjuun. Kuivaa mäntykangasta.
Kohde sijaitsee lähellä Säynäjäkankaan laajaa kivikautista asuinpaikkarykelmää, Säynäjäkangas 7 asuinpaikasta noin100 m länteen. Loivalta etelärinteeltä löytyi mätästyskuopasta kivisen kärjen katkelma. Lähistöllä ei havaittu asuinpaikkaan viittaavia merkkejä.

Välisuo 2 (1000025270) (Löytöpaikat)
Luode-kaakkosuuntainen kapea korkea harjujakso Kiiminkijoen lounaispuolella. Alue on avohakattu ja äestetty.
Löytöpaikka sijaitse harjun koillispuolella koilliseen vietävällä alarinteellä asuinpaikasta Välisuo 1 200 m luoteeseen. Noin 2 neliömetrin alalta löytyi 5 kvartsi-iskosta. Muita asuinpaikkaan viittaavia merkkejä ei havaittu.

Palokangas 4 (1000025313) (Löytöpaikat)
Kohde sijaitsee harjun länsilaidalla loivalla länsirinteellä muinaisen rantaterassin yläpuolella. Metsäntien reunasta löytyi kaksi kvartsi-iskosta muutaman metrin etäisyydellä toisistaan. Muita asuinpaikkaan viittaavia merkkejä ei havaittu. Maaperä on hienoa hiekkaa. Löytöpaikka sijaitsee kohteesta Palokangas 3 noin 60 m länteen.

Sahaoja 7 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hiekkaisen harjanteen länsikärkeen tulevan metsätien lenkin eteläreunalta löytyi kaksi selkeää kvartsi-iskosta. Ympäristössä oli runsaasti avointa maaperää, tien pintaa ja avoimia metsänhoitolaikkuja. Ne käytiin tarkoin läpi, lisäksi harjanteen kapean kärjen lakitasanteen alueelle tehtiin koekuoppia. Muita kivikautiseen asuinpaikkaan liityviä havaintoja ei saatu esille. Kyseessä on siten löytöpaikka - mahdollisesti satunnainen kvartsiniskentä paikka. Lähistöllä on myös selkeästi todettuja kivikautisia asuinpaikkoja.
Yksittäinen kvartsi-iskos löytyi vielä tästä paikasta 100 m itäkoilliseen kohdasta N 7162772 E 396409, samaisen metsätien pinnasta (löytökohta 2).
Maaperä kummankin löydön alueella on lajittunut, melko hienorakeinen hiekka, jossa siellä täällä seassa jokunen isompi kivi. Paikka on ollut muinoin kapeahko länteen kurottuva niemi.

Mäenpää (1000027303) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Mustikkamäellä, Kytökyläntien pohjoispuolella, Mustikkaojan läheisyydessä olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt 22.7.2014 metallinetsinnän yhteydessä kantasormus (KM 40548). Löytäjän mukaan löytöpaikan pelto sijaitsee kahden vanhan pellon välissä.
Kohde vaatii lisäselvitystä; löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Suvilinna (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kestilän urheilukentän lounaispuolella, Seurantien itä- ja pohjoispuoleisen korttelin piha-alueella. Suvilinnan tilalla. Paikalta on puutarhatöissä kasvimaalta löytynyt vuonna 1951 pohjalainen tasataltta (KM 40549). Löytöpaikalla sijaitsee nykyään ulkorakennus. Alue on omakotitalon piha-aluetta ja lähiympäristö rakennettua, mutta myös osittain luonnontilassa.
Kestilän kirkonkylän osayleiskaavainventoinnin yhteydessä (2017) löytöpaikan ympäristön avoimien teiden ja ojien reunojen tarkastuksessa merkkejä esihistoriasta ei havaittu. Hiekkaa olevan maaperän ja korkeussuhteiden perusteella alue vaikuttaa kuitenkin hyvin sopivalta kivikautiselle asutukselle.

Suojapala (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee Pattijoen keskustassa, noin 400 metriä kirkosta kaakkoon, Siikajoentien ja Sipolantien risteyksen viereisellä viheralueella, lenkkipolun varressa. Esineet KM 40668:1-2 löytyivät metallinetsinnässä joulukuussa 2014 vierekkäin noin 5 cm syvyydestä. Esinet ovat rautakausityyppinen hihnanjakaja ja pieni putken muotoinen metalliesine. Paikalla ei havaittu muita löytöjä tai rakenteita. Lähistöllä ei ole tunnettuja muinaisjäännöksiä. Tarkastamaton löytöpaikka.

Latomaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee noin 3 kilometriä Paavolan kirkosta länsiluoteeseen, Siikajoen länsipuolella, Pehkolantien ja Koivumaanperäntien risteyksestä 1,2 km länteen, Haapamaa-nimisen metsäalueen pohjoisreunaa kulkevan peltotien vieressä kalliopaljastuman päällä. Sädekiviliuskeinen mahdollinen kivitaltan katkelma KM 40716:1 on löytynyt 27.5.2015, jolloin löytäjä paljasti kalliopaljastumaa sen eteläisimmästä päästä. Paikalla on noin 20 cm paksu hiesumoreenipeite, esineen löytösyvyys oli muutama senttimetri. Paikalla ei havaittu muita ihmistoiminnan merkkejä. Löytöpaikasta 580 metriä luoteeseen sijaitsee kivikautinen asuinpaikka Aittokangas 708010021. Tarkastamaton löytöpaikka.

Ylitalo (682040010) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Siikajoesta noin 1 km länteen. Ylitalo sijaitsee alavien maiden ympäröimän pitkänomaisen asutun harjanteen kaakkoispäässä. Sen mailta on löytynyt reikäkivi, jonka tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.

Harju 2 (1000028088) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee Hietakylässä, Junttiselän Tiepuronlahden rannasta noin 600 metriä länteen, Kihonpuron varrella. Paikalta on löytynyt lokakuun alussa 2015 reikäkivi (KM 40869). Se löytyi hiekkaisesta ojan penkasta noin 20 cm syvyydestä.
Kohde vaatii lisäselvitystä; löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Ispinänniitty (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Varosenkankaan ja Kiimakaarannevan välissä n. 10 m metsätiestä koilliseen löytyi kolme 15-18 mm läpimitaltaan olevaa kvartsi-iskosta (KM 40325) metsänaurausurasta 5 metrin matkalta. Kvartsien löytökohdan koillispuolella havaittiin särmikkäitä palaneita kiviä, jotka voivat liittyä paikan myöhempään toimintaan. Esihistoriaan viittaavaa kulttuurimaata tai likamaata ei tunnistettu. Itään päin jatkuvaa metsäaurattua aluetta ei tarkastettu kokonaan. Koska löytöjä tuli vain muutama ja ne ovat iskoksia, jää kohteen luonne epämääräiseksi. Kvartsien löytökohdan pohjoispuolella on lahoamassa olevaa lautatavaraa.

Metsäkumpu (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee noin 3 km pohjoiseen Haukiputaan kirkosta, Putaankylässä, Siipolantien ja Vanhalantien risteyksestä 600 metriä pohjoiseen, Raakkulahden koillispuolella. Löytöpaikka on osin metsittynyttä peltoa, kivikkoista multaa, pellonreunusmetsikköä. Esineet KM 40880:1-7 ovat löytyneet kesällä 2015 metallinetsinnässä 10-20 cm syvyydestä. Esineet ovat kaksi 1600-luvun rahaa, putkilukko ja avain, kirves, padansanka ja veitsi. Löytöalue rajoittuu etelässä Vanhalantiehen, idässä peltoon ja pohjoisessa peltotiehen. Löytöalueen laajuus on noin 250x50 metriä. Osan esineiden löytökohdat on eritelty verifikaatin kartassa. Ei havaintoja rakenteista. Löydöistä luetteloitiin vain pieni osa. Loput palautettiin löytäjälle (rautanauloja, veitsen teriä, tulusrauta, nappi, lyijykuulia, rautaesineiden katkelmia, soljen katkelma, kupariseosmetallinen hela). Raakkulahden länsipuolelta on vastaavia löytöjä Luukela Raakkulahti 1000006126.
Luetteloidut esineet, joilla on löytökohta ilmoitettu, on eritelty alakohteissa. Sijainti on arvioitu kartalta.
Sittemmin saatu lisää löytöjä (KM 43697:1 - 2), joiden löytöpaikat on merkitty alakohteiksi.

Virkkula (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee 2,3 km Iin kirkosta pohjoiseen, Kemintien ja Virkkulantien risteyskohdan itäpuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt loka- ja marraskuussa vuonna 2015 metallinetsinnässä rahoja 1500- ja 1600-luvuilta (KM 40894: 1-3, ks. alakohteet). Niiden löytösyvyys peltomullassa oli noin 5-15 cm. Löytäjä on tehnyt paikalta useita muitakin historiallisen ajan metallinilmaisinlöytöjä, joita ei ole talletettu kokoelmiin (ks. verif.).
Kohde vaatii lisäselvitystä; löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Etelä-Ii Mäkelänmutka 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iin kirkosta 3 km kaakkoon, Liesojan pohjoisrannalla, Tikkasensuoran ja Mäkeläntien risteyskohdan itäpuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynt metallinetsinnässä 2. ja 17.11.2015 kaksi rahaa: Juhana III, 2 äyriä, 1573 ja Kustaa II Aadolf, 1/2 äyrin klippinki 1625 (KM 40897: 1-2). Niiden löytösyvyys peltomullassa oli noin 10 cm. Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä myös asuinpaikkalöytöjä 1700-1900-luvuilta, joita ei ole talletettu kokoelmiin (ks. verif.). Peltoalueelta on löytynyt lisäksi 14.4.2016 kuviollinen kantasormus (KM 41171, ks. alakohde).
Tervahautakohteet Etelä-Iin Mäkelänmutka 1 (1000012890) ja 2 (1000012893) sijaitsevat löytöpaikalta 130 ja 240 metriä itään.

Hoikkala (1000028228) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee 16 km etelä-kaakkoon Kuusamon kirkosta, Hoikanniemen etelärannalla, Hoikanniementien eteläpuolella metsäisellä niemekkeellä. Paikalta on löytynyt kesällä 2015 metallinetsinnässä ajoittamaton pronssikulkunen (KM 40898). Sen löytösyvyys hiekkaisessa määperässä oli noin 10-20 cm.

Karjalahti (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Karjalahden kartanon pohjoispuolella, Karjalahden palveluskodille johtavan tien, koivukujan länsipuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt lokakuussa vuonna 2015 metallinetsinnässä tippraha (Vasili IV Ivanovitš Šuiski, kopeekka, 1606-1610). Sen löytösyvyys peltomullassa oli noin 20 cm.
Paikalta on lisäksi löytynyt samassa metallinetsinnässä 2 äyriä (Aadolf Fredrik, 1759) ja 5 penniä (1943-1943), joita ei ole liitetty kokoelmiin (ks. lisätietoa verifikaatissa, KM 41017).
Vuonna 2019 paikan läheisyydestä löytyi lyijynoppa (ks. alakohde)

Ämmö (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinilmaisimella löytyneitä esineitä Kiiminkijoen etelärannalta Oulun/Haukiputaan Ämmöstä: tykinkuulan puolikas (halk. n. 13 cm), 3 pitkää rautanaulaa, vasaramaisen rautaisen työkalun pää, piikki ja neliskanttisen soljen kehä. Paikalla on ollut laivanrakennusta 1700-luvulla (Asunmaa - Ervasti-Julku 1991: Kotiseutumme Haukipudas - historiaa 1). Tarkastettava kohde.

Nykänen (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytynyt metallinilmaisimella syksyllä 2016 musketin kuula ja kannallinen, kohokuvioinen metallinnappi, joka ajoittuvat arviolta 1700-1800-luvuille. Löytöpaikka on melko lähellä pitäjänkartalle merkittyä Kanniaisen taloa. Esineet palautettu löytäjälle.

Ikälä (Löytöpaikat)
Pronssikautinen; Löytöpaikka sijaitsee vajaa kilometri Utajärven kirkosta pohjoiseen, Oulunjoen pohjoiselle rantatörmällä olevalla peltoalueella, noin 100 metriä Ikälän tilan päärakennuksesta pohjoiseen. Paikalta on löytynyt 5.5.2016 metallinetsinnässä pronssikautisen tikarin (tai miekan) terän kärkikatkelma (KM 40989). Sen löytösyvyys peltomullassa oli noin 10-15 cm.

Satalahti Vainio (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Kellon Satalahdessa, Teppolan luoteispuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt historiallisen ajan asuinpaikkalöytöjä (KM 41183: 1-5), mm. Eerik Pommerilaisen aurto (n. 1405 alkaen) (KM 41183:1) sekä myöhäisrautakautisen tai keskiaikaisen kampariipuksen katkelma (KM 41183:3). Samaan löytökokonaisuuteen kuului myös löytöjä joita ei talletettu kokoelmiin (ks. verif.). Myöhemmin on läheltä löytynyt toinen kampariipuksen katkelma sekä klippinkejä vuosilta 1518 - 22 (KM 42937:1 - 3; ks. alakohteet).
Löytöpaikalta 350 metriä kaakkoon sijaitsee historiallisen ajan asuinpaikka Kello Satalahti Lopakka (84010028).

Pyhälahti (Ristikangas) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Kohde, 1000 -luvun rahakätkö sijaitsee Kuusamojärven Pyhälahden koillisrannalla Pyhälahden ja sen itäpuolisen Pyhälammen yhdistävän Lamminpuron niskasta 100 m pohjoiseen. Aluetta kutsutaan myös Pyhälammen korveksi. Löydöt havaittiin vuonna 1896, kun aluetta niitettäessä tasoitettiin sammaloitunutta mätästä (KM 3307, erilaisia hopearahoja yhteensä 409 kpl). Niiden löytöpaikka on ollut vielä vuonna 2006 kasvillisuudeltaan ympäristöstään erottunutta entistä niittyä ja/tai peltoa. Löytöpaikan eteläpuolella 50 m päässä on mainittu olleen uunin tai kiukaan paikka, "lappalaisten asunnon sija". Kiukaasta ei ole enää tehty havaintoja, eikä tarkempi löytöpaikka paikantunut aluetta tutkittaessa mm. metallinetsimellä vuonna 2006. Kätköön mahdollisesti liittyneet ja paikalta aikoinaan mainitut rakenteet vaikuttavat tuhoutuneen.
Löytöpaikan pohjoispuoliselta harjanteelta tunnetaan maakuoppia, joiden luota on löydetty rautakauden lopulle tai keskiaikaan ajoittuvia löytöjä (Paloniemi 1000030434). Tätä ja niittyaluetta erottaa jyrkkä rinne, sen sijaan selvää maastollista eroa lahden rannalla olevaan Pyhälahti NE-rannan asuinpaikkaan (305010096) ei ole.

Kurajärvi (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kurajärveen johdettua kanavaa kaivettaessa järven rannalta noin 1,5 - 2 metriä syvältä löytyi kesällä 1930 pieni hiekkakivikappale, jonka yhdelle puolen on muotoiltu ihmiskasvot (PPM 3577 / 6765). Kiven koko on noin 40 x 36 x 26 mm. Muita havaintoja paikalta ei ole tehty.

Määttä (1000031073) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee Oulunjoen, Määtänpudaksen länsipuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynty (vuonna 2016?) metallinetsinnässä ajoittamaton nuolenkärki, mahdollinen panssarinuolenkärki (KM 41270). Sen löytösyvyys savisessa peltomullassa oli noin 10-15 cm.
Löytöpaikalta noin 400 metriä koilliseen sijaitsee keskiaikainen työ- ja valmistuspaikka Turkansaari (564010017).

Vuovakangas itä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsin löytöpaikka tuoreeltaan tehdyn metsäautotien pinnalta, johon hiekkaa levitetty viereisistä ojista lähellä suon reunaa. Alue on mäntykangasta. Kvartsi indikoinee asuinpaikkaa jossain lähistöllä.

Isosaari (1000032434) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee Utajärven Sotkajärvellä, Isosaaren länsiosassa. Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä nuolenkärki. Sen löytösyvyys hienojakoisessa mullassa oli noin 10 cm.
Löytäjän antamien tietojen mukaan löytöpaikka on ollut peltoviljelyksessä 1900-luvun alkupuolella. Paikalta oli havaittu muutamia sarkaojia.
Vuoden 1950 peruskartan mukaan koko saari ollut niittynä/viljelysmaana

Kuusto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hailuodon Kuustossa, Pirkkolantien ja Petsamontien välisellä peltoalueella. Paikalta on löytynyt useita kantasormuksia sekä neula (KM 41346:1-3; KM 41347:1-2). Esineiden löytösyvyys peltomullassa vaihteli noin 10-20 cm välillä.

Kupunen (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Löytöpaikka on Kupusen järven koillisrannalla suossa.
Ruuhen puolikas, joka on sijoittu Sievin paikallismuseoon.

Korivaara (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt vuonna 2016 veitsen kahvahelaksi tulkittu kupariseosesine, ajoitus luultavasti historiallinen (KM 41615: 1). Löytöpaikalle on vuoden 2014 Muhoksen Kirkonkylän osayleiskaavan muutosalueen muinaisjäännösinventoinnin (T. Jussila & T. Sepänmaa) mukaan vuonna 1768 merkitty karttaan torppa.

Rantakylän koulu (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kevällä 2017 paikalta löydetty metallinilmaisinlöytönä viikinkiaikainen pyöreä kupurasolki. Löytöpaikka on niin matalalla, että esine lienee kulkeutunut paikalle muualta.
Vuoden 2017 Liminka VT 8:n ympäristö ja Liminganlahti 2017 inventoinnin arvion mukaan solki lienee peräisin Jauholaarinkankaan sorakuopasta, joka on alueen ainoa iso sorakuoppa.

Virranniemi (1000034429) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Noin 20 cm syvyydestä on metallinetsinnässä löytynyt kaarevaselkäinen silmäkirveen katkelma (KM 41782: 1). Kirveen terä on tarkoituksella hakattu lyttyyn.

Järvenkangas (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kesäkuussa 2017 löytyi metallinetsinnässä rautainen putkikirves 20 - 25 cm syvyydestä tiiviistä hiekkamaasta (KM 42173).
2022: Ilmoitettu löytöpaikka sijaitsee n. 20 m päässä purosta, joka kulkee löytöpaikan pohjoispuolella. Löytöpaikan ympäristö on suhteellisen tiheää kangasmetsää, itse löytöpiste sijaitsee verrattain avoimella aukealla terassimaisella maaston kohdalla.
Löytöpaikan ympäristö haravoitiin metallinilmaisimella. Koekuoppia kaivettiin useampi ympäri löytöpaikan aluetta ja lähistölle. Koekuopissa havaittiin yleisesti n. 30 cm huuhtoutumiskerros, alla normaali maannoksen B kerros, jossa ei merkkejä kulttuurikerroksesta tms. Ei havaintoja vanhasta ihmistoiminnasta. Lähialuetta katseltiin laajemmin mutta ei maanpäällisiä merkkejä ihmistoiminnasta.

Katajaranta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt 20 - 30 cm syvyydestä kattilan korvake, kuparipeltiä kattilan kyljestä, ison rautaisen koristehelan katkelma ja puikkomainen kupariseosesine, jonka päässä holkki (nauhanpujotin?) Löydöt luetteloitu päänumerolla KM 42161.

Perälä (1000034759) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt kaarevaselkäinen, korvakkeeton ja pitkähamarainen rautakirves, ns. karjalainen kirves (KM 42162: 1).

Pihlajaharju (1000034769) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt kangasmetsästä kuntan alta reliefikoristeisen kupariseosesineen katkelma, jossa on kolme reikää. Kyseessä on skandinaavisen tasavarsisoljen katkelma, joka on ehkä muutettu koristehelaksi.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. (Sijaitsee Iin kunnan enklaavissa Oulun alueen keskellä, entisessä Yli-Iissä)

Pikkukoski (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä löytynyt haarateräinen nuolenkärki 20 cm syvyydestä.
2022: Löytöpaikka sijaitsee Pikkukosken itäpuolella n. 10 m päässä joen rannasta, puusto on sekametsää. Löytöpaikan alue tarkastettiin pintapuoleisesti, metallinpaljastimella sekä 10 metrin säteelle löytöpaikasta tehtiin koekuoppia. Koekuopista ei havaittu muinaisjäännökseen viittaavia rakenteita eikä löytöjä eikä kulttuurikerrosta. Alueella on normaali häiriintymätön maannos. Lähialuetta tarkasteltiin silmänvaraisesti laajalti mutta mitään merkkejä mahdollisesta vanhasta ihmistoiminnasta ei havaittu.

Kello Tommila (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Kellon Hekkalansaaressa, Hekkalanlahden itäpuolella ja Haukiputaantien länsipuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä rahoja: 1/2 markka, Kustaa Vaasa 1549 ja 1/2 äyriä, Juhana III 1592 sekä kaksi kantasormusta ja vyönsolki (KM 41854:1-5). Näiden lisäksi paikalta on löytynyt useita 1600-1800-luvun rahoja sekä muita metalliesineitä, joita ei ole liitetty kokoelmiin.
Löydöt on tehty vanhalta peltoalueelta heinäkuussa 2016 noin 15 cm syvyydestä.

Valkola (1000035253) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Valkolasta on vuonna 1893 saatu Kansallismuseon kokoelmiin kaksi kiviesinettä, kourutaltta ja tuura (KM 2899:1-2). Esineiden löytöpaikka ei ole tiedossa.

Juvani (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Joen länsipuolella olevasta Jokelan talosta on saatu kolme kiviesinettä, mutta alueelta ei ole todettu asuinpaikkaan viittaavaa. Talon pihalta on löytynyt tuura (KM 20062) ja talosta noin 60 kaakkoon pellosta taltan katkelma ja hioin(?) (KM 23046:1-2).

Salmela (1000035394) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Keväällä 2019 löytynyt pieni kivitaltta järvenrannan kunnostustyössä siirretystä maasta (diar. KM 42037).
Kohde tarkastettiin löytäjän opastuksella vuonna 2021. Ilmoitettu löytöpaikka sijiatsee pihamaalla lähellä rannassa olevaa saunaa. Löytöpaikalleen esine lienee kulkeutunut saunan vaiheilta läheltä rantaa tai aivan rannasta. Hiekkatörmäisestä rannasta ei tarkastuksessa löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaaavaa.

Nuorala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kalajoen länsirannalla Ala-Hakalan ja Oja-Kippolan välissä sijaitsevan Nuoralan
kantatilan luoteispuolinen pelto. Maalaji on löytökohdalla multaa/hiekkaa. Kvartsilohko löytyi vuoden 2011 inventoinnissa kynnöksellä olleen pellon pinnasta, n. 30 metrin etäisyydeltä vanhan päärakennuksen luoteispuolelta. Maasto viettää löytöpaikalta jonkin verran länteen peltoalueelle ja
pohjoiseen joelle päin. Maaston muotojen perusteella potentiaalista esihistoriallista toimintaa voisi
olettaa olleen juuri vanhan päärakennuksen ja sen kaakkoispuolella sijaitsevan uuden omakotitalon
pihapiirien alueilla, jotka sijaitsevat hieman ympäristöstään kohoavalla matalalla kummulla.
Talojen pohjois- ja länsipuolella avonaisena ollutta pellon pintaa käytiin läpi, mutta kvartsilöydön
lisäksi muita havaintoja esihistoriallisesta toiminnasta ei saatu.

Hoikka (1000035415) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Hoikka-järven metsäiseltä pohjoisrannalta on kesäkuussa 2019 löytynyt metallinetsinnässä pronssinen ongenkoukku ja kuparipellin pala (diar. KM 42052). Esineet löytyivät 10 cm syvyydestä moreenimaan pinnasta muutaman metrin päästä toisistaan. Löytöpaikalla on maastossa kohouma.

Kangasoja (1000035475) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Kesällä 2019 on löytynyt metallinetsinnässä pieni rautainen nuolenkärki 6 cm syvyydestä sammaleisesta pintamaasta (diar. KM 42090). Löytäjän mukaan noin 50 metrin päässä Kangasojan suun pohjoispuolella maassa esiintyy kotkattuja takonauloja.

Lappikallio (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kesällä 2019 on metallinetsinnässä löytynyt järvenrannan hiekasta 30 cm syvyydestä pitkähamarainen kaarevaselkäinen kirves ja veitsi, jonka kahvaruodon ympärille on kierretty hopealankaa (diar. KM 42104).

Hingarniemi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kesällä 2019 on metallinetsinnässä löytynyt rannalta viikinki-ristiretkiaikainen kirves (kaarevaselkäinen korvakkeellinen partakirves). Kirves löytyi 40 cm syvyydestä. Diar. KM 42106.

Ristijärvi Mustalampi (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Metallinetsinnässä on kesällä 2019 löytynyt vaikeasti ajoitettavia, mutta vanhaan asutukseen liittyviä rautaesineitä: kaksipiikkinen atrain sekä alakohteiksi merkityt taottu veitsi ja lusikkamainen rautaesine, varmaankin nyljin tai pihkalusikka.

Heusa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Sievissä 20.7.2019 isäntä Heusan alueelta toi katsottavaksi löytämänsä kivitaltan. Esine oli löytynyt 42 -vuotta aikaisemmin metsätöissä. Tutkijat Mirette Modarress, Jari Okkonen ja Ville Hakamäki arkeologian oppiaineesta Oulun yliopistosta tarkastivat irtolöytöpaikan 28. elokuuta löytäjän opastamana.
Kohde sijaitsi Heusantien koillispuolella olevassa metsikössä, noin 50 metriä tiestä. Paikka oli äestettyä, kasvatettua sekametsää. Paikalla ei havaittu mitään näkyviä merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Löytäjä luovutti kiviesineen tarkastajille ja se toimitettiin Pohjois-Pohjanmaan museoon.

Kivikautinen; Sievissä 20.8.2019 Emäntä Aholan alueelta toi katsottavaksi kaksi löytämäänsä kivitalttaa. Oulun yliopiston tutkijat tarkastivat löytöpaikan 28.8.2019 löytäjän opastamana. Pienen kivitaltan löytöpaikka sijaitsi Aholan talon pihapiirissä, muokatussa kukkapenkissä. Paikalla ei havaittu mitään näkyviä merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Isomman taltan löytöpaikka ei ollut tarkkaan tiedossa. Se on löytynyt ilmeisesti läheisen Vääräjokeen viettävän tien poskesta. Tielle on ajettu maata muualta. Esineet ovat löytäjän hallussa.

Varttimäki E (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Ylipääntien varressa tien pohjoispuolella hiekkaisella kankaalla 2,4 km Lumijoen kirkosta lounaaseen. Alue on mäntyvoittoista talousmetsää, aluskasvillisuus koostuu jäkälistä ja varpukasveista.
Löytö (rautainen ruodollinen nuolenkärki) on tehty metallinpaljastimella. Löytäjän mukaan kärki oli välittömästi pintamaan alla hiekan päällä. Silmämääräisesti tarkasteltuna alueella ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Latomäki, josta on löydetty keihään-kärki sekä tässä tarkastuskertomuksessa kuvattu pieni latomus, sijaitsee löytökohdasta 600 m koilliseen.

Maununkangas (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Kyseessä on pronsspäällysteinen puinen veitsenkahva. Löytöpaikka sijaitsee pellolla Maununkangas -nimisen mäen länsipuolella Ylipääntien varressa 4 km Lumijoen kirkosta lounaaseen. Löytö on tehty metallinpaljastimella löytäjän mukaan kyntösyvyyden alapuolelta. Tarkastuskäynnin aikana pelto oli heinässä. Kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu.
Veitsenkahva ajoittunee keskiaikaan. Löytöpaikka on pelto, eikä löytöpaikalla ollut havaitta-vissa mitään sellaista, mikä selittäisi löydön. Todennäköisesti se liittyy Lumijoen keskiaikai-seen asutukseen, mutta ilman tarkempia tutkimuksia ei siitä voida paljon sanoa.

Latomäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Rautakautinen keihäänkärki on löydetty metallinetsinnässä heti kuntan alapuolelta maan pinnalta. Löytö alue on kivistä moreenia. Silmämääräisessä tarkastelussa paikalla ei ole havaittavissa maan pinnalle erottuvia kiinteään muinaisjäännökseen viittaavia rakenteita. Alakohteena edellisestä noin 80 metriä itäkoilliseen historilliselta ajalta (1600- tai 1700-luku?) olevan rautaisen avaimen löytöpaikka.

Kramsu (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on syyskuussa 2019 löytynyt Eerik XIV:n 1/2 äyriä vuodelta 1568 ja Kaarle IX:n (valtionhoitaja) fyrk vuodelta 1601. Löydöt on ohjattu Pohjois-Pohjanmaan maakuntamuseolle. Lisäksi historialliseen asutukseen viittaavia vaikeasti ajoitettavia metalliesineenkatkelmia. Löytösyvyys 10 cm. Lisätiedot viranomaiskäyttöön: Ilppari-ilmoitus ILM11988.
Kohdetta ei tarkastettu vuoden 2022 inventoinnin yhteydessä.

Alahyväri (Löytöpaikat)
Historiallinen; Vuonna 2019 pellosta on löytynyt metallinetsinnässä historiallisia rahoja ja pienesineitä, kuten 1500-luvulle ajoittuvia rahoja: Juhana III, ½ äyriä, Tukholma 1592; Juhana III, 2 äyriä, Tukholma 1573; 2 x Iivana IV, kopeekka, Moskova 1535–1547; Iivana IV, denga, Moskova 1535–1584. Pellosta ja sen länsipuolisesta peltokiinteistöstä on myös raha- ja esinelöytöjä ainakin 1600 - 1800-luvuilta. Lisätiedot viranomaiskäyttöön: Ilppari-ilmoitus ILM10607.
Koordinaatit viitteelliset. Löytöalueet hajallaan pellolla, pääosin joenrannan lähellä.

Jokiperttu (Löytöpaikat)
Historiallinen; Vuonna 2019 pellosta on löytynyt metallinetsinnässä kaksi 1500-luvun rahaa: 1 fyrk 1589 ja 2 äyriä 1591. Lisäksi eri puolilta peltokiinteistöä 1600- ja 1700-luvun rahalöytöjä, kehäsolki ja muita vaikeasti ajoitettavia metalliesineitä. Lisätiedot viranomaiskäyttöön: Ilppari-ilmoitus ILM10506.

Koutonen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Konttipuolella, Nivalan kirkosta n. 3,8 km etelälounaaseen Pidisjärven lounaisrannalla. Koutosen tilan päärakennuksen koillispuolella sijaitsevalta perunamaalta pajatoimintaan liittyviä jäännöksiä; piitä, kuonaa, nokimaata ja palaneito kiviä.

Rahkola (1000037973) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kalajoen Tyngän kylän Rahkolasta on löydetty 1900-luvun alussa ojaa kaivaessa pertuska. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tunneta.

Vähäoja (1000037974) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löydetty Kärkisten kylästä Vähäojan talon maalta kiviesine. Käytetty myöhemmin kovasimena. Tarkkaa löytöpaikkaa ei ole tiedossa.

Mikkonniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Räihän Keskitalon maalta. Mikkonniemen suoniityn poikkikaivetun valtaojan ojapatterin, suomudan alta nostetun kivennäisaineen päältä irrallaan löydetty pohjalainen poikkikirves. Vihertävää sädekiviliusketta. Tarkkaa löytöpaikkaa ei ole tiedossa.

Luukela 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt keskiaikainen raha (1481 - 1513), ristikuvioinen kantasormus ja muita esineitä.

Siuruansaari (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Siuruansaarelta on löytynyt metallinetsinnässä myöhäisrautakautinen tulusrauta, jossa on petoaiheella koristeltu pronssikahva. Löytösyvyys noin 15 cm.

Kurjala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rantaan johtavan tien eteläpään itäpuolisesta pellosta on löytynyt pitkähamarainen myöhäisrautakauden kirves (ns. karjalainen kirves) sekä myöhemmin tämän läheisyydestä, hieman etelämpää,liuskeiskos ja kvartsikaavin. Toinen kirves on mainittu löydetyn joen rannasta törmän alta rantavedestä edellisestä noin 100 metriä lounaaseen (alakohde). Hätälänvirrassa on kerrottu olleen vanhan kalapatopaikan. Tästä ei kuitenkaan ole havaintoja.

Harju 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautakautinen C-tyypin kirves on löytynyt saunan vierestä, noin 10 metrin etäisyydeltä järvestä noin 10 cm syvyydestä

Törmä (1000038256) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt varsiputkellisen keihäänkärjen lehti, mahdollisesti rautakautinen. Löytötietojen (1984) mukaan Törmän tila olisi perustettu 1860-luvulla, mutta paikalla on ilmeisesti asuttu paljon aikaisemmin. Paikalla/pihapiirissä ollut 1920-luvulla purettu savupirtti. Löytöaikana kyseessä ollut rakennusten luontaisesti nurmettunut vierialue, jota ei tiettävästi ole muokattu. Esine ollut noin 10-15 cm syvyydessä. Löytynyt metallinilmaisinta kokeiltaessa.

Pikku Koiralampi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Angomainen keihäänkärki löytynyt laikutetun metsän pintamaasta noin 5 cm syvyydestä vuonna 1984.

Harjupelto (1000038302) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pihatöiden yhteydessä on löytynyt pitkäruotoinen nuolenkärki ja kaksi veistä.

Iso Pajuluoma (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on elokuussa 2020 löytynyt nuolenkärki (Hiekkasen tyyppi 3AII) noin 15 cm syvyydestä.

Taivalneva (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rantsilan kirkolta noin 4,5 km kaakkoon, Siikajoesta noin 1,5 km itään ja noin 2 km pohjoisluoteeseen Hyttikoskesta Jyväskylään johtavan tien itäpuolella. Alue on alavaa Taivalneva- nimistä suopeltoa. Sen pohjoispuolella on Parpansaaret-niminen korkeampi kangasalue, muutoin lähiympäristö on suhteellisen tasaista aluetta.
PPM:n kokoelmissa paikalta oleva kourutaltta on löydetty noin 50 - 60 cm syvästä savimullasta ojaa kaivettaessa 1948. Löytöpalsta on Hyttikosken itärannalla sijainneen Hyttilän (Rno. 15) maista erotettu. Löytäjän poika kertoi löydöstä ja että löytöpaikka on etelästä tultaessa ennen sähkölinjaa tien oikealla puolen olevall a palstalla, joka on istutettu metsäksi. Todennäköisimmin kyseessä on siis palstoista pohjoisempi, palsta 5:18, joka kasvaa istutettua mänty- metsää. Kyseessä lienee irtolöytö.

Illinsaari 9 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä löytynyt nuolenkärki Hiekkasen (1979) tyyppiä 3bIX. Löytösyvyys 5 cm. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 17494.

Teppo (1000039790) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on metallinetsinnässä löytynyt historialliseen asutukseen viittaavia pienesineitä, niiden joukossa Juhana III:n aikainen raha. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 17398.

Valkeanlamminkangas (1000039843) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on vuonna 2019 löytynyt väistimellinen väkipuukko. Pronssiväistimessä on köynnösaiheinen koristereliefi molemmilla puolilla. Esine löytyi Iijoen rantaan viettävältä jyrkänteeltä, tuulenkaadosta. Esine oli löydettäessä osittain näkyvillä 30 - 40 cm syvyydessä ehjän maan pinnasta lukien.

Nurmijärvi länsi (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Lähes kivettömän hiekkatien pinnasta löytynyt pieni retusoitu kiviesine. Löytökohta tasaisen hiekkakankaan itälaidalla – kohdalla on alle metrin korkuinen törmä, joka laskee itäpuolella olevaan suohon. Törmän laki on noin 36 m mpy tasolla ja törmän juuri noin 35 m mpy tasolla. Törmä liittynee itä-puolella olevan Nurmijärven kuroutumiseen merestä kivi- ja pronssikauden tait-teessa, noin 1500 eKr. Löytöpaikan ympärille noin 30 metrin säteellä on tehty toistakymmentä koekuoppaa, mutta merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä ei ole löydetty.

Tuomaanaho (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Metallinetsinnässä löytynyt veitsi, mahdollisesti rautakautinen/keskiaikainen.

Porraslamminkangas (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Jyrkässä maastossa sijaitsevalta tasanteelta on kesäkuussa 2021 löytynyt sammaleen alta metallinetsinnässä nuolenkärki ja takonaula. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM19160. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Jäkäläkangas (1000041341) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on kesäkuussa 2021 löytynyt hiekkamaan pinnalta ohuen kuntan alapuolelta rullapäinen hevosenkenkäsolki sekä läheltä pientä kiilaa muistuttava rautaesine (luult. kirveensilmäkiila) ja kuparipellin katkelma (ks. alakohteet). Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM19256. Löytäjän mukaan noin 25 metriä esineiden löytöpaikasta itään sijaitsee loivassa rinteessä suorakaiteenmuotoinen painauma mitoiltaan 165 x 85 x 15 cm.
Vaatii tarkempaa selvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Olkkolanoja länsi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oulaisten Lehtopään koululla on neljä kiviesinettä (Oulaisten inventointi 1995/48). Kevättalvella 2021 kävi ilmi, että yksi esineistä on löydetty peltomaasta yllä olevien koordinaattien osoittamasta paikasta. Maastokäynnin yhteydessä alueelta ei ole löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Jatkola (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Reenjalaksen löytöpaikka on ns. Tavinojan suo Pyhäjoen eteläpuolisen alavan ja tasaisen viljelysmaa-alueen halki virtaavan Taviojan pohjoispuolella. Paikalla olleesta kosteasta murakkokohdasta löydettiin pelto-ojaa aurattaessa noin 50 cm:n syvyydestä esihistoriallinen reenjalas, jonka kärkiosa on saatu talteen.

Sirviönsaari 2 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on elokuussa 2018 löytynyt leveälehtinen ja karkeatekoinen nuolenkärki. Löytösyvyys 15 cm. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kivikankare (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytynyt metallinetsinnässä meistatuilla palmetti- ja akantuskuvioilla koristellusta kuparipellistä tehty koristehela.

Puukkoaho (1000043705) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt lyyranmuotoinen tulusrauta nopin 15 cm syvyydestä.

Jokiaho (1000043743) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on noin 10 cm syvyydestä löytynyt hiilisestä maasta kaarevaselkäinen veitsi. Löytöpaikalta noin 16 metriä länteen on maastossa selvästi erottuva soikea kohouma laajuudeltaan noin 200 x 140 x 30 cm.

Jokiaho 2 (1000043745) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Noin 10 cm syvyydestä on suojaisasta notkosta löytynyt metallinetsinnässä soikea tulusrauta ja takonauloja.

Ojapatteri (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesine (Merijärven kotiseutumuseo 61:1) on löytynyt kanavan kaivamisen yhteydessä. Alue on entistä savista järvenpohjaa. Läheinen Arolan tilan alue on maastollisesti sopiva asuinpaikaksi mutta vuoden 1991 inventoinnissa ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Hedborg (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Metallinetsinnässä 11.4.2018 löytynyt mahdollinen hevosenkenkäsoljen nuppi ja historiallisen ajan metalliesinelöytöjä (KM 43719: 1–5).
Viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 10414
2022: Roppatie, mahdollinen vanha kärrytie, on hiekkapohjainen kapea tie, joka on nykyäänkin käytössä. Tie kulkee valtatie 88:n pohjoispuolella kohti Hedborgin tilaa sekä kaakkoon kohti Linnastenmäen luoteispuolella olevia hiekanottoalueita. Roppatieltä ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittavia merkkejä.

Antinaho (Löytöpaikat)
Historiallinen; Toukokuussa 2019 löytyi metallinetsinnässä rautainen veitsi 15 cm syvyydestä.
2022: Löytöpaikka sijaitsee kukkulan juurella, kangasmetsässä. Kohde tarkistettu pintapuoleisesti sekä metallinilmaisimella 50 m säteellä. Löytöpaikan lähettyviltä ei havaittu rakenteita, eikä metallinilmaisimella saatu havaintoja. Löytöpaikan ympäristöön tehtiin muutamia koekuoppia. Alueen maaperä koostui 10 cm huuhtoutumiskerroksesta, jonka jälkeen normaali maannos eikä merkkejä häiriöistä tai vanhasta ihmistoiminnasta.

Kisakangas (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä 31.5.2019 löytyi kaksi mahdollista nuolenkärkeä ja kaksi hevosenkengän naulaa.
Viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 10795
2022: Löytöpaikka sijaitsee Kisakankaalla suuren maanottoalueen koillispuolella. Alue on melko kosteaa soistuneen oloista aluetta, jossa kasvaa hyvin pieniä mäntyjä sekä koivuja. Löytöpaikka sekä sen ympäristö tarkastettiin inventoinnissa. Alueelle kaivettiin muutama lapionpisto, joista ei havaittu kulttuurikerroksia. Alueelta ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa, joten kyseessä on löytöpaikka.

Kuppilankangas (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä kesäkuussa 2017 löytyi metsässä sijaitsevan vanhan maantien varrelta kaksi nappia, niitti ja kupariseoksinen kahva. Kaikki löydöt ovat todennäköisesti melko nuoria ja ne otettiin kokoelmiin metsäpoluilta saatavien löytöjen referenssiaineistoiksi.

Viitasalonkangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pieni sädekiviliuskeinen taltta on löytynyt pihatöiden yhteydessä. Toukokuussa 2022 ilmoitettua löytöä ei vielä ole luetteloitu. Kohdetta ei ole tarkastettu.
Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM21806.

Saarivirta (1000044815) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on löytynyt 10 cm syvyydestä useita leikatun kuparipellin katkelmia. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: ILM14347.

Pirilä 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta 7.5.2019 metallinetsinnän yhteydessä talteen otettu mahdollinen punnus.

Purnunnokka 1 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Oulunsalon Salonselän kaakkoispäästä Purnunnokan pohjoispuolelta hiekkapohjaiselta mäntykankaalta on löytynyt kesällä 2021 sekä 2022 mahdollisesti rautakaudelle ajoittuvia punnuksia yhteensä 4 kpl. Vuoden 2022 inventoinnissa tarkastettiin löytöpaikkaa sekä sen ympäristöä. Alueella havaittiin useita pieniä noin 10–15 cm syviä ilmeisesti lapiolle tehtyjä pistoja. Löytöpaikan läheisyyteen tehtiin yhteensä 10 pientä koekuoppaa, joista ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Alueelta havaittiin yksi isompi painanne sekä kaksi pienempää kuoppaa, jotka niihin tehtyjen koekuoppien sekä silmämääräisen tarkastelun perusteella todettiin luontaisiksi, eikä ihmisen tekemiksi. Löytökohdalta ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavia rakenteita. Myöskään alueen tarkastuksessa 2023 ei ilmoitetulta löytöpaikalta tavattu rakenteita, mutta tai lähialueelta tavattiin useita maakuoppia, ks. Purnunnokka 2.

Kotaniemi (1000045110) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee Oulunsalon länsiosassa, Kotaniemen koillispuolella hiekkapohjaisella mäntykankaalla. Alueella on paljon maankohoamisen myötä syntyneitä harjanteita. Löytöpaikan pohjoispuolella, noin 30 metrin päässä kulkee metsäautotie. Paikalta on löytynyt tulusrauta, kaksi viskaria sekä vanhoja nauloja. Inventoinnin yhteydessä löytöpaikalle ja sen lähiympäristöön kaivettiin muutamia pieniä koekuoppia sekä -pistoja, joista havaittiin ainoastaan luontaisia hiekkakerroksia. Alueelta ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa, joten kyseessä on löytöpaikka.

Salonpää (1000045111) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Oulunsalon luoteisosasta, Salonpään peltoalueelta on löytynyt vuonna 2020 metallinilmaisimella kaiverruksin koristeltu metallikahva, ilmeisesti veitsenkahva, joka ajoittunee 1500-luvulle. Inventoinnin aikaan pelto oli lyhyellä heinällä ja se oli todennäköisesti melko vasta niitetty. Näkyvyys pellon pintaan oli heinän vuoksi todella huono. Löytöpaikan kohdalle ja sen ympärille noin 10–20 metrin alueelle tehtiin useita kairauksia. Kaira meni noin 30 cm syvyyteen ja jokaisessa kairauksessa havaittiin ainoastaan noin 20–25 cm paksu peltokerros, jonka alla oli vaalean ruskea hiekka. Paikalla ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Kyseessä on näin ollen irtolöytöpaikka.

Vainio (1000046152) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Peltotöiden yhteydessä löytyi hieman vaurioitunut käyräselkäinen kourutaltta (24.5.2020).
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 14566.

Oksa 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on metallinetsinnässä syksyllä 2019 löytynyt historiallisen ajan kupariseosesine 10 cm syvyydestä.

Puronlatva (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 32452) löytöpaikka sijaitsee maantien 18800 varrella, Puronlatvan talon puolelta. Tien itäpuolella on nykyään (2004) Tervashirren saha. Esine on löytynyt vuonna 1979 ojaa kaivettaessa. Tarkastuksessa vuonna 2000 alueelta ei löytynyt merkkejä muinaisjäännöksestä, mutta maastollisesti alue on mahdollinen myös asuinpaikkaa ajatellen.

Vanhan pappilan pelto (1000046703) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt talonpoikainen sinetti- tai kuvasormus (löytöajankohta: syksy 2019).
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 13597.

Tervaskangas 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hiekkamoreeniselta metsähakkuuaukealta havaittiin metsäkoneen rikkomasta urasta kaksi kvartsi-iskosta parin metrin päästä toisistaan. Alueella saattaa olla kivikautinen asuinpaikka, mutta sellaista ei saatu todennettua tarkasta silmämääräisestä havainnoinnista ja koekuopituksesta huolimatta. Kohdetta on syytä pitää löytöpaikkana.

Ainola (1000047130) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Yli-Iin kirkon itäpuoliselta pellolta on metallinetsinnässä löytynyt katkelmallinen 8:n muotoinen vyönsolki.

Väärälä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä kaksiteräinen ruotonuolenkärki.

Väätti (Löytöpaikat)
Historiallinen; Puutarhatöiden ohessa tehdyn metallinetsinnän aikana löytynyt valjaiden koristehela (löytöpvm. 26.4.2020).

Halonen (Löytöpaikat)
Historiallinen;

Sotkajärven hautuumaa 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Sijaitsee Sotkajärven hautausmaan itäpuolella, jyrkän, yli 5 m korkuisen törmän äärellä. Maaperä on hiekkaa. Alueelle tehtiin kymmenkunta koe-kuoppaa noin 30 m säteelle, joista yhdestä löytyi selvä kvartsi-iskos. Muita löytöjä tai kulttuurikerrosta ei alueella havaittu. Paikasta noin 100 m pohjoiseen todettiin kivikautinen asuinpaikka.
Alueella on useita hautausmaan rajalta rantatörmälle kaivettuja, parin metrin levyi-siä ja vajaan metrin syvyisiä ojia. Nämä liittyvät 1900-luvun alussa perustetun hau-tausmaa-alueen kuivaamiseen.

Arola (1000047371) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä kesällä 2020 kaksi historiallisen ajan talonpoikaissormusta.

Huumola (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä kasteristin katkelma (löytöpvm. 19.5.2020)

Ala-Temmes Pietilä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on metallinetsinnässä keväällä 2020 löytynyt talonpoikaissormus ja kaksoisnappi (alakohteena) sekä 1600- ja 1700-luvun rahoja (ei otettu kokoelmiin).

Ala-Pirinjärvi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä kesällä 2020 löytyi metsästä pieni veitsenterä noin 8 cm syvyydestä, sammalen alta ja moreenimaan päältä.

Laiha-Valkeinen 3 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kohde on löytynyt Laihia-Valkeinen-järven kaakkoisrannasta. Kyseessä voi olla mahdollisen lautan rakenneosa. Veistetty puu on noin 0,40 - 0,60 cm pitkä ja sen pää on veistetty teräväksi. Esineen keskikohdassa on veistetty lovi.
Kohde voi liittyä muinaisjäännösrekisterin kohteeseen 1000031042, jossa on samanlaista rakennetta.

Kotipuro 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Iso-Hyypiön luoteispuolella sijaitsevasta Kotilammesta Naatikkajokeen laskevan Kotipuron itäpuolelta tavattiin kivikautisesta asuinpaikasta Kotipuro (1000020766) noin 0,3 km luoteeseen, Kotipuron ja Naatikkajoen väliseltä hiekkamoreeniharjanteelta, polulta lähes lasimaisesta kvatsista isketty kvartsi-iskos. Iskoksen löytöpaikan lähiympäristöön kaivettiin parikymmentä lapionpistoa, mutta muita merkkejä esihistoriallisesta aktiviteetista ei tavattu. Topografialtaan kyseinen paikka sopisi kuitenkin asuinpaikaksi erittäin hyvin. Iskosta polulta ei poimittu talteen.
Löytöpaikka on merkitty vuoden 2010 inventoinnin yhteydessä kohteen Kotipuro (1000020766) alakohteeksi, mutta se on muutettu löytöpaikaksi vuonna 2023.

Hemmilä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä keväällä 2020 uudelle ajalle ajoittuva nappi, talonpoikaista käsityötä.

Ylä-Raasakka (Löytöpaikat)
Historiallinen; Puhelinlinjojen asennustöiden yhteydessä löytyi atraimen piikki.

Pilpassuo 3 (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Maan pinnalta on heinäkuussa 2023 löytynyt muutamia iskettyjä kvartseja. Löytäjän mukaan löytöpaikan ja Pilpassuon välisessä rinteessä on kaivettuja, halkaisijaltaan noin metrin mittaisia kuoppia. Ilppari ILM27068.
Vaatii tarkempaa selvitystä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Palukanniemi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on vuonna 2022 löytynyt historialliseen asutukseen liittyviä metalliesineitä. Vanhin selvästi ajoitettava löytö on katkelmallinen raha vuodelta 1576 (kuusinainen).
Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM22445.

Lamminvaaran alue (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Lamminvaaran alueelta vuonna 1887 kokoelmiin luetteloitu leveäteräinen tappara on löydetty jostain Lamminvaaran alueelta. Vaaran laelle osoittava karttamerkintä on suuntaa antava, sillä tarkempia paikkatietoja ei ole.

Haapalanaro (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tieurasta löytyi mahdollinen palaneen luun siru sekä kivilaji-iskoksia.

Maijanranta (Löytöpaikat)
Historiallinen; Rannan tuntumasta löytyi metallinetsinnässä vyönsoljen puolikas.

Piltonkangas (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löydetty myöhemmälle rautakaudelle ajoittuva rautakirves.

Salonselkä, ampumarata NW (Löytöpaikat)
Historiallinen; Hiekkapohjaiselta metsätieltä, vanhalta kärrypolulta, on löydetty taaleri vuodelta 1715, ns. hätäraha, hevosenkenkänauloja ja viskari. Löydöt liittynevät tien käyttöön. Löytöpaikan alueelta tien viereltä ei kiinteään muinaisjäännökseen viittaavia havaintoja.

Salonselkä, Karsikonkorpi NW (Löytöpaikat)
Historiallinen; Hiekkapohjaiselta metsätieltä, vanhalta kärrypolulta, on ripustusrenkaallinen pronssirengas ja todennäköinen punnus. Löydöt liittynevät tien käyttöön. Löytöpaikan alueelta tien viereltä ei kiinteään muinaisjäännökseen viittaavia havaintoja.

Niemitalo (1000048797) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rakennustöiden yhteydessä löytyi suiponsoikea reikäkivi.

Asemanseutu (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Kempeleen Asemanseutuna tunnetun taajaman pohjoispuolella pellolla, noin 80 m rautatiestä itään. Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä kuparipitoisesta metallista valmistettu, jonkin verran vahingoittunut esine, joka on tulkittu rautakautiseksi karhunhammasriipukseksi (ILM23617). Paikka on tasaista peltoa ja alue on todennäköisesti ollut vielä rautakauden lopussa varsin kosteaa ympäristöä. Löytöpaikan lähialue on 1840-luvun pitäjänkartassa (lehti 342205 Kempele 1844) merkitty korpisuoksi nimellä Ollilankorpi.
Löytökohta sijaitsee kahden tilan rajalla. Rajan koillispuolella oleva pelto on viljelykäytössä, mutta lounaispuolella kasvaa jo jonkin verran pensaita. Paikka tutkittiin aluksi metallinilmaisimella. Löytökohdan ympäristössä havaittiin pelkästään rautasignaaleja. Signaalien perusteella kaivettiin viisi koekuoppaa 5-10 m päähän ilmoitetusta löytökohdan koordinaattipisteestä. Sen eteläpuolelle noin 10 m päähän kaivetusta koekuopasta löytyi puukko, jonka tuohilevyistä tehty kahva oli hyvin säilynyt, mutta terä lähes kokonaan korroosion tuhoama. Orgaanisesta materiaalista valmistetun kahvan hyväkuntoisuuden perusteella kyntökerroksessa ollut esine ei voi olla kovin vanha, vaikka se on perinteistä käsityötä eikä teollinen valmiste. Muut koekuopat kaivettiin löytökohdan itä- ja pohjoispuolille. Kaikista näistä kuopista löytyi naulankatkelmat. Kaikki löydöt saatiin kyntökerroksesta. Kaikissa koekuopissa oli tummemman kyntökerroksen (hienoa hiekkamultaa) alla vaaleampi, kova hieno hiekka – hiesu. Koekuopissa ympäristössä ei havaittu kyntökerroksen alla mitään anomalioita, jotka voisivat viitata muinaisjäännökseen. Tarkastuksen perusteella paikalla ei ole kiinteää muinaisjäännöstä, vaan kyseessä on irtolöytöpaikka.
Muutamien satojen metrien päässä oleva rautakautinen löytöpaikka (Kuusela 244040001).

Kaukopelto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä rautaesineen katkelma.

Talliskotalampi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi vanhoiksi tulkituista kaivelujäljistä Pohjois-Suomen löytöaineistoissa usein tavattu ns. venäläistyyppinen silmäkirves keskiajalta tai uuden ajan alusta.

Talliskotakenttä 2 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metsästä löytyi vanhoista kaivelukuoppien yhteydestä raudan ja kupariseospellin katkelmia.

Mannisenniemi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kesantopellosta löytyi metallinetsinnässä heinäkuussa 2020 kupariseossormus.

Kotalampi (1000050908) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Lammen rannan tuntumasta löytyi metallinetsinnässä suorahamarainen veitsi.

Ala-Maunula (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä kesällä 2020 veitsenkahvan koristehela ja kupariseospadan katkelma.

Pihlajamäki 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä mahdollinen varsijousen kaaren katkelma.

Rantakestilä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytyi lyijyinen matkaikonin katkelma.

Kotasalmi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kotasalmen ruoppauksessa rannalle läjitetystä massasta löytyi puinen kalaverkon yläpaulan laudus.

Pimiän matala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Jäänmurtajat Tarmon potkurin siipi sijaitsee avomerellä Pimiän matalikolla, joka sijaitsee Raahen Lapaluodosta noin viisi kilometriä länsi-luoteeseen.
Jäänmurtaja Tarmo ajoi karille Raahen edustalla vuonna 1908. Laivan potkurin yksi siipi irtosi ja putosi meren pohjalle. Siipi on nyt löytynyt, samoin kaksi sen kiinnityspulttia. Tavoitteena on nostaa potkuri sekä kiinnitysruuvit.

Riiski (1000051312) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä hioimen katkelma ja mahdollinen hopearaha.

Lakso (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä koruesineen katkelma.

Törminkangas 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metsästä on löytynyt kupariseoshelmi ja kaksi nuolenkärkeä.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 27006, 27011 ja 27013.

Takakangas 2 (1000051554) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Tuulen kaataman puun kohdalta löytyi rautakuonan pala.

Kaivola (1000051559) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Puistosta löytyi metallinetsinnässä kaksipiikkinen viskari.

Törminkankaan laki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt rautakuonaa ja rautaesineiden katkelmia,

Kummunkangas (1000051562) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä toukokuussa 2021 löytyi metsästä kivikkoiselta mäeltä tulusrauta.

Makkola 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löydetty vuonna 2022 1500- tai 1600-luvulta peräisin oleva talonpoikainen sinettisormus, jossa on leijonakuvio. Pellolta on myös löydetty mahdollisen korun osa ja muuta historiallisen ajan esineistöä (Viranomaiskäyttöön ILM22739 ja ILM23229).
Pohjois-Pohjanmaan museo kävi tarkastamassa löytöpaikan vuonna 2024. Pellolta ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa, joskin pellolla havaittiin olevan hajanaisesti piiposliinia, punasavikeramiikkaa, tasolasia ja yksi liitupiipun varren palanen. Pellolla todettiin olevan myös kvartsiittia, mutta se vaikutti olevan luonnollista alkuperää.

Mähkyränkunnas (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä kankiketjun nivel ja kupariseospellin katkelma.

Mähkyränkunnas 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä spiraalipäinen rautaesineen katkelma ja talttamainen rautaesineen katkelma.

Jäkäläkangas 2 (1000051743) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä kupariseospellin katkelmia.

Keskitalo (1000051750) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä valjasriipus.

Tynkä (1000051759) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pellosta on metallinetsinnässä löytynyt Pohjanmaalla harvinainen Kristian II:nKustaa Vaasan klippinkiraha v. 1518 -22. Ilppari ILM14992.

Leskelä (1000051805) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä huhtikuussa 2021 löytyi pellosta rahoja 1600- ja 1700-luvuilta sekä historiallista pienesineistöä, mm. Sarvas-sormus. Paikalla on ilmoittajan mukaan sijainnut sittemmin hävinnyt, 1700-luvun kartassa näkyvä Leskelän talo.

Heponiemi 4 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Heponiemen historialliseen kylänpaikkaan (1000024358) sisältyvältä pellolta on kesällä 2024 löytynyt metallinetsinnässä pyöreän kupurasoljen katkelma (Ilppari ILM31200).

Järvikangas 2 (1000052276) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä suorahamarainen ruotoveitsi.

Järvikangas 3 (1000052277) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä pieni suorahamarainen veitsi.

Martinkangas (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä linturiipus ja leikattua kupariseospeltiä (alakohde).

Kovajärvi 2 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä pienikokoinen lukko ja mahdollinen naskalin piikki.

Vähäjärvi 2 (1000052579) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä lokakuussa 2021 metsästä löytyi poikkiteräinen nuolenkärki noin 10 cm syvyydestä. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM20492.

Olkijoki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä lyyranmuotoinen tulusrauta sekä mahdollinen nuolenkärki.

Matila (1000052922) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä elokuussa 2021 pellosta löytyi historiallisen ajan pienesineitä.

Pikkumalo (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä lokakuussa 2021 pellosta löytyi herttasolki.

Likatie (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsätien tuntumasta on löytynyt jääkenkä.

Hannila (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä kesällä 2020 löytyi sormus, ikonografisen sormuksen kansanomainen muunnos.

Keskiniemi (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hailuodon Keskiniemessä sijaitsevasta Pookista noin 380-420 metriä koilliseen on löydetty hylyn osia. Elokuussa 2024 rannalla on paljastunut ainakin pohjakaaren kappale sekä vankka kylki-, kansi- tms. lankku.

Vanhatalo (1000053057) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä raaka-ainelyijyn katkelma.

Huutokangas (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä kupariseospellin katkelma (kattilasta?) ja hihnanhela.

Jaatinen (1000053115) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä lokakuussa 2021 pellosta löytyi tina/lyijyhela.

Halaranta I (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rannalta on löytynyt mahdollinen liuskenuolenkärki.

Rontti 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt liitupiipun kopan palanen.

Voimala (1000053128) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves löydetty Pyhäjoen vanhasta uomasta, voimalaitoksen alta. Aluetta oli kaivettu kävelysillan kunnostustöiden yhteydessä ja esine löytyi kaivurin tekemästä kuopasta.

Ruotsalo (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt kupariseoslevyn pala. Lisäksi historiallisen ajan esineistöä, jota ei ole otettu kokoelmiin.

Metsämaa (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt ruodollinen nuolenkärki.

Huoseusniemi 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt 50 m säteeltä 3 veistä.

Saloisten pappila (Mikkelä) 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä Saloisten pappilan maastosta löytyi hopeinen nappi.

Sammallahti (1000053591) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Emoniemen kylästä Sammallahden talon pellosta perunan noston yhteydessä on löytynyt kourutaltta. Tarkka löytöpaikka epäselvä. KM 3564:5.
Talon pellosta on löytynyt myös rautakuoppa (3564:26) ja rautainen kirves (3564:29) peltoa kyntäessä noin 3 krt. syvyydestä. Esineet ovat löytyneet samoilta alueista. Pelto, josta esineet on löydetty on sijainnut talon lähellä pohjoista kohden, 30 syltää rannasta. Pellon nimi on ollut Niemipelto. Maanlaadultaan se on kivistä mäkimaata. Samoilta paikoilta on löydetty kaikenmoisia rautakaluja ja ennenaikaan kiviaseita, mutta ne ovat joutuneet tietämättömyydestä hukkaan.

Saha (1000053597) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Alkeellinen kivikirves (KM 30335:1) löytynyt Pyhäjärven Pyhäsalmen Niemenlahden itäpuolelta Sahan tieltä noin 30 m länteen tilustieltä.

Hulanaho (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Tasataltta (KM 30863:2) löytynyt Pyhäjärven Komujoen niskan pellosta (kartassa Hula-aho). Tarkempi löytöpaikka ei tiedossa.

Salmela-Takku (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt sinettileimasin, Sarvas-sormus ja sormus.

Jokitörmä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt valettu veitsenkahva.

Kannussaari (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi kolmipiikkinen jääkenkä.

Hillinselkä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä kaksipiikkinen viskari. Lisäksi havaintona mahdollinen nuotiokiveys.

Keinonkenttä (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä pitkäkaulainen nuolenkärki.

Alakestilä 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt myöhäisrautakautinen ruoskan varsi tai kalistin. Lisäksi löytöinä hevosenkengän nauloja.

Holma (1000054004) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt tulusrauta.

Ylikestilä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt nuolenkärki ja rautaterien katkelmia.

Suutari 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt suorahamarainen veitsi.

Pesiönharju (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt myöhäisrautakautinen silmäkirves ja kupariseospellin katkelma. Vaatii tarkempaa selvitystä.

Runteli 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalta on löytynyt rikkoutunut kivikirves.

Vähäjärvi 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metsästä on löytynyt kaksoisratsastajatulusrauta.

Siiramo (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt ajoitukseltaan epäselvä koru- tai vyöllislaitteen osa.

Murtolammit (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metsästä on löytynyt kupariseospadan kylkikatkelmia. Löytökohdasta on havaittu myös hiiltä/nokea.

Pietilä 4 (1000054276) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt tasaleveä hopeasormus.

Murtolammit 2 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt viistokärkinen veitsi.

Tuohingonkangas 2 (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Raahessa PahkamaanRen varren levikkeeltä löytyi hiekkaisesta maasta kvartsikaavin. Se on kooltaan 2,3 x 3 cm. Yhdessä reunassa on retusointia ja käytön jälkiä.
Löytöpaikasta 100 metriä länteen sijaitsee Tuohingonkangas niminen pronssikautinen röykkiö.
Aluetta ei ole tarkastettu tarkemmin kiinteän muinaisjäännöksen varalta.

Pytkynharju 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Niemestä on löydetty kaksiteräinen nuolenkärki harjun päältä kulkevalta polulta, noin 5 cm syvyydestä. Nuolenkärjen toinen terä on ruostunut tai rikkoutunut. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Viranomaiskäyttöön ilmoitus ILM32726.

Sylvinsuo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Suo-ojankaivuussa noin vuonna 1968 löydetty v-porattu meripihkanappi (KM 36032), joka on jo kivikaudella muutettu riipukseksi. Se on saatu löytäjältä vuonna 1994 tarkastuksen yhteydessä. Nappi on löydetty Kuivaniemen Heinikosken kylän Lohikankaan talon Sylvinsuon kollisnurkkaa ojitettaessa. Alueelta ei voitu varmentaa mitään varmaa kivikautisen toiminnan merkkejä.

Uusionnela (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt historiallisen ajan esineistöä, josta on otettu kokoelmiin soikea tulusrauta.

Mustola (1000055117) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Venetpalon kylästä entisestä Mustolan talon pellosta on löytynyt kivitaltta. Pelto sijaitsee Venetpalontien eteläpuolella ja kanavan itäpuolella. Kiviesine on löytynyt pelolta kiviä kerättäessä. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Löytöpaikan tarkastushetkellä pelto oli nurmella, joten havaintoja ei pystytty tekemään.
Yleisöilmoitus ILM32193.

Perikorpi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Sievinmäentien eteläpuolella sijaitsevasta pellosta on metallinetsimellä löytynyt historiallisen ajan esineistöä kuten pari 1600-luvun kolikkoa, sormuksia, erilaisia solkia. Alueella ei tiettävästi ole ollut asutusta. Pitäjänkartan mukaan 1800-luvulla paikalla on ollut pelto. Rahojen perusteella alueella on ollut toimintaa jo aikaisemmin. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.
Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: ILM25165, ILM25150, ILM25148.

Jäkäläkangas 4 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Suon niemekkeestä on löydetty rautakautinen kirves. Löytöpaikasta noin 4 metriä itään on noin 40 cm leveä ja tätä pitempi kuoppa.
Löytöpaikalta noin 200 metriä etelään havaittiin kaksi isoa ja kaksi pienempää kuoppaa. Isot kuopat ovat linjassa kapean harjun päällä, joka rajautuu kyseisellä kohdalla pieneen suolampeen sekä toisella puolella kuivuneeseen lampeen. Pienet kuopat ovat etelämpänä, lähekkäin toisiaan. Yhden ison kuopan wgs84 koordinaatit ovat 65.442376/26.360780.
Ilppari ILM27422.

Navettakangas (1000055157) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt ruotonuolenkärki ja yksipiikkinen viskari.

Krankkala 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä syksyllä 2022 pellosta löytyi historiallisen ajan esineistöä.

Kaartolahti (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä lokakuussa 2022 metsästä löytyi nuolenkärki.

Kukko (1000055367) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä lokakuussa 2022 pellosta löytynyt historiallisen ajan esineistöä.

Pyhäkoski 10 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä elokuussa 2022 metsästä löytyi kuparipellin paloja sekä historiallisen ajan esineitä.

Kannuskylä 1 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä lokakuussa 2022 pellosta löytyi vyönsolki ja muita historiallisen ajan esineitä.

Kannuskylä 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä marraskuussa 2022 pellosta löytyi kehäsolki.

Alakangas 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Alakankaan kohdalta Siuruantien koillispuolelta metallinetsinnässä löytynyt kaksiteräinen nuolenkärki. Nuolenkärki löytyi heti kuntan alapuolelta, noin 11 cm syvyydestä. Viranomaiskäyttöön ILM30717.
Noin 60 metriä löytöpaikasta ylempänä kankaalla sijaitsee mahdollinen pyyntikuoppa (ks. alakohteet). Löytöpaikan pohjoispuolella saattaa olla tiheässä varvikossa maavallillinen painanne.

Haanrämiä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on metallinetsinnässä löytynyt kaksi tipparahaa (Iivana IV:n ajalta, lyöty 1535-1547 välisenä aikana, toinen todennäköisesti Moskovassa ja toinen Novgorodissa). Ilppari ILM19719.

Isopappila (1000055925) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pyhäjärven pappilan viereisestä pellosta on löytynyt metallinetsinnässä uuden ajan asutukseen liittyviä rahoja ja esineitä, joista pöytäveitsen päätehela on 1500-luvun alkupuolen mallia. Ilppari ILM28171 ja muita.

Pukki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt umpisormus ja veitsenkahva.

Julmaharju (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen hioinkivi on löydetty hiekkaharjun päältä soramontun reunasta. Löytösyvyys noin 5 cm, esine oli osin näkyvissä. Kyseessä on yksityishenkilön tekemä löytö. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Viranomaiskäyttöön ILM22535.
2025: Maastossa tarkastettiin soramontun eteläreuna. Soramontun reunasta noin 10 metrin alueella kasvillisuutta ei ole ja hiekkamaa on voimakkaasti kulunut, kun alueella on liikuttu. Alueella on myös itsetehty nuotiopaikka, mistä päätellen paikalla vietetään aikaa. Noin 65 x 20 metrin alueella tehtiin pintapoimintaa sekä sekoittuneen maan alueella, että metsäisillä poluilla, jossa ympäristön kasvillisuus oli ehjää. Alueelta ei havaittu löytöjä kivikautiseen asuinpaikkaan liittyen.

Pelto-Herrala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt ortodoksinen matkaikoni.

Harju-Lies (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä Sarvas-sormus.

Inninkoskenniska 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalta on löytynyt kaksi kvartsi-iskosta.

Tuiran vesi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Sataman penkereestä kaivetusta maakasasta löytyi vuonna 2018 pintalöytönä kivisavikeraamisen kolpakon pala.

Pitkäaho (1000059228) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä syksyllä 2022 löytyi kirjansolki, ja keväällä 2023 saman soljen vastakappale (alakohteena).

Karhunpiilo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapajärven eteläisimmässä kolkassa Iso Olloven eli Karhunpiilonjärven pohjoisrannalla, Haapajärven ja Pihtiputaan rajalla sijaitsevalla kankaalla, jota ympäröivät laajat suoalueet ja järvet.
Karhunpiilon metsänvartijan talosta on jäljellä vain rauniot, piha ja lähipellot ovat metsittyneet tai metsitettyjä. Karhunpiilon löydöt (kiviesineitä KM 3354:62-64) lienevät peräisin tilan vanhoilta pohjois- tai eteläpuolisilta peltoalueilta. Asuinpaikan tarkkaa sijaintia ei ole pystytty määrittämään, ja asian selvittämiseksi tarvittaisiin koekaivausta.
Kyseessä on ilmeisesti muinaisen Päijänteen lasku-uoman varrella sijainnut esikeraaminen asuinpaikka. Muinais-Päijänteen ranta-linja kulkee kohteen läheisyydessä suunnilleen 122,5 metrin korkeuskäyrällä. Karhunpiilon läheisyydessä Pihtiputaan puolella on lukuisia kivikautisia asuinpaikkoja.

Luoto (1000059348) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt talonpoikainen sormus.

Kähkösen ranta (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Paikalta löytynyt muinaissuksi, ilmeisesti ns. botnista tyyppiä.

Pitkäkangas (1000060357) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt katkelma padan rautakahvasta.

Mäntylä (1000083751) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Alueelta on löytynyt H-tyypin soikea kupurasolki, vyönsolki ja kupariseosvartaan katkelma.

Koho-Haka (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt levymäinen korulaitteen osa.

Sarvikangas (1000083776) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä syksyllä 2022 metsästä löytyi kaksi veistä, joista toinen puukahvainen kääntöveitsi, noin 10-15 cm syvyydestä sekä taottuja nauloja, raudankappaleita ja hiiltä. Lisätietoja viranomaiskäyttöön Ilppari ILM25144.

Rantala (1000083801) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt ketjunkantaja sekä muutamia historiallisen ajan löytöjä. Löytöpaikka on rautakauden lopulla ollut pieni saari merenlahden pohjukassa.

Törrönjoki Pyöriäsuo (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Kumpareen juurelta, 7 cm syvyydestä, on kesäkuussa 2025 löytynyt metallinetsinnässä myöhäisrautakauteen tai keskiaikaan ajoittuva rautainen ns. kolmioriipus. Maastossa havaittiin myös kuparipellin pala, jollaiset ovat myöhäisrautakauden tai keskiajan tyypillisiä asuinpaikkalöytöjä Pohjois-Suomessa. Tarkempaa tietoa viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM35380.
Vaatii tarkempaa selvitystä.

Äijänmännikkö (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt leikatun kupariseospellin katkelma, joka on todennäköisimmin kattilan tai padan kyljestä.

Angeriankoski (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt talonpoikainen hela.

Ajakka (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Järven etelärannalla olevasta niemestä on löydetty kivilajilohelma. Kohdetta ei ole tarkastettu mastossa.
2025: Ajakka-järven etelärannalla tarkastettiin maastossa esineen löytöpaikka. Sijaintitiedon
mukaan kivilajilohjelma on löytynyt tasaiselta niemenkärjen alueelta, missä nykyään sijaitsee myös nuotiopaikka.
Ympäristö on otollinen kivikautiselle asuinpaille. Maasto on tasaista ja hiekkapohjainen. Paikalla sijaitsee nuotiopaikka, jonka ympäristössä maa on tallautunutta ja kasvillisuutta on vähän. Ympäristössä tehtiin pintapoimintaa, mutta kivikauteen viittaavia löytöjä ei tehty. Maanpinnalla havaittiin kvartsin kappaleita, mutta kivet olivat luontaisia, hieman reunoiltaan pyöreitä. Samalla paikalla on maassa hieman vanhempia kivisiä nuotiosijoja, nykyisen puugrillin ympäristössä.

Akolanhaka (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt mahdollinen lyijystä tehty värttinänkehrä.

Mattila (1000090757) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Heposuvannon eteläpuolella Mattilan tilan alueella tilakeskuksen piirissä. Tarkempi paikka on maatilan ladon ja vajan välissä ollut perunapelto. Paikan maaperä on hiekkamaata, jonka päällä on multakerros.
Paikalta on löydetty kivikautinen tasataltta. Vuoden 2017 maastokäynnillä todettiin, että perunapeltoa ei ole enää paikalla. Löytöpaikka lähiympäristöineen on pääosin tuhoutunut viljelystöissä. Vuoden 2025 ilmakuvan perusteella löytöpaikka on piha-alueen ja pellon vaihettumavyöhykkeellä.
Kohteella ei ole aluerajausta muinaisjäännösrekisterissä.

Mattila 2 (1000090758) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hepokönkään eteläpuolella Mattilan tilalla tilakeskuksesta itäkaakkoon välittömästi Siuruantien vieressä.
Vuoden 2017 maastokäynnillä tien leikkaukseta löytyi kolme kvartsi-iskosta ja palaneita kiviä. Vuoden 2025 ilmakuvan perusteella löytöpaikan kohdalle on tasattu pohjoiseen vievä tie. Löytöpaikka lienee pääosin tuhoutunut.
Kohteella ei ole aluerajausta muinaisjäännösrekisterissä.

Junttila 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt pieni kupariseosvasara.

Engelsmanninpelto (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt kupariseospellin katkelmia, padan korvakatkelma ja rautavartaan katkelma.

Tervakunnas (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt rautakautiseen ja keskiaikaiseen eränkäyntiin liittyvää esineistöä.

Matinkorpi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta löydetty peltoa kynnettäessä savinen kukkopilli, josta pää ja jalka irronnut. Pilli todennäköisesti aikaisintaan 1800-luvulta.

Sorttanen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pintalöytönä tiensivusta löydetty kivikautisen taltan katkelma. Isommasta työvälineestä irronnut pala. Kuiva kangas metsätien kohdalla. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Latvala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Latvalan pellosta on löydetty kivikautinen kourutaltta. Koska kohdetta ei ole tarkastettu maastossa, löydon liittyminen mahdolliseen asuinpaikkaan saati mahdollisen asuinpaikan rajaus ei ole tiedossa.

Siipisaari (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löydetty haarateräinen nuolenkärki

Kourinkangas 2 (1000092974) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on nuori, tuskin 1800-lukua vanhempi veitsen/puukon terä. Ilmoitus: Metsäkoneauton uran pohjalta reilun 20 cm syvyydeltä eloperäisestä kerroksesta. Eloperäistä eli kostea maatuvaa varvikon juuristoa oli yhteensä n. 30 cm verran. Veitsen löytöpaikan vieressä ikään kuin hirsi tms. maan alla".

Aarnonkuja (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Omakotitalon pihasta löydetty selvästi ihmisen muokkaama kivi, joka muistuttaa toisaalta hiomakiveä, toisaalta talttaa. Ajoitus avoin.

Kuru (1000094003) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt rautakuonan paloja.

Hirnuanmäki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Vanhan kärrypolun varrella sijaitsevasta metsästä löytyi syyskuussa 2025 todennäköisesti myöhäisrautakautinen nuolenkärki ja kaksi veistä. Esineet löytyivät 10 cm syvyydestä kahden kiven välistä. Ilppari ILM36355.
Vaatii tarkempaa selvitystä.

Kuukkala (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Lumijoen kirkosta noin 2,5 kaakkoon, Hirvasojan itäpuoliselta Myllykankaalta, vajaat 100 m nykyisestä päärakennuksesta itäkaakkoon. Kyseinen pieni kangas on varsin kivikkoinen, länsirinteessä on muutamia kookkaita siirtokivilohkareita. Ympäröivät pellot vaihtelevan savikkoisia tai hiekkaisia. Mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei paikalta tavattu, kyseessä on ilmeinen irtolöytö. Ellei paikalta löydetty tuuramainen kiviesine ole paikoilleen kirjaimellisesti hukkunut, on se voinut kulkeutua paikalle paljon tekoaikaansa myöhemmin. Jälkimmäiseen tapaukseen voi liittyä aivan löytöpaikan vierellä ollut vanha mylly, jonka jääteitä ei enää juurikaan havainnut.

Järvikangas 4 (1000094741) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Hiekanottopaikan viereltä on löytynyt alaruotoinen veitsi.

Linnukka (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt rautainen vetokivi (metallilangan vetämiseen) ja nuolenkärjen katkelma (alakohde). Ensimainitty löytyi kivennäismaan sisältä, jälkimmäinen pinnasta.

Ahmosuo (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt kaksiteräinen ruotonuolenkärki.

Vanhanmaantienkangas (1000094754) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt alaruotoinen veitsi.

Palokangas 2 (1000094755) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalla olevan kivilohkareen viereltä noin 50 cm päästä on löytynyt tulusrauta. Paikalla on kupumainen maakivi, jonka korkeus on noin 1,5 metriä. Ilmoituksessa olevan kuvan perusteella tulusrauta on löytynyt kiven länsipuolelta. Paikalta ei löydetty esineitä tai mitään sellaista, joka viittaisi kätköön tms. kiinteään muinaisjäännökseen. Aivan kiven vierellä, sen länsipuolella on kookkaita lohkottuja kiviä, joista yksi nojaa maakiveen. Osin sammaloituneissa kivissä ei erottunut eikä tunnusteltaessa tuntunut porajälkiä, kivien reunoja ei tosin kokonaan paljastettu. Paikalta lienee historiallisella ajalla haettu kiviä kotitarpeeseen. Kivien länsipuolella oli sekoittunutta hiekkaa oleva maakasa, jonka vierellä, edelleen länteen päin, oli toinen selvästikin koneella pukattu maakasa, jonka länsipuolella kuoppa.

Saarineva (1000094774) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee äestetyllä hakkuuaukealla, päällystämättömän tieuran varressa. Maaperä paikalla on hienoa, kivetöntä hiekkaa. Maasto laskee loivasti kohti Saarinevaa ja paikalla on melko tasainen muinaisranta.
Alueelta löytyi hiekasta noin 2 m päästä toisistaan katkelmallinen kivinen hioin ja kappale palanutta luuta. Löytöjen ajoitus on epävarma, mutta luultavasti historiallinen. Hakkuuaukkoa ja tieuraa tarkastettiin pintapoimimalla linjasuunnitelman molemmin puolin, mutta muita löytöjä ei saatu. Löytöpaikka jää irtolöytöpaikaksi. Mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu. Löytöjä ei talletettu.

Saarikoski 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt taottu suksisauvan kenkäin.

Isonkivenkangas (1000094801) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt padan tai kattilan kylkikatkelma sekä pieni paikkapala (alakohde).

Pyöriäsuo 2 (1000094807) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt pieni tulusrauta kivennäismaakerroksen pinnasta.

Marianiementie (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt tulusrauta, rautaveitsi sekä liitupiipun koppa.

Kukonharju (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalta on löytynyt muutamia kvartsi-iskoksia.

Keskikotila 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt kvartsi-iskos ja huonosti poltettujen tiilien paloja.

Surulanrasti (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt ketjunkantajan katkelma.

Esko (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä kesällä 2023 pellosta löytyi historiallisen ajan esineitä.
2024: Löytöpaikka sijaitsee Pudasjärven Ervastin kylässä, Eskon tilan peltoalueella. Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä ilmeisesti Torniossa vuonna 1764 valmistettu poikki menneen lusikan varsi (ILM27420), mahdollinen kirjansolki (ILM27421), kaksi 1800-luvulle ajoittuvaa rahaa sekä tunnistamaton helamainen esine (ILM27668).
Nykyisen Eskon tilan kohdalle on merkitty vuoden 1865 pitäjänkartalle Eskolan torppa ja sen ympärille viljelysalueita. Maanmittaushallituksen uudistushakemistoon Eskola on merkitty Sotkajärven kylään talon numerolla 8. Aluetta kuvaaviin vanhoihin karttoihin se on uudistushakemiston perusteella ilmeisesti merkitty ensimmäisen kerran vuosina 1852-1858. Vuoden 1971 peruskartalla pihapiirissä on ollut useita rakennuksia. Pihapiirin rakennuskanta on hieman muuttunut vanhojen karttojen perusteella ilmeisesti 1970- ja 2000-lukujen välissä. Vuoden 1999 peruskartalla päärakennus on merkitty pohjoisemmaksi kuin vuoden 1971 peruskartalla.
Inventoinnin aikaan, syyskuussa ja marraskuussa, peltoalueen pinta oli peitteinen, eikä
pintapoiminta ollut mahdollista.

Ahmosuo 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt kartiosolki. Esine löytyi hiekkamaan pinnasta 10 cm paksun varvikkokerroksen alta.

Hetejärvi pohjoinen (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee kuivatun Hetejärven pohjoisreunalla olevan niemen eteläosassa, jonka länsi- ja eteläreunaa kiertää noin 1 metrin korkuinen vanha rantatörmä. Noin 8 metrin etäisyydellä rantatörmästä kohti niemen keskiosaa löydettiin putkikirves metallinetsinnän yhteydessä (ILM37579). Alueellisen vastuumuseon arkeologit nostivat putkikirveen ja tarkastivat löytöpaikan siitä tehdyn ilmoituksen saamisen jälkeen. Putkikirveen kohdalla ja läheisyydessä maaperässä ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Löytö tulkittiin irtolöydöksi.

Räisäsenkangas 3 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Räisäsenkankaan lounaisosassa on suon ympäröimä kangasalue, jonka länsiosassa on ympäristöä korkeampi metsäsaari. Sen keskivaiheilta on löydetty veitsi, naula ja pari pienempää metalliesineen katkelmaa (ILM37586). Alueellisen vastuumuseon arkeologit tarkastivat paikan, ja nostivat veitsen. Veitsen terä osoitti pohjoiseen ja teräosa länteen. Veitsi löytyi hieman nokisesta huuhtoutumiskerroksesta. Tiedossa ei ole, johtuuko huuhtoutumiskerroksen nokisuus veitsen ensimmäisestä nostokerrasta, jolloin kuntan alaista metsäpaloihin liittyvää palokerrosta olisi sekoittunut huuhtoutumiskerrokseen. Huuhtoutumiskerroksen alla havaittiin nokinen ja hiilinen palokerros, jonka suunta ja syvyys rikastumiskerroksessa vaihteli suuresti 50 x 50 cm kokoisessa koekuopassa. Länsiprofiilissa se oli pystysuuntainen, ja veitsen alla se oli puhtaan huuhtoutumiskerroksen alla. Puhdas pohjamaa tavattiin noin 20 cm syvyydessä kuntan pinnasta mitattuna.
Tarkastuksen yhteydessä ei löydetty löytöpaikalle jätettyä naulaa.

Monnonjoki 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Monnonjoen länsipuolella, suon ympäröimällä pienellä hiekkakumpareella, kohteen Rytilampi N (305010204) pohjoispuolella. Alueen puusto on harvaa nuorta mäntymetsää ja aluskasvillisuus kuivaa, niukkaa puolukkaa ja sammalta. Kohteessa sijaitsee pieni, tuore hiekanottopaikka.
Vuoden 2025 inventoinnissa hiekkakuopan reunavallista löydettiin kaksi pientä katkelmaa kivikautista keramiikkaa ja yksi kvartsiitti-iskos.
Hiekkakuopan ympärille tehdyistä koepistoista ei tehty havaintoja esihistoriallisesta toiminnasta. Koska laajempia havaintoja ei tehty, kohde arvioidaan löytöpaikaksi.
Kohteella ei ole aluerajausta rekisterissä.

Saunaniemi (1000095429) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lampareen ja Saunajärven väliin pistävällä pienellä ja matalalla niemellä. Kohteen maaperä on hiekkaa ja puusto harvaa varttunutta mäntymetsää. Aluskasvillisuus on puolukkaa, variksenmarjaa ja sammalta.
Kohteelta löydettiin vuoden 2025 inventoinnissa metallinilmaisimella vanha, paksuhamarainen, lyhytruotoinen rautaveitsi. Veitsi sijaitsi mineraalimaan pinnassa heti ohuen karike- ja humuskerroksen alla. Veitsen kokonaispituus on 102 mm, terän leveys 20 mm ja hamaran leveys 5 mm.
Löytöpaikalle tehtiin 50 x 50 cm koekuoppa, josta ei tehty lisää löytöjä. Niemen alueelle tehdyistä koepistoista ei myöskään tehty havaintoja ihmisen toiminnasta.
Kohteella ei ole aluerajausta rekisterissä.

Ukonlampi 2 (1000095438) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ukonlammen lounaispuolella, hiekkapohjaisella kangasterassilla. Kohteen puusto on varttunutta mäntymetsää ja aluskasvillisuus sammalta ja puolukkaa.
Kohteelta löydettiin vuoden 2025 inventoinnissa metallinilmaisimellä hevosen kuolaimen katkelma. Esine on tyypiltään historialliselta ajalta. Kohteen ympäristöön tehdyistä koepistoista ei todettu merkkejä ihmisen toiminnasta.
Kohteella ei ole aluerajausta rekisterissä.

Paskamaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paskamaalle johtavalta metsäautotieltä havaittiin noin 10 metrin pituisella alueelta hyvälaatuisia kvartsi-iskoksia sekä yksi mahdollinen kvartsikaavin. Osa kvartseista otettiin talteen ja osa jätettiin tielle. Metsäautotien ympäristö on hyvin kivistä. Metsäautotielle on ilmeisesti tuotu hiekkaista maata noin 10-15 cm paksuudelta. Tielle yritettiin kaivaa koekuoppia, mutta niitä ei voinut kaivaa maaperän kivisyyden vuoksi. Hiekkakerroksen alta paljastui huuhtoutumiskerros, jossa oli suuria kiviä. Tämän alapuolelle ei lapiolla päässyt. Tielinjan ulkopuolelle yritettiin myös kaivaa koekuoppia, mutta sekään ei onnistunut kivisyyden vuoksi. Alueen ympäristö ei vaikuta potentiaaliselta kivikautiselle asuinpaikalle. Historiallisten ilmakuvien perusteella tielinjaa on parannettu täyttömaalla löytöpaikan kohdalla viimeistään 1990-luvulla. Alueen läheisyydessä ei havaittu maanottopaikkoja. Tielinjalta löytyneiden kvartsien on tulkittu kulkeutuneen paikalle täyttömaan mukana.

Monno (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on vuonna 2025 löytynyt metallinetsinnässä myöhäisrautakautinen nuolenkärki 40 - 50 cm:n syvyydestä hiekkaisesta maasta. Ilppari ILM38906.

Jäkälämutkanlampi N (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Oulankajoen Jäkälämutkanlammen pohjoisrannalla, Pikku Rytilammesta Oulankajokeen pohjoisesta laskevan puron rannalta Jäkäläniemeen johtavan metsäautotien pohjoispuolelta vesirajasta löydettiin vuoden 1998 inventoinnissa muutamia asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia.
Vuoden 2008 inventoinnin mukaan purossa sekä läheisen tien laidalla on luontaisia kvartsilohelmia tai -sepeliä. Mitään esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaavaa ei tavattu, joten aiempaa kohdetta on syytä pitää luontaisena.

Aroniemi (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Oulankajoen pohjoisrannalla, Aroniemen eteläosassa havaittiin vuoden 1998 inventoinnissa kolme kuoppaa. Näiden uudelleen tarkastuksessa kansallispuiston inventoinnin yhteydessä 2008 kaikki todettiin kuitenkin luontaisiksijoko koekuopituksen tai yleisten havaintojen perusteella.

Aroniemi W (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Oulankajoen kaarteen itärannalla Aroniemestä luoteeseen on vuoden 1998 inventoinnissa kankaalla n. 50 m rannasta havaittu kuoppa, jonka halkaisijaksi mitattiin n. 1,5 m ja syvyydeksi n. 30 cm. Vuoden 2008 inventoinnissa alueelta paikannettiin vain luontaisia kuoppia, joten kohdetta ei ole syytä pitää muinaisjäännöksenä.

Uopajanpuro, Länsikangas (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Siikauopajan länsipuolisella niemellä, Oulankajoen itärannalla, Uopajanpuron suusta hieman yli 200 m etelään ja joesta n. 60 m päässä kankaalla havaittiin vuoden 1998 inevntoinnissa painanne, jonka alaksi mitattiin n. 6 x 11 m ja syvyydeksi n. 50 cm. Painannetta ei koekuopitettu, mutta sitä pidettiin mahdollisena asumuspainanteena.
Vuoden 2008 Oulangan kansallispuiston inventoinnissa alueelta ei luontaisten jokiuoman muutosten tekemien vallien ohella löydetty mitään ihmisen tekemiä kuoppia tai muita rakenteita. Kohdetta ei näin olleen ole syytä pitää muinaisjäännöksenä.

Uopajanpuro W (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Oulankajoen koillisrannalla, Oulangan metsämajasta n. 950 m länsiluoteeseen on vuoden 1998 invetnoinnissa havaittu maakuoppa ja sen lisäksi kaksi painannetta, joista tavattiin likamaata. Kuoppa on merkitty pyyntikuoppana peruskartalle. Painanteiden ala on n. 3,5 x 5,5 m ja syvyys n. 30 cm. Näistä n. 250 m pohjoiseen purojen yhtymäkohdasta löyettiin kvartsi-iskoksia (b). Löytöpaikoille anennetut koordinaatit olivat:
Vuoden 2008 inevntoinnin perusteella ei alueella ole muinaisjäännöksiä.
Havaitut kuopat tulkittiin luontaisiksi eikä purojen yhtymäkohdasta tavattu luontaisten kvartsien ohella löytöjä, eikä paikkaa muutenkaan pidetty soveliaana asuinpaikalle.

Oulangan metsämaja (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Oulankajokeen laskevan Uopajanpuron suun pohjoispuolella on muinainen pitkänomainen saari, jossa Oulangan metsämajasta länteen on vuoden 1998 inventoinnin mukaan yksi mahdollinen asuinpainanne (a) ja ainakin viisi maa-/pyyntikuoppaa (b - d), joille ilmoiettut peruskoordinaatit ovat:
Vuoden 2008 kansallispuiston inventoinnissa alueelta ei paikannettu mitään ihmisen tekemiä rakenteita. Kaikki havaitut pinnanmuodon anomaliat tulkittiin luontaisiksi.
Inv. 1998 Chesnut, Frachetti, Decker, Nunez, Rioux, Taskinen ja Ylimaunu

Nurmisaarenniemi (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Oulankajoen koillisrannan Nurmisaarenniemen kärjen keskiosassa on vuoden 1998 inventoinnissa havaittu kaksi kuoppaa, joiden halkaisija on n. 1,5 - 2 m ja syvyys n. 1,0 - 1,3 m.
Vueon 2008 inventoinnissa alueelta ei tavattu ihmisen tekemiä kuoppia tai muita rakenteita.

Paatamakangas (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Paatamakankaan keskiosassa, Oulankajoesta hieman yli 200 m pohjoiseen Siirannivan alapuolella on vuoden 1998 inventoinnissa havaittu painanne, joka tulkittiin vallien ympäröimäksi asumuspainanteeksi. Sen alaksi mitattiin n. 4,5 x 14 m ja syvyydeksi n. 20 cm.
Vuoden 2008 inventoinnissa koko kankaalta ei tavattu asumus- tai muita painanteita luontaisten maanpinnan muotojen vaihtelujen ohella.

Talvilammenkangas (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Oulankajoen Haaralammen ja sen pohjoispuolisen Talvilammen välisellä kannaksella on vudoen 1998 inventoinnin mukaan kaksi maakuoppaa. Näistä pienemmän halkaisija on n. 0,6 m ja syvyys n. 20 cm. Isomman kuopan ala on n. 0,7 x 1,5 m ja syvyys n. 50 cm.
Vuoden 2008 inventoinnissa alueelta ei kuitenkaan tavattu luontaisten maanpinnan muotojen ohella merkkejä kiinteistä muinaisjäännöksistä.

Isoniemi (305010227) (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Oulankajoen Haaralammesta vajaan kilometrin ylävirtaan olevalla niemellä joen koillisrannalla on vuoden 1998 inventoinnin mukaan neljä maakuoppaa. Suurimman kuopan halkaisija on n. 2,5 - 3 m ja syvyys n. 75 cm. Muiden kuoppien halkaisija on n. 1 m.
Vuoden 2008 inventoinnin perusteella alueella ei ole ihmisen tekemiä kuoppia. Alavalla ajoittain tulvivalla alueella on sen sijaan lukuisia kosteikkoallikoita.

Kiekerönniva (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Oulankajoen Kiekerönnivan itärannan niemessä, Aventolammesta n. 1 km pohjoisluoteeseen, on vuoden 1998 inventoinnin mukaan yksittäinen maakuoppa.
Vuoden 2008 inventoinnissa alueelta rinteestä paikannettiin luontainen tuulekaadon synnyttämä kuoppa, kooltaan 2x1x0,4 m. Myös toinen pyöreähkö kuoppa todettiin lähistöltä korkean pienen mäen laelta. Se on halkaisijaltaan 2 m ja matala. Siihen tehdyssä keokuopassa oli sekä rapautuneita että ei rapautuneita kiviä. Myös tämä kuoppa tulkittiin luontaiseksi.

Kotalehto (Luonnonmuodostumat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 44 km kaakkoon, Tammelasta n. 8 km etelään, Neljännestä Kuikkalammesta runsas kilometri pohjoiseen olevan Kotalehdon luoteisosan koillislaidalla. Paikalla on vuoden 1998 kansainvälisen inventoinnin yhteydessä todettu alaltaan n. 1 x 4,5 m laajuinen painanne, jota on arvioitu mahdolliseksi asumuspainanteeksi.
Vuoden 2009 inventoinnissa ilmoitetulta paikalta tai sen lähialueelta ei paikannettu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa, eikä painanteen mitat tai sen sijaintikohta ole sopivat asumuspainanteelle. Paikkaa ei ole syytä pitää muinaisjäännöskohteena.

Ölkynharju N (Luonnonmuodostumat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 44 km kaakkoon, Tammelasta n. 7 km etelään, rajavyöhykkeen länsilaidalla. Keskimmäisen- ja Alimmaisen-Ölkyn välisen kannaksen korkeimmalla kohdin on vuden 1998 inventoinnissa todettu maakuoppa, jonka ala on n. 5 x 6 m ja syvyys n. 70 cm.
Sittemmin (2009) inventoinnissa paikasta tai sen alueelta ei ole todettu mitään muianisjäännökseen viittaavaa. Kyse ei siis ole muinaisjäännöksestä vaan mahdollisesti luonnonkohteesta tai muusta kohteesta.

Haaralamminkangas, Mataraniemi N (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Kiutakönkäästä koilliseen olevan Mataraniemen pohjoispuolella olevan jyrkänteen eteläpuolisella kankaalla, joesta n. 250 - 300 m pohjoiseen paikannettiin vuoden 1998 inventoinnissa yksittäinen maa-/pyyntikuopaksi tulkittu rakenne.
Vuoden 2008 kansallispuistoinventoinnissa paikalla todettiin vain luontainen iso ja soikeahko painanne vanhassa uomassa. Mitään ihmistoimintaan viittaavia rakenteita ei todettu.

Linnalan kallio (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Linnalan kallio (peruskartassa Linnankallio) on soiden ympäröimä laajahko kallioinen alue. Kallion korkeimmat kohdat ovat yli 60 m mpy. Paikoitellen maastossa on soistuneita painanteita. Kallion länsireunalta aukeaa hyvä näköala suolle. Kallion päällä kasvaa harvakseltaan mäntyjä, soiden ja kallion reunoilla sekametsää.
Ingman kirjoittaa, että Linnalan kalliolla kerrotaan olevan jättiläisten kiviä. Hänen käydessään paikalla siellä ei kuitenkaan ollut kuin ihmisjalan muotoisia koloja kalliossa. Ingmanin mukaan kirkolta Linnalan kalliolle on matkaa kolme virtaa itään. Myöskään Heikkinen ei löytänyt paikalta röykkiöitä.
Alavieskassa on myös Linnakallio, joka sijaitsee Taluskylässä noin 7 km kirkolta pohjoiseen. Tämä Linnakallio on merkitty muinaishautana kunnantalolla olevaan karttaan johon on koottu kunnan esihistoriaan ja historiaan liittyviä kohteita. Linnakalliolla on luontainen suurista kivistä koostuva kivikko. Ehkäpä aikoinaan kaksi miltei samannimistä paikkaa on mennyt kertomuksissa sekaisin, eikä Linnalan kalliolla koskaan ole ollutkaan jättiläisen kiviä.
Uuden tarkastuksen yhteydessä havaittiin vain joitain yksittäisiä suurehkoja kiviä sekä Linnalan kallion itäpuolella oleva kivistä kasattu rajamerkki. Rajamerkki on tuskin kovin vanha koska se osuu edelleen peruskarttaan merkittyjen tilusrajojen kulmaan. Samassa yhteydessä tarkastettiin myös Onniokurun ja Heininevan välisen metsäalueen kalliopaljastumat Someronkylään johtavalle tielle asti. Metsässä ei havaittu mitään muinaisjäännöksiin viittaavaa.

Tihulaisenlinna (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Pattijoen kirkolta noin 24 km eteläkaakkoon. Kartoittajilta 1976 saadun tiedon mukaan paikalla olisi mahdollinen jätinkirkko.
Inventoinnin yhteydessä tehdyn tarkastuksen aikana kohde osoittautui luonnonmuodostelmaksi. Kyseessä on Hautarämeen itäpuolella oleva korkea kallioinen ja kivikkoinen luonnonmuodostelma, laajahko epämääräinen tasanne, jonka reunamilla on lohkareikkoa. Mitään muinaisesta ihmistyöstä kertovaa ei sinänsä erikoiselta paikalta tavattu.

Mäkelä (708010039) (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Siikajoessa Mäkelän talon alapuolella kerrotaan olevan jättiläisten tekemä pato keskellä jokea.
Pehkolan Niemelän Uuno Niemelä kertoi, että "jättisillaksi" kutsutaan Siikajoessa olevaa matalaa saarta, luonnonkarikkoa, jolle itärannalta pääsee kuivana aikaan kävelemään. Vähän veden aikaan karikko on hyvin kuiva ja kivikkoinen. Saaren kohdalla ei ollut ruoppausvalleja, joten saari on ilmeisesti jokseenkin alkuperäisessä kunnossaan. Tarinoiden takana näyttää olevan luonnon aikaansaama oikku. Riutan alapuolelle keskelle jokea on tulva tehnyt pitkän hiekkasärkän. Saaren kohdalla itärannalla on nykyisin kesämökki.

Jylhänkangas (708010060) (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Kihlakuntakertomuksessaan vuodelta 1886 S. Ingman mainitsee Jylhänkankaan nimellä paikan, missä pitäisi olla noin 40 syltä pitkän ja 1 - 2 syltä leveän ja 1 jalan korkuisen kiviaidan. Paikan hän sanoo sijaitsevan "noin 1/2 peninkulmaa Siikajoesta ja yhdenverran etelään Revonlahden kirkolta". Kangas ei hänen mukaansa ole kovin korkea, jyrkin se on itäreunalta.
Revonlahden lähistöltä tunnetaan sekä Jyljänkangas että Jylhänkangas. Kumpikaan ei sijainniltaan vastaa Ingmanin kuvausta. Jyljänkankailla sitä vastoin on kuvaukseen sopiva luonnollinen rantavalli ja mahdollisia röykkiöitä (ks. Siikajoki, kohteet 16 ja 17). Kivikkoiselta Jylhänkankaalta ei kivirakenteita tai aitamaisia luonnonmuodostelmia tavattu.
Ingmannin antamien sijaintitietojen perusteella oikeaa kangasta on vaikea määrittää. Ainoa jokseenkin mahdollinen paikka voisi olla Huumarinkangas, johon Jyljänkangas nimeä ei tosin voitu yhdistää. Ko. kankaan kaakkoispäässä on epämääräinen pitkänomainen epäyhtenäinen luonnonkivikko, joka kooltaan kutakuinkin vastaa Ingmanin "kiviaitaa". Myös kuvaus kankaasta on jotakuinkin osuva.
Mittojensa perusteella Ingmanin kuvaama kiviaita voidaan luokitella luonnonmuodostelmaksi, sillä sitä vastaavia muinaisjäännöksiä ei tunneta.
2022: Kyseessä on luonnonmuodostuma; kohdetta ei inventoitu.

Sikosenkangas (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Peruskartalle on merkitty kaksi lapinrauniota Sikojärven ja Laihan Valkeinen -nimisen järven välimaastoon. Kohteet sijaitsevat Sievin kirkolta noin 27 km kaakkoon Reisijärvelle johtavan tien itäpuolella, noin 270 metrin etäisyydellä toisistaan. Ne ovat luontaisia lakikivikoita.
Pohjoisemman kivikon laajuus on noin 15 x 20 m ja korkeus noin metri. Se on kumparemainen luonnonrakka mäen korkeimmalla kohdalla.
Eteläisemmän kivikon (alakohde) laajuus on noin 15 x 25 m ja korkeus noin metri. Myös se on kumparemainen luonnonrakka mäen korkeimmalla kohdalla.

Vipulansuo (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Entisen Kuivaniemen kunnan Kuivaniemen kylässä, noin 1,6 km Kuivajoen eteläpuolella, Vipulansuon (Näsiönsuon) eteläpuolella sijaitsevalla hiekkaperäisellä kankaalla havaittiin tarkastuksessa vuonna 2008 kolme painannetta pienen harjanteen päällä rivissä. Harjanteen suunta on likimain lounaasta koilliseen. Painanteet muistuttavat asumuspainanteita, mutta ne tulkittiin sijaintinsa, ympäristönsä ja löytöhavaintojen puuttumisen takia todennäköisemmin luonnonmuodostumiksi. Ne olivat halkaisijaltaan yli 5-metrisiä, soikeahkoja ja runsaat ½ m syviä. Koepistoissa oli selkeä maannosprofiili. Myös seuraavalla harjanteella on samanlainen painanne. Painanteet eivät sijaitse muinaisvesistön rannan tuntumassa. Ympäristössä on lisäksi joukko epämääräisempiä suppamaisia painanteita ja dyynimuodostumia. Vanhan peruskartan (1957) mukaan alueella on ollut puuaitauksia, joita on mahdollisesti käytetty porojen aitaamiseksi.

Neitsytniemi (1000012191) (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Louetjärven eteläpäädyssä sijaitsevassa niemessä, seurakunnan leirikeskuksen alueella sijaitsee epäsäännöllisen muotoinen pitkänomainen "kumpu", joka on kooltaan 3,5 x 2,5 x 0,5 m. Kohteeseen liittyy kansanuskomus, jonka mukaan paikalle on haudattu sotilas. Osittaisen pintamaan poiston jälkeen kohteesta ei löytynyt hautaukseen viittaavia merkkejä.

Siltamäki (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Pirunpelto Siltamäen huipulla, Vääräjoen pohjoispuolella, Kirkkoniva-nimisen paikan läheisyydessä.

Rounionneva (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rounionnevalla on soistuneessa metsässä luontaista suurten kivien muodostamaa kivikkoa. Alueella on myös muutamia röykkiömäisiä muodostelmia, mm. selvärajainen kiviröykkiö, jonka mitat ovat 5 x 6 m ja korkeus 1,5 m. Kivet ovat erittäin suurikokoisia, noin 1 m. halkaisijaltaan. Maata on kivien välissä melko vähän, ilmeisesti kyseessä on luontainen kiviröykkiö.

Linnakangas (1000014451) (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Linnakangas sijaitsee Pyhäjoen kunnan itäosassa lähellä Raahen rajaa. Alue on hyvin kivikkoisten moreeniharjanteiden ja soiden kirjomaa maastoa Hetenevan pohjoispuolella.
Linnakankaan itäpäässä, kankaan korkeimmalla kohdalla on laaja luontainen kivirakka. Rakan pohjoislaidalla on luontainen, soikea painanne, jonka halkaisija on enimmillään noin 10 m. Painanteen ympärillä on luontainen matala valli, jonka keskelle on kaivettu kuoppa. Kuoppa vaikuttaa nuorelta. Mahdollisesti se on tehty metsästäjien väijyntäpaikaksi.
Vaikka kohde lähialueineen on varsin erikoinen ja kivirakenteita ajatellen tyypillinen, ei paikalta tavattu selvästi esihistorialliseen aikaan kuuluvia rakenteita.

Iso Pajusuo (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Pyhännän kunnan itärajalla, Isolla Pajusuolla, suossa sijaitsevan pienen kuivemman kumpareen länsipuolella on kivi, joka 2010 saadun ilmoituksen mukaan voi olla Pähkinäsaaren rauhan rajakivi. Kiven yläpinnassa oli todettu lohkeamia, jotka voisivat viitata siihen tietoon, että ruotsalaiset polttivat rajakivien pinnasta venäläisten hakkaamat merkit pois. Kivi sijaitsee nykyisellä lääninrajalla rajan kulmakohdassa tai sen tuntumassa.
Piiparinmäen-Lammaslamminkankaan alueelle suunnitellun laajan tuulipuistoalueen inventoinnissa 2013 alueelta ei kuitenkaan paikannettu kiveä, jota voisi pitää mainittuna mahdollisena rajakivenä. Alueella havaittiin rajakivi sekä kaksi isompaa kiveä, jotka ovat joko historialliselta ajalta tai pelkästään luontaisia.

Perämeri avomeri (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Sijaintipaikka on ulkomerellä Haukiputaan ja Iin vesialueiden rajalla, n. 22 km Hailuodosta luoteeseen.
Paikalla on Merenkulkulaitoksen luotauksissa vuonna 2000 havaitsema muodostuma, jonka pituus on noin 50 metriä ja leveys noin 15 metriä. Kohde kohoaa kauttaaltaan 2 - 3 metriä pohjan yläpuolelle.
Kohde todettiin kesällä 2013 savimuodostelmaksi, jonka ympäristö on hiekka- ja sorapohjaa. (Tommi Salminen, Oulun vesimiehet ry).

Lammasniemi (1000021957) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Niemen kärjessä sijaitsee tervahauta.

Hepoharju (1000012190) (Luonnonmuodostumat)
Tuntematon ajoitus; Oulun yliopiston tekemässä inventoinnissa vuonna 1998 todettiin kolme pyöreähköä rakkakuoppaa kivikkokankaalla Hepoharjun pohjoispuolen harjanteella. Halkaisijaltaan kuopat ovat 1,20-6,5 m. Kahdessa kuopassa erottuu kivivalli. Purnut sijaitsevat noin 45 neliömetrin alalla.
Vuoden 2009 inventoinnissa kuoppia ei etsiskelystä huolimatta havaittu.
Inventoinnissa 2012 havaittiin koordinaattien osoittamalla alueella kaksi painaumaa, mitat 6 x 4 m ja 4 x 3 m, jotka ovat inventoijan mielestä luonnollisia. Rakkakivikko on alueella hyvin karkea, kivien koko on 0,4 - 2 m, pääosin alle 1m. Näin kookkaiden kivien siirtäminen on epätodennäköistä, karkeaan rakkakivikkoon tehtyjä kuoppia ei ole myöskään tiedossa.

Tornineva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alkuaan 2012 KMO-inventoinnin kaukokartoituksen lidar-havaintokohde, joka tarkastettiin maastossa vuonna 2018 (Pyhäntä-Piipari voimalinjainventointi). Paikalla on luontainen syvempi kohta maastossa, jota ympäröivät kalliot ja isot kivet.
Kohteessa ei ole tervahautaa.

Välikangas länsi (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Mahdolliseksi asumuspainanteeksi laserkeilausaineiston perusteella arvioitu rakenne Halajärven lounaispuoleisen Saukkolammin eteläpuolella, Välikankaan länsiosan itäpäässä. Kohteen tarkastuksessa alkukesästä 2015 ei alueella kuitenkaan todettu muinaisjäännöstä.

Pirttimaankangas 1 (Luonnonmuodostumat)
Tuntematon ajoitus; Ilmalaserkeilauskartassa kehävallilta näyttävä 55 x 45 metrin laajuinen ympyränmuotoinen ilmiä Pirttimaankankaalla Vihannintien luoteispuolella. Maastossa valli erottuu rannan puolella kaakossa selvästikin, mutta etenkin luoteispuolella vallia ei varsinaisesti erotu, vaan maasto painuu luontaisesti. Ilmiön sisällä maa on soistunutta ja vetistä. Kohdetta on ehkä syytä kuitenkin tarkastella vielä uudestaan, mutta mahdollisesti kyseessä on luonnonmuodostuma.

Pirttimaankangas 2 (Luonnonmuodostumat)
Tuntematon ajoitus; Ovaalin muotoinen kehävallimainen muodostelma erottuu ilmalaserkeilauskartalla n. 75 x 40 m laajuisena Pirttimaankankaalla toisen samantyyppisen kehävallin (Pirttimaankangas 1) lounaispuolella. Maastotarkastuksessa valli kyllä erottuu rannan (kaakon) puolella, mutta ylempänä maasto näyttää painuvan kuopaksi luontaisesti. Sisällä alue on soistunutta ja märkää. Luultavasti kyse on luonnomuodostumasta.

Pirttimaankangas 3 (Luonnonmuodostumat)
Tuntematon ajoitus; Pirttimaankankaan itäosan niemessä näkyy ilmalaserkeilausaineistossa useita painanteita, jotka maastotarkastettiin v. 2015. Kaikki alueella olevat painanteet näyttäisivät jokseenkin selvästi olevan luontaisia notkelmia.

Asikkala 2 (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Pyhäjoen pohjoispuolella Asikkaperällä kallioilla. Kallioiden pinnassa on kovempaa mineraalia, joista on muodostunut n. 15-25 cm halkaisijoiltaan olevia soikeita kuvioita kallion pintaan useamman metrin pituudelle. Kallion pinnasta oli poistettu sammal ja siten kohde oli helppo havaita. Kohteen on ilmoittanut Jouko Asikkala Pohjois-Pohjanmaan museolle kesällä 2017.

Henrikkisuo W (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeileilausaineiston perusteella paikalla on tervahauta, ei tarkastettu maastossa.

Tornikangas 2 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Paikka sijaitsee Ylivieskan kirkosta 10,2 km Löytynperän tasalta n. 4,5 km länteen, Lampiinjärvestä n. 1,5 km lounaaseen, laajalla metsäalueella.
Kivikkoisen ja jyrkästi itään laskevan rinteen laella on n. 5 m halkaisijaltaan oleva matala kiviröykkiö. Tällä kohden laen länsipuolella on ns. lakisuo ja sen ja itäpuolisen rinteen välillä on matala harjanne. Harjanne on kivikkoa, mutta kivet pienempiä kuin ympäristössä muuten. Röykkiön eteläpuolella kivikko koostuu suurista kivistä.
Röykkiö on matala ja se koostuu pään kokoisista ja sitä hieman suuremmista ja pienemmistä kivistä. Röykkiö ei ole selvä ja kiistaton. Se erottuu kuitenkin ympäristöstään selvästi, hieman kohoavana ja säännöllisen muotoisena kivikkona, kun muutoin lähiympäristön kivikkoinen maasto on sammaleen ja varvikon peitossa vain joidenkin kivien ollessa siellä täällä paljaana. Röykkiö saattaa olla luonnon tuote - tällä kohden muinaisen Itämeren jäiden liikkeet ja puristusvoima ovat saattaneet kasata harjanteelle tälle kohdalle kiviä tiheämpään silloin kun harjanne on ollut rannan tasossa. Kuitenkin vastaavankaltaisia matalia kivirakenteita on todettu Pohjanmaalla hautaröykkiöiksi. Tämä kiveys voisi liittyä rinteen juurella sijaitsevaan mesoliittisen kivikauden asuinpaikkaan.
2022: Aivan ilmeisesti kyseessä on luonnonmuodostuma – Ancylusjärven huuhtoma ja jäiden puskema rantakivikko. Ympäristö on kaikkiin suuntiin hieman alemmalla tasolla, joten kohdalle on syntynyt epäsäännöllisen pyöreä kivimuodostelma jäiden puskiessa sitä kaikista suunnista Ancylusjärvivaiheessa.

Mustikkakangas koillinen (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Tervahaudan halkaisija on 21 m ja kuopan syvyys 0,8 m; halssi suuntautuu lounaaseen, se on sortunut. Varttunutta mäntymetsikköä, ojanvarsi.

Paskokangas 2 (1000052482) (Työ- ja valmistuspaikat)

Sotivaara 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Venäläisten haudaksi paikallisten ilmoittama paikka on luontainen pieni alava notkelma, jossa on vetinen lähde / lammikko. Tästä noin 30 metriä koilliseen ja lammen pohjoispuolisesta isosta petäjästä 30 - 40 metriä itään oli soistuneeseen maastoon kaivettu kuoppa, jonka koko oli noin 1 x 3 metriä. Veden täyttämän kuopan pohja oli liejuinen ja kivinen. Avoimeksi jäi onko kuoppa ihmistekoa. Sen säännöllinen muoto voisi tähän viitata. Mitään
muuta selvästi ihmiseen viittaavaa ei tämän "venäläisten haudan" alueelta löydetty. Metsähallituksen
kuuleman perimätiedon mukaan paikalla olevassa petäjässä pitäisi olla kaiverrettu(?) risti.
Tällaistakaan ei paikalta löydetty.
2023: Maakuoppa havaittiin ja sen pohja oli veden alla. Mahdollisesti luontaisesti muodostunut kuoppa.

Murtokangas 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on 5p-maastomallissa konetunnistettu tervahauta, jonka halkaisija on noin 9 metriä ja jonka halssi on kohti lounasta.

Kehäkorpi (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Jokseenkin koordinaattien osoittamalla paikalla heti kanavan eteläpuolella on poikkeuksellisen kookas muodoltaan sokeritoppaa muistuttava lohkare, jonka korkeus on noin 5-6 metriä. Alavalla paikalla olevalle kivelle on ilmeisesti ollut näköyhteys läheisiltä muinaisjäännöksiltä.

Isonmaankangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla on kehämäinen kivivalli, jonka ala on noin 80 x 45 metriä. Kyseessä ei ole ihmisen aikaasaama rakenne vaan harvinaisen hieno luonnon tekemä "jätinkirkko"; selvästi luonnonmuodostuma eikä arkeologinen kohde.

Tuohimaa 6 (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Vuoden 2023 inventoinnissa tarkastettiin peruskarttaan tervahaudaksi merkitty kohde. Kohde sijaitsee Tuohimaan itäosassa noin 250 metriä Kattilasalmentiestä länteen. Kohde koostui kuopasta louhikossa ja suurista luonnonkivistä. Tarkastuksen perusteella on perusteltua sanoa, että kohde ei ole tervahauta, eikä sillä vaikuta olevan muutakaan arkeologista relevanssia.

Kettukallio (247010046) (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pihkalan koulusta noin 2 km itään, Siikajoen pohjoispuolisen soiden rikkoman kangasalueen lounaisreunalla. Kettukallion korkein kohta on lohkareikkoa, jonka eteläpuolella olevan metsätien jälkeen maasto laskee kohti suota. Paikalle johtaa metsätie, joka kulkee kankaan reunaa kivikon eteläpuolelta ja päättyy kankaan länsireunalle. Tien eteläpuolelta maasto laskee melko jyrkästi, alempana loivemmin, kohti eteläpuolella olevaa suota. Tiestä noin 10 m päässä, etelään laskevassa rinteessä, on soikeahko kivetty kuoppa, jonka ala on 3 x 4 m ja syvyys 1 m. Tästä noin 35 m itään, samalla korkeudella, on maanpinnalle näkyvä kivetty liesi. Kyseessä on ehkä talonpoikainen jäänne.
2024: Kohteen sijaintia on siirretty lidar 5-aineiston perusteella noin 20 metriä länsilounaaseen.
2023 inventointi: Kohdetta inventoidessa havaittiin v. 1996 inventoinnissa mainittu soikea, kivetty kuoppa. Sarkkisen mainitsemaa kivettyä liettä ei havaittu ja se saattaa olla tuhoutunut.
Kohde on merkitty Muinaisjäännösrekisteriin esihistoriallisena kohteena. Maaperä kohteen ympäristössä on kuitenkin hyvin kivistä ja itse kuoppa on epätyypillinen ollakseen esihistoriallinen kuopanne. Kyseessä ei ole rakkakuoppa. Kuoppa on kivisyytensä vuoksi sopimaton pyyntikuopaksi, eikä kuopan sijainti jyrkähköllä rinteellä ole muutenkaan toimiva eläinten pyyntiin. Kohde voisi olla keittokuoppa, mutta kuopassa ei havaittu palaneita kiviä. Kuopasta ei myöskään havaittu hiilimiiluun taikka hiilihautoihin viittaavaa hiiltä ja nokea.
Todennäköisesti kuopanne liittyy metsäteiden rakentamiseen, sillä vastaavia, enemmän tai vähemmän aukinaisia kivisiä kuoppia on muinaisjäännösalueen lähettyvillä useampi. Koska kuopan funktiota ja esihistoriallisuutta ei voida varmuudella varmentaa.
Kohde on muutettu lajiltaan muuksi kohteeksi.

Jäkäläniemi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Oulankajoen pohjoisrannalla olevan Jäkäläniemen itäosassa, mesäautotien ja Jäkälämutkanlammen puolivälissä, lammen rannasta n. 200 m länteen on maakuoppa, jonka ala on n. 4,5 x 6 m ja syvyys n. 100 cm. Kuoppa paikannettiin inventoinnissa 1998.
Vuoden 2008 kansallispuistoinventoinnissa alueelta ei todettu ihmisen tekemiä kuoppia.

Jäkäläpalo W (Maarakenteet)
Ei määritelty; Oulankajoen Siikauopajasta n. 450 m kaakkoon sijaitsevan Jäkäläpalon länsiosassa olevan harjanteen pohjoisreunalla on vuoden 1998 inventoinnin mukaan yksttäineni maakuoppa.Vuoden 2008 inventoinnissa alueelta ei kattavista etsiskelyistä huolimatta kuoppaa tai muuta ihmisen tekemää rakennelmaa kuitenkaan löytynyt.

Nurmisaarenniemi SE (Maarakenteet)
Ei määritelty; Oulankajoen koillisrannall sijaitsevaan Nurmisaarenniemeen johtavan metsätien päästä n. 400 m kaakkoon olevalla kankaalla on vuoden 1998 inventoinnissa todettu maa-/pyyntikuopaksi tulkittu rakenne.
Vuoden 2008 inventoinnin mukaan paikalla ei ole ihmisen tekemiä kuoppia.

Ampumavaara SW (Maarakenteet)
Ei määritelty; Oulankajoen pohjoispuolisen Ampumavaaran lounaisrinteen alaosassa, joesta n. 100 m pohjoiseen kalliojyrkänteen yläpuolella on vuoden 1998 inventoinnisssa todettu yksi maakuoppa. Kuoppaa ei kuitenkaan pystytty paikantamaan vuoden 2008 inventoinnissa, jonka mukaan paikalla ei ole muinaisjäännöstä.

Paatamankangas, Putaanköngäs (Maarakenteet)
Historiallinen; Oulankajokeen pohjoisesta laskevan Putaanojan Putaankönkään länsirannalla Paatamakankaan itälaidalla on vuoden 1998 inventoinnin mukaan 5 - 6 pientä maakuoppaa polun lähellä. Kuopanteiden halkaisija on n. 0,4 - 1 m ja syvyys n. 20 - 40 cm.
Vuoden 2008 inventoinnin mukaan kuopat ovat synntyneet polku-uraa tehtäessä rinnemaastoon. Myöhään syntynyttä kohdetta ei ole syytä pitää kiinteänä muinaisjäännöksenä.

Haaralampi (305010225) (Maarakenteet)
Ei määritelty; Oulankajoen Haaralammen itärannan kankaalla, lammen ja leirintäalueen välissä, on vuoden 1998 inventoinnin mukaan kaksi maakuoppaa. Kuoppien halkaisija on n. 1 m.
Alueen uudelleen tarkastuksessa vuoden 2008 inventoinnin yhteydessä alueelta ei löydetty mitään kuoppia, eikä kohdetta ole syytä pitää kiinteänä muinaisjäännöksenä.

Runsulampi SW (Maarakenteet)
Ei määritelty; Aventolammelta, Oulankajoen niskasta n. 350 m alavirtaan, heti joen pohjoisrannalla on vuoiden 1998 inventoinnin mukaan maakuoppa, mahdollinen keittokuoppa, jonka halkaisija on n. 1,5 m ja syvyys n. 40 cm. Kuopan läheltä tavattiin myös jokunen palanut kivi.
Vuoden 2008 inventoinnissa alueen tarkassa selvityksessä ei havaittu mitään keittokuopaksi tulkittua kuoppaa. Kohdetta ei sen perusteella ole syytä pitää kiinteänä muinaisjäännöksenä. Myöskään aiemmin tästä noin 600 m itään tavattua maakuoppaa (kohde 228 Runsulampi) ei löytynyt.

Järvikangas 2 (564010029) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde, neljä mahdollista pyyntikuoppaa, sijaitsee Sanginjoen pohjoispuolella ja Isonkankaanjärvestä luoteispuolella Järvikangas -maan länsiosassa. Kuopat sijaitsevat harjun korkeimmalla ja kapeimmalla kohdalla noin 150 metrin matkalla. Kuopat ovat vallin ympäröimiä, kokonaishalkaisijaltaan n. 4 m. Kuoppien halkaisijat ovat noin 2 x 1-2,5 metriä ja syvyydeltään 50-70 cm.
Epämääräisiä kuoppia harjulla (Pyyntikuoppia?) 4 kpl.
2022: Sijainnin puolesta kuopat sopisivat pyyntikuopiksi, kuten aiemmin on yhtenä mahdollisuutena esitetty, mutta kuoppien jyrkkäreunainen profiili antaa vaikutelman suhteellisen nuorista kuopista eikä kairausnäytteet, silloin kun niitä saattoi kivisestä maasta ottaa, viitanneet korkeaan ikään. Sanginjoen suojelualueella, usein maaston korkeimmilla kohdilla, on useita muitakin samankaltaisia ja suurempiakin kuoppia, joista ainakin osa on tulkittavissa mahdollisesti konevoimallakin tehdyiksi soran/maantarkastuskuopiksi. Toki on mahdollista, että osa kuopista voi olla muuta tarkoitusta varten tehtyjä.

Hiidenkallio (678010011) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kuljunlahden koillispään ja Kokkolantien välissä oleva Hiidenkallio on kivikkoinen korkeimmillaan noin 18,2 metriin merenpinnasta nouseva mäki. Paikalla on vanhojen arkistotietojen mukaan ollut halkaisijaltaan noin kolme metrisiä kuopalla olleita kiviröykkiöitä, joita paikkakuntalaiset ovat kutsuneet jättiläisten pesiksi (Ingman 1888). Paikalta on kerrottu löydetyn myös rauta-aseita kivien lomasta, mutta raunioita ei kuitenkaan löydetty enää 1909 (Europaeus 1909). Hiidenkallioilta tiedetään haetun kaupungin rakentamiseen tarvittuja kiviä jo 1800-luvun lopulla (ks. Tyyni Tuulio, Keskipäivän maa 1916–41, WSOY 1969, s. 16. Kertoo alkuaan raahelaisen Jenny Maria Montin-Tallgrenin retkestä Hiisivuorelle, so. Hiidenkalliolle). Vaikka Europaeuksen mukaan paikka ei näyttänytkään "äskettäin mulistetulta" voi olla, että Ingmanin mainitsemat rakenteet on tuhottu ennen Europaeuksen paikalla käyntiä.
Vuoden 1997 inventoinnissa todettiin Hiidenkallio perusteellisesti tongituksi kivenottopaikaksi. Mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa paikalta ei löydetty. Kohde voidaan katsoa kokonaan tuhoutuneeksi. Nykyään paikalla on kolmiomittaustornin jäännös ja sen yksi halkaisijaltaan noin 2 metrinen tukikiveys.

Linnamaankangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Paavolan kirkolta noin 9 km länsilounaaseen, Tuomiojan asemasta noin 3,5 km etelään Talkkurämeen itäreunalla. Linnamaankangas on kivikkoinen mäntyä kasvava kangas noin kilometri rautatiestä itään.
Kankaan korkeimmalla kohdalla ja sen vierellä on kivenottopaikkoja, jotka ovat tuhonneet kankaan laen. Paikalla on epäilty olevan tuhoutuneen jätinkirkon, mutta inventointien (1997 ja 2009) yhteydessä kankaalta ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Jäälinoja (Maarakenteet)
Historiallinen; Kuoppa sijaitsee Jäälinojan eteläpuolella olevan pienen kankaan korkeimman kohdan länsireunalla. Kuopan halkaisija on noin neljä metriä ja syvyys noin kaksi metriä. Kuoppaa ympäröi matala valli. Kuoppa paikannettiin Korvenkylän kaava-alueen tarkastuksessa vuonna 2006. Maannoksen perusteella kuoppa vaikutti nuorelta, korkeintaan parinsadan vuoden ikäiseltä ja se arvioitiin mahdolliseksi pyynti- tai sudenkuopaksi. Vuonna 2011 saadun tiedon mukaan kuoppa on vuonna 1933 kaivettu maakellari. Paikan pohjoispuolella olleiden metsäpalojen (Iso- ja Pikkupalot) puunrunkoja käytettiin sen seinämien tukena. Kellari oli katettu ja sitä käytettiin perunoiden varastointiin ja se oli käytössä vielä sota-aikana vuonna 1942, jolloin siellä säilytettiin tärkeitä papereita ilmapommituksilta suojassa.
Tämän tiedon perusteella kyseessä ei ole muinaisjäännös.

Röyttä Itäranta 4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee saaren itärannalla, n. 150 m Hepoharjun pohjoispuolella 30 m
nykyisestä rantaviivasta. Maapohja on hiekkaa.
Kohde on halkaisijaltaan 3 m ja 0.8 m korkea kiviröykkiö, joka muodostuu n. 40–
50 cm halkaisijaltaan olevista kivistä. Röykkiön kolmella sivulla on havaittavissa
rakennelman mittaisia ja jo osittain lahonneita, n. 20 cm halkaisijaltaan olevia
tukihirsiä. Röykkiön koillisenpuoleisella sivulla on lahonnut hirrenpätkä. Kyseessä
on puutavaran lastaustoimintaan liittyvä kiinnitysrakenne.
2021: Puisia rakenteita ei havaittu inventoinnissa. Kohde muuten kunnossa.

Eteläsydänmaa Antinkalliot (Kivirakenteet)
Historiallinen; Antinkallioiden kolmiomittaustornin lähellä on mainittu olleen rengas kalliossa. Paikka on ikivanhan kesä- ja talvitien varressa. Vuoden 2010 Haapajärven inventoinnissa tarkastettiin kantatien 58 ja Mustanperäntien risteyksen eteläpuolella sijaitseva kalliokohouma. Paikka on avokalliota ja karuhkoa kangasta. Maastosta löytyi ainoastaan noin 60 cm korkea kivipilari, ilmeinen rajapyykki. Vanhaa kolmiomittaustornia, talvitietä tai niiden jäännöksiä ei löytynyt. Antinkalliot on kaukaa maisemassa erottuva paikka, jossa voi sijaita vanha rajamerkki.
Vuoden 2021 tarkastuksessa alueelta ei todettu mitään merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Vuoden 1963 peruskartalla lähin kolmiomittaustorni on merkitty Antinkallioista noin 1,8 km itäkaakkoon olevalle Numerokalliolle (ks. 1000028901). Mainitulla kartalla Numerokallion länsilaidalle on merkitty polku ja hieman kauemmas länteen nevoilla kulkeva talvitie. On todennäköistä, että arkistomaininta koskee Numerokalliota, ei Antinkangasta. Antinkallioiden korkeimman kaakko-luode suuntaisen harjanteen luoteisosan poikki kulkee vanha kyläraja.

Tynkä/Etelänkylä Navettakangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; "Navettakankailla" kerrotaan olevan isonvihan aikaisten piilopaikkojen raunioita.

Someronkylä Lepistö (Työ- ja valmistuspaikat)

Väärälänkangas (Luonnonmuodostumat)
Historiallinen; Valtatie 4 itäpuolella ja Väärälänkankaan louhinta-alueen eteläpuolella, louhokselle johtavan tien länsipuolella. Kuopat ovat loivasti länteen viettävässä rinteessä, joka pääasiassa muodostuu suurista kivilohkareista. Ainakin neljä erikokoista ja -syvyistä kuoppaa havaittiin inventoinnissa 2001. Niiden koko vaihtelee 1 - 6 m välillä ja syvyys ½ - 1 m. Sijaintikorkeutensa perusteella ne voisivat ajoittua rautakaudelle, mutta 2005 niiden tulkittiin liittyvän paremminkin myöhäiseen historiallisen ajan kotitarve kiven- tai maa-aineksen ottoon. Vuosien 2001 ja 2005 tarkastun perusteella kohteen laji oli epävarma ja se oli rekisterissä mahdollisena muinaisjäännöksenä. Tarkastuksessa 2020 kohde todettiin joko kokonaan tai ainakin osin olevan varsin myöhäinen kivenottopaikka, osa kuopista vaikutti luontaisilta mahdollisesti luontaisia. Alueella on ainakin puolentusinaa kuoppaa noin 30 x 30 metrin alueella.

Teollisuuskylä pohjoinen (Maarakenteet)
Moderni; Peruskartalle tervahautana merkitty myöhäinen kaivanto hiekkakankaan itäreunassa. Se on laajudeltaan 4-5 m ja runsaan metrin syvyinen. Paikalla on vanhempien karttojen (1953) aikaan ollut pieni rakennus, jonka alaisesta kellarista lienee kyse. Muinaisjäännös ei ole kyseessä. Paikka on tarkastettu osayleiskaava-alueen inventoinnissa vuonna 2009 ja aiemmin maa-ainessuunnitelmien vuoksi vuonna 2007. Tuolloin ei myöskään kuopan lähialueella todettu merkkejä kiinteistä muinaisjäännöksistä.

Puuhakalliot 1 (Maarakenteet)
Moderni; Viisi muodoltaan epäsäännöllistä, soikeaa ja suorakulmaista kuoppaa kahden kallioalueen välissä. Koko vaihtelee 3 m:sta 10 m:iin. Kuopissa oli vettä ainakin metrin syvyydeltä. Maaperän perusteella kyse on savenottokuopista.
Vuonna 2018 maanomistajalta saadun tiedon mukaan kuopat on kaivettu koneellisesti noin 1980-luvulla (vrt. Puuhakalliot 2).

Puuhakalliot 2 (Maarakenteet)
Moderni; Kaksi pitkulaista, veden täyttämää kuoppaa kallioalueen ja pellon välissä, kooltaan n. 15 m x 7 m ja 30 m x 5 m. Maaperän perusteella kyse on savenottokuopista. Noin metrin levyinen oja, mahdollisesti kuivatusoja, sijaitsee kuopista kaakkoon. Kuoppien eteläpuolella vanhan mökin hirsikehikko.
Kuoppien laajuus viittaa savenottoon tiilenpolttoa varten, mutta viitteitä tiilitehtaasta ei ole lähiseudulta löytynyt.
Vuonna 2018 maanomistajalta saadun tiedon mukaan kyseessä ovat 1980-luvulta peräisin olevat kuopat, jotka on koneellisesti kaivettu (vrt. Puuhakalliot 1) samassa yhteydessä, kun paikalle siirrettiin hirsirakennuksen kehikko, josta oli määrä tulla sauna. Rakennus jäi kuitenkin valmistumatta, mutta vierelle kaivettiin vesiallasta varten kuoppa.

Parhalahti Heinikarinlampi (Raaka-aineen hankintapaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Heinikarinlammen itärannalla. Alueelle johtaa vanha metsätien pohja, joka erottuu paikoin huonosti. Paikalla on melko moderni kallioon tehty kivilouhos, jonka pohja on osittain veden peitossa. Louhoksen reunalla on lohkottuja kiviä, joista osa on ehtinyt sammaloitua.

Takakangas (1000015359) (Kivirakenteet)
Ei määritelty; Takakangas sijaitsee Paavolan kirkosta 5 km koilliseen ja Siikajoesta noin 700 m etelään, Mäkelän taloon vievän Hoikanrannantien itäpuolella, lähellä tietä. Paikalla on laaja luontainen kivikkoalue, jota on raivattu ja kiviä on kasattu röykkiömäisiksi ja aitamaisiksi rakennelmiksi. Mahdollisesti paikalta on viety kiviä rakennustarkoituksiin.

Haaralamminkangas, Mataraniemi W (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Inventoinnissa 1998 paikannettu kuoppa sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 45 km pohjoiseen, Kiutakönkään ja sen koillispuolisen Mataraniemen välisellä niemellä Oulankajoen pohjoisrannalla. Kuopan halkaisija on n. 8 m ja syvyys n. 1,5 - 2 m.
Vuoden 2008 inventoinnissa kuoppa havaittiin, mutta sen funktio ja syntytapa ovat epäselvät, eikä kuoppaa ole syytä pitää muinaisjäännöksenä.

Uopajanniemi (1000016683) (Maarakenteet)
Historiallinen; Räihälä 2009:
Uopajanniemi sijaitsee Liikasenvaaran kylän eteläpuolella. Uopajanpuro sivuhaaroineen polveilee niemen molemmin puolin jatkaen sitten matkaansa kohti etelää ja Oulankajokea. Niemialue on hyvin polveilevaa kangasmaastoa, joka laskee jyrkästi kohti puroa. Kuopat sijaitsevat kankaalla, joka lähes välittömästi kuoppien itäpuolella muuttuu lehtomaiseksi puron varreksi. Välittömästi suurimman kuopan vieressä on kiukaallisen rakennuksen jäänteet.
Kuoppia on kaikkiaan kolme. Niistä suurin on noin 4 x 2 metriä laaja ja pari metriä syvä. Tämä on ilmeisesti kuoppa, joka alun pitäen on Reiskaan merkitty.
Toinen kuoppa on kaksiosainen ja kolmas on kooltaan 1.5 x 1 metriä ja vain joitakin
kymmeniä senttejä syvä.
Kaksi läntisintä kuoppaa tarkastettiin, todettiin suhteellisen nuoriksi. Liittynevät vieressä sijaitsevaan rakennuksen pohjaan Uopajanniemi 2.

Oulu 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Oletettu sijaintipaikka on matalikko Siikajoen suun tienoilla (samalla alueella, jolla vedenalaiskohde id 1860 sijaitsee).
Oulu-yhtiön hinaaja katosi myrskyssä 1943 miehineen päivineen. Hinaajan hylkyä ei ole löydetty. Uppoamispaikan on oletettu olevan myös huomattavasti etelämpänä, ks. kohde 2451.
Hinaaja Oulu II, entinen Warma, oli rakennettu Oulussa 1908. Hinaaja upposi tuntemattomaan paikkaan marraskuussa 1943 matkallaan Oulusta Kalajokisuuhun. Alus oli lähtenyt Oulusta 21.11.1943 ja nähty Marjaniemen luotsiaseman edustalla samana päivänä noin klo 13. Tämän jälkeen hinaaja katosi. Uppoaminen huomattiin vasta sitten, kun alus ei ilmaantunut perille odotetulla tavalla. Aluksen pelastusvene löytyi kaksi viikkoa myöhemmin Pyhäjoen Hanhikiven rannasta. Oulu -yhtiö lähetti moottoriveneen paikantamaan hylkyä kaikuluotaamalla, mutta ilman tuloksia.

Telma (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Hailuodon pohjoispuolella, Kattilankallasta noin kaksi kilometriä kaakkoon.
Paikalla on höyrylaivan hylky, joka on kahtena kappaleena. Hylyn pituus on noin 93 metriä ja leveys noin 11 metriä. Komentosilta on noin 3 - 4 metrin syvyydessä ja potkuri noin 20 metrissä. Hylystä on vuosien mittaan nostettu sekä lastina olevaa sellua että muuta tavaraa.
Komentosillan ruoriakselin yläpuoliset osat ovat pääosin lähteneet jäiden mukana, mutta alempana olevat osat ovat säästyneet. Osa laivan selluloosalastista on edelleen ruumassa huonokuntoisina paaleina.
Hylky on tunnistettu suomalaiseksi Telma -nimiseksi laivaksi. Oulusta lähtenyt alus joutui jäissä vaikeuksiin ja upposi 31.12.1939.
Oulun Vesimiehet ry on nostanut hylystä ruorin, ja se on Pohjois-Pohjanmaan museon kokoelmissa.

Kalajoki avomeri (Alusten hylyt)
Historiallinen; Löytöpaikka on Kalajoen edustalla, Maa-Perttu -nimisestä saaresta noin 1,5 km pohjoiskoilliseen, Vasankarin edustalla.
Kalastajan verkkoihin tarttui tällä alueella ruostuneita aluksen pohjalevyjä vuonna 1960.
Kalastaja ilmoitti löytyneistä pohjalevyistä 2003 Pentti Utriaiselle, joka on selvittänyt hinaaja Oulu II:n kohtaloa. Utriainen on olettanut, että kyseessä voisi olla Oulu II:n hylky. Oulu II haaksirikkoutui marraskuussa 1943. Hylkyä ei ole löytynyt. Hylyn sijaintipaikan on oletettu olevan myös paljon pohjoisempana (ks. kohde id 1861 Siikajoella).

Hercules (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on avomerellä Tauvonniemestä suoraan länteen noin 5 merimailin päässä rannikosta.
Saksalaisen noin 70 metriä pitkän ketjuruoppaajan hylky. Upotessaan alus kääntyi ympäri ja makaa merenpohjassa kyljellään. Hylky on merkitty merikarttaan.
Miehittämätön saksalainen ketjuruoppaaja Hercules upposi syksyllä 1988, kun sitä oltiin hinaamassa takaisin Saksaan. Hylky on harrastajasukeltajien sukelluskohde.

Karsikkomäki (1000017797) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Moderni; Maanottopaikka sijaitsee Merijärven kunnan luoteisosassa Pyhäjoen eteläpuolella Ristivuoren eteläpuoleisella Karsikkomäellä. Maasto on pienten kalliopaljastumien ja metsän peittämän moreenin kirjomaa.
Paikalla on kivivallien muodostama suorakaiteiseinen sokkelo, jonka ala on noin 20 x 50 metriä ja korkeus noin 1,5 metriä. Huuhtoutumiskerroksen puuttuminen osoittaa, että kyseessä on varsin myöhäinen, karkean arvion mukaan aikaisintaan 1800-luvulla tehty kaivelu. Kyseessä on tyypillinen lapioaikainen maanottopaikka: rakenne on syntynyt maata lapioidessa ja heitettäessä kivet syrjään kasoihin.

Autionranta Lassila (Kivirakenteet)
Historiallinen; Lassilan talon kohdalla kerrotaan olleen kivisen patorakennelman. Tämä pato on kuitenkin hävitetty joen perkauksessa Oksavan voimalaitoksen vesistöjärjestelyiden yhteydessä. Entisen kivipadon paikalla on nykyään uusi pohjapato.

Takaharju (564010031) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee luonnonsuojelualueella Isokankaan Takaharjulla lähellä Ylikiimingin rajaa. Kohde on mäntymetsässä harjun korkeimman kohdan rinteessä kolmiomittaustornin luoma. Paikalla on inventoinnissa 1985 havaittu kaksi vallin ympäröimää kuoppaa, halkaisjaltaan n. 4 m ja syvyydeltään n. 1,5-2 m. Kohteen on arveltu mahdollisesti olevan historialliselta ajalta.
Vuonna 2006 Oulun yliopiston inventointikurssi tulkitsi kuopat (3 suurempaa sekä 1 pienempi) myöhäisiksi sorantarkistuskuopiksi eikä muinaisjäännöksiksi. Jyrkkäreunaisiin ja suorakulmaisiin kuoppiin tehdyissä koekairauksissa todettiin sekoittunutta maa-ainesta.

Kummunkangas Kalimenkylä (Maarakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee valtatien 4 itäpuolella, lähellä Haukiputaan rajaa olevan Kummunkankaan itäosassa, n. 400 m itään peruskartalle merkitystä muinaisjäännösmerkistä. Maaperä alueella on hiekkaa.
Kummunkankaalla sijaitsee kaksi kuopparyhmää; peruskartalle merkityn muinaisjäännösmerkin läheisyydessä, sekä kankaan itälaidalla, koordinaattien ilmoittamassa pisteessä. Inventoinnissa 1986 kankaalla kerrotaan sijaitsevan pyyntikuoppia jonomaisessa muodostelmassa. Osainventoinnissa 2004 kuopat todettiin maaperäntarkastuskuopiksi. Tähän viittaavat kuoppien jyrkkäreunaisuus, säännöllinen muoto, syvyys sekä reunavallien sammalkasvusto jäkälän sijaan. Kairatessa kuopissa ei havaittu huuhtoutumiskerrosta. TVL:n Oulun piiri on kaivauttanut maaperätarkastukseen liittyviä kuopparivejä kaupungin ympäristön harjuille 1960-luvun puolivälistä lähtien.

Kiviharju (Illinsaari) (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee lllinsaaren itäosassa, noin 600 m saaren itäkärjestä sisämaahan olevalla
kivikkoisella harjulla, lllinsaaren korkeimmalla kohdalla. Kohteen välittömässä läheisyydessä on vanha soranottokuoppa.
Iin keskustajaman osayleiskaavainventoinnissa 2013 todettiin lakialueen rakkakivikossa kuusi kivirakennetta noin 15 x 30 m alueella. Selkeimmäksi arvioitiin soikea tai suorakaiteinen kivirakenne 1 pururadan pohjoispuoleisessa rakassa, loivasti viettävässä rinteessä. Rakenteita on nähtävissä sekä harjun lävistämän pururadan pohjois- että eteläpuolella. Rakenteiden ajoitusta ei pystytty arvioimaan tarkemmin, mutta sijaintikorkeus mahdollistaisi ajoittumisen metallikautiseksi.
Syksyllä 2013 Pohjois-Pohjamaan museon ja Museoviraston tekemässä tarkastuksesa kiveykset tai kivirakenteet arvioitiin kuitenkin luontaisiksi sekä osin myös alueen soranoton seurauksena syntyneiksi.

Hyvärinen (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Iin keskustan lounaispuolella, Ojakyläntien ja Pikkuniityntien välisellä kivikkoisella
harjulla, noin 400 m päässä Hyvärisen tilan lounaispuolella on rakkakivikossa noin 100 m matkalla erotettu kaikkiaan kymmenen erikokoista rakkakuoppaa.
Kuopatv on paikannettu vuoden 2013 Iin keskustaajaman inventoinnissa. Myöhemmässä tarkastuksessa (Pohjois-Pohjanmaan museo ja Museovirasto) kohteet luokiteltiin muiksi kohteiksi, eikä muinaismuistolain rauhoittamiksi kiinteiksi muinaisjäännöksiksi.

Pirttiniemenlahti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pirttiniemenlahden pohjoisrannalla, Katinhännän niemen kaakkoisrannalla vesirajassa laajemmalla usean metrin alueella. Rimat työntyvät esiin maan, ruohon ja kivien alta ja ne ulottuvat veteen noin 0,5 - 1 metrin verran. Kyseessä on rimoista koostuvat kerrostumat "rimamöljät", jotka ilmeisesti ovat peräisin alueen sahatoiminnasta. Saadun tiedon mukaan alueelle on tuotu myös sahanpurua.
Rimamöljät syntyivät kun sahajätteellä täytettiin matalien rantojen vesialueita. Täyttöä varten rimoja ja lautoja ladottiin päällekkäin. Painoiksi saatettiin laittaa väliin kiviä. Näin saatiin sahausjätteelle sijoituspaikka ja samalla kasvatettiin rantojen pinta-alaa.
Pirttiniemen alueella on toiminut Juseliuksen (1925 – 1934) ja Santaholman (1934 – 1964) sahat. Sahat eivät kuitenkaan sijainneet Katinhännän niemellä, vaan Katinhännän niemestä lounaaseen sijaitsevalla Pirttiniemen alueella.

Varvinranta 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Varvinrannassa.
Kysessä on puretun tapulipedin parruja ja muita osia kasaan koottuina.

Ruunalankangas (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee laajan kallioalueen laella Valkeuslammesta 100 m itään länsirinteen yläpuolella. Ympäristöään hieman korkeammalle tasaiselle kalliolle on ladottu kolme pitkulaista kiveä U-muotoon, rakennelman koko on n. 4 x 30 cm. Merkitys on epäselvä.

Keskitalo (1000026279) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on toiminut tiilitehdas joka on merkitty vuoden 1955 peruskartalle. Entisen tahdasalueen eteläosassa on nykyisin omakotitalo. Muualla alueella on ojia ja kuoppia jotka ilmeisesti ovat syntyneet tiilitehtaan purkuvaiheessa. Maastossa on havaittavissa muutama porakivi, eir akennusten jäännöksiä.

Kähmäkangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Aittanevan koillispuolella loivalla lounaisrinteellä onuseita rakennusjäännöksiä, mm. perustuksen jäänteet ja romahtanutiso talousrakennus. Vuoden 1954 peruskartalla paikalle on merkitty talo ja useita sivurakennuksia. Talo perustettiin entisestä kruununtilasta 1931, Taluskylässä oli talo 1800-luuvnlopussa Kähmäkangas niminen torppa, mahdollisesti samassa paikassa. Aluetta ei inventoitu vuonna 2014 tarkemmin.

Rahkasuo N (Maarakenteet)
Tuntematon ajoitus; Mäen kapeahkon laen eteläreunalla jyrkän rinteen partaalla on hyvin kivikkoisessa metsämaassa miltei suorakaiteen muotoinen kivetön alue (laajuus n. 9 x 13 m). Suorakaiteen pitkät sivut ovat itä-länsi suuntaiset. Kivettömän suorakaiteen alueelle tehtiin useita koekuoppia, joista ei tehty löytöjä. Kivettömän alueen maalaji on pienten, noin nyrkin kokoisten, kivien sekaista hiekkaa. Maannoksessa on noin viiden senttimetrin vahvuinen huuhtoutumiskerros. Kivettömän kohdan ympärillä ei ole selkeitä valleja saati kulkuaukkoja. Podsolista päätellen raivio(?) on vanha. On myös mahdollista, että kyseessä on luonnollinen, muinaisten rantavoimien (jää ja vesi) aiheuttama ilmiö. Koska ”raivion” ihmistekoisuudesta ei ole varmuutta - merkkejä ihmistoiminnasta ei saatu - ei sitä voi pitää muinaismuistolain mukaisena kiinteänä muinaisjäännöksenä. Mahdollisuuksien mukaan sitä olisi kuitenkin hyvä pyrkiä suojelemaan siltä varalta, että rakennetta selventävää tietoa voisi siitä vielä saada esiin.

Kuoppakangas (1000027420) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Piehinginjoen pohjoispuolella noin 50 metriä joesta vanhan peltoalueen reunalla on kivikellarin jäännös. Sen ala on noin 5 x 5 metriä ja reunavalli on enimmillään yli metrrin korkuinen.

Maijala (1000027571) (Maarakenteet)
Historiallinen; Vuonna 2015 tehdyssä inventoinnissa paikalla oleva rakenne tulkittiin tervahaudaksi, jonka halkaisija on noin 8 metriä, vallin korkeus on noin 1 metri, sisäsyvyys noin 1,5 metriä. Halssiaukko on pellon puolella kohti luodetta. Keväällä 2016 saatujen tietojen perusteella kohde on todettu kellariksi. Kyseessä ei siis ole kiinteä muinaisjäännös.

Lehtokangas 2 (1000027615) (Puurakenteet)
Tuntematon ajoitus; Metsätien risteyksen eteläpuolella on käytöstä pois jäänyt poroaitaus, laudoista rakennettu pienempi aitaus on mitoiltaan n. 10 x 10 m, noin 70 x 50 m kokoinen alue on aidattu lanka-aidalla. On epäselvää, onko kyseessä erotuspaikka (johtoaidat kyllä puuttuvat) vai ruokinta- tms. paikasta. Ei suojeluarvoa.

Koivumaa (Asuinpaikat)
Moderni; Paikalla on osia kämpän perustuksesta (koko ei selvinnyt), joitakin hirsiä sekä kasa purettua puutavaraa, peltikattoa ja kamina. Ei suojeluarvoa.

Saukonneva (Asuinpaikat)
Moderni; Ispinänojasta n. 120 m pohjoiseen metsäteiden risteyksessä on metsäkämpän perustus ja kahden pienemmän rakennuksen perustukset. Kämpän perustus on yli 5 m halkaisijaltaan. Keskellä on ruostuneen kaminan jäänteet. Päällä kasvaa nuorta puustoa. Noin 10 m etelään
on n. 3 m halkaisijaltaan olevan rakennuksen perustus, jossa reunavallit erottuvat hyvin, pohja-ala on lähinnä neliö. Noin 10 kaakkoon on n. 2,5 m halkaisijaltaan oleva ja n. 50 cm korkea kumpu, jonka kairauksessa todettiin runsaasti hiiltä. Hiilikummusta vajaa 20 etelälounaaseen on n. 5 m pitkä, n. 1,5-2 mAlue on ympäristöstään hieman kohoava hiekkakangas.

Ulkusuo E (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ulkusuon itäpuolella sijaitsevalla kalliokumpareella on noin 170 metriä pitkä puinen poroaita, joka suurimmaksi osaksi on romahtanut.

Karhunnevankangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaistee rämeiden ympäröimän laajan Karhunnevankankaan kallioalueen kaakkoisreunalla. Kalliot ovat tasaisia ja lasekvat loivasti ympäristöönsä. Puustoa on vähän ja näkyvyys hyvä. Paikalla on noin 20 metrin matkalla kymmenen 30 - 60 cm kokoista kiveä söäännöllisesti linjassa. Kohdalle on merkitty rajalinja vuoden 1954 peruskarttaan. Nykyään kohdalla ei kulje rajaa.
2020: Raja, jonka suuntaa viisarikivet osoittavat, on vuoden 1954 peruskartalla tilojen 2:8 ja 2:15 välinen tilusraja. Vuoden 1980 kartalla rajan erottamat tilat ovat 2:45 ja 2:15. Kyseessä ovat Pyhäjoen Yppärinkylän kantatilasta Impola (R:no 2) lohkotut tilat. Lohkominen, jonka tuloksena raja on syntynyt, on tehty vuonna 1928. Viisarikivien osoittama raja on jäänyt pois käytöstä 1980-luvun lopulla alkaneen Yppärin uusjaon myötä.

Taivallampi (1000029408) (Maarakenteet)
Moderni; Hiekkaharjanteella kolme resenttiä kuoppaa, jotka ilmeisesti maanottokuoppia.

Alimmainen salmijärvi NE (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on savottakämpän jäännös. Rakenteina kaksi hirsikehikkoa, molemmat 5 x 7 metriä, jäljellä 3 - 4 hirsikertaa, itäisen rakennuksen länsipäädyssä kiukaan/uunin jäännökset. Kämppien eteläpuolella noin 35 metrin päässä on törmän päällä vanha kuusi, jonka alimmat oksat on karsittu. Runkoon on noin 1,8 metrin korkeudelle lyöty puutappi eväskontin tai -repun ripustamista varten. Kyseessä on ns. konttipuu (alakohde).
Kämppä on merkittynä vuoden 1964 topografiselle kartalle.

Nuunajärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on savottakämpän jäännös (mm. pönttöuuni, peltiä kattohuopaa). Täsätä noin 30 metriä itään käytössä oleva kunnostettu saunarakennus.
Kämppä sekä vuoden 1964 topografikartalla että vuoden 1990 peruskartalla (kartoitus 1987)

Pikku Ratijärvenpuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla niittyladonpohja, ala noin 4 x 4 metriä.
Merkitty 1964 (kart 1960) topografikartalle. Samalla kartalla alueelle merkitty kolme latoa, muista ei inventoinnissa havaintoja.

Matalajärvenkankaat (Kulkuväylät)
Historiallinen; Männyssä noin 1,5 metrin korkeudella puun molemmin puolin umpeutuvat pilkat. Ilmeisesti osoittaa Nuunajäerven ja Syväjärven välisen polun kulkua.

Matalajärvenkankaat 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on noin 50 metrin matkalla olevaa poroaidan jäännöstä, osaksi kaatunut, säilyneiltä osin noin 1,7 m korkea.

Syväjärvi SE (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Paikalla pysryssä, oleva porojen ruokinta-aitaus.

Mutkalampi (Maarakenteet)
Historiallinen; Paikalla on neljä kuoppaa, osa pyöreitä osa nelikulmaisia, läpimitat 2 - 2,5 m ja syvyys 50-70 cm. Ohuen humuksen alla puhdas tai sekoittunut hiekka, kuopat resenttejä.

Pitkäniemi 3 (1000029426) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Porontiman pitkäniemellä on ainakin kuusi tukikiveystä, jotka on tulkittu telegrafi- eli lennätinlinjan tms. tukiröykkiöiksi. Kiveysten halkaisija on 0,6 - 1,2 metriä ja korkeus 30 - 60 cm. Kiveysten keskellä on poikkisahatun pylvään tyvi. Linja kulkee eteläkaakosta pohjoiskoilliseen. Neljän kaakkoisimman kiveyksen keskinäinen etäisyys vaihtelee noin 100 - 75 m välillä, seuraavien kahden väli on kolmisensataa metriä.
On mahdollista, että kiveykset ovat sota-ajalta, mutta ei ole pois suljettua, etteikö kyseessä voisi olla myös 1964 topografikartalle merkityn ja sen jälkeen puretun sähkölinjan tukikiveykset. kiveysten sijanti ei tosin vastaa kartalle merkittyä linjan sijaintia.

Tervaniemi 5 (1000029455) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla ja kivistä koottu tilojen välinen rajamerkki, jonka ala on noin 1 x 1 metriä, keskellä pystykivi, johon hakattu no. 4. Rakenne jäkälän peittämä. Inventointikeromuksen mukaan sijaitsee noin 20 metriä nykyiseltä rajalta länteen, mutta se liittynee edelleen voimassa olevaan rajaan.

Pyy (1000030104) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1762 kartalle merkitty Pyyn talo sijaoitsee rakennetulla alueella Kiilakosken talon tilan alueella.
Huom: Pyy mainitaan sukunimenä Raahessa 1690-luvulla (Raahen tienoon historian I s. 278)
Rakennushistorillinen selvityksestä 2016 käy ilmi, että vanhan talon pihapiiri on täysin rakennettu ja muokattu uudelleen. Vanha päärakennus muodostaa osan päärakennuksesta.

Mamrentammisto (Maarakenteet)
Historiallinen; Kirkonkylässä Marjaniementien-Luovontien varrella Mamrentammistossa hiekkadyynin päällä vanhassa männikössä olevalla mäellä on ainakin 7 kellarikuoppaa, joita on käytetty perunakellareina. Ne ovat kooltaan n. 1,5-3 m metriä, enimmillään n. 70 cm syviä, muodoltaan pyöreähköjä ja muutama on lähinnä suorakaiteen muotoinen. Osassa on reunoilla vallit ja toisessa päässä aukko.
Perunakuoppien päällä on ollut pieni olkinen katto, oviluukut olivat katossa ja oviluukkujen välissä ilmastointikanava (Eino Merilä, Toisten nurkista. Hailuodon kulttuuriympäristöohjelma, s. 57). Vanhimmat mäellä kasvavat männyt ovat arviolta 300 vuotta vanhoja. Männikkö on luonnonnähtävyys. Sitä nimitetään paikallisesti myös Ketolan männiköksi. Männyt on suojeltu luonnonsuojelulailla.

Hanni 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Alueella on noin 20 kellarikuoppaa kahdessa ryhmässä molemmin puolin Marjaniementietä-Luovontietä hiekkadyynien päällä. Puusto on mäntymetsää.Tien itäpuolella on yksi yhdeksän kuopan ryhmä (1-9), tästä pohjoiseen on yksi yksittäinen kuoppa (10). Tien länsipuolella on toinen kymmenen kuopan ryhmä, joista yksi hieman erillään muiden pohjoispuolella (11-20). Ryhmästä kaakkoon kauempana on yksi yksittäinen kuoppa. Vaihtelevan kokoisia ja muotoisia kuoppia on käytetty perunakellareina. Kuoppien päällä on ollut pieni olkinen katto, oviluukut olivat katossa ja oviluukkujen välissä ilmastointikanava (Eino Merilä, Toisten nurkista. Hailuodon kulttuuriympäristöohjelma, s. 57).

Kesti 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Hiekkadyynien päällä peltoalueiden reunalla on 7 vaihtelevan kokoista ja muotoista kellarikuoppaa. Pohjoisimmassa on hirsikehikon jäänteitä. Puusto on mäntymetsää. Kyseessä ilmeisesti vastaavat kellarit kuin kohteissa Hanni 2 ja Kesti 2.

Potti (Maarakenteet)
Historiallinen; Pellon reunalla Havanan taloon johtavan ajotien länsipuolella matalan hiekkadyynin päällä on yksittäinen kellarikuoppa, jonka halkaisija on noin 5 metriä.

Vaski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hailuodon itäosassa Santosen etelärannalla entisen Vasken kalamökkikylän ja nykyisellä kesämökkialueella. Kaksi rakennuksen perustusta, n. 4 m ja 5 x 4 m kooltaan, toisen eli itäisemmän kohdalla oli punatiilen kappaleita. Kysymys on lähihistoriaan ajoittuvista jäänteistä, itäisempi on merkitty vielä 1988 peruskartalle.
Vasken kalastustukikohta on Hailuodon vanhimpia, ja se on merkitty mm. vuoden 1844 renovoidulle isojakokartalle. Vasken lähialue inventoitiin tarkasti, mutta muita poiskäytöstä jääneitä rakenteita ei löytynyt. Ilmeisesti vanha kalastustukikohta on jäänyt myöhemmän rakennuskannan ja maankäytön alle.

Iso Härkäsäikkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on sijainnut nuottamökkejä, jotka on merkitty vuoden 1954 peruskartalle. Alueella havaittiin kaksi rakennuksen perustusta, joista pohjoisimmassa n. 5 x 3 m kokoisessa on jäljellä länsisivulla hirsikehikon jäänteitä, eteläisimmän kohdalla on mm. tiilenkappaleita. Niiden välissä sijaitsee yksi kuoppajäännös.

Tolpanvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla kelon noin 2,5 m korkean tyvi, jonka ympäri hakattu ura kirveellä noin 80 cm korkeudelle

Tolpanjärvi 3 (Kulkuväylät)
Moderni; Isosta-Tolpanjärvestä laskevan joen niskalla on noin 6 x 8 metrin alalla pyöreitä hirsiä ilman selkeää järjestystä. Puut katkaistu sahaamalla, osassa loveuksia ja kairattuja reitiä. Tulkittu sillan jäännökseksi.
Vuoden 1971 peruskartalla kohdalle päättyy lännestä tuleva ajoura.

Tolpankangas (Asuinpaikat)
Moderni; Paikalla rakennuksen (9 x 5 m + eteläseinällä 4 x 5 m laajennus) jäännös, josta 2 - 4 hirsikertaa jäljellä. Noin 20 m etelää on huusin jäännös.
Vuoden 1971 peruskartalla paikalla on merkitty rakennuksenpohja.

Kukkola 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhimmissa Kestilää koskevissa verotiedoissa 1500-luvulta mainitaan Anders Cukoij 1571, Anders Kuckoi 1587. Tämän on tulkittu viittaavan Kukkola-nimiseen taloon. 1600-luvun lähteissä talo ei enää näy. Nykyään Siikajoen pohjoispuolella sijaitsee Kukkolan tila Kestilän tien varrella, Kukkolankankaalla. Lähdetietojen puuttuessa mahdollisen 1500-luvun Kukkolan talon olemassaolo ja paikannus jää avoimeksi.

Kirkkokoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kestilän keskustan lounaispuolella sijaitsevassa Siikajoen Kirkkokoskessa on toiminut Jaatisen vesimylly. Saha-, mylly- ja sähkölaitoksen voimanlähteenä oli kaksi vesiturbiinia. Antti Immosen vuosisadan alussa tekemät rakennukset paloivat 1940-luvun lopulla. Betonitiilinen rakennus, joka tehtiin 1930- luvulla höyryvoimalaitoksen pannuhuoneeksi, muutettiin tulipalon jälkeen myllyksi.
Mylly- ja sahalaitokseen liittyvät rakenteet on purettu ja patoa on muutettu, koskeen on rakennettu viime aikoina myös säätelypato. Kohteesta itään Koskitien varrella entinen myllyn konttori on omakotitalona.
17

Maksinharju 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Maksinharjun lounaisreunaa kulkevan kuntopolun varrella sijaitseva tiilistä ja betonista tehty n. 10 m pitkä ja yli 2 m korkean, osittain maanalaisen bunkkerirakenteen jäännös. Rakenne on kuulunut alueella sijainneeseen ampumarataan, joka on merkitty vuoden 1973 peruskartalle.

Kaivoslampi (1000031485) (Maarakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee pienen lammen pohjoispuolella vanhojen viljelysmaiden ympäröimän matalan kangaskohouman etelälaidalla. Paikalla on kahden maahan kaivetun rakenteen jäännökset. Rakenteista eteläisempi on pieni kellarimainen kuoppa. Neliömäisen kuopan ala on noin 3 x 3,5 metriä ja nykyinen syvyys noin 1 metri. Alun perin kuoppa on ollut jonkin verran syvempi. Kuopassa oli ainakin neljä nostannaista kiveä. Vaikka seinämissä ei todettu kiviä, on mahdollista, että kuoppa on ollut kylmämuurattu. Kuopan kaakkoiskulmaan johtaa noin 2 metriä pitkä ja metrin levyinen käytävä etelästä. Kuopan eteläreunalla oli kookas kanto, jonka iäksi laskettiin 80–90 vuotta. Kyseessä on aikaisintaan 1900-luvun alusta oleva kellari.
Kellarin pohjoispuolella, lähimmillään noin 3-4 metrin päässä on jokseenkin itä-länsisuuntainen kuoppa, jonka ala on noin 10 x 4,5 metriä ja suurin syvyys noin 1,8 metriä. Kuopasta kaivettu maa oli lapioitu kuoppaa ympäröiväksi valliksi, jonka korkeus ja leveys vaihtelivat. Enimmillään vallin korkeus oli noin puolimetriä ja kapeimmillaan noin 1-1,5 metriä. Erityisen selvä se oli rakenteen länsi- ja eteläosassa, missä alkuperäinen maan pinta oli hieman alempana kuin muualla. Kulku kuoppaan on ollut eteläsivun keskellä, mistä nyt kulkee kuopan poikki kulkeva polku. Kuopan reunat ovat sortuneet, mutta alun perin seinämät ovat ilmeiseesti olleet jokseenkin suorat. Kuopan pohjalle tehdyssä koepistossa oli noin 20 cm paksuudelta kuoppaa kertynyttä kariketta, humusmaata ja juurikasvustoa. Tämän alla oli kuopan sortuneista reunoista valunutta hiesua noin 5 cm ja tämän alla koskematon pohjamaa. Kahden viimeksi mainitun välissä erottui ohut tumma raita, joka tulkittiin kerralliseksi pohja-/lattiatasoksi. Näin rakenteen alkuperäiseksi korkeudeksi on ajateltavissa noin 2 metriä.
Kookkaan kuopan pohjoispuolisen vallin länsiosassa oli vanha, jo keloontuva mänty. Kuoppa on kuitenkin sitä nuorempi, sillä kuopasta lapioitu hiesumainen maa oli lapioitu valliin puun jo kasvaessa. Kuopan reunalla näet näkyi puun tyvi, joka oli alkuperäisen maan pinnan tasossa ja tämän päällä, osin puuhun nojaten, oli lapioitua maata noin puolen metrin paksuudelta. Toisaalla vallien päällä kasvoi kuusia ja pari mäntyä. Näistä vanhimpien iäksi arvioitiin noin 60 (+-10) vuotta. Vallissa tai muissa kaivetuissa kohdissa maannos todettiin nuoreksi. Kuopan itäpään pohjoispuolella kuopasta kaivettu maa oli peittänyt vanhan pohjois-eteläsuuntaisen pelto-ojan. Rakenne ajoittunee jokseenkin viime sotien aikaan tai jopa nuoremmaksi.
1800-luvun kihlakuntakartan mukaan paikalla tai sen läheisyydessä ei ole ollut taloa. Vuoden 1962 kartoitukseen perustuvan topografikartan mukaan kohteen itäpuolitse on kulkenut polkutien luoteesta kohti lampea nykyisen metsäsaarekkeen itäreunaa. Polkutien länsipuolella on järveä kohti pistä kolmiomainen, peltojen ympäröimä raivaamaton saareke. Vuoden 1984 peruskartalla alue on merkitty kokonaan pelloksi

Marjukangas länsi (Raaka-aineen hankintapaikat)
Moderni; Paikalla on laajahkolla alueella epämääräisiä kaivantoja, joista on otettu mutaa/savea. Kohde on merkitty savenottopaikkana vuosien 1953 ja 1965 peruskartoille sekä varastopaikkana vielä 1981 kartalla.

Hiientie (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hiientien (Pohjanmaan rantatie) länsipuolella matalan mäen päällä on rakennuksen kiviperustus ja on mahdollisesti ollut myös ajoramppi. Kyseessä on tien toisella puolella sijainneeseen taloon kuuluneen navetan perustus. Talo on nyt autiona. Tietoja kohteesta antoi talon omistaja.

Mutala 2 (Kivirakenteet)
Moderni; Mutalan koillispuolella metsässä on noin 2,5 m halkaisijaltaan oleva kellarin pohja, reunoilla valli, päällä on mahdollisesti ollut puinen kate. Pinta on vankan kasvillisuuskerroksen peitossa. Kohde ajoittunee lähihistoriaan. Etelämpänä nykyisen pellon reunassa on uudempi maakellari

Eno (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalle perustettu mylly 1903, joka toiminnassa vielä 1950-luvulla. 1700-1800-luvun kartoille paikalle ei ole merkitty myllyä.

Kapeema länsi (Asuinpaikat)
Moderni; Siliäkankaan länsipuolella ja Venkaantien eteläpuolella rämeen reunan hiekkakankaalla on modernin metsäkämpän jäännös. Kohdalla muurilaastia ja erilaista romua.
2011: Paikalla ollut kämppä on kokonaan purettu ja viety pois. Piha-alue on edelleen aukea. Kämpän paikan eteläpuolella on kellarikuoppa, mitat 2,8 x 1,8 m, syvyys 0,9 m; kuopassa ja sen lähiympäristössä on lahonneita laudanpätkiä ja puulevyjä. 20 m pohjoiseen on huusin jäännös, kokonaan sortunut, pienen kuopan päällä on lahonneet seinien ja katon osia (lautarakenne, huopakatto).

Siliäkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Siliäkankaan pohjoisreunalla ja pohjoispuolella tasaisella kankaalla ja suolla Venkaantien pohjoispuolella on puinen poroerotusaita. Noin 50 metriä pitkä erotusaitaus aukeaa itään. Sitä lähtee kaksi johdinaitaa, lyhyempi pohjoispuolinen haara, n. 250 m pitkä, suuntautuu koilliseen; Eteläinen haara kaartaa pohjoishaaran ympärille, muodostaen aukon länteen, sen pituus on 1100 metriä. Lahoamassa olevat puuaidat on korjattu rautaverkkoaidalla.

Kirkkokallio 2 (Taide)
Historiallinen; Laajan kallioalueen korkeimmalla kohdalla on on vanha käppyrämänty, paksuus n. 25 cm. Metrin korkeudelle on pilkka, jossa on syvä viiva vaakasuunnassa, viivasta lähtee oikealle päin sekä ylä- että alapuolella viistoviivoja (ns. sulkakuvia). Pilkka ja kuvio on osittain kasvanut umpeen, kuvion alkuperäinen koko ei ole tiedossa

Puskakorvenkalliot 1-3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kallioalueen pohjoisreunalla on 40 metrin säteellä on kaksi rajamerkkiä ja yksi kivilatomus, jotka eivät sijaitse nykyisellä rajalla. Pohjoisin rakenne on kivilatomus, on epäselvää, onko kyseessä ollut rajamerkki. Eteläisellä rajamerkillä on 50-60 cm korkea pystykivi ja ympärillä 4 – 5 tukikiveä. Läntisellä rajamerkillä on pyöreä kivijalusta, halkaisija 1,2 m ja korkeus 0,3 m, sen keskellä on 60 cm korkea pystykivi, päällä on vanha lahonnut riukuristikko ilmakuvausta varten.
Näistä kolmisensataa metriä koilliseen on kaksi rajamerkkiä, viisarikivet ja pystykivi, jotka liittyvät vielä vuosien 1954 ja 1980 peruskartoilla oleviin rajoihin (alakohteet).

Jäväjänneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Paikalla on osittain kunnostettu vanha niittylato (kattorakenteet ja peltikato), kehä on vanha, alun perin punamullalla maalatu. Ladon koko on 6 x 5,5 m ja korkeus n. 3,5 m, sillä on riukulattia. Esimerkki alueen ojanvarsiniityillä olleista ladoista. Alueella oli laajat suoniityt (Punainenräme, Jäväjänneva ja Ryytykänräme). Vuoden 1954 peruskartalle on merkitty vielä yli 30 latoa, joista ainoastaan tämä lato on säilynyt/säilytetty. Aluetta on kuivatettu ja metsitetty 1960-luvulta lähtien.

Lapinpäänkalliot 3 (Kivirakenteet)
Moderni; Kallion korkeimmalla kohdalla on viisarikivet, 5 kiviä rivissä, niiden koko on 0,3 – 0,6 m

Kiuasneva (Kivirakenteet)
Moderni; Kiuasnevan lounaispuolella laajalla matalalla kallioalueella, avokallioilla laajahkolla alueella (n. 50 x 150) on useita pieniä kivilatomuksia, jotka ovat rajamerkintöjä ja ainakin yksi on nuotionpohja

Lapinpäänkalliot 4 (Kivirakenteet)
Moderni; korkealla kalliolla noin 3 m syvän rotkon reunoilla sen molemmin puolin, on kasattu 4 kivestä koostuvaa pientä latomusta. Niiden tarkoitus on tuntematon, latomukset lienevät melko nuoria.

Kurkelansaari NW 2 (Maarakenteet)
Moderni; Paikalla on vuosina 2011 ja 2018 todettu ainakin kaksi nuorta/modernia kuoppaa. Suppealla alueella olevat kuopat on mainittu vuoden 2011 inventoinnissa kohteen Kurkelansaari NW (84010024) yhteydessä.

Oulunselkä (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; 5m x1m x 0.9m, noin 6 metrin syvyydessä.
Mahdollinen hylky tai hylyn osa, materiaali joko puu tai metalli.
Kohde sijaitsee noin 54 m nykyisen ruopatun väylän reunasta ja 40 m tulevan ruoppausalueen reunasta.

Huikola (Kivirakenteet)
Moderni; Paikalla on modernin kaivutyön, ilmeisesti joen ruoppauksen yhteydessä, tuloksena muodostunut vallimainen muodostelma, joka on merkitty maastokartalle tervahautana. Vinovalovarjosteessa sen muoto on epämääräinen. Maastotarkastuksessa on todettu, että kyseessä ei ole tervahauta.
Tästä pohjoiseen lähellä rantaa on ruoppauksen aikana syntynyt kookas kiviröykkiö (alakohde)

Lehmikenttä (Maarakenteet)
Moderni; Koneella tehtyjä sorantarkastuskuoppa merkitty maastokartalle muinaisjäännöksinä / pyyntikuoppina. Läntinen merkintä alakohteena. Alueella vastaavia moderneja kuoppia muitakin.

Köykkyrinkangas N (Maarakenteet)
Moderni; Paikalla maastokartalle muinaisjäännöksenä merkitty moderni maa-aineksen otosssa syntynyt kumpare.

Köykkyrinkangas SE (Maarakenteet)
Moderni; Mastokartalle merkitty muinaisjäännöksenä / pyyntikuoppana kaksi koneella kaivettua maaperän tarkastuskuoppaa, eteläinen alakohteena

Luolakaarto itä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kesonmäen eteläpuolella metsätien itäpuolella on kämppä, josta on jäljellä kaksi muuta rakennusta, rakennukst sijaitsevat kaarron korkeimmalla kohdalla. Niiden väliin on kaivettu lampi, jossa on vielä laiturin jäänteet. Varsinainen kämppä lammen eteläpuolella (mitat n. 7,5 x 5,5 m) on jossain vaiheessa uusittu, nykyään se on hylätty. Lammen pohjoispuolella on pieni saunarakennus, mitat 3,5 x 5 m (veranta mukaan lukien). Lammen länsipuolella on tallin melko sortunut hirsikehikko, mitat 5,5 x 5 m. Kohde on merkitty vuoden 1955 peruskartalle. Hevostallista päätellen kämppä on voitu rakentaa sotien aikana tai sitä aikaisemminkin.

Jakku 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Vanhan jokiuoman luoteisrannalla on ison rakennuksen lounais-koillissuuntainen maaperustus (pituus n. 11 m ja leveys 5,5 m). Perustus on kaksiosainen, lounaspäädyssä on pienempi ”huone”, jossa on 3,5 m 2,5 m mittainen ja yli 80 cm syvä kellari(?)kuoppa. Perustus on 50-80 cm leveä ja 30-50 cm korkea. Inventoinnissa 2018 havaittu paikoitellen kairalla puujäänteitä. Sisäpuolella on humuksen alla >15 cm paksu sekoittunut kerros, jossa joitakin kiviä. Varsinaista tulisijaa ei havaittu. Kyseessä lienee asuinrakennuksen perustus. Rakenteen päällä kasvaa isoja kuusia.
2020 tarkastuksen perusteella kyseessä on nuorehkon, tarkemmin määrittelemättömän rakenteen jäännös, joka etenkin koillisosaltaan on epämääräinen. Asuinrakennuksen perustuksista ei ole kyse.

Niskasaari luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Yleisöilmoitusten mukaan aikalla on poikkirinteen suunnassa olevia kivivalleja noin noin 40 x 140 m alueella. Kuvien perusteella kyseessä on suhteellisen myöhäinen maa-aineksen ottoon liittyvä paikka. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kukonahonkalliot (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pohjois-Pohjanmaan museoon 23.09.2019 tulleen yleisöilmoituksen mukaan paikalla on kivirakenne, pitkänomainen kiviraunio, jonka pituus on 3-4 metriä ja leveys noin 2 metriä. Kohde sijaitsee Kukonahosta Sarjankylälle päin menevän polun/uran varrella.
Tarkastuksessa todettiin kivirakenteeseen liittyvien kivien olevan pääosin suurikokosia, noin 40-50 cm halkaisijalataan. Kivet olivat myös teräväreunaisia. Kivirakenteen lähialueella oli merkkejä kallionotosta. Kivirakenne on suhteellisen uusi ja liittynee kallionottoon alueelta.

Uhonlantto (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäkosken voimalaitoksesta noin 500 metriä länsiluoteeseen Oulujoen jyrkällä etelärannalla. Paikalla on n. 5 m halkaisijaltaan oleva ja n. 1,5 m syvä jyrkkäseinämäinen maakellarin pohja, kulkuaukko joelle päin. Vuosien 1950 ja 1961 peruskartoille on merkitty peltoja heti voimalaitosalueen eteläpuolelle, ja näyttää, että pellot olisivat yltäneet aiemmin lähemmäs jokirantaa, todennäköisimmin kellari liittyy lähipeltojen viljelyyn.

Ritomäki 1 (1000037655) (Puurakenteet)
Historiallinen; Korkea kallioinen mäki, jonka pohjoispuolella on laajat suoalueet ja eteläpuolella peltoja.
Tuoreehko havumetsä, kallioalueella kasvaa jäkälää, sammalta ja puolukkaa, rinteillä on rehevää aluskasvillisuutta. Paikalla on kaadetun kolmiomittaustornin jäänteet. Alkuperäinen korkeus oli arvioltaan 12 m, kiinnitys kallioon pulteilla. Jäljellä ovat melko lahonneet tukirakenteet ja osa tikkaista.
Kyseessä nuori, ilmeisesti 1900-luvun alun mittaustorni, ei suojelullista arvoa.

Korsnolikka 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on puretun ja sortuneen sähkömuutamon jäännös. Se on rakennettu betonitiilestä. Muuntamo on merkitty vuoden 1954 peruskartalle.

Myllyjoki 3 (Kivirakenteet)
Moderni; Paikalla on joen poikki ulottuva noin 6 metriä pitkä säännöstelypato. Ilmeisesti alunperin kivistä rakennettu, nykyisellään rakenne koostuu betonilevyistä.

Pörhönkangas itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vinovalovarjosteen perusteella paikalla on useita asumuspainanteita. Maastotarkastuksessa painaumista ei todettu muinaisjäännökseen viittaavia kulttuurikerroksia. Osa painaumista oli hieman epämääräisen muotoisia ja selkeä reunaisia, mikä antoi vaikutelman modernimmasta maankäytöstä. Muutama kuoppa sopi muotonsa puolesta hyvin esihistorialliseksi asumuspainanteeksi, mutta koekuopituksesta huolimatta tälle ei saatu vahvistusta. Kyseessä on todennäköisesti maanottokuopista. Ei voida kuitenkaan täysin poissulkea sitä, että jokin kuoppa on esihistoriallinen. Näillä tiedoilla kohde ei kuitenkaan täytä muinaisjäännöksen kriteereitä.

Santamäki (1000038451) (Maarakenteet)
Moderni; Alueella on kaksi kellarinpohjaa valtatien 4 länsipuolella, tien itäpuolella on yksi kellarin pohja ja kuoppajäännös. Kellareiden pohjat ovat 2-4,5 m halkaisijoiltaan ja n. 50 cm syviä, soikahkon tai pitkulaisen muotoisia, reunoilla on selvästi erottuvaa vallia, lounaisimmassa kellarissa valli puuttuu yhdeltä sivulta, jokaisessa on sisäänkäyntiaukoksi tulkittava kohta. Kairauksessa ei ole todettu hiiltä tai huuhtoutumiskerrosta. Rakenne 4 on n. 5 x 4 metrin kokoinen neliön muotoinen kuoppa, syvyys n. 40 cm, reunoilla matalaa vallia, kairauksessa maannos on todettu sekoittuneeksi. Kuopan funktio ei ole varmuudella selvinnyt, mutta todennäköisimmin se on maanottokuoppa tai lähihistoriaan ajoittuva rakennuksen pohja. Kellareiden jäännökset on tulkittu alueen lähihistorian ja lähipeltojen viljelyyn liittyviksi.

Onnelankoski 3 (Maarakenteet)
Historiallinen; Varasto sijaitsee Haapajärven Lohijoen Onnelankosken itäpuolella, jossa kaakko-luoteissuuntaisesta kuntoreitistä haarautuu kapeampi polku kohti Onnelankoskea. Varasto on tämän haarakohdan eteläpuolella kuivahkolla kankaalla rinteessä. Maaperä on hiekkaa ja puusto yli 120-vuotiasta männikköä.
Paikalla on puoliksi maahan kaivetun lyhytnurkkaisen, hirsisen varaston jäännökset, jossa etuseinä ja osa etuseinän puoleisista sivuseinistä on vielä pystyssä tai näkyvissä. Muut osat ovat sammaloituneet. Rakennuksen koko on 2,5 metriä x n. 3,5 metriä ja oven korkeus 1,2 metriä. Katto on romahtanut. Ovi on edelleen rautasalvalla ja järeällä Abloy-lukolla kiinni. Varaston vieressä maassa on kattolaudanpätkiä ja kattohuopaa. Varaston oven ja polun puoleisilla sivuilla on ollut tolpista ja piikkilangasta tehty aita.
Paikallisen asukkaan antamien tietojen mukaan kyseessä on räjähdysainevarasto, mitä piikkilankaeste ja ovessa oleva järeä lukko puoltavat. Liittyy mahdollisesti alueen uittotoimintaan.

Lehmussuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kapealla hiekkaharjanteella on pienehkö poroaitaus, mitat n. 12 x 10 m. Puisen aitaukseen liittyy rautalanka-aita. Jäi epäselväksi onko vielä käytössä.

Aaltokangas 2 (1000039520) (Taide)
Historiallinen; Hiekkaisella tasanteella suon eteläpuolella kasvaa vanha petäjä, halkaisija noin 50 cm. Noin 1,2 ja 1,4 m korkeudella on kaksi pilkkaa, toisessa näkyy vielä Y-muotoinen leima. Puu on kasvanut ainakin 5 cm leimauksen jälkeen.

Aaltokangas 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hiekkaisella tasanteella Kuivatunlammen pohjoispuolella on kämpän paikka, osa perustuskivistä on säilynyt, mitat noin 8 x 6 m. Lähellä on pienemmän rakennuksen kattotuoli. Rakennukset ovat purettu ja hirret poiskuljetettu. Kyseessä on ilmeisesti lyhytaikaisesti käytetty savottakämppä.

Aaltokangas 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiekkaisella tasanteella Kuivatunlammen pohjoispuolella on pienehkö poroaitaus, joka on osittain purettu. Ilmeisesti kyse oli ruokintapaikasta.

Pöhlölä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pöhlölän tila sijaitsee Konikaarron kaakkoispäässä Puutionnevan länsipuolella. Tila perustettiin 1927 (valtion asutustila RN:o 46 (1927), Uudistuskartat ja -asiakirjat / OULUN LÄÄNI / Haapavesi). Tilan pinta-ala on noin 2,1 ha, peltoaitojen pituus on ainakin 320 m. Asuinrakennus ja 2 talousrakennusta ovat ilmeisesti alkuperäisiä, yksi rakennus ja useita latoja on purettu.

Nauruanojan kämppä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1966 peruskartalle on Nauruanojan pohjoispuolella merkitty kämppä, joka sijaitsi nykyisen Sadinmaan metsätien linjauksessa risteyksestä n. 100 m pohjoiseen. Paikalla oli kaksi asuinrakennusta ja 5 sivurakennusta. Niistä kaikki on purettu, huussia lukuun ottamatta, ja muut mahdolliset jäänteet ovat tien ja ojituksen takia tuhoutuneet.

Nauruanoja ansa (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Inventointi 2012 paikalla todettiin riu’uista rakennettu pienpetoansa, mitat 3 x 1 x 1,5 m. Vaakariu’ut muodostavat 3 m pitkän ja 1 m leveän ”käytävän” jonka keskiosassa on katto ja molemmissa päissä ansaluukut. Keskiosan seinällä on ansan laukaisumekanismi.
Ansaluukut ovat alhaalla ja mekanismi on deaktivoitu. Rakentamisessa on käytetty sinkittyjä nauloja ja rautalankaa. Inventoinnissa 2020 ansan havaittiin osittain sortuneen.

Kiiminki Marjamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alueella on metsittymässä oleva pelto, jonka alueella on kiviaita, kaksi vallimaista latomusta sekä raivausröykkiö (alakohteet). Kartta-aineiston perusteella kyseessä on aikaisintaan 1800-luvun loppupuolella raivattu pelto, jonka käyttö on jatkunut 1970-luvulle.

Jaakkolan kärrytie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vanha polku/kärrytie on johtanut Pohjanmaan rantatieltä itään Vuornosjärvelle Jaakolan (nyk. Ilomantsin) talolle, Tie on merkitty v. 1849 pitäjänkartalle ja myös osittain v. 1957 peruskartalle. Vanha tienpohja on ilmeisesti vain Makkarakankaan pohjoispuolella säilynyt.
Jaakolan tila (Olhavan kylä nro 34), jonne tie kirkolta johtaa, on erotettu omaksi tilakseen 1845.

Hautaniemi 2 (1000040248) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hautaniemen talon rakennukset on purettu. Tila on näkyvissä vielä peruskarttaotteessa vuodelta 1953 (ks. inventointiraportti kohde 30. Hautaniemi 1, s.33). Maastossa havaittu ainoastaan osia yhden rakennuksen kiviperustuksesta. Kenttätöiden aikana ei selvinnyt, mikä rakennus oli kyseessä. Ollut käytössä vielä 1960-luvulla. Vähäinen suojeluarvo.

Pookivaara 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pookivaaralla, jossa ovat myös nykyään autiotupakäytössä oleva Palovartijan tupa, palonvalvonta- / ilmavalvontatorni, Pookivaaran hiihtomaja sekä Pookinpaussi-niminen päivätupa. Maakellari sijaitsee noin 15 metriä Palovartijan tuvasta koilliseen. Alue on kuivaa kangasta, jossa puusto on yli 100-vuotiasta mäntyä. Pookivaaran laki on soritettua, avointa piha-aluetta.
Maakellari, jonka halkaisija on noin 4 metriä. Oviaukko on noin 1 x 0,5 metriä ja se on kellarin koillissivulla. Kellarin sisäosa, joka on 1,4 x 1 ,1 metrin kokoinen, on rakennettu harmaista kevytsoraharkoista. Niiden ulkopuolella on vielä käytetty styroksieristettä. Oviaukon puolelta mitattuna kellarin korkeus on noin 1,6 metriä. Puinen ovi, jossa on
mineraalivillaeriste, roikkuu ylemmän saranansa varassa. Rakennusmateriaalien perusteella maakellari on rakennettu 1900-luvun jälkipuoliskolla.

Hietaniemi (1000041120) (Teollisuuskohteet)
Moderni; Montanlammen yläpuolella Oulujoen itärannalla sijaitsee alle 10 metrin etäisyydellä joesta säännöllisen pyöreä, vajaa metri läpimitaltaan oleva maahan upotettu betoniperustus. Pinnassa kasvaa sammalta. Kyseessä on ilmeisesti ollut uittopuomin kiinnityslaitteen perustus.

Numerokallio (1000028901) (Puurakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee nuoren taimikkoalueen keskellä kohoavalla korkealla kalliolla, Kyseessä on kolmiomittaustornin jäännökset. Torni onkaadettu sahaamalla ja siitä on jäljellä runko ja osa tikkaoista sekä kiinnityksessä käyteyt kulmaraudat, jotka ovat pultattuina kallioon. Tornin korkeus on ollut noin 15 metriä.

Lohipadonniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalta kaatui myrskyssä 2021 vanha berliininpoppeli, jonka juurakoitten alta paljastui tiiltä ja sekoittunutta maata. Saaren itäpäässä oleva Lohipadonniemi on tehty alueelle 1940-luvun alussa tuodusta tuontimaasta, jota on todennäköisesti tuotu viereisen Merikosken voimalaitoksen työmaalta. Kaatunut berliininpoppeli on todennäköisesti kuitenkin kasvanut aivan saaren alkuperäisen rannan tuntumassa. 1700-1800-lukujen vaihteessa laaditussa kartassa saaren itärannalle on merkitty useita pieniä rakennuksia, ja vuoden 1876 kartassa noin 50 metrin etäisyydelle kohteen sijainnista on merkitty yksi iso rakennus. Maankohoamisen ja rantaviivan voimakkaan muokkaamisen seurauksena on kuitenkin vaikea sanoa, ovatko puun juurakossa näkyvät tiilet ja kivet peräisin alueen rakennuskannan purkamisesta vai ovatko ne tuontimaan mukana tullutta ainesta.

Jylkänkaarat (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maastokartalla paikalla on kartoittajien merkintä kahdesta tervahaudasta. Vuoden 2013 inventoinnissa niitä ei havaittu. Myöskään laserkeilausaineistossa ei paikalla erotu tervahautoja.
2013:"Kartalle merkittyjen tervahautojen maasto on fossiilista dyynikenttää. Kyseisen alueen metsä on hakattu ehkä n.10 v. sitten ja siellä kasvaa nyt varsin tiheä nuori männikkö. Alue on aikoinaan melko raskaasti käsitelty -laikutettu ja aurattu, metsäkoneet runnelleet maaperää. Tervahautojen kohdalla dyynissä on ”koloja” ja laakeita painanteita......Kartalle merkittyjen tervahautojen kohdalla ei tervahautoja nyt ole".

Röyttä 3 (Maarakenteet)
Historiallinen; 2007: Kuopat sijaitsevat Röytän pohjoisosan korkeimmassa osassa, noin 100 x 100 metrin kokoisella alueella. Maapohja on moreenia ja hiekkaa, metsä on noin 100-vuotiasta mäntymetsää. Kukkulalla on runsaasti erilaisia ja erikokoisia kaivantoja. Suurimmat ovat yli 10 x 10 metrin laajuisia ja syvyydeltään parhaimmillaan 1,5 metriä. Pienempiä kuoppia, läpimitaltaan 0,5 - 1,5 metriä on useita alueella useita kymmeniä. Alueella on myös tasainen maansekainen kivikenttä, joka liittynee samaan toimintaan. Alueelta on otettu maa-ainesta aallonmurtajiin (Kimmo Karan haastattelu 8.5.2007). Vuosina 1930–1933 suoritettiin Röytässä mittava rakennusohjelma, jolloin rakennettiin myös aallonmurtajat (Alenius 1996).
2021: Kohde ennallaan. Eteläisimmässä kuopassa, joka on laajuudeltaan noin 10 x 5 m ja syvyydeltään noin 0,5 m, oli vanhoja rautatynnyreitä.

Röyttä 4 (Maarakenteet)
Historiallinen; 2007: Kuopat sijaitsevat Röytän keskiosassa kulkevan Hepoharjun hiekkaharjanteen laella. Maapohja on hiekkaa, alueella kasvaa jäkälää ja harvaa nuorta mänty-koivu sekametsää. Kohde sisältää ainakin 5 pienempää kuoppaa ja yhden suuremman. Suuri kuoppa on vastaava kuin Röytän pohjoisosassa sijaitsevat maanottokuopat ja se liittynee myös aallonmurtajien rakennustöihin. Pienemmät kuopat ovat pyöreähköjä, 1 - 1,5 metriä halkaisijaltaan ja 0,5 - 1 metriä syviä. Kuopat muistuttavat pyynti- tai keittokuoppia mutta niissä ei ole huuhtoutumiskerrosta ja ne näyttävät muutenkin ilmeisen nuorilta. Yhden kuopan pohjalta löytyi vähän hiiltä ja ruostuneen oluttölkin jäänteet. Aluetta on käytetty telttailualueena ja kuopat liittynevät telttailijoiden toimintaan. Alueen itäpään rannalta löytyy yleisesti piikiveä ja muuta painolastikiveä.
2021: Aallonmurtajalta länteen suuntaava ympäristöään korkeampi ja kasvillisuudeltaan karu alue on paikalla olevan opastaulun mukaan muodostunut, kun vuonna 1956 Röytän keskimmäisen ja eteläisen aallonmurtajan välistä aluetta ruopattiin ja ruoppausmateriaali kasattiin paikalle. Suuri kuoppa näkyy selvästi vinovalovarjosteessa. Sen koko on noin 15 x 17 metriä (ks. alakohteet kuoppa 3). Kaksi pienempää kuoppaa (ks. alakohteet kuoppa 1 ja kuoppa 2) havaittiin tästä lännen/länsilounaan suunnassa, ja muut kolme kuoppaa lienevät samalla kentällä, niitä ei nyt huomattu etsiä.

Röyttä 5 (Taide)
Kivi, jossa hakkaukset ovat, sijaitsee suuremman maakiven vieressä Röytän korkeimmalta kohdalta laskeutuvan rinteen pohjois-/kaakkoispäässä hieman alle 2 m mpy, lehdossa. Paikalla kasvaa nuoria koivuja ja pihlajia.
Kivi, jossa hakkauksia 70 x 75 cm:n alalla. Hakkaukset tulkittiin seuraavasti:
HOMAn
19 9s/6 9 S.
I PA TASA
J (peilikuvana) YSTI.

Röyttä 6 (Maarakenteet)
Kuopat sijaitsevat pienen kluuvijärven itäpuolella kosteassa lehdossa.
Paikalla olevat kuopat tai pyöreät, vallilliset painanteet ovat halkaisijaltaan noin 13-metrisiä, ja ne sijaitsevat aivan vierekkäin luode-kaakkosuunnassa. Paikalla oli puurakenteiden osia ja metallisia kiinnitystappeja.

Satakari koillinen (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Satakarin koillisosassa, hiekkaisen poukaman itäpuolella hakamaalla, jossa aluskasvillisuus on matalaa heinä-varpukasvillisuutta, puusto pääasiassa koivua ja alue melko tasaista ja kivetöntä. Saarella on pidetty lampaita ja aikoinaan hevosiakin, joita parhaimmillaan oli lähes 40.
Tasaisella ja muuten kivettömällä alueella erottuu suurehkoista, mutta ihmisen siirrettävissä olevista kivistä muodostuva röykkiö, jonka koko on 2,3 x 1,7 metriä ja korkeus noin 0,4 m (koillisempi piste). Toinen erottuva samankokoisista kivistä muodostuva, röykkiö on tästä 3–5 metrin sisällä lounaan suuntaan eli on laajuudeltaan noin 2 metriä (lounaisempi piste). Liittynevät laitumen tai niityn raivaukseen.

Röyttä itäranta 2 (Kulkuväylät)
Kohde sijaitsee saaren itärannalla, keskisaaren eli Hepoharjun itä-länsi-suuntaisen aallonmurtajan pohjoispuolella. Etäisyys aallonmurtajaan on 20 m. Maapohja on hiekkaa
2007: Kohde on n. 0,8 x 1,1 m leveä ja 0,4 m korkea luonnonkivi, johon on porattu reikä metallista kiinnitystappia varten. Kiinnitystapin päässä on pienempi metallirengas, jonka halkaisija on 10 cm. Pienemmässä metallirenkaassa on kiinnitettynä varsinainen kiinnitysrengas, jonka halkaisija on 22 cm. Alueelle rakennettiin 1930-luvulta alkaen metallisia kiinnitysrenkaita tukkipuomien kiinnittämiseen (Alenius 1996).
2021: Kohde kunnossa ja hyvin näkyvillä.

Röyttä itäranta 3 (Kulkuväylät)
2007: Kohde sijaitsee saaren itärannalla, Hepoharjun pohjoispuolella n. 30 m nykyisestä rantaviivasta. Maapohja on hiekkaa.
2007: Kohde on n. 3.5 x 1.5 m leveä ja 1.5 m korkea luonnonkivi, johon on porattu reikä metallista kiinnitystappia varten. Kiinnitystapin päässä on pienempi metallirengas, jonka halkaisija on 10 cm. Pienemmässä metallirenkaassa on kiinnitettynä varsinainen kiinnitysrengas, jonka halkaisija on 22 cm. Isommassa kiinnitysrenkaassa on ruostunut kiinnitysvaijerin pätkä, joka on solmittu kiinni. Alueelle rakennettiin 1930-luvulta alkaen metallisia kiinnitysrenkaita tukkipuomien kiinnittämiseen (Alenius 1996).
2021: Kohde kunnossa.

Ilolinna 2 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Pitkäkarin länsipäässä Maijanpauhaan johtavan mökkitien länsipuolella. Alueen puusto on järeää kuusikkoa. Paikalla on kolme n. 2 x 0,5 metrin kokoista porakiveä. Kivien pinnassa kasvaa sammalta. Niistä n. 140 m koilliseen entisen leirikeskuksen itäpuolisessa metsikössä on kaksi kivien ottoon liittyvää kuoppaa (alakohde), jotka ovat halkaisijoiltaan n. 1,5-2 m, paikalla on myös isoja lohkottuja kiviplokeja ja epämääräisiä kuopanteita, jotka voidaan myös liittää kivien louhintaan. Kysymys on nuoresta kohteesta.

Seminaarinranta 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Seminaarinrannassa Pitkäkarin koulun takana kulkevan ulkoilureitin länsipuolella on kuusimetsässä ainakin 9 hieman epämääräistä kiviröykkiötä tai kivikasaa jokseenkin rivissä. Maasto laskee paikalta loivasti rantaa kohti luoteeseen. Kiveykset sopisivat lähinnä verkonkuivatustelineiden tukiröykkiöiksi, jotka ovat osin hajonneet. Ilmeisesti kysymys on nuoresta kohteesta.

Seminaarinranta 3 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Seminaarinrannassa kulkevan ulkoilureitin varrella Raahen sairaalan kohdalla on kolme n. 3-4 m halkaisijaltaan olevaa ja n. 0,5-1 m syvää kiviainesnostokuoppaa ja yksi n. 2 m halkaisijaltaan oleva ja 0,7 m korkea porakivi. Jäännökset sijaitsevat ulkoreitin molemmilla puolilla. Jäänteet ajoittuvat lähihistoriaan.

Takaranta (1000042518) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Seminaarinrannan nuotiopaikalle johtavan polun itä- ja länsipuolella on kaksi n. 3-4 m halkaisijaltaan olevaa ja yli 0,5 m syvää kiviainesnostokuoppaa ja 3 porakiveä, kaksi vierekkäistä porakiveä ovat kooltaan n. 2 x 1,2 m, niiden pintaa peittää rehevä sammalkerros, itäisin n. 1,5 m halkaisijaltaan oleva porakivi on haljennut kolmeen osaan, se sijaitsee raportin kohde nro 4 Seminaarinranta 2 rajauksen sisällä. Jäänteet ajoittuvat lähihistoriaan

Heikkilän torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Saarikosken talosta noin 350 metriä kaakkoon lähelle niemen kärkeä on merkitty Heikkilän torppa vuoden 1846 pitäjänkarttaan, vuoden 1868 uusijakokartassa näkyy enää pellot. Siuruan Heikkilä ei esiinny vielä v. 1799-1800 rippikirjoissa, joten torppa on 1800-luvulta. Sen tarkka paikallistaminen ei onnistunut, koska koko niemi oli tiheän nuoren puuston ja pensaikon peittämä.

Saarikosken kantatalo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talon paikka on osittain loma-asunnon alla, ja koko ympäristö on tasoitettua nurmikenttää (useiden mökkien piha-aluetta). Saarikosken talo oli todennäköisesti alueen vanhin talo. Ensimmäinen kartta Saarikosken tilasta on toistaiseksi vuodelta 1860-66, vanhempien karttojen osalta on epäselvyyksiä (ks. raportti).

Historiallinen; Myllykosken itälaidalla on pieni saari, jonka itäpuolella on kapea sivuhaara. Sen yläosassa on selviä merkkejä kaivutöistä, mm. suorakulmainen ylänurkka. Maanomistaja ei tiennyt myllystä mitään, hän kertoi, että tulvien takia sivuhaaran törmä on koko ajan sortumassa ja oja levinnyt. Myllykosken nimi viittaa myllyyn, mutta täyttä varmuutta ei ole.

Ruunala 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee laajan kivisen mäen itärinteellä, Valkeuslammesta n. 1 km kaakkoon nykyisen metsätien eteläpuolella. Alue on avohakattu ja äestetty. Kohteesta 70 m koilliseen on lähde. Paikalla on kahden rakennuksen jäännökset. Rakennusjäännökset ovat ilmeisesti 1900-luvulta.

Vesivainiontie (Asuinpaikat)

Saunamaa (Maarakenteet)
Historiallinen; Saunamaan halki kulkevan kuntopolun pohjoispuolella on nuori jyrkkäreunainen maakuoppa jonka ala on noin 2 x 2 metriä ja syvyys noin 80 cm. Kuopan ympärillä matala valli. Tästä noin 100 metriä lounaaseen on toinen vastaavanlainen kuoppa (alakohde). Lisäksi pitkin kangasta on lukuisia pieniä, halkaisijaltaan alle metrin olevia, runsaat puoli metriä syviä jyrkkäreunaisia kuoppia.
Kuntoradan pohjoispuolella on jyrkkä mäki, joka on ollut aikanaan muinaisranta. Mäessä olisi potentiaalia vanhemmille kuopille, mutta alueelta havaituissa kuopissa ei kairanäytteen perusteella ollut huuhtoutumiskerrosta, joten ne tulkittiin resenteiksi kuopiksi. Kuopat ovat jo hieman taimikoituneet, mutta kuitenkin edelleen suhteellisen hyvässä kunnossa.

Pirinvaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteen ympäristö on harvaa mänty- ja kuusimetsää. Aluskasvillisuutena kasvaa varpua ja
sammalta. Metsän kehitysluokka uudistuskypsämetsikkö.
Rajamerkki sijaitsee Pirinvaaran korkeimmalla kohdalla n. 5 m koilliseen vaaran ylittävästä
UKK-reittiin kuuluvasta polusta. Rajapyykki on rakennettu erikokoisista ja -muotoisista
kivistä ja se on tehty muutaman suuremman kiven/kalliopaljastuman varaan. Kivikasa on
muodoltaan kartiomainen ja sen päällä on yksi pystyyn laitettu terävä laakakivi.
Rajamerkin korkeus on n. 1,7 m ja sen halkaisija on n. 1,2 m.

Honkiharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Honkiharjun keskiosassa avohakkuuaukon länsipuolella metsäisellä alueella, missä on myös vanhaa puustoa. Paikalla on yksi keloutunut leimapuu, jonka alaosassa ja puolivälissä on kirveellä tehdyt leimat. Mäen halki kulkee itä-länsisuunnassa talvitie.

Hätälä (1000044635) (Maarakenteet)
Moderni; Venänkankaan eteläosassa, Hätälän talosta 120-130 metriä lounaaseen, kivikkoisen kankaan etelä- ja lounaisreunalla sijaitsee kaksi melko suurta kuoppaa. Kuoppa 1 sijaitsee etelään laskevalla rinteellä. Kuopan koko on noin 2,7 x 1,8 metriä ja se on noin 1 metrin syvyinen. Luoteis- ja pohjoisreunalla on hieman vallia. Vallien kanssa kuopan halkaisija on noin 4,4 metriä. Kuopan muoto on pyöreä, hieman kulmikas. Pohjalla on kiviä kuntan alla. Kuopassa on melko pystyt seinämät.
Kuoppa 2 sijaitsee noin 30 metrin päässä kuoppa 1:stä pohjoisluoteeseen lounaaseen laskevassa rinteessä. Sen koko on 3,2 x 3,2 metriä ja syvyys noin 80 cm. Itäreuna on matalampi kuin länsireuna. Kuopan pohjalla on kiviä. Reunat ovat pystyt ja kuopan pohja pyöreähkö. Kuoppa on melko moderni.
Kuopat liittyvät todennäköisesti maanottoon. Kuoppa 1 voi liittyä myös vanhaan asutukseen, mutta se ei ole kuitenkaan kovin iäkäs.

Vehkaperä 2 (Maarakenteet)
Moderni; Suuri kellarikuoppa tervahaudan Vehkaperä 1 itä/koillispuolella noin 5-6 metrin etäisyydellä. Suorakaiteen muotoinen kaivanto, jonka ympärillä on 1-2 metriä leveät ja 80 cm korkeat vallit. Kooltaan se on noin 6 x 4 metriä ja syvyys 1,6-2 metriä. Kuoppa on syvin sen itäreunasta, ja seinämät ovat toiselta reunalta porrastetut. Kuopan keskellä kulkee hirsi, joka puolittaa kellarin leveyssuunnassa. Hirren päiden alla ja reunoilla on kiviä, hirsi on siis tuettu seiniin kivillä. Seinämillä on vielä paikoin jäljellä vaaka- ja pystylaudoitusta.
Kellarin pohjois-, lounais- ja itäpuolella on useita painanteita ja kaivantoja. Länsipuolella on halkaisijaltaan 2,5 m kuoppa, joka on 70 cm syvä. Itäpuolella on halkaisijaltaan noin 2 metrinen painanne, syvyys 50 cm.
Kellarin pohjoispuolella on 2x1 metrin kokoinen kuoppa, syvyys 30 cm. Sen pohjoispuolella on myös noin 10 metriä pitkä kaivanto, jonka itäpää on 3,5 metrin pituudelta 4 metriä leveä, keskeltä 2 metrin pituudelta 2 metriä leveä ja itäpäästä 5 metrin pituudelta 4 metriä leveä. Kaivannon länsiosassa on runsaasti hiiltä melko pienellä alueella. Kaivannon pohjoisreunaa kiertää hieman syvempi ojamainen kaivanto, joka jatkuu kaivannon kaakkoispuolelle ja luoteispuolelle.

Kourukangas (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vihannista Raaheen johtavan tien pohjoispuolella Mäntylammen lavalta noin 2,5 km pohjoiskoilliseen. Paikalle johtaa hiekkainen metsätie Ison Kourulammen pohjoispuolisilta mökeiltä. Alue on hiekkakankaan kivikkoista itälaitaa.
Kyseessä on suhteellisen nuori kivi-/maa-aineksen ottopaikka. Pitkänomaiset vallimaiset kivikasat ovat syntyneet, kun kiviä on heitelty syrjään maa-aineista otettaessa.

Iso Polvikangas 3 (Maarakenteet)
Historiallinen; Mahdolliset pyyntikuopat ovat ennen olleet kohteen Iso Polvikangas (564010006) alakohteina, mutta vuoden 2022 inventoinnin jälkeen ne on eriytetty omaksi kohteekseen.
1985: ---Edellä mainitusta rakkamuodostumasta (Iso Polvikangas 564010006) noin 200 m lounaaseen on kapea, korkea harjukohta. Inventointikäyntini yhteydessä havaitsin tällä kohtaa neljä kuopannetta, jotka olivat peräkkäin harjun kapeimmalla ja korkeimmalla kohdalla. Kuopat ovat halkaisijaltaan noin 6 m ja niiden ympärillä on selvät "reunavallit", jotka ovat muodostuneet kaivetusta maasta ja siinä olleista kivistä. Kuopat ovat syvyydeltään 1,5-2 m. Maaperä alueella on hyvin kivistä. Iso Polvikankaan kuopanteita voisi sijainnin perusteella arvella pyyntikuopiksi.---
Nili: OULU 6/2
Oulu, Oulujoki
Epämääräisiä kuopanteita (Pyyntikuoppia?) 4 kpl
Kirj. SMYA IX:109.
2022: Alueella havaittiin viisi kuoppaa noin 250 metrin matkalla. Kiviseen maahan kaivetut kuopat ovat jyrkkäreunaisia ja syviä ja niiden pohjalla ja reunoilla on hyvin kivikkoista maata, soraa ja suurempiakin kiviä. Kuopista kaivettu maa ja kivet on nostettu valliksi kuoppien reunoille. Ks. alakohteet.

Hämyhete (Kesti) (Kulkuväylät)
Ajoittamaton; Perimätiedon mukaan paikalla on kirkkotien risteyskohta Utäjärven, Juorkunan, Ylikiimingin ja Pudäsjärven asukkaille. Perimätiedon mukaan paikalla on ollut Kestin talo 1600-luvulta lähtien. Nykyisin paikalla on nimikyltti Hämyhete, joka osoittaa lähteen paikan. Nimikyltin alla on mustuneet kivet, joita pidetään merkkinä menneestä asuinpaikasta.

Luotsiasemantie 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee muinaisjäännöksen Kurtinhaudan kalasatama (1000006124) kaakkoispuolella, Mustakariin johtavan Luotsiasemantie pohjoispuolella, Luotsiasemantiestä kohti kalasatamaa erkaantuvan tien länsipuolella. Kohde koostuu kahdesta suorakaiteen muotoisesta kuopasta ja yhdestä maakummusta (ks. alakohteet).
Kuoppa 1 on pohjois-etelä suuntainen, ja se on kooltaan 110 x 260 cm ja noin 40–60 cm syvä. Risuilla täytetyssä kuopassa ei ole valleja. Kuopan 1 itäpuolella on maakumpu (Maakumpu) sekä kaakkoispuolella toinen kuoppa (Kuoppa 2).

Luotsiasemantie 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kaksi hajanaista noin pohjois-etelä suuntaista kiviriviä Luotsiasemantien eteläpuolella. Etäisyys tiehen noin 4–6 metriä. Läntisemmän kivirivin (Kivirivi 1) pituus on 450 cm ja se on 80–130 cm leveä. Itäisemmän hajanaisemman kivirivin (Kivirivi 2) pituus on noin 7 metriä ja se on noin 80 cm leveä. Kivirivien välissä on leveähkö ojamainen painanne. Kaikki kohteeseen kuuluvat kivet (halk. 30–50 cm) eivät ole esillä, vaan ne ovat sammaloituneet. Kivien päällä on osittain myös heinikkoa ja yhden kiven päällä kasvaa koivu.
Kivirivit vaikuttivat suhteellisen nuorilta ja ovat mahdollisesti syntyneet, kun välissä olevaa ojannetta on syvennetty ja kiviä on raivattu edestä pois.

Luotsiasemantie 3 (Maarakenteet)
Moderni; Luotsiasemantien pohjoispuolella havaittu suurikokoinen neliömäinen kuoppa ja tämän pohjoispuolella olleet kolme pienempää ja vierekkäistä painannetta. Suurin kuoppa on selkeäreunainen ja sen koko on noin 2 x 2 metriä ja syvyys noin 50–70 cm.
Kuopan pohjoispuolella olevista kuopanteista itäisin ja keskimmäisin ovat kaakko-luodesuuntaisia ja kooltaan 110–120 x 70 cm. Painanteiden syvyys on 15–20 cm ja ne ovat tarkkareunaisia ja tasapohjaisia. Läntisin painanteista on neliömäinen ja kooltaan 70 x 70 cm. Se on noin 20–25 cm syvä, tarkkareunainen ja tasapohjainen. Kolme painannetta sijaitsevat noin 3,6–4,2 metrin etäisyydellä toisistaan, ja ympäristössä vaikuttaa olevan samantyyppisiä, mutta ei niin selkeitä painanteita myös enemmän.

Luotsiasemantie 4 (Maarakenteet)
Historiallinen; Luotsiasemantien pohjoispuolella noin 2 metrin etäisyydellä tiestä oleva suorakaiteen omainen kuoppa, jonka keskellä kasvaa runsaasti pientä lehtipuuta. Lähes pohjois-etelä suuntaisen maavallisen kuopan koko valleineen on 4,7 x 4 metriä ja se on 35–60 cm syvä. Kuoppaa ympäröivien vallien leveys on noin 1,3–1,6, metriä ja korkeus alle 0,4 metriä, ja kairatessa vallien kohdalla ei havaittu kiviriviä. Tarkkareunaisen, mutta kulmistaan pyöristyneen kaivannon koko on 2 x 2,3 metriä.

Historiallinen; Luotsiasemantien eteläpuolella, noin 4 metrin etäisyydellä tien reunasta oleva soikea kumpare, joka sijaitsee itään päin laskevan rinteen päällä. Kaakko-luodesuuntainen kumpu on noin 45–60 cm korkea ja kooltaan 4 x 2 metriä. Kummun päät ovat terävähköt ja reunat suorat. Kuntan alta erottui kummun luoteispäässä kiviä.
Kummun luoteispäähän tehtiin 40 x 40 cm kokoinen koepisto, jossa kuntan alla havaittiin tiilen paloja, tiilimurskaa sekä kiviä multaisessa hiekassa. Tiiltä havaittiin myös kumpuun tehdyissä kairauksissa. Ympäristön kairauksissa kuntan alla havaittiin puhdasta hiekkaa, jossa on paikoitellen tiilimurskaa. Kummun itäpuolen kairauksessa hiekan seassa oli myös hiiltä. Maakerrokset myös paksunivat kummusta itään päin kairatessa.

Historiallinen; Luotsiasemantien eteläpuolella, telakkaa vastapäätä oleva soikea kumpu. 140–160 cm etäisyydellä tien reunasta olevan koillis-lounaissuuntaisen kummun koko on 2 x 6–8 metriä. Kasan korkeus vaihtelee koillisosan 30 cm korkeasta lounaisosan noin 50 cm korkeaan osaan, joka on myös kulmikkaampi ja epäselvempi. Kohteen koillispäässä maan pinnalle erottuu kiviä, mikä johtuu luultavammin Luotsiasemantien auraamisesta. Kummun koillispäähän tehtiin 25 x 25 cm kokoinen koepisto, jossa havaittiin palaneita kiviä, tiilen palasia sekä tiilimurskaa. Muualla ympäristössä ei havaittu mitään luontaisista maakerroksista poikkeavaa.

Luotsiasemantie 8 (Kivirakenteet)
Moderni; Luotsiasemantien pohjoispuolella, aivan telakan kupeessa oleva epämääräinen kivialue, joka sijaitsee 5 metrin etäisyydellä Luotsiasemantien reunasta. Kiviä on hajanaisesti noin 3 x 6 metriä kokoisella alueella ja ne vaikuttavat vanhoilta rakennekiviltä, jotka ovat pois paikoiltaan.

Historiallinen; Luotsiasemantien pohjoispuolella olevan pohjois-etelä suuntaisen ojan itäpuolella havaitut kaksi kuoppaa. Tien reunasta 2,6–3 metrin etäisyydellä olevan maavallisen kuopan (Kuoppa 1) koko valleineen on noin 3,7 x 2,8 metriä ja kuopan sisäosan koko 220 x 140 cm. Tämän neliömäisen ja 60 cm syvän kuopan keskellä on sammaloitunut luonnonkivi. Kuopan reunat ovat jyrkät ja pohja tasainen. Kuoppaa ympäröivien vallien leveys on noin 1 metri. Ympäristön tai vallien kairauksissa ei havaittu mitään luontaisista maakerroksista poikkeavaa.
Kuopan 1 pohjoispuolella olevan kuopan (Kuoppa 2) koko valleineen on 5,5 x 4 metriä ja kuopan sisäosan koko 130 x 290 cm. Tämä suorakaiteen muotoinen kuoppa on kaakko-luodesuuntainen ja kuoppaa ympäröivien vallien leveys on noin 110–200 cm. Kuopan sisällä on lahonnutta puuta, kiviä, oksia ja kunttaa. Pintahavainnoimalla kuoppa on noin 40–60 cm syvä, mutta mittauksissa käytetty prismakeppi upposi kuopan pohjalle vielä noin metrin verranKuopan kaakkoisvalliin tehtiin pieni koepisto, jossa kuntan alla havaittiin puhdasta ruskeaa hiekkaa. Koillispuoleisessa vallissa kairaan kolahteli sitä vastoin kiviä noin 10–15 cm syvyydessä.

Historiallinen; Luotsiasemantien eteläpuolella oleva, heikosti maastossa erottuva kuoppa ja sen itäpuolella ollut mahdollinen pohjois-etelä suuntainen kivirivi. Neliömäisen kuopan koko on noin 140 x 120 cm ja se on 20–25 cm syvä. Tasapohjaisessa kuopassa ei ole maavalleja, mutta sen itäpuolella on kiviä rivissä. Tämän kivirivin pituus on noin 160 cm ja se on 60 cm leveä. Kuopan reunalle tehdyssä koepistossa havaittiin, että kiviä on luultavasti kaksi kivikertaa – isot kivet päällä ja pienemmät alla.

Historiallinen; Luotsiasemantien eteläpuolella oleva suurikokoinen kuoppa, jonka koko on noin 2,7 x 2,5 metriä. Kuoppa on noin 65–70 cm syvä. Kuopassa on jyrkät ja selkeät reunat, mutta ei valleja. Pohjan muotoa ei voitu inventoinnin aikana havaita, sillä kuopan pohjalla on oksia ja heinää.
Kohteen ympäristön kairauksissa päästiin vain harvassa kohdassa maanläpi, sillä kuntan alla on runsaasti kiviä. Niillä paikoilla, joissa kairaus onnistui, kuntan alla on puhdasta ruskeaa hiekkaa sekä paikoitellen punertavaa savisempaa maata. Kuopan pohjaa ei saatu kairattua siellä olevien oksien vuoksi.

Luotsiasemantie 12 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde koostuu kiinteän muinaisjäännöksen Kurtinhaudan kalasatama (1000006124) alakohteen Kellari ja talonpohja länsipuolella olevasta kivipaasista ja sen ympärillä olleista kivistä. Pystyyn nostetun kiven koko on 80 x 50 x 35 cm. Paaden ympärillä on hajanaisesti sammaloituneita kiviä noin 1,2 x 1,4 m kokoisella alueella. Kivipaaden lounaispuolella sijaitsee toinen kivialue (P:7232666 I:420081), jonka koko on noin 2 x 1,3 metriä. Myös nämä kivet ovat sammaloituneita ja päällä kasvaa mustikkaa. Osa kivistä erottui sammalpeitteen alta. Kivet sijaitsevat lähellä nykyistä kiinteistörajaa.

Historiallinen; Kiinteän muinaisjäännöksen Kurtinhaudan kalasatama (1000006124) alakohteen Kellari ja talonpohja kaakkoispuolella, suolle johtavan polun länsipuolella oleva kaakko-luodesuuntainen suorakaiteen muotoinen kaivanto ja sen koillisreunalla olevat sammaloituneet kivet. 1 x 2 metriä kokoisen ja vallittoman kuopan syvyys on +30 cm. Kuoppa sijaitsee kaakkoon viettävän rinteen varrella ja siinä on jyrkät ja tarkkarajaiset reunat. Kuopan pohjalla on kunttaa sekä kiviä ja risuja, eikä pohjan läpi päässyt kairaamalla.

Valivaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yksityishenkilön ilmoittama kohde, arkeologi ei ole tarkastanut kohdetta maastossa.
Kohde koostuu kahden rakennuksen jäännöksistä, jotka ovat kooltaan noin 6 x 6 metriä. Molemmissa rakennuksissa on selvästi erottuva kivistä ladottu uuni ja piippu. Rakennusten välissä on ilmeisesti ollut katos.

Hiitolankangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Satamajärven etelä-/kaakkoispuolella sijaitseva historiallinen asutus- ja viljelyjäännöskohde, josta tavattiin rakenteet A-E. Rakenteet koostuvat rakennuksen perustuksesta, kahdesta kivivallista ja kahdesta raivausröykkiöistä (ks. alakohteet). Alue on metsittynyttä peltoa, ja vuodelta 1760 peräisin olevassa Salon kylän kartassa ja pitäjänkartassa vuodelta 1844 alue on ollut metsää. Asutus- ja viljelyjäännökset ajoittunevat siis tämän jälkeiseen aikaan. Alueella on peltoja ja rakennuksia vielä vuoden 1954 peruskartassa.

Uudensillanlanssi (Maarakenteet)
Moderni; Piehingin Ylipäässä, Piehinginjoesta koilliseen haarautavan Ispinäojan mutkassa, virran eteläpuolella, Ispinäojan ylittävästä sillasta n. 30-40 m koilliseen. Paikalla on kolme n. 4-10 m halkaisijaltaan olevaa ja enimmillään n. 0,8-1,3 metrin syvyistä maakuoppaa. Niiden pinta on kasvillisuuden peitossa, päällä kasvavat puut ovat enimmillään n. 30-vuotiaita. Kysymys lienee vanhoista maanottokuopista.

Ispinänkankaat pohjoinen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Piehingin Ylipäässä, Ispinänkankaiden pohjoispuolella kulkevan metsätien ja Ispinäojan välissä, virran eteläpuolella. Joen eteläpuolella on hiekkadyynikenttää, puusto tiheää mäntytaimikkoa. Ispinäojan levennyksen kohdalla on jokitörmään kaivettu n. 3,5 m pohja-alaltaan oleva maasauna, luoteisnurkassa ruostunut kiukaana toiminut tynnyri, oviaukko on pohjoissivulla. Maasaunan reunoilla ja jokitörmässä kasvaa tiheää nuorta puustoa. Vanhoille peruskartoille vuodesta 1954 alkaen on jokirantaan merkitty kämppä, johon sauna on ilmeisesti kuulunut.

Keijakangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Keijakankaan korkeimmalla kohdalla mäen keskiosassa on sijainnut palovartiotorni. Se on merkitty vuosien 1980 ja 1992 peruskartoille. Siitä on jäljellä n. 10 m halkaisijaltaan oleva betoniperustus ja kolme nurkkaperustusta. Palovartiotornin kohdekoordinaatit sijaitsevat rakkakuoppakohteen Keijakangas kohderajauksen sisällä, ainakin sen alakohde nro 5 voisi liittyä palovartioon. Alueella kasvaa mäntyvaltaista metsää.

Mäenpää 2 (Kivirakenteet)
Moderni; Kellarin jäännös ihmistekoisen kumpareen keskellä. Pyöreähkön kumpareen halkaisija noin
8 m. Kellarin laajuus 3,5 x 2 m ja syvyys noin 1 m. Kellarin seinät on ladottu luonnonkivistä, näkyvissä 4 kivikertaa. Kellarissa on osittain maatuneita puurakenteita. Kellarin jäännös on ainakin viimeisiltä käyttövaiheiltaan nykyaikainen.

Ruonasenaho (Maarakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee hiekkamoreenikankaalla metsämaastossa. Paikka on hyvin loivapiirteisen, pohjoisesta etelään puolisen kilometriä pitkän ja runsaat sata metriä leveän harjanteen laella. Lähialueella on kuivaa, mäntyvaltaista metsää kasvavaa maastoa. Maan pinnan laskiessa maasto muuttuu kauempana vähitellen paksuturpeiseksi, osittain soistuneeksi kankaaksi. Valtatie 4 on 60 m päässä idässä. Noin sadan metrin päässä kaakossa on risteys, jossa siltä eroaa länteen Sukkasalontie. Voimajohtolinja on kohteesta 70 m kaakkoon, sen ja risteyksen välissä.
Kohde on maarakenne, jossa on maavallien ympäröimä, huoneen kaltainen, likimain suorakulmainen tila. Sen päästä avautuu vallin läpi noin metrin levyinen oviaukko etelälounaaseen. Rakenne on maahan kaivetun kellarikuopan kaltainen, mutta sisätilan pohja on ympäröivän maan pinnan tasolla. Valleihin käytetty maa-aines ei siten ole peräisin paikalle kaivetusta kuopasta. Maa on todennäköisesti otettu noin 15 m päässä luoteessa ja 20 m päässä kaakossa olevista noin kymmenen metrin läpimittaisista ja puolen metrin syvyisistä kaivannoista, jotka näyttävät vanhoilta, sammaloituneilta hiekkakuopilta.
Maarakenteen sisällä oleva tila on noin 3,5 m pitkä ja 2 m leveä. Tilaa ympäröivä valli on runsaan metrin korkuinen. Vallin laen leveys on noin metrin. Vallin rinteet laskevat melko jyrkkinä, ulkopuolella jonkin verran loivempina kuin sisätilassa. Koko rakenteen läpimitta on lounaasta koilliseen runsaat 10 m ja luoteesta kaakkoon vajaat 10 m. Sisätilan seinämät ovat jonkin verran sortuneet, mutta ovat kuitenkin jyrkemmät kuin vallin ulkorinne, joten näyttää mahdolliselta, että niissä on tai on ollut jonkinlainen seiniä tukeva rakenne. Tätä tutkittiin maaperäkairalla. Kiviä tai muuta kovaa rakennetta ei havaittu, eikä puurakenteestakaan saatu selviä havaintoja. Myöskään tilan päällä olleesta kattorakenteesta ei havaittu mitään jäänteitä, vaikka sellainen hyvin todennäköisesti on ollut olemassa. Sisätilaan johtavassa oviaukossa havaittiin sammalikossa suuri rautainen sarana, joka ilmeisesti on peräisin aukossa olleesta ovesta (ei otettu talteen). Sarana ei näytä teolliselta valmisteelta, vaan sepän takomalta. Oviaukon itäreunalla, likimain kohdassa, johon ovi on todennäköisesti ollut kiinnitettynä, oli runsaasti lahonnutta puuta, mutta mahdollisesti paikalla olleen puurakenteen laadusta ei enää saanut selvää.
Saranan ja puujäänteiden perusteella rakenne on ollut käytössä 1900-luvulla, eikä ole muutenkaan syytä olettaa, että se olisi tätä vanhempi. Koska paikalla ei ole jälkiä asutuksesta tai viljelystä, kohde liittynee johonkin lyhytaikaisempaan 1900-luvulle ajoittuvaan toimintaan paikalla. Kyseessä voi olla esimerkiksi metsätyömaa (vaikka kämpän jäänteitä tai muutakaan tähän viittaavaa ympäristössä ei havaittu) tai valtatien rakentamiseen liittyvä tietyömaa, joka edellä mainitun peruskartan perusteella todennäköisesti ajoittuu jo vuosisadan alkupuolelle.

Vanha Haapavesi-Pulkkila maantie (Kulkuväylät)
Moderni; Vanha Haapavesi – Pulkkila – maantie kulkee nykyisen tien eteläpuolella osin edelleen ajokuntoisena linjana. Tie on oikaistu ja vanha osuus on jäänyt pois käytöstä vuosien 1961 ja 1979 peruskarttojen laatimisen välillä: v.1961 peruskartalla nykyisin poisjäänyt tien osuus on ainoa tie ja v.1979 kartalla uusi maantie on alueen pääväylä.

Pysäysperä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tiheässä sekapuumetsässä, heti alueella kulkevan vanhan metsäautotien koillispuolella sijaitsee suorakaiteen muotoinen kellarin jäännös, joka on kooltaan noin 5 x 4 metriä. Kellarin kohta on vahvasti pensoittunut, joka vaikeutti sen havainnointia. Vaikuttaa, että kellari on rakennettu kivistä sekä laastista. Kivet ovat pääsääntöisesti sammaleen ja aluskasvillisuuden peitossa, mutta ne erottuvat osaksi kellarin eteläseinämässä. Kellarin kattorakennetta ei enää ole, vaan se on auki päältä. Aukon leveys on noin 3 x 2,5 metriä.
Kellarista noin 80 metriä kaakkoon sijaitsee puisen kaivon jäännös, koko noin 1 x 1 metriä. Syvyys epäselvä (alakohde 1).
Noin 170 metriä kellarista etelään on pienehkö röykkiö, jonka laajuus on noin 1 x 1 metriä ja korkeus noin 0,3 metriä. Röykkiö on sammaleen sekä heinien peitossa. Ympäristö vaikuttaa pellolta ja rakenne on todennäköisesti peltotöihin liittyvä raivausröykkiö (alakohde 2).
Röykkiöstä noin 5 metriä luoteeseen sijaitsee vanha harmaa lato, joka ilmeisesti toimii nykyisin puuliiterinä.
Vuoden 1844 pitäjänkartalle alueelle on merkitty Istulan talo. Vuoden 1928 Istulan perintötilan tiluskarttaan havaitun kellarin kohdalle on merkitty tonttialuetta, kiviröykkiön kohdalle on merkitty peltoaluetta. Vuoden 1962 peruskartalle kellarin kohdalle ei ole merkitty rakennusta, mutta sen läheisyyteen on merkitty kolme rakennusta. Havaittu kaivo sijaitsee myös näiden rakennuksien läheisyydessä. Vuoden 1962 peruskartalle kiviröykkiön ympärille on merkitty peltoalueita. Vuoden 1977 peruskartalla tilanne on samanlainen kuin vuoden 1962 peruskartalla, mutta vuoden 1983 peruskartalla alueelle ei ole enää merkitty rakennuksia ja pellot ovat siirtyneet kauemmas lounaaseen.

Huhta (1000047013) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1844 pitäjänkartan mukaan paikalle sijoittuu Huhta -niminen historiallisen ajan asuinpaikka. Huhta nimistä vanhaa kantatilaa tai varhaista torppaa ei alueelta kuitenkaan tunneta. Kyseessä on todennäköisesti nuorehko torpan paikka. Kohde paikantuu Luontotien paikalle pellon ja taajaman rajalle joko tien paikalle tai pellon alueelle.
Viereiseltä pellolta osin aivan talon karttapaikannuksen viereltä on 1700-luvun lopulle ja 1800-luvulle ajoituvia metallinilmaisinlöytöja (ILM14561). Löytötietojen mukaan pellolla ei ollut selvää keskittymää, mutta todennäköisesti ainakin osa löydöistä liittynee kyseiseen asuinpaikkaan.

Karhukämppä (Asuinpaikat)
Moderni; Pienen Tynkäkankaan koillisosassa, pienten kalliopaljastumien täplittämällä alueella, jolla on yhä paikannimi Karhukämppä, sijaitsevat kämpän jäänteet. Paikalta havaittiin kallion päältä kämpän maaperustus (n. 7,5 m x 4,5 m), jossa lisäksi säilynyt muutamia seinähirsien jäänteitä, sekä metallisen uunin/kamiinan jäänteitä. Vuoden 1957 peruskartassa paikalle on merkitty kaksi rakennusta (aivan vierekkäin) ja historiallisessa ilmakuvassa vuodelta 1949 paikalla on nähtävissä jopa kolme rakennusta, mutta näistä kahdesta muusta rakennuksesta ei enää havaittu merkkejä. Ilmakuvan perusteella näyttäisi siltä, että kämppä olisi ollut hylättynä jo 1949, sillä rakennusten ympäristöä ei kuvassa näytä raivatun hetkeen, vaan kasvillisuus on vallannut entisen pihapiirin.

Erkkilänneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty Alavieskan kunnantalolla sijaisevaan karttaan. Paikalla on nykyisin peltoa, ja kohde on ilmeisesti tuhoutunut.

Koiskangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty peruskarttaan. Sitä ei kuitenkaan löytynyt maastosta.

Someronkylä Rantaperä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteella on paikallisen Valo Verrosen mukaan sijainnut tervahauta, joka on sittemmin ilmeisesti tuhoutunut tietä rakennettaessa.

Taluskylä Tuulonen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty Alavieskan kunnantalolla sijaisevaan karttaan. Sitä ei kuitenkaan löydetty maastossa.

Hämeenniemi (1000047661) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vanhojen arkistotietojen mainitsemia kiukaansijoja ei alueelta ole löydettävissä. Tieto näistä on ilmeisesti J.W. Castrénin kihlakuntakertomuksesta vuodelta 1886. Todennäköisesti Castrénin ei ole tarkottanut tätä Hämeenniemeä, vaan Hiidenmäen ja Hämeensaaren luoteispuolista niemeä nyt kyseessä olevasta paikasta noin 10 km etleäkaakkoon.
Pitäjänkartan mukaan nykyisen talon paikalla on sijainnut Hämeenniemen torppa viiemistään 1840-luvulla. Hämeenniemen olevan talon kaakkoispuolisten peltojen ja Pyhäjärven Malilanlahden välissä olevalla muokkaamattomalla rannanosalla on talon viljelyksiin liittyviä peltokivikasoja ja kiviaitaa tämän koillispuolella olevan vanhan peltoalan reunoilla. Paikalla olevat kivirakenteet sijoittuvat pitäjänkartalla osoitetun pienen peltoalueen laidalle.

Pilppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pilpankankaan eteläosassa on aikanaan sijainnut Pilpan talo. Talo on merkitty pitäjänkarttaan, ja esiintyy vielä vuoden 1972 peruskartassa, tosin silloin jo ilman viljelyksiä. Paikalta tavattiin n. 10 m päässä toisistaan suuren, vanhan kiviuunin jäännös (kiviuuni 1), pienempi mahdollinen kiviuunin jäännös (kiviuuni 2) sekä metallinen liesi (liesi). Näitä kolmea tulisijanjäännöstä ympäröivät luultavasti vähintään kahdet eri rakennuksen kiviperustukset, mutta aluskasvillisuuden takia ei ollut mahdollista tarkemmin selvittää, mitkä osat havaituista perustuksista kuuluivat yhteen, ja mitkä olivat mahdollisesti vanhemman tai uudemman oletettavan asuinrakennuksen peruja. Kaikki kolme sijaitsevat suunnilleen samalla kohdalla kuin vuoden 1972 peruskarttaan merkitty asuinrakennus. Näiden selvien asuinrakennuksen jäänteiden lisäksi paikalta tavattiin kiviseinäisen maakellarin jäännös (alakohde kellari), rakennuksen betonisia perustuspilareita (alakohde betonisia perustuslpilareita), rakennuksen kiviperustus (alakohde rakennuksen pohja), yhdeksän viljelyröykkiötä sekä kaksi kiviaidan jäännöstä.

Rimpikangas (1000047853) (Asuinpaikat)
Moderni; Alueella kasvaa nuorta kasvatusmetsää, kämpästä ei löytynyt enää merkkejä maastossa. Mahdollisesti se on jäänyt kääntöpaikan alle.

Laihia (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Vuoden 1955 peruskartalle on merkitty 5 tervahautaa, vuoden 2015 ja 2020 lähiseudun inventoinnin tulosten mukaan kyseessä lienee kuitenkin miiluja. Ne sijaitsivat matalalla hiekkaharjanteella, joka on nykyään kokonaan kaivettu pois. Asia näkyy hyvin lidar-vinovalovarjosteessa. Alueella kasvaa tiheä taimikko.

Aikalanneva (Asuinpaikat)
Moderni; Vasaman metsätien ja itään Kitulaan johtavan metsätien hangassa. Alue on puustosta melko avonaista, pintamaa on osin heinittynyt.
Paikalla on n. 10 m pitkä ja 4 m leveä luonnonkivistä ja osin lohkotuista kivistä tehty metsäkämpän perustus, jossa on kaksi kellarikuoppaa keskellä, tulisijan paikkaa rakenteessa ei ole, mahdollisesti käytössä on ollut kamina. Pinnalla kasvaa lähinnä heinää. Ilmeisesti perustus liittyy 1900-luvun hakkuisiin, ehkä paikalla on ollut myös lastausalue.

Pykälö (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pykälön asumaton talo sijaitsee Hevoskorven ja Pykälönevan välisen laajan kangasalueen keskivaiheilla, Kauhistuksesta vajaat 700 m itäkoilliseen. Pihapiiristä löytyy päärakennuksen lisäksi aitta, sekä romahtanut lato. Kauempana idässä, pihapiirin ja kohteen aluerajauksen ulkopuolella on vielä jokin muu pieni rakennus. Talo on merkitty asutuksi vuoden 1962 peruskartalle, ja se löytyy myös vuoden 1953 ilmakuvasta. Sen sijaan Haapajärven pitäjänkartalle Pykälön taloa ei vielä ole merkitty. Nykyään talo on tyhjillään, mutta joku on vielä melko hiljattain raivannut osan sen pihapiiristä.

Pyöriäsuo luode (Maarakenteet)
Moderni; Paikalla on moderni kuoppa, jonka halkaisia noin 4 metriä ja syvyys runsas metri.

Kaarto (1000048293) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaarron talo on merkitty ilmakuvaan vuodelta 1947, mutta puuttuu varhemmista kartoista (isojakokartta v. 1836 ja pitäjänkartta v. 1844). Se on autioitunut vaiheittain vuosisadan loppupuolella. Osa pelloista on edelleen avonaisina. Tien lounaispuolella on edelleen käytössä oleva sauna. Itse talosta on jäljellä vain kivijalka. Tämä sijaitsee tien itäpuolella. Pohjois-eteläsuuntainen kivijalka on kooltaan 8 x 4 x 0,3 m. Kivet ovat luonnonkiviä. Etelänurkassa on uunin raunio. Kooltaan tämä on 2 x 1,5 x 0,7 m.

Hetekangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee lähiympäristönsä korkeimmalla kohdalla tien itäpuolisen soramontun itälaidalla. Paikalla on tuhoutunut kivirakenne, mahdollisesti kivikellari. Hiekkakankaan itään viettävään törmään tehdyn kaivannon pohjoisreunalla on noin 2 m pitkä ja 1 m korkea luonnonkivistä kylmämuuraamalla tehty seinämä (ks. kuva 15). Kaivannon etelälaidalla noin 1,5 m päässä edellisestä on jäänteitä vastaavasta latomuksesta. Kyse voisi olla kellarin suuaukosta. Tästä länteen rakenne on kokonaan tuhoutunut soranotossa. Rakenteen vieressä on modernia peltiromua. Viereisen soramontun pohjoislaidalta havaittiin hiiltä ja mahdollisesti tervan tai piensotkemaa maata. On periaatteessa mahdollista myös, että kyseessä olisi tervahaudan kiviseinämäisen halssin jäännös. Ilmakuvassa 1947 näkyy kohdalla jotain toimintaa. Mahdollisesti sorakuopat ovat olleet käytössä tällöin. Paikka löydettiin Nikulan talon mahdollista varhaisempaa sijaintipaikkaa etsiessä. Rakenteen kohta on alueella talolle sopivin, sillä se on selvästi alueen korkeimmalla kohtaa. Ympäristöstä ei kuitenkaan havaittu kivijalkoja, raivausröykkiöitä tai muutakaan historialliseen asutukseen viittaavaa. Nykyiselle talolle on kohdalta matkaa 500 m. Kohteen ajoitus jäi avoimeksi. Joka tapauksessa se näyttää käytännössä kokonaan tuhoutuneen.

Korpi (1000048446) (Maarakenteet)
Moderni; Vuosien 1953, 1961 ja vielä 1970 peruskartalle merkittyjen maakellareiden jäänteitä. Kolme kellarikuoppaa ovat n. 5-8 m halkaisijoiltaan, niiden keskellä on n. 1-2 m syvät kuopat. Pintaa peittää varvut, turve, päällä kasvaa myös puita.

Siltala (1000048688) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Siikalatvan Hyttikoskella, Siikajoen etelärannalla entisen Siltalan maatilan alueella sijaitsee noin 3 x 5 metrin kokoinen kellarin pohja, jossa on kylmämuuratut seinät. Kellari on noin 130 cm syvä. Kellarin lounaispuolella, noin 2,5 metrin etäisyydellä sen lounaisseinästä on noin 2 x 1,5 metrin kokoinen ja noin 60-80 cm syvä maakuoppa sekä kellarin eteläpuolella maakuoppa, joka on peitetty peltikappaleella. Molemmat kuopat ja kellari todennäköisesti liittyvät kohdalla olleeseen rakennukseen, joka erottuu vielä vuoden 1949 ilmakuvassa. Kuopat on täytetty Siltalan maatilan alueiden kunnostuksen yhteydessä, jolloin alueita on kunnostettu perinnebiotoopiksi ja laidunnan aloittamista varten.
Hyttikosken etelärannalla (vuoden 1846 pitäjänkartassa Kosken tila) on sijainnut aikanaan vesimylly, mutta sen tarkka paikka ei ole tiedossa. Myllyn perustamisvuodeksi on merkitty 1844 ja sen omistajina mainitaan Koski Kivelä nro 18, Tani nro 12, Karhu nro 13, Kärki nro10 ja Hyttilä nro 16. Paikalla on mahdollisesti ollut aikoinaan myös tätä vanhempi mylly. Joka tapauksessa Hyttikosken etelärannalla olevan Siltalan talon vesimylly on sijainnut Hyttikoskessa ainakin 1900-luvun vaihteen seutuvilla, mahdollisesti jo aiemmin (Rantsilan koskien historiaa ja rantojen tarinoita / Samuli Kiljo).

Mustikkakangas SE (Raaka-aineen hankintapaikat)
Moderni; Alueella on puolentusinaa kivikasaa, jotka ovat syntyneet paikalta hiekkaa otettaessa. Kysessä lieneee niin sanottu lapioaikainen hiekkakuoppa, jolloin lapioitaessa paikalla olleet kivet on heitetty syrjään. Matalien hiekanottokuoppien reunat ovat paikoin näkyvillä ja kivikasojen vierellä ottaalueilla ei ole huuhtoutumiskerrosta. Ottoalue jatkuu kaakkoon.

Kirjavanniemenkangas etelä (Maarakenteet)
Moderni; Lidar-aineistosta tunnistettu mahdollinen tervahauta. Tervahaudan itäpuolella noin neljän metrin etäisyydellä kohteesta on kuoppa, joka mahdollisesti liittyy tervahautaan. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Punaisenladonkangas NE (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kankaan korkeimmalla kohdalla itärinteen partaalla on luontaista rakkakivikkoa. Suhteelloisen pienikivisen rakan yli on ajettu metsäkoneella, jolloin kivikko on painunut niin, että rakkaan on muodostunut röykkiömäistä muotoa. Paikka on maastollisesti tyypillinen ajatellen röykkiöiden esiintymistä, mutta paikalta ei tavattu muiaisjäännöksiksi katsottavia kivirakenteita (röykkiöitä, latomuksia, kuoppia).

Oulunsuu Erkkola torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohdalle on 1745 kartassa piirretty talo. Viereen on lyijykynällä lisätty merkintä Erkkolan torppa. Vasta alullaan oleva pellonraivaus viittaa talon perustetun vastikään. 1760-luvun kartassa kohta on metsämaata, mutta tästä 400 m kaakkoon on Erkkolan (nr. 69) uudistalo. Alkuperäinen paikka on kenties ollut huono ja taloa on siirretty siksi ylävirtaan päin. Toinen mahdollisuus on, että kartantekijä on piirtänyt talonpaikan virheellisesti. Kartan mittaukset ovat tosin muilta osin tarkkoja. Toisaalta jotkin piirteet, kuten talon paikka suhteessa peltoihin ja tieuran sijainti voisivat viitata kyseessä olevan todellisuudessa myöhemmän Erkkolan talon.
Paikka tarkastettiin joka tapauksessa maastossa. Talon paikkaa ei kuitenkaan löydetty. Pellon reunassa oleva metsikkö oli äestetty metsä-äkeellä ja taimikkoa ei oltu harvennettu, joten havainnointiolosuhteet olivat huonot. Paikalla oli runsaasti lehtipuiden taimia, kuten pihlajaa ja koivua. Maaperä vaikutti olevan hiesusavea ja melko kosteaa.
Parempi kohta talolle löytyisi pellon puolelta, mutta pelto oli viljalla, eikä sitä päästy tarkemmin tarkastamaan. Kohteelta 80 m lounaaseen on mahdollisen panssarinuolenkärjen löytöpaikka Määttä (1000031073).

Leväyskivenkangas 2 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Moderni; Leväyskivenkankaan lounasreunalla Sangien pohjoispuolle on vähintää parikymmentä kooltaan vaihtelevaa kuoppaa. Kuoppien läpimitta vaijhtelee pääosin 2-4 metrin välillä, joukossa on joku suurempikin.Joidenkin kuoppien pohjalla on teräväsärmäistä pientä kiviainesta. Lisäksi alueella on lohkotttua kiveä. Kyseessä on laajahko alue, arviolta noin 200-250 metrin matkalla 32,5 - 35 metrin korkeuskäyrien tuntumassa. Alueella on lohkottu ja muotoiltu paikalla olleita maakiviä/lohkareita rakennuskiviksi. ilmakuvien perusteella alue on ollut lohkareikkoa vielä 1950-luvun lopulla.

Koivisto (1000049087) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla nimeltä Koivisto, osin kallioisen mäen laella, mäen yli kulkevan metsätien luoteispuolella sijaitsevat Koiviston talon jäänteet. Yksi rakennus seisoo vielä osittain, lisäksi muutaman rakennuksen perustukset ovat yhä paljaina. Pihapiirin ympärillä mäen laella, sekä mäen etelä- ja länsirinteessä ovat aikanaan sijainneet talon viljelykset, ja näiden jäänteenä alueella onkin yhä joitain resenttejä viljelyraunioita. Rakennusten jäänteet sekä viljelyrauniot ovat kuitenkin peräisin 1900-luvulta (joskin ainakin rakennukset oletettavasti sen alkupuolelta), eikä niitä kartoitettu sen tarkemmin. Poikkeuksen tähän tekee suuri viljelyraunio heti metsätien kaakkoispuolella. Suuren kokonsa ja muita viljelyrauniota paksumman sammalpeitteensä johdosta se poikkeaa niistä selvästi, ja saattaa olla niitä vanhempi, minkä johdosta se on sisällytetty omana alakohteenaan.

Marjakangas 3 (Kivirakenteet)
Moderni; Tutkimusalueen pohjoisosasta löydettiin rivimäinen kivirakenne. Rakenne sijaitsi kiviröykkiöstä Marjakangas 2 (1000049159) noin 15 metriä koilliseen ja koostui kolmesta-viidestä, halkaisijaltaan 30–40 cm kivestä. Kivirivi oli paikalla sijaitsevan kiinteistörajan suuntainen ja myöhemmin se todettiin kiinteistörekisterissä mainituksi ja nykyisin käytössä olevaksi rajaviitaksi. Kyseisellä kohdalla ei ole ollut kiinteistön rajaa vanhoilla kartoilla eikä edes vielä vuoden 1992 peruskartalla (2432 04 Saukonperä), joten kyseessä on varsin nuori rakenne.

Koivula 2 (1000049261) (Maarakenteet)
Historiallinen; Vuoden 2012 inventointiraportissa mainittu tervahauta todettiin v. 2022 inventoinnissa kellarin pohjaksi. Kohde on ollut rekisteriportaalissa Koivulan alakohteena (630040005). Vuonna 2012 kohde oli tiheän puuston peitossa, nyt alueella oli tehty avohakkuu, kellarin reuna on jonkin verran leikkautunut metsäkoneella ajamisen seurauksena. Kellari on kooltaan n. 10 x 6, syvyys yli 1,5 m, siinä on seinävalli ja oviaukko itään. Kysymyksessä on todennäköisesti Koivulan talon kellarin jäännös.

Hirvioja 4 (Maarakenteet)
Moderni; Lidar- ja lidark-aineistoissa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Havula (Asuinpaikat)
Moderni; Metsätien varrella vuoden 1963 peruskartalle merkityn tilan asuinrakennuksen betoniperustus, jossa mm. kumollaan oleva pönttöuuni, asutuksen pihapiiriin on merkitty vanhalle peruskartalle 4 muuta rakennusta. Paikalle ei ole merkitty asutusta 1840-luvun pitäjänkartalle tai 1760-luvun isojakokartalle.

Riihiaho (1000049975) (Hautapaikat)
Moderni; Haapaveden Rytkynojan koillistörmällä näkyy laserkeilausaineistossa tervahautaa muistuttava muoto. Kohde on syntynyt vuonna 1975, kun Riihiahon tilan navettapalossa kuolleet naudat on haudattu Rytkyojan koillispuolelle. Hautauksesta on syntynyt kumpu. Kumpua on painettu kaivinkoneella keskeltä alemmaksi, koska luita oli noussut pintaan. Tämän jälkeen hautakummun keksikohtaan alkoi kertymään vettä, joten Rytkynojan puoleiselta laidalta kaivettiin pieni oja alarinteeseen. Tämä muistuttaa tervahaudan halssia.

Katajamaa (Asuinpaikat)
Moderni; Talon paikka sijaitsee 800 m Siuruan Mertalan talosta länteen joen pohjoispuolella. Alue on tasaista ja mahdollisesti tulva-altista.
Pitäjänkartalla (1865) paikalle ei ole merkitty maankäyttöä. Talo näkyy 1957 ilmakuvassa ja on merkitty 1966 peruskarttaan nimellä Katajamaa. Samalla palstalla on myös Alatalo-niminen talo, jonka kohdalle Katajamaa-nimi on myöhemmillä kartoilla siirtynyt.
Nimiarkiston mukaan Alatalo on lohkottu Laurista 1922 (Eeva Kilpeläinen 1980). Katajamaasta mainitaan vain sen olleen autiona 1980. Todennäköisesti se on joka tapauksessa näistä kahdesta myöhäisempi.
Paikalta havaittiin suuri uuninjäännös, joka yhteydessä oli betoninen kivijalka. Rakennuksesta 30 m itään on vanha kaivo, jonka laho kansi ei juuri erotu ympäröivästä maastosta. Kaivon itäpuolella on hirsirakenteisen rakennuksen jäännös. Tästä pohjoiseen havaittiin kuoppa, joka oli mitoiltaan 3 x 2 metriä. Uunillisesta rakennuksesta 65 m kaakkoon löydettiin vielä yksi hirsirakenteisen rakennuksen pohja. Maastohavainnot tukevat kirjallisten lähteiden tietoja ja kyseessä lienee 1900-luvulla asuttu pihapiiri.

Palo 2 (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Tannilantien varrella sijainneen Palon talon paikalla. Entisestä pihapiiristä n. 50 m lounaaseen on n. 8 m halkaisijaltaan oleva kellarin pohja. Noin 2,5 m halkaisijaltaan oleva kellarikuoppa on n. 1,5 m syvä, seinäpenkka on n. 60 cm korkea. Jäännöksen pinnalla on turvekerros, pintakasvillisuus on lähinnä puolukkaa, päällä kasvaa kuusen taimia, reunoilla koivuja. Talon paikalla on jäljellä n. 2,5 m halkaisijaltaan oleva tulisijan jäännös, jota on vuorattu osin teräspellillä. Palon talo tilarakennuksineen on merkitty vielä vuoden 1966 peruskartalle.

Polviaho (Asuinpaikat)
Moderni; Tannilantien varrella sijainneen Polviahon talon paikalla on joitakin jäänteitä entisistä tilarakennuksista, joita ei tarkemmin katsottu. Alue on erittäin kuoppaista ja vankan pintakasvillisuuden peittämää. Polviaho on merkitty vielä vuoden 1966 peruskartalle.

Ojalankangas (1000050809) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Lidar 5p-aineistossa erottuva maakuoppa, jolla on vallit. Kuopan halkaisija on noin 2 metriä ja valleineen noin 5 metriä.
2024: Kohde on moderni kaivanto.

Nimetönräme (Maarakenteet)

Kähtävä maakivi (Taide)
Historiallinen; Kähtävänojan rannalla olevalla peltojen ympäröimällä niityllä on ollut näkyvillä (ennen uuden tien tekemistä 1980-luvulla) puoliksi maan peittämä kivi, jossa paikallisten Aino Kähtävän ja Lasse Saukonojan muistin mukaan oli hakattuina vuosiluku 1481 ja kirjaimet VA. Kiveä on kähtäväläisten toimesta etsitty, mutta sitä ei ole paikalta enää löytynyt. Alueella on sijainnut myös vesimylly.

Kuohusuo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Niittylato näkyy vuoden 1959 ilmakuvassa. Vuoden 1971 peruskartan mukaan Kuohusuolla on Sarajärven niittypalsta.
Pääasiassa puuton Kuohusuo sijaitsee Kumpu-Vujenselän, Nokkavaaran ja Kouvanvaaran välissä.
Niittyladon sisätilan koko on 4 x 4 m. Länsinurkassa on vielä neljä hirsikertaa jäljellä, muutoin lato on hyvin maatunut. Oviaukko on saattanut olla länsiseinällä. Hirret on kirveellä katkottu ja niissä on koirankaulasalvos.

Kuusivaaranoja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Niittylato sijaitsee Saarisvaaran eteläpuolella, Kuusivaaranojan etelärannalla. Alueella kasvaa kuusta, koivua sekä leppää. Paikalla on sammalta kasvava heinäinen suo. Noin 280 metriä tästä länteen on toinen niittylato.
2000: Seinähirret pystyssä. Vuosilukukaiverruksia. Vanhin 1907.
2023: Niittyladosta on enimmillään pystyssä 8 hirsikertaa. Koirankaulasalvokset nurkissa. Hirret ovat sekä sahalla että kirveellä katkaistuja. Oviaukko on 1,5 metriä leveä ja se suuntaa pohjoiseen puroa kohti. Oviaukkoa reunustaa noin 15 cm leveä karalauta joka on hirsien loviin laitettu. Hirsien välissä on oviaukon vieressä kapulat pitämässä niitä suorassa.
Katto on ollut tuohesta ja liisteistä tehty. Sisätilan koko on 4,6 x 4 m. Vielä pystyssä olevan oviaukon viereisissä hirsissä sisäpuolella on kaiverruksia, josta tällä käynnillä erottui ainakin vuosiluku 1909.
Niittylato näkyy myös vuoden 1959 ilmakuvalla.

Kuusivaaranoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Niittylato sijaitsee Saarisvaaran eteläpuolella, heti Kuusivaaranojan etelärannalla. Alueella kasvaa kuusta ja koivua. Paikalla on sammalta kasvava heinäinen suo. Noin 280 metriä tästä itään on toinen niittylato.
2000: Seinähirret pystyssä. Vuosilukukaiverruksia:1902, 1904 ja 1906.
2023: Niittyladon sisätilan koko on 4,2 x 4,2 metriä ja siinä on enimmillään 9 hirsikertaa jäljellä. Sen 1,5 metriä leveä karapuilla reunustettu oviaukko on etelän puolella. Katossa ollut mahdollisesti 1 kurkihirsi ja kaksi vuoliaista sekä siihen nojaavat liisteet sekä tuohet.

Kuusivaaranoja 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Niittylato sijaitsee lähellä Liiverin autiotupaa, siitä noin 240 metriä luoteeseen Kuusivaaranojaan laskevan ojan länsipuolella vanhalla niityllä.
2000: Seinät pystyssä ja osin kattoakin jäljellä.
2022: Niittyladon sisätilan koko on 4,8 x 4,4 metriä, oviaukkoseinä on pitempi. Noin 1,9 metriä leveä oviaukko on eteläseinällä ja aukon hirsien päissä on lovet karapuille. Niittyladon hirret on sahattu. Enimmillään ladossa on 10 hirsikertaa jäljellä koillislaidalla. Ladon takaseinältä ja ainakin itäseinältä on sahattu hirsiä välistä joka toisesta hirsikerrasta. Takaseinältä 5. ja 7. hirsikerrasta, ja itäseinältä 4. ja 6 hirsikerrasta. Katto ollut pienistä
rimoista ja tuohilevyistä tehty.

Niittylato sijaitsee Liiverin autiotuvasta noin 100 metriä luoteeseen. Paikka on heinäinen Kuusivaaranojan varsi. Alueella kasvaa sekä iäkästä että nuorta koivua mutta myös kuusia. Heti ladon jäännösten vieressä koillispuolella on vanhan mallin mukaan rakennettu lato.
Vain alimmat hirsikerrat sekä vetinen keskiosa, jossa lattiariuut ovat, on vielä ladosta nähtävillä. Sisätilan koko on ollut 4 x 4 m. Oviaukon paikasta ei ole varmuutta.
Niittylato näkyy myös vuoden 1959 ilmakuvalla.

Latvalamminsuo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Niittylato on sijainnut Lavalamminsuolla, Latvalammesta noin 70 metriä itään. Paikalla on heinää kasvava suo.
Paikalla ei ole enää jälkiä niittyladosta. Kohde on nyt merkitty Metsähallituksen järjestelmään lakanneeksi kohteeksi.
Niittylato näkyy vuoden 1961 ilmakuvassa. Läheisen Selkävaaran porokämpän rakentamiseen tiedetään käytetyn Latvalamminsuon niittylatojen hirsiä.

Latvalamminsuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Niittylato on sijainnut Lavalamminsuolla, Latvalammesta noin 85 metriä pohjoiseen. Paikalla on heinää kasvava suo.
Paikalla ei ole enää jälkiä niittyladosta. Kohde on nyt merkitty Metsähallituksen järjestelmään lakanneeksi kohteeksi.
Niittylato näkyy vuoden 1961 ilmakuvassa. Läheisen Selkävaaran porokämpän rakentamiseen tiedetään käytetyn Latvalamminsuon niittylatojen hirsiä.

Latvalamminsuo 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Niittylato sijaitsee Lavalamminsuolla, Latvalammesta noin 120 metriä luoteeseen. Paikalla on heinää kasvava suo.
Jäljellä on vielä muutamia hirsiä maassa, mutta lähinnä ladon koon hahmottaa paikalla runsaammin kasvavasta sammalesta. Niittyadon sisätilan koko on ollut noin 4,5 x 3,5 m.
Niittylato näkyy vuoden 1961 ilmakuvassa.

Kohde sijaitsee Latvalammelta noin 560 metriä lounaaseen, Matopalon koillispuolella, heinää kasvavalla suolla.
Niittyladon sisätilan koko on 4,4 m x 3,9 m. Enimmillään siinä on viisi hirsikertaa jäljellä. Parhaiten lato on säilynyt oviaukon puolelta, joka on länsiseinällä. Kattoa näyttää tukeneen kuusi hirttä, jotka ovat nyt maassa katon romahdettua idän suuntaan. Ainakaan kaikki eivät ole lattiaan kuuluneita hirsiä. Oviaukkoa on tukeneet karapuut, sillä oviaukon päädyissä on vielä lovet näkyvissä. Oviaukon leveys on 2 metriä. Nurkissa on koirankaulasalvokset. Hirret on katkaistu sahalla ja ovat keskimäärin 20 cm halkaisijaltaan. Oviaukon puoleisella ulkoseinällä on kaiverrus MV.
Niittylato näkyy myös vuoden 1961 ilmakuvassa.

Matosuo 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Niittylato on sijainnut Matosuolla, noin 580 länsiluoteeseen Ylpiätupa-nimisestä päivätuvasta. Paikalla on heinää kasvava suo kuusimetsän reunalla.
Paikalla ei ole enää niittylatoon liittyviä rakenteita. Kohde voidaan katsoa kokonaan tuhoutuneeksi ja se on Metsähallituksen järjestelmässä muutettu lakanneeksi kohteeksi.
Niittylato kattoineen näkyy vuoden 1961 ilmakuvassa.

Matosuo 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Niittylato on sijainnut Halla-ahon koillispuolella, Matosuon eteläosassa. Paikalla on heinää kasvava suo.
Ladosta ei enää näy maastossa merkkejä joten kohde voidaan katsoa kokonaan tuhoutuneeksi. Järjestelmässä olotila on nyt muutettu Metsähallituksen aineistossa lakanneeksi kohteeksi.
Vuoden 1961 ilmakuvassa paikalla näkyy niittylato, jossa on vielä katto.

Moskavaaranpaise 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Heinää, pajua ja nuorta koivua kasvava kostea suon reunama.
Suhteellisen jykevätekoisen niittyladon sisätilan koko on 4,5 x 3,5. Kaksi metriä leveä oviaukko on eteläseinällä ja sitä ovat tukeneet karapuut. Koirankaulatekniikalla salvotut hirret on katkaistu pääasiassa kirveellä, mutta muutama on myös sahalla katkaistu. Lattiahirsiä on näkyvillä, ne ovat oviaukon suuntaisesti.

Mätäsoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Heinää kasvava suo Mätässuon länsiosassa. Eteläpuolella virtaa Mätäsoja.
Niittyladoissa ei ole enää juuri mitään dokumentoitavaa, mutta kummankin ladon sisätilan koko on ollut noin 4 x 4 metriä ja kummastakin niittyladosta on jäljellä yksi nurkka, joissa hirret on yhdistetty koirankaulasalvoksella. Tuohia on maassa siellä täällä läntisemmän ladon kohdalla, joten katto on ollut osittain tuohella katettu. Itäisempi lato on heikommin maastossa erottuva. Sen vieressä länsipuolella noin 17 metrin päässä on mahdollinen heinäsuovan 2,30 metriä pitkä keskisalko.
Niittyladot näkyvät vuoden 1959 ilmakuvalla mahdollisesti jo osittain romahtaneena. Kolmas näkyy itäisemmästä ladosta noin 165 metriä itään, mutta siitä ei enää maastossa ollut selviä jälkiä. Niittyladot 1900-luvun alkupuoliskolta tai 1800-luvun loppupuolelta.

Ohtaoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Niittylato sijaitsee Saarisvaaran kaakkoispuolella Ohtaojan länsirannalla, noin 70 metriä pohjoiseen Ohtaojan ylittävästä sillasta. Paikalla kasvaa pajua, koivua ja kuusta sekä heinää ja sammalta.
Niittyladon alimmat hirret ovat vielä näkyvillä ja hirsiä makaa maassa siellä täällä. Koirankaulasalvos. Niittyladon koosta ei enää saa varmuutta, mutta todennäköisesti se on ollut samankokoinen ja -tyyppinen kuin muutkin lähistön niittyladot (Kuusivaaranoja 1-4 ja Yökumpu luode 1 ja 3).
Niittylato näkyy vuoden 1959 ilmakuvassa.

Pajusuo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Heinää kasvava suo Sotiojan pohjoispuolella, Pajusuon länsipäässä, aivan kansallispuiston rajalla.
2000: Alimmat hirret jäljellä.
2023: Itäisempi lato: toiselta laidaltaan heikosti hahmotettavan niittyladon sisätilan koko on arviolta 4 x 4 m, ja oviaukko on ollut mahdollisesti kaakkoisseinällä. Hirsiä on katkottu sekä kirveellä että sahalla. Ladossa on enimmillään kolme hirsikertaa jäljellä. Läntisempi lato: Niittyladosta on enimmillään viisi hirsikertaa jäljellä. Tämänkin ladon hirsiä on katkaistu sekä kirveellä että sahalla. Sisätilan koko on 4 x 4 m.
Ladot näkyvät myös vuoden 1961 ilmakuvassa.

Rimpisuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Niittylato sijaitsee Pääojasta noin 210 metrin päässä, sen länsipuolella, Rimpisuolla. Alue on heinää kasvavaa suota. Kansallispuiston raja on noin 35 metrin päässä eteläpuolella. Alueella kasvaa nuorta koivikkoa.
Niittylato, jossa on enimmillään 12 hirsikertaa jäljellä. Nurkissa on koirankaulasalvokset, ja hirret on katkaistu sahalla. Itään suuntaavaa, romahtanutta oviaukkoa ovat tukeneet karapuut, sillä hirsien päissä on lovet. Sisätilan koko on 3,5 x 4,5 m, itä- ja länsiseinä ovat lyhyempiä Lattiassa on sammalkasvuston alla lyhyemmän sivun suuntaisia hirsiä.
Niittylato näkyy vuoden 1961 ilmakuvassa.

Sotisuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Niittyladot sijaitsevat Sotisuon koillisosassa. Alue on heinää kasvavaa suota. Luoteispuolitse virtaa lännen suuntaan Sotiojaksi muodostuvat vedet.
Lounaisempi niittylato: sisätilan koko on 4,5 x 4,3 m. Noin 1,2 metriä korkea oviaukko on pohjoisseinällä, ja kolme sen yläpuolista hirttä on vielä paikoillaan. Enimmillään on pystyssä 16 hirsikertaa. Lattiahirret on salvottu alimpien hirsien väliin.
Koillisempi niittylato: sisätilan koko on 4,5 x 4,5 m. Hirret ovat kirveellä ja sahalla katkaistuja. Oviaukkoa tukevat karapuut, ja kamanahirsi on vielä paikoillaan. Nurkissa on koirankaulasalvos. Enimmillään on jäljellä 7 hirsikertaa. Länsiseinällä olevan oviaukon leveys on 1,6 m.
Niittyladot näkyvät ilmakuvassa. Lounaisempi niistä on vuoden 1971 peruskartan mukaan kuulunut Sarajärven kylälle.

Välioja 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Niittylato sijaitsee Väliojan varrella heti sen itäpuolella, paikalla kasvaa koivua ja kuusta. Alueella on sammaloitunutta heinikkoa.
Niittyladossa on enimmillään 6 hirsikertaa jäljellä oviaukon puolella. Sen sisätilan koko on 3 x 3 m. 1,5 metriä leveä oviaukko suuntaa länteen ja sen reunoilla on vielä hirsien välissä käytetyt kapulat paikoillaan. Muutama paksun rautalangan pätkä on oviaukossa. Ladossa on pääosin sahalla katkaistut hirret.
Näkyy vuoden 1961 ilmakuvalla, jolloin ladossa on vielä ollut katto.

Yökummunoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Niittylato sijaitsee Yökummunlammesta noin 100 metriä etelään, avoimen suon reunalla, jossa kasvaa mäntyä ja koivua. Niittyladon lattian kohdalla kasvaa heinää, muuten aluskasvillisuus on hillaa ja sammalta.
Niittyladon sisätilan koko on 4,5 x 4 m, Siinä on enimmillään neljä hirsikertaa jäljellä etelänurkassa. Oviaukko on ollut luoteisseinällä. Nurkissa on koirankaulasalvos. Katossa on ollut eristeenä tuohta.
Heinälato näkyy myös vuoden 1959 ilmakuvassa.

Yökumpu luode 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Läntisempi niittylato sijaitsee Kuusivaaranojan ja Ohtaojan yhtymäkohdasta noin 70 metriä etelään, ojan länsipuolella. Paikalla on kahden suoniityn välinen kuivempi pieni ala, jossa kasvaa kuusta, koivua ja nuorehkoja mäntyjä. Aluskasvillisuus koostuu lähinnä puolukasta ja sammalesta. Itäisempi niittylato sijaitsee kahden Ohtaojaan laskevan puron välisellä alueella, pienen kohouman eteläpuolella, heinäisen suon reunalla. Alueella kasvaa kuusta ja koivua.
Itäisemmän niittyladon sisätilan koko on 5 x 5,4 metriä. Luoteisnurkassa on vielä 10 hirsikertaa jäljellä. Hirret on katkottu pääasiassa sahalla mutta myös kirveellä ja nurkissa on koirankaulasalvos. 1,7 m leveä oviaukko on kaakkoisseinällä ja siinä on toinen karapuu vielä paikoillaan sekä hirsien välissä kapulat. Ainakin yksi hirsi on veistetty kirveellä osittain pelkaksi. Niittyladon katto on tehty liisteistä ja tuohesta.
Läntisemmän niittyladon sisätilan koko on 4,5 x 4,5 metriä. 1,5 metriä leveä oviaukko karapuineen on eteläseinällä. Enimmillään niittyladossa on 9 hirsikertaa jäljellä. Hirret ovat suhteellisen jykeviä, paksuimmat noin 25 cm. Kurkihirsi on maassa, ja siihen nojaa liisteitä ja tuohta. Nurkissa on koirankaulasalvos.
Niittyladot näkyvät myös vuoden 1959 ilmakuvassa.

Murtokangas 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Tasaisella ja harvalla mäntykankaalla sijaistee neliskulmainen kivilatomus, joka on mitoiltaan noin 50 x 50 cm. Latomuksen korkeus on noin 75 cm. Alimmaisena on yhdestä kivestä koostuva jalusta, jonka päälle kiviä on ladottu lappeelleen. Kivet ovat kevyesti sammaloituneet. 140 metriä rajamerkin lounaispuolella sijaitsee tervahauta Murtokangas 1.
Kivilatomusta ei pystytty tulkitsemaan tai ajoittamaan tarkemmin. Rajamerkkinä sitä ei pidetty, sillä sen läheisyydessä ei ole vanhoilla kartoilla kulkenut rajaa, eikä nykyisinkään kiinteistönrajaa. Latomuksesta ei myöskään erotu viisarikiveä. Tulkinnassa otettiin huomioon myös mahdollisuus, että kyseessä olisi luontaisesti lohkeillut luonnonkivi, joka erottuu
ympäristöstään tasaisella metsäkankaalla.

Pakola (1000051330) (Asuinpaikat)
Moderni; Pakolan talo ja pelloton merkitty peruskartalle 1964, vuoden 1984 kartassa talo on vielä asuttu, pellot ei näy enää. Talon tyyli viittaa siihen, että se on rakennettu 1900-luvun alkupuoliskolla. Talo on todennäköisesti muutama kymmen vuotta sitten jäänyt autioksi, pellot ovat metsittyneet. Osa pihasta on leikattu, talon ympärille on korkeaa aluskasvillisuutta. Talossa ei käyty.

Kopisto 1 (Asuinpaikat)
Moderni; Matala kangassaareke suoalueen keskellä, tuoreehko kangas. Alue on osittain aluskasvillisuuden peittämä, osittain vanhaa puustoa. Sutigis-merkinnän mukaan paikalla oli Kopiston talo. Talon perustuksia ei inventoinnissa havaittu, sitä esti tiheä korkea aluskasvillisuus. Aukealla alueella on vanhalle pihapiirille tyypillistä kasvillisuutta, lounaisosassa on hyvin kookkaita vanhoja pihapuita. Alueen pohjoislaidalta löytyi kaksi raivausröykkiötä, toinen pyöreä, halkaisija 2,5 m ja korkeus 0,5 m; toinen on soikea, mitat 4 x 2,5 m ja korkeus 0,5 m. Kivien koko on 15 - 35 cm.
Lähialue, jossa kasvaa nykyään vanhahko metsä, näyttää raivatulta.
Nimi Kopisto ei löydy torppaluettelosta eikä Salon/Piipolan tuomiokunnan - Haapaveden pitäjä -
perunkirjoituksista (1724 - 1921). Vuoden 1953 - 1990 peruskarttoihin on merkitty rakennuksia, peltoa ja niittyä asuinpaikan kohdalle.

Pirttiniemi (1000051484) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Lidar-aineistossa erottuva ja LIDARK-hankkeen yhteydessä tunnistettu mahdollinen tervahauta, jonka halssi suuntaa lounaaseen. Halkaisija noin 15 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hietamäki (1000051796) (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Jaurakkajärven lounaisrannalla kankaan itäosassa sijaitseva nuori hiilimiilu. Miilu on pyöreä ja vallillinen kuoppa, jonka keskuskuoppa on halkaisijaltaan 3 metriä ja 80 cm syvä. Miilun kokonaishalkaisija on noin 6 metriä. Vallissa on kuntan alla 6-12 cm hiilistä ja nokista hiekkaa, sen alla keltainen hiekka. Kuopan pohjalle oli tehty eläimen hautaus, joten kohde on vaurioitunut.

Kortinkangas (1000051857) (Asuinpaikat)
Moderni; Vuoden 1955 peruskartalle on merkitty kämppä ja 6 sivurakennusta. Kaikki on perustuksia myötä purettu, lukuun ottamatta kämpän tulisijan betonialusta (mitat noin 1,2 x 1,1 m). Kämpälle johtava vanha kärrytie on noin 100 m:n matkalla säilynyt.

Isokangas etelä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Lähinnä munuaisenmuotoiseksi luonnehdittava palaneiden kiven muodostama kumpu, jonka ala noin 5,5 x 7 metriä ja korkeus noin 40 cm. Vastaa esimerkiksi muutamien jätinkirkkojen luota tavattavia kivikautisia palokivikumpuja. Sijaitsee johtokäytävällä voimalinjojen alla huoltotien reunassa. Rakenne osin vahingoittunut voimalinja uudistustyön ja huoltotien rakentamisen yhteydessä. Kummun läheisyydestä ei tiettävästi ole tavattu merkkejä asuinpaikkapinnasta.
2021: Kohde on uuden voimalinjan alla ja tuhoutunut. Sirpalekivet ovat maanpinnalla näkyvissä, ja ne vaikuttavat moderneilta (voimakas punainen – violetti väri, terävät särmät).
Kohde on aiemmin ollut kohteen Isokangas etelä (Yli-Ii) (1000019096) alakohteena, josta se on eriytetty omaksi kohteekseen vuonna 2024.

Äkälänkangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee Säilynmäentiestä noin 5 metriä etelään. Kohdalla erottuu viisarikivi, jonka koko on noin 30 x 40 cm. Sen pohjoispuolella on pystyssä keppi merkkaamassa nykyistä kiinteistörajaa.
Rajamerkki paikannettiin vuonna 1843 laaditulta pitäjänkartalta, jolloin paikalla on ollut Kiiskilän kylän enklaavi kruunun/valtionmaiden sisällä. Raja on merkitty kiinteistörajaksi vuoden 1961 peruskartalle sekä nykyiselle peruskartalle.

Maringaistenhautakangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki on rakennettu neliömäisestä kiviladelmasta, jonka keskellä on pystyssä rajan suuntaa osoittava viisarikivi, johon ei ole tehty merkintöjä. Viisarikivi kohoaa kivilatomuksesta noin 0,4 metriä. Viisarikiven viereen on isketty keppi, jossa on naula ja hieman merkintänauhaa ympärillä. Rajamerkin sammaleen peittämän kiviladelman koko on noin 1,5 * 2,0 metriä ja korkeus on noin 0,4 metriä.
Rajamerkki paikannettiin vuonna 1843 laaditulta pitäjänkartalta, jolloin paikalla on ollut Kiiskilän kylän enklaavi kruunun/valtionmaiden sisällä. Raja on merkitty kiinteistörajaksi vuoden 1961 peruskartalle sekä nykyiselle peruskartalle.

Ala-Takkula 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki on rakennettu neliömäisestä kiviladelmasta, jonka keskellä on kumoon kellahtanut viisarikivi, johon ei ole tehty merkintöjä. Viisarikiven korkeus on noin 0,5 metriä. Rajamerkin sammaleen peittämän kiviladelman koko on noin 1,0 * 1,3 metriä ja korkeus on noin 0,3 metriä.
Rajamerkki paikannettiin vuonna 1843 laaditulta pitäjänkartalta, jolloin paikalla on ollut Kiiskilän kylän ja kruunun/valtionmaan välinen raja. Vuoden 1961 peruskartalle on merkitty kiinteistöraja. Raportin kohteet 18, 19, 20, 21 ja 22 ovat saman Kiiskilän kylän enklaavin rajapisteitä, joka on nykyään kiinteistöraja.

Ala-Takkula 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki on rakennettu kiviladelmasta, jonka reunalla on viisarikivi, johon ei ole tehty merkintöjä. Viisarikiven korkeus on noin 0,5 metriä. Viisarikivi nojaa sammaleen peittämään kiviladelmaan, jonka koko on noin 0,2 * 0,5 metriä ja korkeus on noin 0,3 metriä. Raportin kohteet 18, 19, 20, 21 ja 22 ovat saman Kiiskilän kylän enklaavin rajapisteitä, joka on nykyään kiinteistöraja.

Ala-Takkula 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki on rakennettu neliömäisestä kiviladelmasta, jonka keskellä on viisarikivi, johon ei ole tehty merkintöjä. Viisarikivi kohoaa kivilatomuksesta noin 0,4 metriä. Rajamerkin sammaleen peittämän kiviladelman koko on noin 1,2 * 1,2 metriä ja korkeus on noin 0,2 metriä. Raportin kohteet 18, 19, 20, 21 ja 22 ovat saman Kiiskilän kylän enklaavin rajapisteitä, joka on nykyään kiinteistöraja.

Historiallinen; Rajamerkki on rakennettu neliömäisestä kiviladelmasta, jonka keskellä on kumoon kellahtanut viisarikivi, johon ei ole tehty merkintöjä. Viisarikiven korkeus on noin 0,5 metriä. Rajamerkin sammaleen peittämän kiviladelman koko on noin 0,8 * 1,5 metriä ja korkeus on noin 0,3 metriä. Raportin kohteet 18, 19, 20, 21 ja 22 ovat saman Kiiskilän kylän enklaavin rajapisteitä, joka on nykyään kiinteistöraja.

Historiallinen; Rajamerkki on rakennettu neliömäisestä kiviladelmasta, jonka keskellä on kumoon kellahtanut viisarikivi, johon ei ole tehty merkintöjä. Viisarikiven korkeus on noin 0,6 metriä. Rajamerkki on nojannut kolmen kiven muodostamaan kiviladelmaan, jotka ovat nyt täysin sammaleen ja muun aluskasvillisuuden peitossa. Kiviladelman koko on noin 0,8 * 1,0 metriä ja korkeus on noin 0,3 metriä. Raportin kohteet 18, 19, 20, 21 ja 22 ovat saman Kiiskilän kylän enklaavin rajapisteitä, joka on nykyään kiinteistöraja.

Lehtola (1000052376) (Kivirakenteet)
Historiallinen; aikalla on laonnut rajamerkki. Sammaleen alla on kiviä noin 1 * 1 metrin kokoisella alueella. Keskellä on kallellaan viisarikivi. Ladelman korkeus on noin 0,4 metriä. Rajamerkki erottuu heikosti soistuneen metsän ympäristöstä. Rajamerkki paikannettiin vuonna 1843 laaditulta pitäjänkartalta, jolloin paikalla on ollut Kiiskilän kylän ja kruunun/valtionmaan välinen raja. Raja on merkitty myös vuoden 1961 peruskartalle. Nykyään kiinteistöraja.

Savolankuru (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on viisarikivi, joka sijaitsee ojitetulla alueella kahden ojan risteymäkohdassa. Viisarikiven läpimitta on noin 45 cm. Rajamerkin itäpuolella aukeaa selkeästi hakattu kiinteistönraja. Kohteen viereen on tuotu metsänhoitoyhdistyksen nauhalla merkitty keppi. Rajamerkki paikannettiin vuonna 1843 laaditulta pitäjänkartalta, jolloin paikalla on ollut Kiiskilän kylän ja kruunun/valtionmaan välinen raja. Raja on merkitty myös vuoden 1961 peruskartalle. Nykyään kiinteistöraja.

Pyysalo (1000052379) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on viisarikivi, jota on esillä noin 40 cm. Viisarikiven leveys on noin 30 cm. Viisarikivi erottuu ympäristöstä hyvin heikosti. Alue on pusikkoista ja viisarikiven länsi- sekä eteläpuolella on syvät pelto-ojat. Rajamerkki paikannettiin vuonna 1843 laaditulta pitäjänkartalta, jolloin paikalla on ollut ilmeisesti Kiiskilän kylän ja kruunun/valtionmaan välinen raja. Vuoden 1961 peruskartalla raja on kiinteistöraja, niin nykyäänkin.

Veneneva 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on täysin laonnut rajamerkki. Kohdalla on kiviä kasassa maata vasten noin 0,5 * 0,5 metrin kokoisella alueella. Osa kivistä on sammaleen peitossa. Kasan keskellä erottuu myös viisarikivi, jonka koko on noin 30 x 20 cm. Rajamerkki paikannettiin vuoden 1843 pitäjänkartalta, jolloin paikalla on ollut kruunun/valtionmaan enklaavin rajapiste. Raja on merkitty myös vuoden 1961 peruskartalle, jolloin se on ollut Reisjärven Kangaskylän enklaavin rajapiste. Nykyisin kiinteistöraja.

Moderni; Multakaarronnevan länsipuolisella Savulankankaalla, kankaan laen kallioalueen pohjoispuolella sijaitsee yhä pystyssä olevan Penttilän talo (merkitty asutuksi vuoden 1962 peruskartalle, ei merkintää pitäjänkartalla) pihapiireineen. Päärakennuksen lisäksi yksi piharakennus on yhä pystyssä, ja lisäksi pienen rakennuksen hirsikehikko on osin säilynyt. Alueella on myös erilaista metalliromua yms. ja osaa läheisistä pelloista viljellään yhä.
Talon pihapiiristä länsiluoteeseen, taloa lähimmän, yhä maastokartalle merkityn hylätyn, niittyyntyneen peltoalueen länsi- ja eteläpuoliselta pieneltä metsänreunan niittyalueelta tavattiin kolme viljelyraunioiksi tulkittavaa sammalen täysin peittämää kiviröykkiötä. Kyseinen alue on vuoden 1962 peruskartassa ollut vielä merkittynä niityksi, mutta nyt se on jo viereisiä, yhä niityksi merkittyjä alueita selvästi metsittyneempi. Alueen maa on selvästi tasattua, ja luultavasti ollut aikanaan myös viljelykäytössä.

Aitto-oja 1 (Asuinpaikat)
Moderni; Aittokannonnevan ja Multakaarronnevan välissä sijaitsee peltoalue nimeltä Aitto-oja. Peltojen keskellä on aikanaan sijainnut Aitto-ojan talo. Talo on merkitty niin pitäjänkarttaan kuin vuoden 1962 peruskarttaankin. Nyt talon pihapiiri ja rakennusten paikat ovat kuitenkin peltoa, eikä paikalla ole säilynyt mitään maanpinnalle havaittavia rakenteita.

Saarivesi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Saariveden pohjoisrannalla sijaitsee ainoa Eskolan metsäradan varren säilynyt kämppä, Saariveden kämppä. Alkuperäisistä kahdesta miehistökämpästä on säilynyt ilmeisesti vain suurempi, lisäksi ainakin alkuperäinen talli on yhä pystyssä. Pihapiirissä on lisäksi mahdollisesti alkuperäinen sauna, uudempi mökki sekä puuliiteri; alueen länsireunalla metsän siimeksessä myös uudempi huussi. Paikka on vapaa-ajan käytössä vuokramökkinä ja mahdollisesti jonkinlaisessa tapahtumatoiminnassa.

Perkkiönsaari 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Mahdollisia asumuspainanteita kankaan itä- ja eteläosassa.

Perkkiönsaari 2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Mahdollisia asumuspainanteita pienen kankaan laella.

Perkkiönsaari lounas (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen asumuspainannerivi hiekkakaarrolla.

Pirttikangas 2 (1000053162) (Asuinpaikat)
Moderni; Ylipääntien pohjoispuolella, tiestä noin 290 metriä pohjoiseen on vuoden 1954 peruskartalle merkitty kämpän paikka (N 7134037 E 386401). Kämppä erottuu myös vuoden 1947 ilmakuvassa. Kämppä on merkitty myös vuoden 1966 peruskartalle, mutta vuoden 1980 peruskartalla sitä ei enää ole.
Kämpän kohdalla on nykyisin kivijalka, joka erottuu melko heikosti ympäröivästä maastosta. Kivijalka on tehty luonnonkivistä ja se on noin 30 cm korkea. Koko on noin 5 x 5 metriä. Kämpän kohta on heinittynyt ja avoin puista. Sen ympärillä kasvaa eri ikäistä sekapuumetsää.

Mäkelä (1000054676) (Kivirakenteet)
Moderni; Kovalammintien eteläpuolelta, Mäkelästä havaittiin säännöllinen kuoppa, joka on ilmeisesti vanha kellari. Kooltaan kellarikuoppa on 6 x 6 x 1,5 metriä. Kuopan vallit ovat noin 1,5 metriä leveät ja 40–60 cm korkeat. Kuopan pohjalla oli roskaa sekä kaatunut puu. Vuoden 1865 pitäjänkartalle tai vuoden 1971 peruskartalle kohdalle ei ole merkitty rakennusta. Vuoden 1961 ilmakuvassa kohdalla erottuu rakennus.

Lauttalampi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on kämpän kivijalka. Kämppä on merkitty vuoden 1971 peruskartalle. Se erottuu myös vuoden 1963 ilmakuvassa. Kivijalan koko on noin 7 x 5 metriä. Sen ympärille on jätetty pystyyn kulttuurikantoja hakkuiden yhteydessä. Lauttaharjun kämpän jäännös on huomioitu jo Metsähallituksen vuosien 2010 ja 2011 inventoinneissa. Puron länsipuolella on lisäksi toisen rakennuksen jäännös, ilmeisesti hevostallin jäännös sekä kaksi pyöreää ja jyrkkää kuoppaa, jotka ovat mahdollisesti kaivoja tai vedenottokuoppia (ks. Schulz 2010 ja Nieminen 2011). Näitä ei nyt tehdyn inventoinnin yhteydessä tarkastettu.

Hanhilampi (1000054678) (Kultti- ja tarinapaikat)
Moderni; Hanhilammen ja Kellarilammen välissä sijaitsevan hiekkaharjun huipulla on kelottunut puu, jossa on retkeilijöiden tekemiä erilaisia merkintöjä, kuten nimikirjaimia sekä sydämiä. Karsikkopuu liittyy nykyajan retkeilykulttuuriin.

Kaustinhauta 2 (Maarakenteet)
Moderni; Tervahaudan Kaustinhauta (1000051040) etelä- ja kaakkoispuolella, heti haudan eteläpuolitse kulkevan polun toisella puolisella alueella lienee tapahtunut pienimuotoista hiekanottoa jo pidemmän aikaa – kahden pienehkön, soistuneen hiekanottokuopan reunoista otetuissa kairausnäytteissä näkyi paksuhko (huuhtoutumiskerros n. 10 cm, rikastumiskerros > 30 cm), joskaan ei vielä täysin diskreetisti kerrostunut podsolimaannos. Hiekanottoalueen kaakkoispuolelta tavattiin lisäksi pienempiä, matalampia kuoppia ja kuopanteitä suunnilleen pohjois–etelä-suuntaisessa rivissä (kaksi näistä tosin sijaitsevat vierekkäin länsi–itä-suunnassa). Nämä kuopanteet ovat sekä loivemman muotonsa että niistä kairatessa havaitun vielä selkeämmän podsolimaannoksen perusteella hiekkakuoppia vanhempia. Muutamasta kuopasta havaittiin kairausnäytteessä lisäksi viitteitä kaksoismaannoksesta, vaikkakin ne ovat esimerkiksi pyyntikuopiksi pääosin hyvin pieniä. Alueella kasvaa nuorehkoa tuoreen kankaan mänty- ja kuusimetsää, tervahaudan päällä myös nuoria lehtipuita ja katajaa.
Lidar 5 p aineistoissa erottuu ajoura, joka kulkee kuoppien keskeltä. Tätä ajouraa pitkin on todennäköisesti ajettu kuopista kaivettua maa-ainesta. Kuopat eivät siten täytä kiinteän muinaisjäännöksen määritelmää.

Sarvisalo luode (Maarakenteet)
Moderni; Pikkusalon ja Sarvisalon välisen, rämeen ympäröimän kivikkoisen niemekkeen kärkiosassa on lidar-vinovalovarjosteessa havaittavissa lukuisia erikokoisia kuoppia. Paikan päällä näiden havaittiin olevan resenttejä maakuoppia, jotka olivat myös hiljattain pitkälti tuhoutuneet alueen avohakkuun yhteydessä.

Leuvanoja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Leuvanjärvestä virtaavan Leuvanojan varrella, järvestä n. 300 m koilliseen, virran pohjoispuolella. Romahtaneen kämpän jäännös, jossa vielä 3-5 kohtuullisen hyväkuntoista hirsikertaa. Rakennus on merkitty vuosien 1979 ja 1990 peruskartoille. Kysymys voi olla Leuvanojan varren luonnonheinän keruuseen liittyvästä kämpästä.

Harjuinaho (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivijärvestä n. 1,8 km pohjois-koilliseen ja Hietaharjuntien varrella, tien itäpuolella. Siikalatvan ja Siikajoen nykyisellä kuntarajalla on n. 50 cm korkea rajakivi, joka on asetettu n. 1,5 m halkaisijaltaan olevan röykkiön päälle, röykkiö on kasvillisuuden peittämä ja se voitiin havaita paremmin kairaamalla. Rajakivessä ei erotettu vanhoja merkintöjä, kiven pinnassa kasvaa jäkäliä ja jonkin verran sammalta. Muutamien metrin päässä pohjoiseen on yksi jotakuinkin rajamerkin kanssa samankokoinen linjakivi. Kohdalle on merkitty 1840-luvun pitäjänkartalle entisen Rantsilan ja Pulkkilan pitäjien välinen rajapiste.

Pirttikangas (1000054829) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kivijärven pohjoisrannalle on merkitty sauna 1840-luvun pitäjänkartalle kohdalle, missä nykyisistä vapaa-ajan asunnoista itäisempi sijaitsee. Kysymys voi olla Leuvanojan varren luonnonheinän keruuseen liittyvästä saunasta. Vapaa-ajan asunnoista n. 220-260 m luoteeseen on merkitty vuoden 1957 peruskartalle kämppä. Kämpästä on jäännöksenä lahonnutta puutavaraa, joissa on nauloja sekä kattohuopaa. Järven etelärannalle vuoden 1957 peruskartalle merkityn kämpän kohdalla on yleiseen käyttöön kunnostettu mökki.

Pyhitys 4 (Asuinpaikat)
2010: Paikalla kasvaa sekametsää (koivuja, haapoja ja kuusia). Karttoihin kohde merkitty metsätalousmaaksi, vaikka todellisuudessa alue kuuluu Syötteen kansallispuistoon. Metsän kehitysluokka uudistuskypsää metsikköä.
2010: Kohde sijaitsee pienen ojan luoteisreunalla ja se on sammaleen ja varpujen peittämä rakennuksen jäännös. Korkeimmillaan rakennuksesta on säilynyt kolme hirsikertaa sen luoteisnurkassa. Itäseinällä on merkkejä oviaukosta. Rakennus on rakennettu 17 cm paksuisista pyöreistä hirsistä, jotka on liitetty toisiinsa koirankaulasalvoksin. Rakennus on
pitkänurkkainen ja hirsien päät on veistetty kirveellä. Rakentamisessa on käytetty apuna myös teollisesti valmistettuja nauloja. Katosta on jäänyt jäljelle katteena käytettyä tuohta. Rakennuksen kaakkoisnurkassa on kivistä tehdyn uunin tai kiukaan jäännös. Uunin/kiukaan koko on 2,5 x 1,5 m ja rakennuksen koko 5,5 x 4,6 m.
2023: Kohde on kunnossa, joskin luonnollisesti maatunut entisestään edellisen inventoinnin jälkeen. Lähellä rakennusta, sen kaakkoispuolella, on pieni puro.

Korvenkylä Välikangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde paikannettu vuoden 1807 kartalta (Wahlberg). Se on merkitty nimellä Välikangas vuoden 1850 pitäjänkarttaan. Rakennukset on purettu vasta vuosien 2000 ja 2007 välillä (ilmakuvat). Kyseessä vielä 2000-luvulla asuttu pihapiiri.Maasto oli voimakkaasti rehevöitynyttä ja epätasaista. Alueella havaittiin osittain maansisäisiä rautaputkia sekä betoniharkkoja ja kohdassa N 7215707 E 435171 havaittiin maaperäkairalla mahdollista rakennuksen perustusta. Mahdolliset vanhimmat rakenteet asutuksesta ovat todennäköisesti tuhoutuneet viimeistään 2000-luvulla tilan purkamisen sekä kevyenliikenteen väylän ja meluaidan rakentamisen myötä.

Historiallinen; Kyseessä on edelleen asuttu vasta 1800-luvun alusta tunnettu talonpaikka.

Tolppa (1000054942) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kyseessä 1800-luvun torpanpaikka, joka paikannettu vuoden 1818 kartan perusteella. Alue jäänyt modernin taajamarakentamisen alle 2000-luvulla.

Kusiaisniemi 1 (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Vaara-Salmisen länsipuolella, Karhuahon kaakkoisrinteen alaosassa, josta rantaan on matkaan noin 120 metriä. Alueella kasvaa pääasiassa kuusta.
2000: Kehä 4 x 3 m. Nuorta puustoa päällä.
2023: Kohde havaittiin ympäristöä tiheämmin kasvavien puiden – kuusten ja koivujen – ansiosta, mutta itse kohteen, mahdollisen rakennuksen pohjan, seinälinjoista vain yksi oli selkeämmin mitattavissa noin 6 metrin pituiseksi. Joka tapauksessa kohteen koillisnurkassa on noin 1, 8 x 1,8 metriä laaja ja noin 80 cm korkea kohouma, todennäköinen tulisijan/kiukaan/piisin paikka. Paikalla on myös kaksi noin 30 cm syvyistä kuoppaa kooltaan 1,7 x 0,5 ja 2 x 1 m. Ne ovat sijainneet luultavasti länsiseinän ulkopuolella.

Pajusuo 2 (Kivirakenteet)
Niittysauna sijaitsee Pajusuon kaakkoispuolella, heti länteen päin virtaavan Sotiojan pohjoispuolella. Myös koillisen suunnasta Sotiojaan yhtyy suolta laskevat vedet, joten niittysauna on kahden virran yhtymäkohdassa. Paikalla on kuusimetsää ja ojan varrella kasvaa myös koivuja. Rakennuksen pohjan päällä ja edustalla eli sen eteläpuolella on avonainen alue.
2000: Alimmat hirret jäljellä. Vuosilukukaiverruksia.
2023: Niittysaunasta on jäljellä enimmillään 4 hirsikertaa pohjoispuoliskolla ja lounaisnurkassa lienee ollut alun perin kiuas, sillä siinä on kivinen kumpu. Samassa nurkassa on myös runsaasti rautaisen tai rautaisten esineiden osia - ehkä vanhan kiukaan paikalle on tuotu myöhemmin kamiina tai vastaava. Nurkissa on koirankaulasalvos ja hirret on pääosin sahattu, mutta ainakin yksi kirveellä katkaistu hirsi rakennuksessa on. Sisätilan koko on 3,7 x 3,7 m. Saunan keskellä on ympäristöä syvempi osa. Oviaukko on 1,5 metriä leveä ja se on eteläseinällä. Sammalten lomasta näkyy lasiastioita. Vuosilukukaiverruksia ei havaittu.

Tunturioja 2 (Kivirakenteet)
Heinäisen suon pohjoisreunalla, paikalla kasvaa mäntyä ja kuusta. Rinteen puolella kulkee kapea polku. Noin 135 metriä itään virtaa Tunturioja.
2000: Rakennuksen kehä 3 x 3m. Kivikiuas.
2023: Paikalla erottuu paksun sammalen alla oleva neliskulmainen, romahtanut kivikiuas, jonka koko on 1,5 x 1,5 m. Se on 20-30 cm korkea. Rakennuksesta on jäljellä lähinnä maapenkka. Rakennuksen koko lienee ollut noin 3,5 x 3,9 m, selvimmin se erottuu lounais- ja luoteisreunalla. Kiuas on itänurkassa.

Moskavaaranpaise tammi (Maarakenteet)
Soistunut purovarsi, jossa kasvaa runsaasti heinää ja erilaisia suokasveja; harvaa puustoa (koivua ja kuusta).
2010: Alueella on kolme hirsistä rakennettujen patojen jäännettä, joista 2 sijaitsevat kansallispuiston alueella ja yksi (itäisin) metsätalouden maalla. Jäänteet ovat melko lahonneet ja hajonneet, patojen rakenne ei ole enää selvästi havaittavissa: Puron yli menevästä kulkusillasta (Ukk-reitti) n 5 m länteen on puron molemmin puolin n. 3 m pitkä ja n 1 m leveä kaivanto, joka on ilmeisesti toiminut padon paikkana. Kaikki rakenteet ovat aluskasvillisuuden peitossa.
2023: Kaivannot havaittavissa.

Rytivaara etelä 2 (Maarakenteet)
Kohde sijaitsee Latolammesta noin 720 metriä etelään, ojan varressa, Paikalla kasvaa kuusta ja koivua.
Koordinaattipisteessä on heikosti havaittava kumpuinen maavalli, joka ojan pohjoispuolella on noin 5 metriä pitkä. Ei ole havaittavissa eteläpuolella.

Luokanvaara Antinkuusi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Yleisesti tunnettu kohde, myös Metsähallituksen Jouni Aarnio on myös dokumentoinut kohteen vuonna 2006. Merkitty luonnonmuistomerkiksi kartalla ja myös puuhun on kiinnitetty merkki tästä. Perimätiedon mukaan kuusen juurelle kuoli nälkiintyneenä Antti Törrö -niminen kulkija.
Kuusivaltainen sekametsä. Puu sijaitsee heti polun vieressä eteläpuolella.
Kuusen kylkeen kaiverrettu risti ja nimikirjaimet AT ja vuosiluku 1929.
2023: Vuosiluku noin 15 cm korkeana ja 60 cm leveänä alimpana n. 1,3 m korkeudella, ristin ala on 20 x 30 cm. Myös ylimpänä oleva A.T. on noin 15 cm korkea, yläreuna maasta noin 1,90 m korkealla.

Selkävaara 3 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Selkävaaran länsirinteen alla, heti Latvalammen suuntaan laskevan puron pohjoispuolella. Paikalla kasvaa kuusta, juolukkaa ja mustikkaa.
Porokämpän sisätilan koko on noin 4 x 4,5 m ja siitä on vain alimmat hirret tai maapenkka jäljellä. Eniten hirsiä on säilynyt lounaisnurkassa. Hirret ovat sahalla katkaistuja. Paikalla on ollut Aarnion mukaan myös poroaitaa, mutta sitä ei nyt huomattu kartoittaa. Vuonna 2006 otetussa kuvassa rakennuksesta on jäljellä vielä noin neljä hirsikertaa ja muita hirsiä on
maassa. Vuonna 2011 kohteen on kuvattu olleen aiemman kuvauksen mukaisessa tilassa, joten pääosa hirsistä on tämän jälkeen viety muualle. Porokämppä on ollut käytössä 1950-luvulta 1970-luvulle.

Välioja 2 (1000054991) (Kivirakenteet)
Rajamerkki sijaitsee noin 2 m Väliojan varren länsipuolella. Väliojan varrella kasvaa sekametsää ja alue on suhteellisen kivikkoista. Heti merkin eteläpuolella on betonista rakennettu uittopato.
Noin 1,3 x 1,5 laajuinen ja 40 cm korkea kivipohja, jonka keskellä on vielä noin 40 cm korkea kivi. Etelälaidalla kiveen on hakattu numero 14. Paikalla mahdollisesti sijainneen myllyn paikasta ei tehty havaintoja. Aiempien tietojen mukaan kyseessä on myllytontin rajapyykki.

Heinäsuova sijaitsee Halla-ahon koillispuolella, Matosuon eteläosassa. Paikalla on heinää kasvava suo.
Noin 30 cm korkea, hyvin lahonnut tolpan pätkä törröttää suosta. Lahonnee kokonaan seuraavaan inventointiin mennessä.

Moderni; Ympäristön kuvaus
Heinäsuova sijaitsee Halla-ahon koillispuolella, Matosuon eteläosassa. Paikalla on heinää kasvava suo.
Suosta törröttää hyvin laho puu, jonka korkeus noin 50 cm. Lahonnee kokonaan seuraavaan inventointiin mennessä.

Palosuo 1 (1000054999) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsähallitus on tallentanut kohteen järjestelmään vuonna 2000 tiedoin: "Hyväkuntoinen. 5 kpl
pystysalkoja. Saurasuovan pohja."
Heinäsuova sijaitsee Palosuon eteläpuoliskolla, heinää kasvavalla suolla, noin 360 metriä pohjoiskoilliseen Välituvasta.
Suon vetisyyden takia ei päästy suovan lähelle, mutta siitä näytti olevan jäljellä vielä lyhyt, suosta pilkottava pystysalon osa.

Palosuo 2 (1000055000) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsähallitus on tallentanut kohteen järjestelmään vuonna 2000 tiedoin: "3 kpl pystysalkoja. Saurasuovan pohja."
Suon vetisyyden takia ei päästy suovan lähelle, mutta siitä näytti olevan jäljellä vielä lyhyt, suosta pilkottava pystysalon osa.

Peuronsuo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsähallitus on tallentanut kohteen järjestelmään vuonna 2000 tiedoin: "Pieleksiä eli pystysalkoja jäljellä neljä. Lähellä toinen suovan pohja."
Suovat sijaitsevat Peurolammen luoteispuolisella heinää kasvavalla suolla, noin 550 metrin päässä lammen länsipäästä, ojan pohjoispuolella.
2000: Pieleksiä eli pystysalkoja jäljellä neljä. Lähellä toinen suovan pohja.
2023: Kaakkoisemmasta heinäsuovasta on jäljellä 1,20 m ja 90 cm pituiset lahonneet puut noin 50 cm päässä toisistaan. Toisesta, luoteisesta on jäljellä yksi veistettu pieles. jonka korkeus on 70 cm.

Moderni; Länsi-itäsuuntainen matala hiekkaharjanne, jonka päällä esihistoriallisia kuoppia. Näiden välissä on kaksi modernia kuopannetta, jotka sijaitsevat vierekkäin. Toinen niistä aukeaa etelään. Maannos sekoittunutta.

Yökumpu luode 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Heinäsuova sijaitsee kahden Ohtaojaan laskevan puron välisellä alueella, pienen kohouman eteläpuolella, heinäisellä suolla.
Paikalla on kaksi noin 50 cm pitkää puunpätkää suohon upotettuna noin 2,3 metrin päässä toisistaan.

Patokoski 3 (1000055004) (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Metsähallitus on tallentanut kohteen järjestelmään vuonna 2000 tiedoin: "Latvakutinojassa Patokosken yläpuolella. Tehty 1950-luvulla." Pato näkyy myös vuoden 1959 ilmakuvassa.
Vanha padon paikka sijaitsee Patolehdon luoteispuolella, jossa Latva-Kutin oja ja Salmisenoja yhdistyvät ja jatkavat Patokoski-nimisenä virtana Jylkynpaiseen suuntaan. Paikka on Vinolan autiotuvasta noin 680 metriä pohjoiskoilliseen. Aivan Patokosken rantamilla kasvaa pääasiassa lehtipuuta.
Padosta ei erotu enää juuri muuta kuin kivistä ja maasta koostuva kohouma, jonka eteläpuolella on noin 10 metrin mittainen, pohjoispuolellakin se on havaittavissa, mutta sinne ei inventoinnissa päästy.

Peuronsuo 5 (Teollisuuskohteet)
Lehtipuuta kasvava joen varsi. Koordinaattipisteen pohjois- ja eteläpuolella on hieman korkeampi ja kuivempi kohta, jossa kasvaa myös kuusta.
Padon rakenteita ei enää paikalla tai lähialueella hahmotettu vuoden 2023 inventoinnissa, mutta koordinaattipisteen eteläpuolisella pienellä kummulla on kaksi vierekkäistä maakuoppaa, jotka todennäköisesti liittyvät padon rakentamiseen. Toinen on 2,6 x 1,5 m laaja ja 80 cm syvä, toisen halkaisija on noin 2,5 m ja syvyys noin 80 cm.

Välioja 1 (Teollisuuskohteet)
Sekametsä, puron varsi.
Betonista rakennettu uittopato. Sen lisäksi on Väliojan kummankin puolen rakennettu maa- ja kivimassavalli, joka ulottuu noin 15 metrin päähän betoniosan reunoista. Väliojan suuntaisen betonisen osan pituus on 8 m ja padon päältä on 2,5 m veteen. Pohjoispuolella on metallikaide. Betonisen osan leveys ulkoreunalta mitattuna on 4 m ja sisäosan aukon leveys 1,5 m. Pato näkyy vuoden 1961 ilmakuvassa.

Välioja 3 (Teollisuuskohteet)
Väliojan varrella kasvaa sekametsää.
Uittorännillä tarkoitettaneen luontaisen uoman viereen, sen länsipuolelle kaivettua suorempaa uomaa mikä on muodostanut paikalle pienen saaren. Tämän osan pituus on muutamia kymmeniä metrejä. Luontaisen uoman tukkeena on ylävirran puolella maatuneita hirsiä sekä kiviä.

Ahmalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Ympäristön kuvaus
Oja on kaivettu lähtemään Ahmalammen itäreunalta ja se suuntaa itäkoilliseen, kohti Ahmasuota.
2000: Ahmalammelta ohjattiin vettä kaivetun ojan kautta Ahmasuon niityille. Näin suoniittyä "paisutettiin", jotta heinänkasvu paranisi.
2023: Kohde on hyvässä kunnossa. Oja on noin 70 cm syvä. Viereen on rakennettu heinäsuova sekä ojaan puinen pato vuonna 2006.

Rytivaara etelä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ojanvarsi ja heinäinen suo.
2000: Oja on kaivettu, koska läheisestä purosta ohjattiin vettä suoniitylle. Niitty oli ns. paisutusniitty.
Kohteella käytiin heinäkuussa 2011 Syötteen lumoa -hankkeen inventoinnin yhteydessä. Sateisen viikon jälkeen vesi oli suolla korkealla, eikä kohdetta havaittu.
2023: Koordinaattipiste kohteelle oli alun perin noin 150 metriä kauempana itäkoillisessa, mutta mitä luultavimmin inventoinnissa havaittu oja on aiemmin tarkoitettu. Se on kaivettu lähtemään puron itäreunalta nyt digitoidulla tavalla. Ojan lähtöpaikka on nyt kivillä ja maa-aineksella tukittu. Oja on aluksi noin puolitoista metriä leveä, mutta kapenee itää kohti ja noin 280 metrin korkeuskäyrän kohdalla vesi on alkanut valua luontaisesti pohjoista ja koillista kohti.

Marjomaa 2 (Asuinpaikat)
Moderni; Vuosien 1952 ja 1969 peruskartoille on paikalle merkitty Marjomaan tila. Päärakennuksen lisäksi entisessä pihapiirissä on ollut muita rakennuksia. Alueella on yhä havaittavissa useita pintakasvillisuuden peittämiä rakennusten perustuksia metsätien varrella. Entisen pihapiirin alue on osin puutonta. Lähistöllä olevan entiset tilan pellot ovat nykyisin metsittyneet. 1840-luvun pitäjänkartalla alue on merkitty asumattomaksi kruunun metsämaaksi.

Terveyskeskus länsi (Raaka-aineen hankintapaikat)
Moderni; Pohjois-Pohjanmaan museoon tulleen ilmoituksen mukaan Kempeleen terveyskeskuksen länsipuolella Piriläntiehen idässä rajoittuvalla metsäalueella (noin 150 x 60 metriä) olisi juoksuhautoja tai muita vastaavia kaivantoja. Museon tekemässä maastokäynnissä paikalla todettiin myöhäisiä 1900-luvulta olevia hiekanottoon liittyviä kaivantoja ja pukitun kiven kasoja. Näiden lisäksi Piriläntieltä terveyskeskukseen johtavan liittymän pohjoispuolella erottui vanhahkoa hiekkakankaalla olevaa käytöstä jäänyttä tie-/ajouraa. Koordinaatit osoittavat liittymän eteläpuolella olevaa yksittäistä modernia kuoppaa. !900-luvulta oleva kartta-aineisto ja ilmakuvat vahvistavat maastohavainnot. Myöskään historiatiedoista ei ole löytynyt tukea juoksuhaudoille.

Tasala (1000055930) (Kivirakenteet)
Moderni; 5p laserkeilausaineiston perusteella alueella sijaitsee mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.
2025: Maastotarkastuksessa kohde todettiin lähes kokonaan romahtaneeksi, moderniksi kellariksi. Kattorakenteet ovat luhistuneet, mutta seinälaudat ovat vielä säilyneet. Kellarin ovelle johtaa ojamainen kaivanto kaakosta. Kohteen laji on muutettu muuksi kohteeksi.

Kähtävänoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on melkein kokonaan tuhoutuneita patojen jäänteitä kahdessa kohdassa.
Pitäjänkartan mukaan kohdalla sijaitsi mylly 1800-luvun puolivälissä.

Isokaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Isokaaran koillispuolella ja Pirttimaan kaakkoispuolella radan varressa radan itäpuolella 70 metriä rautatiestä itään ja 200 metriä sähkölinjasta pohjoiseen.
Vuoden 2025 inventoinnin yhteydessä paikalla havaittiin maassa kiveen louhittu kouru, joka muistuttaa syöksytorven alla olevaa vesikourua. Kourua puhdistettaessa ympäriltä löytyi muutamia lasinsirpaleita sekä ikkunalasia että mahdollisesti astioista. Lisäksi havaittiin punatiilen kappale ja ruostunut pieni metalliesine. Maan pinnalta noin metrin päästä kivikourusta havaittiin myös kookas valurautainen esine, jossa oli leima “O W 1948, 8&9B”, Se ilmeni jälkiselvityksessä luultavimmin veturinpyörän akselin laakerikanneksi. Löydöt jätettiin löytöpaikalle.
Vuoden 1948 ilmakuvalla paikalla vaikuttaisi olevan ilmakuvan varjojen perusteella mahdollisesti rakennus ja siitä lounaaseen toinen. Radalta vaikuttaa tuovan pistotie lähelle löytöjen sijaintipaikkaa. Vuoden 1953 kartalla paikalla on niityksi merkitty avoin alue, jolle tuo kulkutie. Myöhemmillä ilmakuvilla tai kartoilla ei näy varsinaisesti maankäyttöä, vaan kohteen alue metsittyy luonnollisesti. Alue näyttää osittain ojitetun vuoteen 1981 mennessä peruskartan perusteella.
Vuoden 2025 inventointiraportissa arvioidaan, että paikalla lienee ollut lastausasema tai seisake. Paikalla on voinut olla jokin muukin rautatiehen liittyvä kokonaisuus mahdollisine rakennuksineen. Ilmakuvien antamien tiedon perusteella näyttää siltä, että varsinainen toiminta alueella on päättynyt vuoden 1953 kartan laatimiseen mennessä.
Kohteella ei ole aluerajausta muinaisjäännösrekisterissä.

Punkerinkangas 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiukaan perustus noin 2,5 x 2 metriä korkeus 60 cm, tähän liittyen itää kohti on rakennuspohja, jonka ala noin 6-7 x 6-7 metriä. Alueella lisäksi kaksi muuta raeknnuksenpaikkaa (alakohteet)
Peruskartan 1956 perusteella alueella ollut 1900-luvun alkupuolella rakennuksia, joiden sijainti osapuillleen vastaa havaintoja.

Repokangas 2 (1000092322) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Moderni; Alueella on kaksi neliskanttista avointa kalliolouhospaikkaa 1900-luvulta. Näiden yhteydessä on kaksi kvartsipaljastumaa. Lisäksi louhittuihin kallioseinämiin on tehty moderneja piirroksia. Kyseessä on nuori kohde, jolla ei suojeluavoa.

Repokangas 3 (1000092324) (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Kalliopaljastumalla on kvartsisuonia, joista modernin toiminta on murtanut kvartsia.

Maksinharju 3 (Maarakenteet)
Moderni; Kohde on Kestiläntien (820) varressa, sen koillispuolella noin 2.5 kilometriä Kestilästä Ouluun päin. Lähellä on korkea masto ja sähkövoimalinja. Etäisyyttä mastolle ja sähkölinjalla on noin 400 metriä. Kohde on näiden puolivälissä maston puolella tietä. Paikalla on kivirakennelma; Ellipsin muotoinen ja kupera noin 40×10 metriä alaltaan ja pari metriä korkea kiviröykkiö. Alue on 1960- ja 1970-lukujen maa-aineksenottoaluetta.

Rautaletto 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Syökarin eteläosassa Rautaleton kalamökkikylän itäpuolella itä-länsisuuntaisen kivisen moreenikumpareen itäpäässä aukiolla. Kasvillisuus on rehevää koivuvaltaista lehtimetsää.
Kivikkoisella kumpareella on kolme röykkiötä ja kahden rakennuksen nurkkakivet. Maan pinnalle näkyvät rakenteet sijoittuvat koillis-lounaissuuntaisesti peräkkäin n. 50 m x 20 m kokoisella alueella kumpareen päällä. Rakenteiden tiedot on lisätty alakohteisiin.
Osa Rautaleton nykyisistä käytössä olevista kalamökeistä sijaitsee saman moreenikumpareen länsipäässä Natura 2000 –alueen ulkopuolella. Kohteen nurkkakivet ovat mahdollisesti kalamökkien tai muiden kalastuselinkeinoon liittyvien rakennusten perustoja ja röykkiöt 1 ja 2 raivausröykkiöitä. Röykkiö 3 voi olla sitä peittävän runsaan kasvillisuuden perusteella kiuas, mitä ei kuitenkaan voitu kairauksella varmistaa. Nurkkakivet voivat myös olla niittylatojen nurkkakiviä, koska samalla alueella näkyy ainakin v. 1956 topografikartassa latoja - tosin ei yhtään aivan samalla kohdalla kuin tämä kohde. Kohteen käyttö ajoittunee samoihin aikoihin kuin Rautaleton muu kalastajakylä, 1900-luvun alkuun.

Rautaletto 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi röykkiötä sijaitsee Syökarin Rautaleton kalamökkikylän kaakkoispuolella lähellä Isomatalan ja Rautaleton välisen salmen itäpäätä moreenikumpareella. Maaperä on kivistä. Kasvillisuus on rehevää koivuvaltaista lehtimetsää.
Röykkiö 1 on matala, pitkänmuotoinen, lounais-koillissuuntainen mitoiltaan 5 m x 1 m. Se on kasattu halkaisijaltaan n. 30–50 cm kokoisista luonnonkivistä. Röykkiö 2 sijaitsee 1:stä 30 m etäisyydellä länsi-lounaaseen moreenikumpareen reunalla kosteikon äärellä. Röykkiö on matala ja muodoltaan pyöreähkö, mitoiltaan 1,8 m x 2 m. Röykkiöiden päällä kasvaa sammalta.
Kyseessä on mahdollisesti niitynraivausröykkiöt. Kohde voi ajoittua rannansiirtymän perusteella 1900-luvulle. Alueella on ollut runsaasti niittylatoja vielä ainakin 50-luvulla.

Isomatala 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Syökarin eteläpuolella olevan Isomatalan saaren pohjoisosassa olevalla korkeammalla saarekkeella aukiolla lähellä Isomatalan ja Rautaleton välisen salmen länsipäätä. Rautaleton kalamökkikylä on salmen vastarannalla.
Kohde koostuu rakennuksen kivijalasta ja sen pihapiiriin kuuluvista rakenteista (ks. alakohteet).
Tiedonannon mukaan kyseessä on poltetun mökin jäännökset. Mökin lattia on ollut luiskista ja kivijalan sisäpuolella olevista kivistä päätellen ainakin puolen metrin korkeudella. Pitkänmalliset röykkiöt ovat mahdollisesti venevalkaman tai muun kulkureitin raivausröykkiöitä - kiviä on raivattu pois pohjoisenpuoleisen oviaukon tieltä. Kohde ei näy v. 1956 topografikartassa. Alkuperäinen lato on rakennettu 50-luvulla tai sen jälkeen. Mökki on uudempi.

Riisinokka 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Syökarin eteläosassa Riisinnokan niemen päässä eteläosassa korkeammalla kivisellä kannaksella pienellä aukiolla polun varressa noin 10 x 10 m kokoisella alueella. Aukiolla on irrallista rakennusmateriaalia, kuoppia ja pieniä röykkiöitä. Alueella on neljä jyrkkänurkkasalvoksista lahoavaa pelkkahirttä, joista kolme on asetettu rinnakkain, lautakasa, aaltopeltiä, muovia ja tiiltä. Kaksi hirsistä ovat ehjiä, pituudeltaan 3,1 m ja 5,8 m. Kuopat ovat erikokoisia suorakaiteenmuotoisia ja jyrkkäreunaisia. Suurimmassa röykkiössä on palanutta luonnonkiveä ja tiiltä. Röykkiö on halkaisijaltaan 1,5 m. Alueen keskellä voi hahmotella mahdollisen kasvillisuuden peittämän matalan kivijalan, jota ei epäselvyyden vuoksi mitattu.

Riisinokka 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Syökarin Riisinnokan niemen keskellä moreeniharjanteella. Kohteessa on avoimella alueella 2 m pitkä osa mahdollista kivijalkaa, jonka vieressä on muita kiviä ja melko modernilta vaikuttava 1,6 m x 1,3 m kokoinen kivistä tehty nuotiopaikka. Nuotiopaikassa on hiiltä, mutta kivet eivät ole halkeilleet.

Tömppä 1 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Syökarin Tömpässä laidunalueella koivua kasvavan harjanteen pohjoispuolella. Ympärillä on rantaniittyä. Kohteessa on neljän halkaisijaltaan 30 cm kokoisen kiven ympäröimä 50 cm korkea pystyssä oleva kivi. Neljä pienempää kiveä on asetettu neliöön, jonka ala on 2,3 m x 2,1 m. Kohde ajoittunee aikaisintaan 1950-luvulle, mutta on mahdollisesti nuorempi.

Tömppä 2 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Syökarin Tömpässä laidunalueella koivua kasvavan harjanteen eteläreunalla. Ympärillä on rantaniittyä. Kohteessa on kolmen halkaisijaltaan 30 cm kokoisen kiven ympäröimä pitkällään oleva 90 cm pitkä kivi. Kolme pienempää kiveä on asetettu neliöön, jonka sivun pituus on 1,8 m. Kyseessä on käytössä oleva tontin rajakivi. Kohde ajoittunee aikaisintaan 1950-luvulle, mutta on mahdollisesti nuorempi.

Tömppä 3 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Syökarin Tömpässä laidunalueella avoimella rantaniityllä. Kohteessa on neljän halkaisijaltaan 30?40 cm kokoisen kiven ympäröimä pystyssä oleva 55 cm korkea kivi, jossa on kaiverrus "207". Kolme pienempää kiveä on asetettu neliöön, jonka ala on 1,8 m x 1,9. Kyseessä on käytössä oleva tontin rajakivi. Kohde ajoittunee aikaisintaan 1950-luvulle, mutta on mahdollisesti nuorempi.

Moderni; Kohde sijaitsee Syökarin Tömpässä laidunalueella koivua kasvavalla saarekkeella. Ympärillä on rantaniittyä. Kohteessa on viiden halkaisijaltaan 30?40 cm kokoisen kiven ympäröimä 40 cm korkea kivi. Kolme pienempää kiveä on asetettu neliöön, jonka ala on 1,7 m x 1,8 m. Kyseessä on käytössä oleva tontin rajakivi. Kohde ajoittuu 1900-luvulle.

Maasyvänlahti 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Syökarin Maasyvälahden järven koillispuolella metsänreunassa etelään kääntyvän tien lounaispuolella. Kasvillisuus on koivuvaltaista lehtimetsää. Kohteessa on halkaisijaltaan n. 50 cm kokoisista luonnonkivistä tehty 4 m x 4 m kokoinen niittyladon nurkkakiveys, jossa on kiviä tasavälein asetettuna n. 4 kpl sivua kohti ja keskellä muutama. Lisäksi nurkkakivien vieressä on muutama lahoava lauta ja pala huopakatetta. Kivet ovat melko heikosti erottuvia paksun sammalpeitteen takia.
Kyseessä on 1900-luvulle ajoittuvan niittyladon paikka. Hirret on luultavasti viety pois.

Vähämetsänkulju 1 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Syökarin Vähämetsänkuljussa lähellä rantaniittyjen pohjoislaidalla rannansuuntaisella koivua kasvavalla kumpareella.
Kohteessa on kaksi rajakiveä. Rajakivi 1 on neljän halkaisijaltaan 20?30 cm kokoisen kiven ympäröimä 35 cm korkea kivi, jossa on kaiverrus "2". Neljä pienempää kiveä on asetettu neliöön, jonka ala on 1,4 m x 1,7 m. Länsi-luoteessa 25 m etäisyydellä oleva rajakivi 2 on muuten samanlainen, mutta siinä ei ole kaiverrusta ja neliön ala on 1,5 m x 1,8 m. Rajakivi 1 sijaitsee yksityismaalla ja rajakivi 2 Metsähallituksen alueen rajalla.
Kyseessä on käytössä oleva tontin rajakivi. Kohde ajoittunee aikaisintaan 1900-luvun puoliväliin.

Munakuljunnokka 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Syökarin Munakuljunnokassa Maasyvänlahden kaakkoispuolella. Kasvillisuus on koivumetsää.
Kohteessa on 4 m x 6,6 m kokoinen lahoava mökki avoimella piha-alueella. Mökki on koillis-lounassuuntainen. Lounaispäädyssä on 3,6 m pitkä hirsinen tupa ja koillispäädyssä 3 m pitkä lautarakenteinen varasto-osa. Hirsirungosta on vielä pystyssä 14 hirsikertaa. Hirsien päät ja sisäpuoli on piiluttu tasaiseksi, mutta ulkopuoli on jätetty pyöreäksi. Nurkissa on jyrkkänurkkasalvokset. Eristeenä on sammalta. Rakennuksessa on perustana nurkkakivet. Hirsiosassa kaakonpuoleisen räystässivun keskellä on 80 cm x 80 cm kokoinen ikkuna-aukko, jossa on kaksi ikkunalautaa paikallaan. Mökin sisäpuolella ja hirsiosan oven vieressä on kaksi irrotettua samankokoista yksiruutuista ikkunalasia puitteineen. Hirsimökin oviaukko on koillisseinällä lautaosaan päin. Oviaukko on 1 m leveä ja ainakin 1,6 m korkea. Oven korkeutta on vaikea mitata, koska lautaosan rakenteet ovat romahtaneet sen eteen. Hirsimökin pohjoisnurkassa on laastilla muurattu tiiliuuni. Osassa hirsistä on roomalaisia numeroita siirtomerkkeinä ja kirjaimet HK. Mökin sisällä ja ulkopuolella on katon tukipuita ja lautoja. Sisällä näkyy lisäksi verkonkohoja ja oven vieressä on tikkaat.
Koillispäädyn pystylaudoista tehty osa on kokonaan romahtanut. Lautaosassa on pystylaudoista tehty 80 cm leveä ja 1,8 m korkea ovi kaakonpuoleisella räystässivulla. Oveen on naulattu hevosenkenkä ja ovessa on munalukko. Lautaosan sisäpuolella on lisäksi maitotonkka, heteka ja toinen irtonainen vaakalaudoitettu ovi. Ovi on 90 cm leveä ja 1,6 m korkea. Se kuuluu luultavasti hirsiosaan. Piha-alue on laajuudeltaan 20 m x 20 m kokoinen, ja rakennus on sen luoteisreunassa.
Pihan kaakkoispäässä on lisäksi turpeen peittämä epäselvän muotoinen matala röykkiö. Röykkiön mitat ovat 1,5 m x 1,7 m.

Munakuljunnokka 2 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Syökarin Munakuljunnokassa Maasyvänlahden kaakkoispuolella. Kasvillisuus on koivumetsää. Vanha tienuran kulkee koillis-lounaissuuntaisesti rajakiven ohi.
Kohteessa on neljän halkaisijaltaan 30?40 cm kokoisen kiven ympäröimä 40 cm korkea kivilaatta, jossa on kaiverrus "217". Neljä pienempää kiveä on asetettu neliöön, jonka ala on 2,1 m x 1,8 m. Kyseessä on tontin rajakivi. Kohde ajoittunee 1900-luvun puoliväliin.

Munakuljunnokka 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Syökarin Munakuljunnokassa Maasyvänlahden kaakkoispuolella. Kasvillisuus on koivumetsää. Vanha tienuran kulkee koillis-lounaissuuntaisesti kohteen ohi.
Kohteessa on halkaisijaltaan sammaleen peittämä 4,6 m x 4,7 m kokoinen ladon hirsipohja. Seinät ovat tien suuntaisia. Kyseessä on purettu niittylato. Kohde ajoittuu 1900-luvun puoliväliin.

Munakuljunnokka 4 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Syökarin Munakuljunnokassa Maasyvänlahden kaakkoispuolella. Kasvillisuus on koivumetsää.
Kohteessa on kaksi rajakiveä. Rajakivi 1 on neljän halkaisijaltaan 30?40 cm kokoisen kiven ympäröimä 30 cm korkea kivilaatta, jossa on kaiverrus "216". Neljä pienempää kiveä on asetettu neliöön, jonka ala on 1,8 m x 1,8 m. Rajakivi 2 sijaitsee 1:stä 33 m itä-koilliseen. Se on 45 cm korkea kivi, johon on kaiverrettu "2". Kyseessä on kaksi tontin rajakiveä. Kohde ajoittunee aikaisintaan 1900-luvun puoliväliin.

Munakuljunnokka 5 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Syökarin Munakuljunnokassa Maasyvänlahden kaakkoispuolella ladonpohjia täynnä olevan aukion reunalla. Kasvillisuus on koivumetsää.
Kohteessa on neljän halkaisijaltaan 20?30 cm kokoisen kiven ympäröimä 50 cm korkea kivi, jossa on kaiverrus "9". Neljä pienempää kiveä on asetettu neliöön, jonka ala on 1,5 m x 1,5 m. Kyseessä on tontin rajakivi. Kohde ajoittunee aikaisintaan 1900-luvun
puoliväliin.

Munakuljunnokka 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Syökarin Munakuljunnokassa Maasyvälahden kaakkoispuolella. Ladot ovat ryhmittyneet samalle pienelle aukiolle. Kasvillisuus on koivumetsää.
Kohteessa on kaksi ladon runkoa ja viisi ladon nurkkakiveystä 50 m x 25 m kokoisella alueella. Alueen eteläosassa on vierekkäin kaksi lahoavaa pyöröhirsistä koirankaulasalvoksista ladon jäännöstä. Lato 1 on 4,6 m leveä ja 5,5 m pitkä. Siinä on 16 hirsikertaa. Etelänpuoleisessa lato 2:ssa on 14 hirsikertaa, se on 5,6 m leveä ja 5,6 m pitkä. Ladot seisovat kivipinojen päällä ja molempien oviaukot ovat länsi-lounaaseen keskellä seinää. Lato 1 oven leveys on 1,35 m ja korkeus 1,4 m. Lato 2:n oven leveys on 1,7 m ja korkeus 1,2 m. Ovenpielien hirsien keskellä on pystylovet, joihin on upotettu puulistat. Oviaukkojen alla on kaksi hirsikertaa. Molemmissa ladoissa on siirtomerkkejä.
Latojen pohjoispuolella on viisi ladon nurkkakiveystä, joista kaksi on melko suoraan pohjoiseen ladoista. Pohjoisimpana oleva nurkkakiveys 1 on mitoiltaan 7,1 m x 5,3 m ja tehty kymmenestä luonnonkivestä. Nurkkakiveys 2 on 1:n eteläpuolella. Se on mitoiltaan 3,5 m x 5 m ja sen päällä on jonkin verran pitkälle lahonneita hirsiä. Näiden länsipuolella on kolme nurkkakiveystä. Niistä eteläisin nurkkakiveys 3 on mitoiltaan 3,3 m x 3,2 m, pohjoisin nurkkakiveys 5 on 3,9 m x 4,1 m. Osittain 5:n päällä oleva 4 sen lounaispuolella on mitoiltaan 5,5 m x 5,1.
Kohteessa on ainakin seitsemän niittylatoa. Kohde ajoittunee 1900-luvun puoliväliin.

Kirkonkarit 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Kirkkosalmen keskimmäisellä Kirkonkarilla Hahdonnokan länsipuolella keskellä salmea. Salmi on tältä kohdalta umpeenkasvanut ja kanava kulkee Kirkonkarien eteläpuolella. Kirkonkari on koivua ja pajua kasvava korkeampi pieni saareke, jota ympäröi ruokoa kasvava kosteikko. Kohde sijaitsee saarekkeen korkeimmalla kohdalla.
Kohteessa on 5,4 m x 5,4 m kokoinen rakennuksen pohja, josta on säilyneenä kivijalka ja joitakin hirsiä. Kivijalka muodostuu harvaan asetetuista luonnonkivistä. Luoteiskulman kivi on suurin, n. 60 cm korkea. Muut kivet ovat selvästi matalampia. Rakenteen keskellä on joitakin pieniä kivikasoja. Peruskivien päällä on jäljellä muutama jyrkkänurkkasalvoksinen lahoava pelkkahirsi.
Kyseessä on niittylato. Hirret lienevät peräisin ladon pohjarakenteista, suurin osa muista hirsistä on viety pois. Kohde ajoittuu 1900-luvun puoliväliin.

Jyrkännokka 1 (Kulkuväylät)
Moderni; Kohde sijaitsee vedessä Salmenrannan kylän kohdalla Kirkkosalmen pohjoisrannalla Sipon- ja Aaponnokan niemien välissä olevan Jyrkännokan niemen koillisrannalla lähellä niemen kärkeä.
Kohteessa on n. 10 m rannasta itään vedessä pystytetty n. 20 cm paksu pyöröhirsi. Hirrestä erottuu vedenpinnalle vajaa metri. Hirren pää on sahattu tasaiseksi. Kyseessä on mahdollisesti laiturirakenne.

Vatunki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Kirkkosalmen eteläpuolella Hanihisen Vatungin pohjoisosassa. Kasvillisuus on kosteaa rehevää koivumetsää. Kyseessä on niittylato. Kohde ajoittuu 1900-luvun puoliväliin.
Kohteessa on 5,2 m leveä ja 6 pitkä m pitkä lahoava pyörö- ja pelkkahirsistä tehty niittyladon jäännös. Ladosta on jäljellä paksun sammaleen ja muun kasvillisuuden peittämiä hirsiä ja pystyssä olevan päätykolmion viisi ylintä hirttä, jonka päällä on viisi vuoliaista. Ylimmässä päädyn hirressä on pyöreää kolme lovea tasavälein vuoliaisille. Kattorakenteessa on koirankaulasalvokset ja vuoliaisissa on tavallisia rautanauloja. Lato on itä-koillis?länsi-lounaissuuntainen. Ladon sivuilla on lisäksi romahtaneita tai purettuja hirsiä ja hirrenpätkiä 8,7 m x 10,5 m kokoisella alueella.

Toija 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Hanhisen Toijan länsipuolella rannan suuntaisesti kulkevan tien länsipuolella umpeenkasvaneen pellon koillisreunalla ja pohjoisnurkassa, puhelinlinjan vieressä. Pellolla kasvaa pajupensaikkoa ja lähiympäristössä on rehevää koivumetsää. Kyseessä on pellonraivausröykkiöt. Kohde ajoittuu 1900-luvun puolivälin jälkeiseen aikaan. Peltoa ei näy v. 1956 topografikartassa.
Kohteessa on kaksi pellon reunaan tehtyä röykkiötä. Röykkiö 1 on pitkänmallinen luode-kaakkosuuntainen, 18 m pitkä ja 1,5?4 m leveä. Röykkiön korkeus vaihtelee, ja on korkeimmillaan n. 1 m. Röykkiö on osittain sammaleen peittämä. Röykkiö 2 sijaitsee pellon pohjoisnurkassa. Se on soikea koillis-lounaissuuntainen, mitoiltaan 7 m x 3,5 m ja 1 m korkea. Röykkiö 1 on osittain Metsähallituksen maalla ja osittain yksityismaalla. Röykkiö 2 on Metsähallituksen alueella.

Toija 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Salmenkurkun itäpuolella Hanhisen Toijan länsipuolella rannan suuntaisesti kulkevan tien ja pensoittuneen pellon välissä. Kasvillisuus on rehevää koivumetsää.
Kohteessa on 4,9 m x 4,5 m kokoinen lahoava paksun sammaleen peittämä niittyladon pohja. Yksi nurkkakivi erottuu. Kohde ajoittunee 1900-luvun puoliväliin. Hirret pohjimmaisia lukuun ottamatta on siirretty pois.

Toija 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Salmenkurkun itäpuolella Hanhisen Toijan länsipuolella rannan suuntaisesti kulkevan tien lounaispuolella. Kasvillisuus on rehevää koivumetsää.
Kohteessa on 4 m x 4,3 m kokoinen lahoava paksun sammaleen peittämä niittyladon pohja. Lato on rakennettu nurkkakivien päälle. Kohde ajoittunee 1900-luvun puoliväliin. Hirret pohjimmaisia lukuun ottamatta on siirretty pois.

Moderni; Kohde sijaitsee Salmenkurkun itäpuolella Hanhisen Toijan länsipuolella rannan suuntaisesti kulkevan tien lounaispuolella. Kasvillisuus on rehevää koivumetsää.
Kohteessa on 4 m leveä ja 4,4 m pitkä lahoava pyöröhirsinen niittyladon jäännös. Lato on muodoltaan suora. Nurkissa on koirankaulasalvokset. Ladosta on jäljellä 13 hirsikertaa. Lato seisoo nurkkakivien päällä. Oviaukko on 1,35 m levyinen, 1,4 m korkea ja se on itään päin. Oviaukon alla on yksi ja päällä kaksi hirsikertaa. Ovenpielien hirsissä on pystylovi, johon on asetettu puulista. Oven sivuilla on yläosastaan hirsiin rautanauloilla kiinnitetyt pitkät kapeat puut, joita on mahdollisesti käytetty oven säppeinä. Kattorakenteista on jäljellä romahtaneita hirsiä ja lautoja. Ladon ympärillä on romahtaneita hirsiä 5,5 m x 5,4 kokoisella alueella. Kohde ajoittuu 1900-luvun puoliväliin.

Moderni; Kohde sijaitsee Salmenkurkun itäpuolella Hanhisen Toijassa rannan suuntaisesti kulkevan tien lounaispuolella. Kasvillisuus on rehevää koivumetsää. Kyseessä on niittyladon nurkkakiveys. Kohde ajoittuu 1900-luvun puoliväliin.
Kohteessa on yhdeksän halkaisijaltaan 60 cm kokoisista luonnonkivestä tehty 4,3 m x 4,4 m kokoinen rakennuksen nurkkakiveys. Kivet on aseteltu tasavälein, reunoilla on kahdeksan kiveä ja keskellä yksi. Kivet ovat sammaleen peittämiä ja keskellä kasvaa nuoria koivuja.

Toija 6 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Salmenkurkun itäpuolella Hanhisen Toijassa rannan suuntaisesti kulkevan tien lounaispuolella. Kasvillisuus on rehevää koivumetsää.
Kohteessa on 40 cm korkea pystyssä oleva luonnonkivi, jossa on kaiverrus "28". Kyseessä on käytössä oleva tontin rajakivi, joka ajoittunee 1900-luvulle.

Viinikka 1 (1000092949) (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Hanhisen Viinikanlahden perukassa niemellä itä-länsisuuntaisen harjanteen päällä uuden kesämökin itäpuolella haarautuvan pihatien väliin jäävällä alueella. Kasvillisuus on rehevää koivumetsää.
Kohteessa on soikea luonnonkivistä ja muutamista betonitiilistä ja rautalistasta koostuva 4,7 m x 3,2 m kokoinen matala röykkiö. Röykkiöstä löytyi kairatessa hiiltä. Röykkiön päällä on vanha koivunkanto. Röykkiön ympärillä on neljä suurempaa kiveä, jotka voivat olla nurkkakiviä, mutta ne eivät näytä muodostavan selkeää muotoa. Kohde voi olla jonkin kala- tai niittytalouteen liittyvän rakennuksen kiuas. Mahdollisesti se on jokin v. 1956 topografikartassa näkyvä rakennus ajoittuen siten 1900-luvulle. Kesämökin asukkaita ei päästy haastattelemaan.

Viinikka 2 (1000092950) (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Hanhisen Viinikan niemessä laidunalueen sisäpuolella. Kasvillisuus on rehevää koivumetsää.
Kohteessa on luonnonkivestä tehty 5,4 m x 4,6 m kokoinen rakennuksen kivijalka. Kivijalan keskellä kulkee etelä-pohjoissuuntainen kivijalka. Pohjoisenpuoleisessa osassa on aukot molemmin puolin keskellä kulkevaa kivijonoa ja eteläpäässä on aukko vain jonon länsipuolella. Kivien päällä kasvaa sammalta ja keskellä on koivu.
Kyseessä on mahdollisesti kesänavetan kivijalka, koska se eroaa selvästi muista niemellä olevista latojen nurkkakiveyksistä. Kohde ajoittuu luultavasti 1900-luvun puoliväliin

Viinikka 3 (1000092951) (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Hanhisen Viinikan niemessä laidunalueen sisäpuolella laitumella kulkevan tieuran eteläpuolella. Nurkkakiveykset 2 ja 3 sijaitsevat aivan tien eteläpuolella peräkkäin tien suuntaisesti ja 1 hieman kauempana etelässä. Kasvillisuus on rehevää koivumetsää. Kyseessä on niittylatojen nurkkakiviä ja puurakenteita. Ladot ovat seisoneet suurempien luonnonkivien ja kivipinojen päällä. Kohde ajoittuu 1900-luvun puoliväliin.
Kohteessa on ainakin kolme ladon nurkkakiveystä. Nurkkakiveys 1 on mitoiltaan 5,3 m x 5,8 m. Kiviä on asetettu harvaan ruudukkoon ja keskellä on pienemmistä kivistä tehty kasa. Osa kivistä on nostettu pois, jolloin kohdalle on jäänyt kuoppa. Kivet ovat osittain sammaleen peittämiä. Nurkkakivien eteläsivulla on 7,5 m x 4,8 m kokoisella alueella lahoavia pyörö- ja pelkkahirsiä, jotka ovat mahdollisesti kuuluneet ko. latoon, koska hirsien alla ei näytä olevan nurkkakiveystä, vaan vain muutamia kiviä pienellä alueella. Yhden ehjän hirret pituus on 5 m. Nurkkakiveys 2 on mitoiltaan 5,4 m x 5,3 m kokoinen. Osa nurkkakivistä on pieniä kivikasoja. Nurkkakiveys 3 on vastaavanlainen osittain kivipinoista ja osittain suuremmista kivistä koostuva kiviperusta, ja se on mitoiltaan 5,2 m x 5,6 m. Lisäksi alueella on muita yksittäisiä kiviä ja kuoppia, jotka voivat olla osia muiden latojen nurkkakivistä.

Kutukari 1 (Kulkuväylät)
Moderni; Kohde sijaitsee Luodon Kutukarin lintutornin lähellä niemen kärjessä vesirajassa, lintutornista 50 m kaakkoon, Viinikanlahden pohjoisrannalla. Ympäristö on avointa laidunnettua rantaniittyä.
Kohteessa on suurista halkaisijaltaan 80?100 cm kokoisista luonnonkivistä koostuva 4 m x 6 m kokoinen soikea röykkiö. Pitempi sivu on kaakkoon päin merelle. Ranta on muuten kivetön.
Kohde rajautuu maan pinnalle näkyviltä osiltaan 4 m x 6 m kokoiselle alueelle. Lisäksi edessä voi olla muita kohteeseen kuuluvia rakenteita, mutta niitä ei pystytty havaitsemaan.
Kyseessä on mahdollisesti laiturin kivirakenne, joka ajoittuu historialliselle ajalle. Kohteesta ei löytynyt kirjallisia tietoja.

Kutukari 2 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Luodon Kutukarin lintutornille johtavan tien lounaispuolella 20 m tiestä. Penkereen kohdalla avoin laidunnettu matala rantaniitty lounaispuolella vaihtuu korkeammaksi koivukasvavaksi alueeksi koillispuolelle.
Kohteessa on vanhaan rantatörmään tehty kivipengerrys. Penkere kaakko-luodesuuntainen, 14 m pitkä ja 2,5 m leveä. Se ulottuu törmän alaosasta törmän päälle ja on n. 70 cm korkea lounaispuolelta mitattuna. Rantatörmän päällä on nuotiopaikka. Kohde voi liittyä rannassa olevaan mahdolliseen laiturirakenteeseen tai rantaan johtavaan tiehen. Pengerryksellä on ehkä yritetty vahvistaa rantatörmää ja estää jään nousemista törmän päälle. Kohde ajoittunee 1900-luvulle.

Härkinneva 1 (Puurakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Hanhisen keskellä olevan Härkinnevan suon pohjoisosassa. Kasvillisuus on rämettä, valtapuuna mänty. Metsänraja on luoteessa 100 m etäisyydellä.
Kohteessa on kolme n. 0,5 m korkeaa ja 10–15 cm paksua puutolppaa rivissä n. 1,5 m etäisyydellä toisistaan. Rakenne on lounais-koillissuuntainen, päästä päähän mitattuna 3,2 m pitkä. Tolppien päät on veistetty kahdelta sivulta kirveellä teräviksi A-muotoon niin että pään terävä särmä on rakenteen suuntainen. Tolpat ovat lahoja ja niissä kasvaa jäkälää.
Kyseessä on tontin rajamerkki. Samalla kohdalla näkyy maastokartassa luoteispuoleisen luonnonsuojelualueen ja kaakkoispuoleisen palstan raja. Palstat ovat lounais-koillissuuntaisia. Kohde ajoittuu 1900-luvulle.

Kaaranselkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Ojakylän itäpuolella olevan Kaaranselän niemen tyvessä peltojen luoteispuolella. Kohde sijoittuu niemen keskiharjanteelle. Ympäristö on avointa laidunnettua tai niitettyä rantaniittyä. Aivan kohteen lounaispuolella kulkee traktoriura.
Kohteessa on 5,9 m x 5,6 m kokoinen neliömäinen nurkkakiveys, joka muodostuu yhdeksästä matalasta luonnonkivestä. Kahdeksan kiveä on tasavälein reunoilla ja yksi kivi keskellä. Suurimmat kivet ovat läpimitaltaan n. 60–70 cm. Seinälinjat ovat pääilmansuuntien mukaiset. Kivien päällä ei ole kasvillisuutta. Kyseessä on 1900-luvun puoliväliin ajoittuva niittyladon kivijalka.

Kaaranselkä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Ojakylän itäpuolella olevan Kaaranselän niemen pohjoisimpaan ulottuvan läntisen peltoalueen itäpuolella. Kohde sijoittuu niemen keskiharjanteen länsipuolelle. Ympäristö on avointa laidunnettua tai niitettyä rantaniittyä. Kohteen ja pellon välissä on oja, jonka kaivaminen on tuhonnut kohdetta, ja kohteen päältä kulkee traktoriura.
Kyseessä on osittain tuhoutunut 1900-luvun puoleen väliin ajoittuva niittyladon kivijalka. Lato on todennäköisesti ollut suurin piirtein neliömäinen 4,5 m x 4,5 m kokoinen.
Kohde on mahdollinen osittain tuhoutunut niittyladon kivijalka. Kivijalasta on jäljellä kuusi läpimitaltaan n. 50 cm kokoista luonnonkiveä, joista neljä on pohjois-eteläsuuntaisesti 4,5 m pitkässä jonossa tasavälein niin, että pohjoispäässä on vierekkäin kaksi kiveä. Itäpuolella metrin päässä on maassa irtokivi. Lisäksi kivijalan pohjoisseinustasta on jäljellä yksi kivi em. kivijonon länsipuolella. Ojaa kaivettaessa osa lännenpuoleisesta kivijalasta on mahdollisesti kaivettu pois ja osa on jäänyt ojan vallin alle.

Kaaranselkä 3 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Luodon Ojakylän itäpuolella olevan Kaaranselän niemen länsiosassa. Ympäristö on avointa laidunnettua tai niitettyä rantaniittyä. Ranta on 110 m etäisyydellä pohjoisessa. Kyseessä on käytössä oleva tontin rajakivi. Kohde ajoittunee aikaisintaan 1950-luvulle, mutta on luultavasti nuorempi.
Kohteessa on neljän halkaisijaltaan 30 cm kokoisen kiven ympäröimä 50 cm korkea pystyssä oleva kivi, jossa on poranjälkiä. Neljä pienempää kiveä on asetettu neliöön, jonka sivun pituus on 1 m.

Kaaranselkä 4 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Luodon Ojakylän itäpuolella olevan Kaaranselän niemen keskiosassa peltojen pohjoispuolella. Ympäristö on avointa laidunnettua tai niitettyä rantaniittyä.
Kohteessa on kaksi rajamerkkiä, jotka ovat 40 m etäisyydellä toisistaan. Rajakivi 1 on neljän halkaisijaltaan 30–40 cm kokoisen kiven ympäröimä 60 cm korkea pystyssä oleva kivi, jossa on kaiverrus "710". Neljä pienempää kiveä on asetettu neliöön, jonka sivun pituus on 2 m. Rajakivi 2 sijaitsee rajakivi 1:stä kaakkoon päin. Siinä on kolme halkaisijaltaan 30–50 cm kokoista kiveä. Yhden kiven sivussa on puinen paalu. Kivet ovat 2 m etäisyydellä toisistaan kolmiossa. Lähellä on lisäksi neljäs irtokivi.
Kyseessä on kaksi käytössä olevaa tontin rajamerkkiä. Rajakivi 2:ssa on alun perin ollut luultavasti samantyyppinen keskellä oleva pystykivi. Kohde ajoittunee 1950-luvun jälkeiseen aikaan.

Ojakylänlahti 2 (Kulkuväylät)
Moderni; Kohde sijaitsee Ojankylänlahden Lahdenperän luoteiskulmassa Koninnokan niemen pohjoispuolella matalassa vedessä.
Kohteessa on n. 7 m rannasta etelään vedessä pystytetty n. 1 m korkea päästään sahattu 20 cm paksuinen pyöröhirsi. Puolet hirrestä on vedenpinnan yläpuolelle. Hirsi tuntuu olevan melko tukevasti kiinni pohjahiekassa.
Kyseessä on mahdollisesti laiturirakenne, joka voi olla osa Ojakylänlahden laiturin rakenteita. Kohde ajoittuu 1900-luvulle.

Pökönnokka 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Luodon pohjoisrannan itäpäässä Pökönnokan niemen pohjoispuolella rannansuuntaisesti kulkevan tien itäpuolella n. 200 m rannasta länteen. Lähin kesämökki on n. 50 m etäisyydellä. Kasvillisuus on nuorta koivuvaltaista lehtimetsää.
Kohde on neliönmuotoinen mitoiltaan 5 m x 4,5 m kokoinen kivijalka. Se on rakennettu kahdeksasta läpimitaltaan n. 40 cm kokoisesta matalasta luonnonkivestä, jotka asetettu tasavälein. Kivien päällä ei ole kasvillisuutta, mutta kivijalan sisäpuolella kasvaa nuorta koivua.
Kyseessä on mahdollisesti niittyladon nurkkakivet. Korkeuden perusteella kohde ajoittuu 1900-luvulle.

Vesanniityt 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Luodon pohjoisrannalla Vesanniityillä pohjoiseen kulkevan tien varrella metsänrajalla. Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekametsää. Eteläpuolella on 20 m etäisyydellä on niittyä. Kohde sijaitsee yksityismaan ja Metsähallituksen alueen rajalla. Kyseessä on niittylato. Kohde ajoittunee 1900-luvun puoliväliin.
Kohteessa on 4,5 m x 4,3 m kokoinen lahoava pyöröhirsinen niittyladon jäännös. Nurkissa on koirankaulasalvokset. Ladosta on jäljellä 7 hirsikertaa. Ladon kaakkoisnurkka on sahattu niin, että siinä on vain pari hirsikertaa. Oviaukon suunnasta ei voi olla varma, jos rakennuksessa ei ole sellaista sekä etelä- että itäsivulla. Todennäköisesti ovi on ollut eteläsivulla.

Vesanniityt 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Luodon pohjoisrannalla Vesanniityillä niittyalueiden välissä olevalla rannansuuntaisella mäntykankaalla. Kyseessä on niittylato, josta suurin osa hirsistä on siirretty pois. Paikalle on jäänyt pohjan lisäksi luultavasti katosta peräisin olevia rakenteita. Kohde ajoittunee 1900-luvun puoliväliin.
Kohteessa on 5,9 m x 6 m kokoinen lahoava pyöröhirsinen niittyladon pohja. Pohjan päällä on muutamia lautoja ja irtonaisia hirsiä, joissa on koirankaulasalvokset ja viistopäät. Ladossa on nurkkakivet. Ladon päällä kasvaa paljon jäkälää.

Itara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Luodon pohjoisrannan Itarassa Haaralampinnokan niemen länsipuolella, rannan suuntaisen tien reunalla pienellä aukiolla. Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekametsää. Kohteen eteläpuolella on umpeenkasvava pieni lampi. Kohde on Itaran kalamökin paikka. Paikalla on ollut v. 1956 topografikartan mukaan silloin ainakin kaksi rakennusta. Paikalla olevat röykkiöt voivat olla peräisin toisesta rakennuksesta. Löydetty kivijalka kuulunee varsinaiseen mökkiin. Kohde ajoittuu 1900‐luvun alkupuoliskolle. Rakenteet sijoittuvat n. 20 m x 10 m kokoiselle alueelle.
Kohteessa on samaan pihapiiriin kuuluva mökin kivijalka, lahoava käymälä ja kaksi röykkiötä. Tie kulkee osittain kivijalan nurkan päältä. Kivijalka on tien eteläpuolella ja se on mitoiltaan 6,5 m x 8,5 m kokoinen. Pitempi sivu on melkein tien suuntainen. Kivijalka on osittain melko paksun turpeen peittämä ja siten vaikeasti hahmotettava. Kivijalan kohdalla on lisäksi pari tiiltä, mutta ne ovat turpeen pinnassa eivätkä ole alkuperäisellä paikallaan. Kivijalan keskellä kasvaa leppä. Kivijalan lounaisnurkassa ei ole kiviä. Lahoava kaatunut pystylautarakenteinen pulpettikattoinen käymälä sijaitsee kivijalasta 11 m länsi‐lounaaseen. Käymälä on ollut 1,8 m korkea ja 80 cm leveä. Röykkiö 1 on aivan kivijalan länsipuolella. Se on pienehköistä kivistä tehty, muodoltaan lähes pyöreä 3 m x 2,5 m kokoinen ja n. 30 cm korkea. Röykkiö on kasvillisuuden peittämä. Lisäksi tien pohjoispuolella raivatun alueen itäpuolella on 1,8 m x 1,5 m kokoinen 30 cm korkea röykkiö 2. Osa kivistä näyttää olevan halkeilleita, mutta hiiltä ei röykkiöstä löytynyt.

Sunijärvenkangas 1 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Luodon luoteisosassa Sunijärvenkankaan pohjoisosassa rannan suuntaisesti kulkevan tien pohjoispuolella 8 m etäisyydellä. Kasvillisuus on kuivaa mäntykangasta, pohjoispuolella kasvillisuus muuttuu rämeeksi.
Kyseessä on käytössä oleva tontin rajakivi. Kohde ajoittuu 1900-luvulle. Kohteessa on 60 cm korkea pystyssä oleva kivi, jonka halkaisija on 60 cm. Kivessä on kaiverrus ”9”. Kiven kohdalta jatkuu raivattu linja rantaan päin.

Keskiniemi 1 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Luodon luoteisrannalla Keskiniemen lounaisosassa. Kasvillisuus on kuivaa mäntykangasta.
Kyseessä on käytössä oleva tontin rajakivi. Kohde on melko nuori. Kohteessa on halkaisijaltaan 35 cm kokoinen 20 cm korkea kivi, jossa näyttäisi olevan kaiverrus ”8”. Kiven vieressä on kolme muuta pienempää kiveä. Kivien kohdalle on asetettu keppi pystyyn.

Mäntyniemi 1 (1000092968) (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Luodon luoteisrannalla Mäntyniemen pohjoispuolella. Kasvillisuus on kuivaa mäntykangasta.
Kyseessä on käytössä oleva nuori tontin rajakivi. Kohteessa on neljän halkaisijaltaan 20–30 cm kokoisen kiven ympäröimä 30 cm korkea kivi, jossa on kaiverrus ”2”. Neljä pienempää kiveä on asetettu neliöön, jonka ala on 2 m x 2,3 m.

Mäntyniemi 2 (1000092969) (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Luodon länsirannalla Mäntyniemen eteläpuolella kesämökkien läheisyydessä. Kasvillisuus on kuivaa mäntykangasta.
Kohteessa on kuusi käytössä olevia nuoria tontin rajakiveä. Kivet on asetettu rajaamaan kaakko- luodesuuntaista L-kirjaimen muotoista 50 m leveää ja 100 m pitkää aluetta. Rajakivet 1, 2 ja 3 ovat alueen luoteispäädyssä. Rajakivi 1 on näistä koillispuoleisin. Se on halkaisijaltaan 30 cm ja 30 cm korkea, ja siinä on kaiverrus ”2”. Rajakivi 2 on tästä 42 m lounaaseen. Se on halkaisijaltaan 25 cm ja 30 cm korkea, ja siinä on kaiverrus ”9”. Rajakivi 3 on kaistaleen lounaisreunassa 8 m rajakivi 2:sta lounaaseen. Se on halkaisijaltaan 25 cm ja 30 cm korkea, ja siinä on kaiverrus ”8”. Rajakivi 3:stä 55 m kaakkoon ja kaksi rajakiveä, joista rajakivi 5 on lounaanpuoleisin. Se on halkaisijaltaan 40 cm ja 35 cm korkea, ja siinä on kaiverrus ”5”. Rajakivi 4 on tästä 6 m etäisyydellä koilliseen. Se on halkaisijaltaan 30 cm ja 20 cm korkea, ja siinä on kaiverrus ”4”. Alueen kaakkoispäädyssä rajakivi 5:sta 44 m kaakkoon on rajakivi 6, joka on halkaisijaltaan 40 cm ja 25 cm korkea, ja siinä on kaiverrus ”22”. Tiheämmän mäntymetsän raja on tästä 10 m etäisyydellä kaakossa.

Virpiniemi 1 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Luodon länsirannalla Virpiniemen nummella aidatun laitumen eteläpuolella. Kasvillisuus on kuivaa mäntykangasta.
Kohteessa on kaksi melko nuorta rajakiveä. Rajakivi 1 on neljän halkaisijaltaan 20–40 cm kokoisen kiven ympäröimä 45 cm korkea kivi, jossa on kaiverrus ”11”. Neljä pienempää kiveä on asetettu neliöön, jonka ala on 1,7 m x 1,6 m. Rajakiven kohdalla on luonnonsuojelualueen merkki. Rajakivi 2 on 1:stä 50 m koilliseen aitauksen vieressä. Rajakivi 2 on neljän halkaisijaltaan 20–30 cm kokoisen kiven ympäröimä 40 cm korkea kivi, jossa on kaiverrus ”6”. Neljä pienempää kiveä on asetettu neliöön, jonka ala on 1,9 m x 1,9 m. Rajakivi 1 on yksityismaalla ja 2 Metsähallituksen alueella.

Virpiniemi 2 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Luodon länsirannalla Virpiniemen nummella aidatun laitumen pohjoispuolella mökiltä rantaan kulkevan tien molemmin puolin. Kasvillisuus on kuivaa mäntykangasta.
Kyseessä on käytössä olevia tontin rajakiviä. Kohde on melko nuori ja se liittyy ilmeisesti läheiseen kesämökkiin. Rajakivi 1 sijaitsee rantaan menevän tien pohjoispuolella 10 m etäisyydellä dyynin päällä. Se on halkaisijaltaan 50 cm kokoinen 40 cm korkea kivi, jossa on kaiverrus ”27”. Rajakivi 2 on 1:stä 30 m lounaaseen tien eteläpuolella. Se on halkaisijaltaan 50 cm kokoinen ja 40 cm korkea, ja siinä on kaiverrus ”20”

Virpiniemi 3 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Luodon länsirannalla Virpiniemessä. Kasvillisuus on kuivaa mäntykangasta. Kyseessä on käytössä oleva nuorehko tontin rajakivi. Kohteessa on halkaisijaltaan 40 cm kokoinen 30 cm korkea kivi, jossa on kaiverrus ”418”.

Pajuperä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Luodon länsirannalla Pajuperän kalastajakylän eteläosassa rantaan menevien teiden eteläpuolella. Neljä pylväistä on metsittyneellä alueella ja yksi lähempänä tietä lahoavien veneiden pohjoispuolella. Kasvillisuus on mäntykangasta.
Kohteessa on viisi 1900-luvun puoliväliin ajoittuvaa verkkotelineen tukipylvästä. Pylväät ovat 15–20 cm paksuja, 1,75–1,95 m korkeita pyöröhirsiä. Neljä niistä on metsän puolella, kolme lähes lounas-koillissuuntaisessa rivissä 6–5 m välein ja yksi näiden luoteispuolella 6 m etäisyydellä. Yksi pylväs on 20 m etäisyydellä luoteen suunnalla pohjoispuolella kulkevan tien ja lahoavien veneiden vieressä. Sen yläosassa on keskellä pylväästä läpi porattu reikä, jonka yläreuna on vahvistettu rautalevyllä. Metsässä olevista pylväistä yhden yläosaan on sahattu suorakaiteenmuotoinen lovi. Muissa kolmessa samanlainen lovi on tehty sahaamalla puolet päästä pois ja naulaamalla reunaan pystyyn laudanpätkä. Lovet ovat 8–9 cm leveitä. Yhtä pylvästä vasten nojaa kapea puomi. Asemapiirroksessa (Pörrö & Sund 1974) telineet ovat lounas-koillissuuntaisia.

Pajuperä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Luodon länsirannalla Pajuperän kalastajakylän keskiosassa Pramilan talli- ja puojirakennuksen eteläpuolella rantaan päin menevien teiden välissä. Kohdalla on pensoittuva aukio.
Kohteessa on 12 1900-luvun puoliväliin ajoittuvaa verkkotelineen tukipylvästä. Pylväät ovat 15–20 cm paksuja, 1,8–2 m korkeita pyöröhirsiä. Yksi näistä on pelkkahirsi. Aukion eteläosassa on rinnakkain kaksi lounas-koillissuuntaista kolmen pylvään riviä, joissa pylväät on asetettu 7 m välein. Etelänpuoleisessa rivissä lounaispäädyssä on lisäksi neljäs pylväs metrin etäisyydellä ja kaksi pylväistä on kaatunut. Pylväsrivit ovat 8 m etäisyydellä toisistaan. Lisäksi pohjoispuolella kulkevan tien ja Pramilan talli- ja puojirakennuksen välisellä kaistaleella on kolme pylvästä ja alueen itäosassa kaksi 15 m etäisyydellä toisistaan niin, että idänpuoleinen pylväs on aukion vierestä kulkevan pohjois-eteläsuuntaisen tien itäpuolella. Pylväiden päästä on sahattu puolet pois, ja osassa on rautanauloja jäljellä. Niissä on voinut olla samanlainen laudanpätkä kiinnitettynä sahatun osan viereen, kuin Pajuperä 1:n pylväissä. Pelkkahirret päässä on rautalenkki, eikä lovea. Aukiolla on myös muita maassa olevia lahoavia puita ja kiviä, jotka voivat liittyviä telinerakenteeseen. Asemapiirroksessa (Pörrö & Sund 1974) on vain kaksi telinettä, jotka sijaitsevat talli- ja puojirakennuksen eteläpuolella lounas-koillissuuntaisesti tien molemmin puolin.

Pajuperä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Luodon länsirannalla Pajuperän kalastajakylän keskiosassa Pramilan talli- ja puojirakennuksen kaakkoispuolella pohjoispuoleisen rantaan päin menevän tien eteläpuolella.
Kyseessä on kalamökin pohja. Mökki on ollut pelkkä kivijalka jo v. 1974, joten se ajoittuu luultavasti 1900-luvun alkupuoliskolle. Kohteessa on 5 m x 5 m kokoinen mökin luonnonkivistä tehty kivijalka. Seinät ovat väli-ilmansuuntien mukaiset. Kivijalan pohjoisnurkassa on laastilla muurattu 1,5 m x 1,5 kokoinen 0,5 m korkea uuninpohja, jossa luonnonkiveä, tiiltä ja rautalaatta päällä. Uuninpohjassa on ainakin kaksi kivikertaa. Kivijalka on melko huonosti erottuva, koska sen päällä on runsaasti kasvillisuutta ja pensaita.

Moderni; Kohde sijaitsee Luodon länsirannalla Pajuperän kalastajakylän keskiosassa Pramilan talli- ja puojirakennuksen itäpuolella pohjoispuoleisen rantaan päin menevän tien pohjoispuolella.
Kyseessä on 1900-luvun alkupuoliskolle ajoittuva suolauspuoji ja vuosisadan puoliväliin ajoittuvan verkkotelineen jäännöksiä Rakennus on luultavasti jäänyt pois käytöstä 70–80-luvulla, eikä siihen siten ole vaihdettu katemateriaalia, niin kuin muihin säilyneisiin Pajuperän rakennuksiin.
Kohteessa on 4,7 m leveä ja 5,2 m pitkä pelkkahirsistä tehty jyrkkänurkkasalvoksinen lahoava rakennus. Rakennuksessa on 13 hirsikertaa. Katto on romahtanut sisään. Katossa pohjimmaisena on vuoliaisia, joiden päällä on poikkipuita. Katteena on olki. Rakennuksessa on nurkkakiviperusta ja lautalattia. Oviaukko on etelä-kaakonpuoleisen päätyseinän keskellä tielle päin. Oviaukko on 1,61 m korkea ja 1,17 m leveä. Oven pieli. ja karmilaudat ja kynnyshirsi ovat vielä osittain jäljellä, mutta ovea ei ole. Ovenpielessä on vielä rautainen säpen rengas. Osaa hirsistä on paikattu hirrenpätkillä, jotka on kiinnitetty puutapeilla. Itä-koillisenpuoleisella räystässivulla yhden hirret paikalla on reenjalas. Hirsissä on siirtomerkkejä. Rakennuksen sisällä on puutynnyreitä ja -laatikoita.
Rakennuksen ympärillä on kolme verkkotelineen tukipylvästä, yksi pohjoisnurkalla ja kaksi länsipuolella, joista toinen on 1 m pituinen tynkä. Pylväät ovat 1,8 m korkeita pyöröhirsiä. Länsipuoleisen yläosasta on sahattu puolet pois ja reunaan on naulattu laudanpätkä pystyyn. Pohjoisnurkalla olevan pylvään yläosan sivussa on sahattu lovi.

Moderni; Kohde sijaitsee Luodon länsirannalla Pajuperän kalastajakylän keskiosassa Pramilan kalamajan pohjoispuolella pohjoispuoleisen rantaan päin menevän tien eteläpuolella.
Kyseessä on 1900-luvun alkupuoliskolle ajoittuva mökki. Kivirakenteet voivat olla peräisin jostain aiemmasta rakennuksesta tai ne voivat liittyä tien raivaamiseen. Vuoden 1974 asemapiirroksen (Pörrö & Sund 1974) rakennus on pitkänmallinen ja sen harja on pohjois-eteläsuuntainen, joten sen kivijalkaan rakenteet eivät luultavasti liity, koska ne ovat väärällä puolella. Rakennus on mahdollisesti sama kuin kartassa näkyvä, mutta siitä on purettu eteläpääty pois.
Kohteessa on 4 m x 4 m kokoinen etupäässä pelkkahirsistä tehty jyrkkänurkkasalvoksinen lahoava rakennus. Rakennuksessa on 11 hirsikertaa. Katosta ei ole enää mitään havaittavaa jäljellä. Oviaukko on pohjoispuoleisen seinän keskellä tielle päin. Oviaukko on 1,5 m korkea ja 0,8 m leveä. Kapeat ovenkarmilaudat ovat vielä osittain jäljellä, mutta ovea ei ole. Rakennuksessa on yksi ikkuna merelle päin länteen. Se on 0,8 m leveä ja 1,1 m korkea. Osa puitteista on vielä paikallaan. Seinien tiivisteenä on käytetty kalaverkkoa ja sammalta. Luoteisnurkassa on hieman tiiltä, joka voi olla peräisin uunista, mutta rakenne on hyvin epäselvä. Lisäksi rakennuksen itä- ja länsipuolella on epäselviä kasvillisuuden peittämiä kivirakenteita, jotka voivat kuulua jonkin aiemman rakennuksen kivijalkaan. Länsipuolen kivirakenne on selvempi; ovellisen seinän vierestä lähtee 4 m pitkä kivijalan pätkä. Rakennuksen eteläseinällä on puukelkka ja -laatikko.

Moderni; Kohde sijaitsee Luodon länsirannalla Pajuperän kalastajakylän itäosassa etelä-pohjoissuuntaisen tien itäpuolella risteyksessä metsäisellä alueella. Kasvillisuus on mäntykangasta.
Kyseessä on 1900-luvun alkupuoliskolle ajoittuva verkkopuoji. Rakennus on luultavasti jäänyt pois käytöstä 70–80-luvulla. Kohteessa on 5,3 m leveä ja 6 m pitkä tupäässä pelkka- ja pyöröhirsistä tehty jyrkkänurkka- ja koirankaulasalvoksinen lahoava rakennus. Rakennuksessa on 10 hirsikertaa. Olkikatto on romahtanut sisään. Rakennuksessa on nurkkakiviperusta ja siinä on ollut lankkulattia (Eskelinen & Heikkinen 1974b). Päätykolmioissa on ollut pystylautavuoraus (Eskelinen & Heikkinen 1974c). Rakennuksen pohjoisenpuoleisen päätyseinän keskellä on pystylaudoista tehty pariovi. Ovi on 1,65 m korkea ja 1,6 m leveä. Oven edessä on kivirakenne, jonka päällä on muutamia lautoja. Ovissa on pitkät rautasaranat. Kivirakenteen leveys on 1,4 m ja pituus 3,4 m. Rakennuksen sisällä on puutynnyri ja styroksilaatikoita. Rakennuksen eteläseinustalla on lahoava puuvene.

Peltojärvenkangs (Maarakenteet)
Historiallinen; Peltojäven eteläpuolella olevan harjanteen lounaaseen laskevassa rintessä on kellarimainen tilapäissuoja. Rinteessä olevan kuopan syvyys on noin 3-3,5 metriä ja leveys noin 2,5 metriä. Syvyyttä kuopalla on suurimmillaan noin metri, alarinteessä vähemmän. Kuopan alaosissa on kookkaat nostannaiset seinämän alaosaa tukemassa. Kookkaan kuopan edessä on noin puolisen metriä syvä kuopanne, jonka ala on noin 1,2 - 1,5 metriä. Tämän ja kookkaan kuopan välissä on noin puolimetrinen "kynnys". Kuoppaan tehdyn koepiston perusteella kyseessä on suhteellisen nuori kuopanne, vaikka siihen ei liittynytkään minkäänlaisia näkyviä puisia rakenteita. Kohteesta noin 40 metriä kaakkoon lähes harjanteen laella oli puisen aidan - poroaita? - jäännöksiä. Paikalla oli pystytolppa ja siinä kiinni olevia riukuja. Aidan tekemisessä oli käytetty moderneja nauloja.

Juuruskangas (Maarakenteet)
Moderni; Juuruskankaan pohjoislaidalla on vanhan maakellarin jäännökset, jotka erottuvat noin 3 x 3 m laajuisena ja 1,2 m syvyisenä kuoppana. Kuopan !aidat ovat jyrkkäpiirteiset ja sen muoto on säännöllisen neliskulmainen. Myös kuopan pohja, jonne oli kasattu risuja, noudattaa neliömäistä muotoa. Kuoppaa reunustavat reilun metrin levyiset ja noin 20 - 30 cm korkeat vallit. Kuoppaan tehdyistä kairanäytteistä paljastui sekoittunutta maata sekä pohjalta että valleista. Kuoppa on sammaleen ja mustikanvarpujen peitossa. Sen koillisnurkassa kasvaa pieni kuusi. Kuopasta noin 30 m luoteeseen on asuinrakennus. Kuoppa on Juuruskankaan alarinteellä aivan itä-länsi-suuntaisella tilusrajalla. Paikalla kasvaa mäntyvaltaista sekametsää, jonka aluskasvillisuus koostuu lähinnä mustikan ja puolukan varvuista sekä sammalista. Maaperä on moreenia. Ikää kellarilla lienee alle sata vuotta.

Virransuunniemi (Kivirakenteet)
Moderni; Suolle on aseteltu kolme kiveä noin 1 x 1 metrin kokoiselle alueelle. Yksi kivistä on rajan taitekohdassa ja kaksi muuta kiveä osoittavat rajan linjaa. Kivet ovat kooltaan noin 0,25 x 0,25 metriä. Niissä ei havaittu merkintöjä. Rajamerkki sijaitsee nykyisellä Lapin ja Pohjois-Pohjanmaan, Posion ja Kuusamon välisellä rajalla. Raja on merkitty vuoden 1964 topografiselle kartalle, mutta rajaa ei ole merkitty tätä vanhempiin tarkastettuihin karttoihin, kuten esimerkiksi vuoden 1924 taloudelliselle kartalle. Kyseessä on todennäköisesti suhteellisen nuori, 1900-luvun raja ja sitä merkkaava rajamerkki.

Suovasaari (Asuinpaikat)
Moderni; Suovasaaren pohjoiskärjessä sijaitsee rakennuksen perustus, jonka etelänurkassa on pystyssä tiilistä muurattu savupiippu ja uuni. Rakennuksen perustus on kooltaan noin 6,5 x 6,5 metriä ja sammaleen alta erottuu betoninen kivijalka. Kivijalan päällä on noin 1-2 kerrosta rakennuksen hirsiseinää, osa hirsistä vaikuttaa palaneilta. Ympäristössä on myös erilaista peltiroskaa ja esimerkiksi ruostunut kamiina. Rakennuksen perustasta noin 10 metriä etelään on pystyssä laudoista tehty pieni rakennus, ilmeisesti pieni vaja tai huussi. Vanhoihin karttoihin kohdalle ei ole merkitty rakennusta eikä se erotu myöskään selvästi paikkatietoikkunan historiallisissa ilmakuvissa. Maastossa tehtyjen havaintojen perusteella rakennuksen perustus ajoittuu 1900-luvulle.

Rantala (1000095351) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Alueella on ainakin puolentusinaa, mahdollisesti kymmenkunta matalaa pienistä nostannaisista koottua kivikasaa, joiden koko ja muoto vaihtelee. Pienimpien halkaisija on noin metri. Korkeutta kasoilla on noin 20-30 cm. Kyseessä ovat verkkotelineiden tukikiveykset. Ilmakuvien ja kartta-aineiston perusteella kyseessä ovat aikansintaan 1900-luvulta olevat kiveykset.

Roitola 2 (Maarakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Sorsuanojan etelärannalla, noin 60 m itään rakenteilla olevasta kesämökistä. Kohteen ympäristö on päätehakattua havumetsää. Ojan varressa on jätetty pystyyn vanhoja havupuita.
Paikalla on vallillinen kuoppajäännös, josta ei kuitenkaan kairanäytteissä saatu mistään kohtaa hiiltä, likamaata tai huuhtoutumiskerrosta. Kuoppa lienee maakellarin tai muun säilytykseen käytetyn kuopan jäännös. Rakenteen halkaisija on noin 6 m ja vallit ovat metrin leveät ja metrin korkeat. Syvyys on myös noin metrin. Kuoppa saattaa liittyä noin 250 m päässä etelälounaassa olevaan Roitolan taloon. Kuoppa ei liene kovin iäkäs.

Saunakangas 2 (1000095687) (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Saunakankaan laen koillisreunalla. Saunakangas on soiden keskellä oleva, suurehko moreenisaareke. Se on noin 2,5 km etelään Nuorittajoelta, Vuorisuon länsireunalla. Paikalla kasvaa varttunutta männikköä ja maaperä on paikoin melko kivikkoista. Kankaan päällä on aukio, jossa kasvaa heinäkasveja.
Paikalla on autioitunut talotontti, jossa on jäänteitä useasta rakennuksesta. Saunakangas-nimisestä valtion asutustilasta Ylikiimingin tiedoissa löytyy Maanmittauslaitoksen Uudistusarkistosta digitoimaton perustamisasiakirja vuodelta 1932. Rekisterinumero on sama, kuin nykyisessä kiinteistörekisterissä. Tila on ollut melko lyhytaikainen, sillä ilmakuvissa 1950 pihapiiristä voi erottaa koko rakennuskannan, mutta 1961 suurin osa rakennuksista ovat hävinneet.
Inventoinnissa talon paikalta löydettiin kellari, uuninpohja, sauna ja vielä pystyssä oleva, melko hyväkuntoinen aitta (ks. alakohteet).

Ojala (1000095688) (Maarakenteet)
Moderni; Kohteet sijaitsevat Ojalan talon pihapiirissä. Talo vaikuttaa autiolta, mutta rakennukset ovat vielä pääosin pystyssä. Pihapiirin länsireunalla pihatien varressa on kaksi kellarikuoppaa, jotka havaittiin LIDAR-aineistosta.
Läntinen kuoppa (kuoppa 1) on halkaisijaltaan noin 6 m, ja sen vallit ovat noin metrin leveät, noin 30 cm korkeat ja kuoppa on arviolta metrin syvä. Kairanäytteessä ei todettu huuhtoutumiskerrosta. Itäisemmän kuopan 2 rakenne on maakellarin jäänne. Sen mitat ovat 6 x 6 m ja oviaukko on koilliseen. Valli on noin metrin korkea ja metrin leveä. Ajoituksellisesti rakenteet lienevät melko nuoria ja liittyvät viereiseen Ojalan taloon.

Jyrkkäkoski (1000095689) (Maarakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Korpisenojan pohjoisrannalla, aivan Jyrkkäkosken alapuolisen suvannon kohdalla on pienen maakellarin jäännös. Kohde havaittiin LIDAR-datasta ja tarkastettiin maastossa.
Kellaria ympäröi maavalli ja oviaukko on Korpisenojalle päin. Rakenteen sisämitat ovat 3,5 x 2,5 x 1 m. Takaosassa on 2 x 1 x 0,5 m kokoinen erillinen kuoppa. Kellarin ulkomitat ovat 6 x 6 m, ja ympäröivä valli on 0,3–1 m korkea. Kellarin lattian kohdalta havaittiin sammaleen alta lautojen tai muiden puurakenteiden jäännöksiä. Kairanäytteissä ei havaittu huuhtoutumiskerrosta. Kohde lienee ajoitukseltaan melko nuori.

Mämminoro (Maarakenteet)
Moderni; Kaivannon pohjan koko on noin 3 x 2,5 metriä ja kaivannon syvyys on noin 0,4 metriä. Kolme metriä kaivannosta kaakkoon sijaitsee pyöreä noin 1 metriä halkaisijaltaan oleva jätekuoppa.
Kaivannosta koilliseen sijaitsee vuoden 1971 peruskartan mukaan yksi mahdollinen savotta- tai niittykämpän paikka. Mämminoroon on merkitty kaksi rakennusta vuosien 1971–1992 peruskartoille. Paikalta ei inventoinnissa havaittu kartoille merkityistä rakennuksista minkäänlaisia merkkejä. On mahdollista, että havaittu kaivanto sekä jätekuoppa liittyvät vanhoihin peruskarttoihin merkattuihin savotta- tai niittykämppään.

Kallio (1000095794) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on paikannettu vuoden 1751 isojakokartasta. Paikka on omakotitalon tonttina.

Lampinsuu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on paikannettu vuoden 1751 isojakokartasta. Paikka on asuttu omakotitalon tontti.

Pyy 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on paikannettu vuoden 1751 isojakokartasta. Karttaan on merkitty sotilastorppa. Alueella kulkee Pyyntie, alue on tasaista peltoa.

Aunolanperä 1 (Kulkuväylät)
Moderni; Laiturin perustukset, jotka on todennettavissa vielä vuoden 1948 ilmakuvasta.

Aunolanperä 2 (Kulkuväylät)
Moderni; Laiturin perustukset, jotka on todennettavissa vielä vuoden 1948 ilmakuvasta.

Aunolanperä 3 (Kulkuväylät)
Moderni; Laiturin perustukset, jotka on todennettavissa vielä vuoden 1948 ilmakuvasta.

Rekikunnas (Maarakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Kostonjoen ja Posiontien välisellä kankaalla. Rekikunnaksen pohjoispuolen rinteessä on neljä kuoppakohdetta. Ylemmillä alueilla ympäristössä kasvaa nuorta mäntymetsää. Rinteen alapuolella maasto muuttuu kosteammaksi ja kasvillisuus on sekapuulajitteista.
Rekikunnaksen rinteessä osin kivikkoisessa maastossa sijaitsee neljä kuoppaa noin 90 metrin matkalla. Kaikki kuopat sijaitsevat rinteessä suurin piirtein samoilla korkeuksilla. Kohteiden nuoreen ajoitukseen viittaa se, että kairausnäytteistä ei havaittu hiiltä tai huuhtoutumiskerrosta.

Kirnukalliot (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhänkoskelta 3,5 km itäkaakkoon tasaisella kallioalueella, aluskasvillisuus on pääosin jäkälää, sammalta ja kanervaa. Kuiva kangas, mäntymetsää.
Paikalla on vanha rajamerkki, näkyvillä on hieman kallistunut pystykivi, jossa ei ole numero- / kirjainhakkausta. Mitat 65 x 30 x 18 cm (näkyvä osa). Kiven juurella on matala kivilatomus, jonka halkaisija on noin 90 cm, se on kokonaan aluskasvillisuuden peittämä. Kohteesta noin 3 metriä lähteen on kyljellään oleva pitkulainen lohkokivi, mahdollisesti kaatunut viisarikivi. Kohde ei sijaitse nykyisellä rajalla.
Rajakivi on mahdollisesti vanha tilarajamerkki.

piiparinmäki (Asuinpaikat)
Moderni; Moderni 1900-luvun kohde sijaitsee tasanteella kankaan koillisosassa, paikalla on kahden rakennuksen perustukset:
1: saunan perustus, mitat 7 x 4 m, kaksiosainen, 15- 25 cm korkea ja 15 cm leveä
betonisokkeli. Rakennuksen luoteisnurkassa vesipata on vielä paikalla, ulkopuolella on
peltikiukaan jäänteet.
2: edellisestä 15 m pohjoiseen on pienen rakennuksen kiviperustus, mitat 4 x 3 m, keskellä
on kuoppa, rakenne on aluskasvillisuuden peittämä

Kovasinkangas 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kovasinkankaan keskivaiheilla 3m pitkä kivirivi joka eroaa selvästi ympäröivästä maastosta. Rakenne sijaitsee kiintesitörajalla ja kyseessä on rajan kulkua osoittava viisarikiveys. Se on koottu kookkaista nostannaisista. Sijaitsee paljaassa luonnonkivikossa/kivikon laidalla.

Naamakangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikoin soista tasaista kangasmetsää. Heikkisen inventoinnin löytöpaikka on matala hiekkakuoppa, josta hiekka on otettu kallioon saakka. Tien ja hiekkakuopan välinen alue on hakattu.
Hoikkanen kiviase (KM 3522:4) on lunastettu vuonna 1898. Se oli löydetty kirkonkylältä maantien sorasta. Sora oli peräisin Naamakankaalta. Taltta ja kiviesine (KM 3764:13-14) löytyivät myös maantietöissä soran joukosta Haapasaaren tilan maalta 6 km Ylikäännän Niskalan talosta etelään ja 3 km Alavieskan Mikkolan talosta lounaaseen. Europaeuksen lisäyksessä vuodelta 1914 todetaan että myös hoikkanen kiviase on todennäköisesti samasta paikasta.
Heikkinen löysi inventoidessaan muutamia kvartseja (KM 22386) noin 0,5 metriä syvästä hiekkakuopasta. Hän määritti paikan mahdolliseksi asuinpaikaksi. Kvartsi löytyi ilmeisesti hiekkakuopan reunoista, mutta tarkempaa paikkatietoa ei ole. Kuopan kohdalta asuinpaikka on täysin tuhoutunut. Nykyisin hiekkakuopan reunat ovat kasvaneet täyteen sammalta. Viereen tehdyssä koekuopassa oli hiekkamaata, ja maaston tasaisuus viittaisi siihen että paikalla oleva asuinpaikka voisi jatkua hiekkakuopan ulkopuolellakin. Myös hakkuuaukealle tehdyssä koekuopassa oli hiekkamaata.
Vuoden 2015 inventointihavainnot. Alue on vain hieman ympäristöstään kohoavaa kangasta, jossa kasvaa nuorta männikköä. Koordinaattien osoitamalla kohdalla on kalliota, jonka päällä ollut ilmeisesti hiekka-sorakerrostumia. Ympäristössä useita umpeenkasvaneita pieniä hiekkakuoppia sekä tuorehko kaivettu oja. Ympäristöön tehdyistä lapionpistoista sekä ojan seinämistä ei havaittu mitään poikkeavaa/esihistoriaan viittaavaa.
Inventointi 2020: Inventoinnissa kartoitettiin kaivettu sora-alue ja etsittiin jäänteitä sorapatjasta, joita havaittiin vain pieninä jäännöksinä alueen länsireunalla. Koska kivikautinen asuinpaikka on sijainnut melko varmasti sora-alueella, sitä voidaan pitää tuhoutuneena.

Kallio (69010060) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kuusaanjärven kaakkoisrannalla, järveen laskevan Nevaojan eteläpuolella. Kohteen kaakkoispuolelta kulkee Katvapuolentie. Maaperä on pohjamoreenia.
Kallion tilan kotipellosta on löydetty useita kiviesineitä (mm. kolme kivitalttaa, kaksi reikäkiveä, kivinuijan puolikas ja keihäänkärjen katkelma) ja kvartsia. Paikalla on nykyään SRK ry:n leirikeskus. Entinen piha-alue on tasoitettu ja paikalle on pystytetty uusia rakennuksia, jolloin ainakin osa kohteesta on tuhoutunut.
Vuonna 1999 paikan koekuopituksessa ja lähiympäristön inventoinnissa ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Keskiaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen etelärannalla Mieluskoskesta noin 1 km kaakkoon. Alue on hiekkapohjaista viljelysmaata, joka laskee loivasti kohti noin 250 m:n päässä olevaa jokea. Paikalta on löydetty kvartsi-iskoksia ja -esineitä ja tulen rapauttamia kiviä. Vuoden 1989 koekaivauksessa asuinpaikan todettiin tuhoutuneen pellonmuokkauksessa. Kaikki löydöt olivat peräisin muokatusta pintamaasta. Maantien ja Pyhäjoen väliseltä peltoalueelta on löydetty useita kivikirveitä, -talttoja ja kvartsiesineitä.

Vuosiojan sorakuoppa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde siajitsee Väli-Olhavassa, Maunulaan ja Havulaan johtavien teiden risteysten välillä, Oijärvelle johtavan tien varrella. Paikalla olevasta sorakuopasta on löytynyt kaksi tasatalttaa (KM 14718:1-2) soranoton yhteydessä vuonna 1955. Kohde on kokonaan tuhoutunut. Lähellä on Kynkäänharjun muinaisjäännöskohde (kohde 19).

Keelaharju (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde, jossa on röykkiöitä, rakka- ja maakuoppia sekä asuinpaikka, sijaitsee Väli-Olhavasta Leuanjoelle johtavasta tiestä noin 0,1 km etelään, tien ja Konttiojan välisen Keelaharjun (Keilaharjun) korkeimmalla kohdalla. Sen lakikivikossa on 5 - 6 röykkiötä, (halkaisija 3 - 7 m, korkeus 20 - 40 cm). Rinteiden kivikoissa on noin 50 rakkakuoppaa (halkaisija 1,5 - 3 m, syvyys n. 50 cm). Eteläisellä kankaalla on noin 20 maakuoppaa, joiden halkaisija on. 2,5 - 3 m. Paikalta on löytynyt kvartsiesineitä ja -iskoksia (KM 31290:1-3). Keelaharjun itä-ja kaakkoisosassa tehtiin vuonna 2005 koekuopitusta 3 ha:n alueella soranoton suunnitelmien vuoksi. Koeruutuja oli kaikkiaan 90, joista 12 oli löydöllistä. Nämä keskittyivät ylemmäs kivisemmälle alueelle. Löytöaineisto koostui kvartseista ja oli melko vähäinen. Löydötön liesikiveys tutkittiin. Karkeasti hahmotettiin 3-4 asutusvyöhykettä. Osa koekuopista sijoitettiin pyyntikuoppiin.
Vuoden 2011 kaivauksissa tutkittiin maakuoppien aluetta, koekaivausten löydöiltään rikkainta aluetta ja kivilatomus. Aiemmin pyynti- ja keittokuopiksi tulkitut kuopat osoittautuivat tuulenkaadoiksi, joista tuulieroosio oli kuljettanut hienon hiekan pois. Asuinpaikka-alueen korkeimmalla kohdalla sijainnut kivilatomus osoittautui kooltaan noin 4 x 3,5 suorakaiteen muotoiseksi kivilatomukseksi, joka oli täytetty punamullalla. Kyseessä on todennäköisesti hautaus, jolle löytyy vastineita Ruotsista Norrbottenista. Kohteen löydöt rajoittuvat pääosin 76 m mpy yläpuolelle. Asuinpaikka-alue on todennäköisesti ollut käyttöaikana pieni saari. Vuoden 2011 kaivauksissa löydettiin kvartsi-, kvarstsiitti- ja kivilaji-iskoksia yhteensä 272 kpl. Asuinpaikka-alue vapautettiin tutkimusten jälkeen maa-aineksen otolle.
Maa-aineksen ottosuunnitelmien vuoksi alueella tehtiin kartoitusta sekä tutkimuksia vuonna 2012.

Navettakangas (208010026) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Siiponjoesta noin 2 km pohjoiseen, Käärmesaarennevan metsäautotien varressa, moreeniharjanteen laen kaakkoispään rakassa. Paikalla olevat kaksi kuopannetta ovat jäkälöityneitä.

Kivimaa (208010038) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vääräjoen lounaispuolella, Rautiosta Pahkamaahan johtavan tien varressa. Alueella on metsittynyt hiekanottopaikka, josta on löydetty useita kiviesineitä. Kaivauksissa on löydetty kvartsia, palanutta luuta ja kiviesineiden katkelmia sekä keramiikkaa, mm. vanhempaa tyypillistä kampakeramiikkaa, Kierikin- ja Jäkärlänkeramiikkaa. Oulun yliopiston inventointikurssilla vuonna 2000 paikalla havaittiin olevan noin 12 x 13 m:n kokoinen ja noin 20 cm syvyinen kodanpohjaksi tulkittu painanne, jonka ympärillä erottuu pienehköt vallit (koordinaatit p = 7110999, i = 3363356, z = 62,5, keskikoordinaatti). Kohde on osaksi tuhoutunut ja osin loppuun tutkittu.
Vuoden 2016 inventoinnissa ei aiempia kaivausalueita ei pystytty enää varmuudella paikantamaan, myöskään vuonna 2000 mainittua painannetta ei enää havaittu. Asuinpaikka lienee kokonaan tuhoutunut vuosikymmeniä jatkuneen soranoton seurauksena. Alueen kaakkoisreunalla on muistokivi

Räihä (208010040) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rautiossa, Vääräjoen lounaisrannalla, joen ylittävän sillan lounaispään pohjoispuolella. Paikka on viljelysmaata, josta on löydetty kvartsi-iskoksia ja -esineitä (KM 24163:1–7). Alue on osittain rakennettu, eikä asuinpaikan laajuutta voitu lähemmin määrittää.
Vuoden 2016 inventoinnissa todettiin, että aiempi peltoalue on kokonaan rakennettu ja jokitörmä muokattu. Kohteen koordinaattipisteen lähellä (yli 50 metrin säteellä) ei ole säilynyt alkuperäistä maanpintaa.

Myllytontti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vääräjoen koillisrannalla, Raution nuorisoseuran talon tontilla, rakennusten lounaispuolella hiekkapohjaisella viljelysmaalla. Paikalta on löytynyt kivituura (KM 4484) ja kvartsia (KM 20719).
Vuoden 2016 inventoinnissa todettiin, että kohde on nykyisin Raution nuorisoseurantalon asfaltoitu parkkipaikka ja sen länsipuolella olevan nurmikenttä on täytemaan päälle tehty.
Kohde on tuhoutunut.
Alueella on sijainnut vuoden 1843 pitäjänkartan ja maaperäkartan perusteella paikantaen myös Perttulan kantatalo, joka mainitaan vuoden 1607 verokirjassa.

Sammaloja (305010019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Singerinjärven länsiosan pohjoisrannalla. Sammalpuron rantatörmästä on löydetty liuskekeihäänkärki. Tieurien välistä puron länsipuolelta on tavattu kvartsi-iskos ja itäpuolelta tulen rapauttamia kiviä. Tältä suurelta osin tuhoutuneelta alueelta ei asuinpaikkaa kuitenkaan ole voitu määrittää.
Löydöt: Pohjois-Pohjanmaan museo 4518 liuskekärki; KM 14057

Junganjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde siajitsee Kuusamon kirkolta n. 13 km luoteeseen, Junganjärven itäisen Hiisiperän pohjoisrannalla. Mökkitieltä etelään viettävältä kankaalta on tavattu kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta, jotka viittaavat kivikautiseen asuinpaikkaan.
Inv. 1998 Decker ja Ylimaunu

Singerijärvi NE (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohder sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 13 km luoteeseen, Singerjärven itärannalla, Kotijoen suusta n. 500 m itäkoilliseen. Paikalta on tavattu esihistoriallisen asuinpaikkaan viittaavia palaneita kiviä. Kvartsia tms. ei paikalta kuitenkaan ole löydetty.

Palokangas S (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 9 km pohjoisluoteeseen, Palokankaasta etelään olevan Uuttuniemen ja järven itärannan yhdistävän kapean kannaksen keskiosassa n. 20 m rannasta. Paikalla on kaksiosainen asuinpainanne, jonka ala on n. 4 x 7 m ja syvyys n. 60 cm. Painanteesta on tavattu hiiltä.
Vuoden 2019 inventoinnissa alueella ei todettu merkkejä asuinpaikasta eikä kuvausta vastaavaa maarakennetta. Kohde arvioitiin ainakin osittain tuhoutuneeksi.
Niukkojen alkuperäistietojen ja virheellisten koordinaattien perusteella kohde on tullut väärin paikannetuksi Uuttuniemen itäpuoliselle kapealle kannakselle. Alunperin sillä on tarkoitettu Palokankaan eteläpuolella olevaa, vuonna 2019 (uudelleen) todettua kohdetta (Ala-Oivangin saari) noin 250 luoteeseen tässä ilmoitetusta. Tämän tiedon ja vuoden 2019 havaintojen perusteella kohde on poistettu kiinteistä muinaisjäännöksistä.

Jauholaarinkangas/hiekkakuoppa (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde, osin tuhoutunut asuinpaikka, sijaitsee Rantakylän koulun eteläpuolella olevan laajan hiekkakuopan eteläreunassa, koulusta n. 600 m etelään. Paikalta on vuonna 1991 löydetty palanutta luuta, pii-iskoksia ja palaneita kiviä ja punaiseksi värjäytynyttä maata. Havainnot viittaavat esihistorialliseen asuinpaikkaan. Löytöpaikan pintakerros on myöhemmin kuoritt ja sitten suuresti muokattu.
Vuoden 1991 tarkastuksessa alueella havaittiin 4 asumuspainannetta (ei ole syytä epäillä tätä tulkintaa), jotka tuhoutuivat 1990-luvun sorakuopan laajennuksessa.
Vuoden 1999 tarkastuksen mukaan alueella oli 1930-luvulla Limingan suojeluskuntalaisilla ampumarata. Paikkakunnalta saadun teidon mukaan Lapin sodan aikana kaivettiin alueella asemia saksalaisten maihinnousun varalta.
Vuoden 2017 invetointoinnin mukaan muokattua aluetta on edelleen laajennettu; nyt pääosin vapaa-ajan käyttöä varten ja osittain myös metsätalouskäytön yhteydessä äestetty. Alue, jossa alkuperäinen maanpinta on tuhoutunut tai muokattu, on mitaltaan 550 m x 250 m eli vajaa 14 ha. Koska alue on niin laaja, on mahdotonta arvioida onko asuinpaikan rippeitä säilynyt. Koekuopista ei saatu tuloksia.
Vuoden 1991 jälkeen alue on lähes täysin muokkaantunut maa-aineksenotossa (ilmakuvat, vanhat kartat, laserkeilaus). Kohde on todettu käytännössä tuhoutuneeksi vuonna 1996 ja vuoden 2017 inventoinnin yhteydessä ei alueelta ole tavattu pintatarkastelussa tai koekupisssa mitään asuinpaikkaan viittaavaa. Kohde on katsottava tuhoutuneeksi.

Palokangas (494010085) (Maarakenteet)
Rautakautinen; Palokangas sijaitsee Oulujoen eteläpuolella Oulu - Kontiomäki -rautatie ja Muhos/Tyrnävä -kunnanrajan välisellä alueella. Kumpu sijaitsee pohjoiseen kohti Hangaskangasta viettävän rinteen laen tuntumassa. Kaivauksissa kummusta löydettiin katkelma hioinlaakaa, täytemassa oli pieninä hippuina saostunutta rautaa ja liki alkuperäistä pohjamaata löydettiin kaksi kiviesineen teelmää.
Kumpu on kooltaan 4,4 x 3,4 m ja korkeudeltaan 0,5 m. Vieressä on n. 3 m halkaisijaltaan oleva ja n. 1 m syvä kuoppajäänne. Tutkimuksen kohteena ollut kumpu koostuu hienosta ja pehmeästä hiekasta, jonka seassa on pienehköjä kiviä ja jonkin verran hiiliä.
Kaivauksissa Kummun pohjoispäästä löydettiin liki 3 m pitkiä hiiltyneitä lautoja, jotka radiohiiliajoitus ikää aikaan 1870±70 BC (Cal. BC 10 - 330 AD, 2 sigma)
Kysymys kummun funktiosta jäi avoimksi.

Pitkäsuo (564010038) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde on sijainnut harjanteella valtatien 4 itäpuolella Pitkäsuo -nimisestä viljelysalueesta luoteeseen, Kempeleen rajasta n. 320 m pohjoiseen. Maaperä alueella on runsaskivistä hiekkamoreenia. Paikalla kasvaa nuorta sekametsää, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa, variksenmarjaa ja heinää.
Harjanteella on sijainnut sammalen peittämä röykkiö, joka on ollut kooltaan n. 2,3 x 2 m ja korkeudeltaan n. 30 cm. Röykkiö löytyi inventoinnissa 1986, mutta tuhoutui ilmeisesti seuraavana vuonna hakkuita seuranneissa metsänparannustoimissa.
Vuoden 2001 inventoinnissa röykkiötä ei kyetty enää paikantamaan ja on oletettavaa, että röykkiö on tuhoutunut GSM -mastolle johtavaa pistotietä rakennettaessa tai mahdollisesti jo aiemmin metsänparannustoimien yhteydessä.

Pattijoki Korkeakangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Korkiakankaan korkeimmalla kohdalla sijainnut muinaisjäännös on tuhoutunut soranotossa. Paikalla on ollut kaksi kiviröykkiötä ja pyöreä kuopanne. Inventoinnin yhteydessä vuonna 1997 paikka tarkastettiin, vaikka kohde tiedettiin tuhoutuneeksi. Sorakuopan reunamilta yritettiin löytää asuinpaikka, mutta etsiminen ei tuottanut tulosta.

Mikonkari (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pattijoen suuhaarojen väliin jäävän laajan saaren länsipään niemessä, Kalasataman läheisyydessä. Vanhojen arkistotietojen perusteella Mikonkarissa pitäisi sijaita sokkelolatomus. Inventoinnin yhteydessä alueelta ei jatulintarhaa onnistuttu löytämään. Koordinaattien osoittamaan paikkaan, Mikonkarin korkeinta kohtaan, on peruskartalle merkitty muinaisjäännös. Kyseisellä kohdalla ei kuitenkaan ole sokkelolatomusta.
Alue on kivikkoinen pieni mäki, joka kasvaa mäntyä, kuusta ja katajaa. Koordinaattien osoittamalla kohdalla on matala soranottopaikka, jonka pohjalla on kiviä. Soranottopaikan ympäristö on kivikkoista, maakiviä näkyy paikoin, mutta sokkelolatomusta niistä ei hahmotu.

Hummastinvaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Raahentiestä (tie nro 8) noin 1 km pohjoiseen ja Siikajoen rajasta noin 250 m länteen Hummastinvaaran pohjoiseen laskevalla itärinteellä. Alue on kivikkoista ja mäntyä kasvavaa moreeniharjannetta. Vaaran laki on kivikkoinen.
Paikalla on 1997 inventoinnissa todettu kolme kivikkomoreeniin kaivettua kuoppaa. Niistä kaksi (a ja b) ovat rinteessä rinnan noin 110 m kartalle merkitystä eteläisemmästä isosta kivestä luoteeseen.
a. Rakkakuopan ja röykkiön välimuotoa oleva rakenne, halkaisija noin 3 m, keskuskuopan syvyys n. 0,5 m, halkaisija 1–1,5 m.
b. Vastaava rakenne kuin a:ssa, halkaisija 3 m.
c. Kohteista a ja b noin 15 m pohjoiseen alas rinnettä. Mitoiltaan ja tyypiltään edellisiä vastaava kivirakenne.
Asuinpaikkaan viittaavia merkkejä ei paikalta löydetty.
Rakenteet voivat olla aiemmin Siikajoen kohteisiin luetteloiduista vanhoista tiedoista H:n lapinraunioista ja kuopista (Siikajoki 2). Koko Hummastinvaaran aluetta ei pystytty tarkastamaan inventoinnissa, joten alueella voi olla enemmänkin muinaisjäännöskohteita.
Inventoinnin jälkeen löytöalueen vaiheille on avattu sorakuoppa, jonka kohdalle koordinaatit ja kuvaus osoittavat. Vuoden 2010 Itäisten tuulipuistojen inventoinnissa kohdetta ei tarkastettu, joten on mahdollista, että se on tuhoutunut. Uudelle peruskartalle tosin röykkiöitä on merkitty n. 70 m luoteeseen 1997 mukaisesta.
Kohdetta ja aluetta tarkastettiin 2018, jolloin kohde todettiin tuhoutuneeksi.

Hummastinvaara SE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Raahentiestä 250 m pohjoiseen aivan Siikajoen rajan länsipuolella kapean ja kivikkoisen kankaanlaen länsireunassa. Alue on laikutettu aukea. Maaperä on kankaan reunalla hiekkaa.
Paikalla havaittiin 1997 inventoinnissa palaneita kiviä, jotka muodostivat paikoin keskittymiä, ja heikkoa likamaata. Kvartsia löydettiin vain kolme iskosta, joista yksi otettiin talteen. Asumismerkit ovat paikalla kovin vähäisiä.
Vuonna 2011 tuulivoimapuiston inventoinnissa todettiin, että alueen halki oli rakennettu leveä ajotie Hummastinvaaran koillisosassa sijaitsevalle sorakuopalle. Koordinaattien osoittamalla kohdin on tasoitettu maankäsittelyalue, missä alkuperäiset maakerrokset ovat tuhoutuneet. Pohjoisempana, rämeen reunalla, todettiin yksittäinen painanne, halkaisijaltaan muutama metri, jonka kairauksen perusteella on kuitenkin luontainen. Raahen ja Siikajoen rajan itäpuolelta on inventoitu vuonna 2013 (Revonlahden tvp), mutta viitteitä asuinpaikasta ei tältä alueelta tavattu.

Pajukangas (603010016) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Piippolasta Kestilän Pihkalaan johtavan tien länsipuolella, Vanhantienkankaan luoteeseen pistävän niemimäisen harjanteen koillisrinteellä. Pajukankaan sorakuoppien välissä säilyneellä rinteenosalla on 4 kuopannetta. Pyöreiden kuopanteiden halkaisija vaihtelee 3 ja 4 m välillä. Syvyyttä niillä on 50–60 cm. Kuopat on kaivettu karkeaan soramaahan.
2020: Kohde on tuhoutunut soranotossa. Koordinaattien osoittamalla kohdalla on nykyisin sorakuoppa. Myöskin kohteen lähialue on tuhoutunut soranotossa.

Lahnoja/Lahnaoja (Kivirakenteet)
Historiallinen; Lahnojan talo on sijainnut Pyhäjoen kirkolta noin 1 km pohjoiskoilliseen. Lahnaoja-nimisen ojan latvat taas sijaitsevat kirkonkylän itäpuolella ja se kiertää kylän pohjoispuolitse mereen, mihin se laskee Matinsaaren koillisrannan kohdalla. Lahnojan talo on sijainnut tämän ojan etelärannalla. Ojan latvapuolen alueen korkeimmat kohdat ovat pääosin alle 15 metriä merenpinnasta, vain Kalliokangas nousee 17,5 metriin.
E. Löwenmark kertoo 1881 Lahnojan röykkiöistä seuraavasti: "näitä on kymmenkunta ja ovat erittäin merkittävät pienuutensa tähden". Hän toteaa niiden sijaitsevan Lahnojan kohdalla maanpuolella tietä. Lahnojan talon alue on nykyisin asutusaluetta ja vanhan tien toinen puoli on vuosisadan kuluessa muuttunut suuresti. Korkeudeltaan alue on noin 10 metriä merenpinnan yläpuolella. Kun maasto on niinkin alavaa kuin on ja kun kuvaus paremminkin sopii kaski- tms. viljelysraunioihin, on näiden röykkiöiden esihistoriallisuutta syytä epäillä. Lahnaojan lähellä olevat, hautaröykkiöitä ajatellen sopivimmat maastonkohdat on tarkastettu v. 1997, mutta mitään ei ole löydetty.

Tervonnenä (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen suussa olevan Hevoskarin pohjoispäässä. Tervonnenässä sijaitsee nykyisin kalasatama. Kalasataman eteläpuoliset kalliot Hevoskarin länsirannalla on räjäytetty ja käytetty kalasataman aallonmurtajiin. Hevoskarin pohjoisosa on osin metsikköistä kangasta ja kalliokkoa, vanhan massatehtaan aluetta. Tehtaan jäänteitä on vielä paikoin nähtävissä. Karin eteläosa on alavaa peltoa, eikä pellonnimi Vainionnenä liity Tervonnenään.
Paikalla on mainittu olevan sokkelolatomus (esim. Ch. Bäcksback, FM 1972, s. 65). Varhaisimmat tiedot siitä ovat 1800-luvun lopulta. Tarkastuksen yhteydessä sokkelolatomusta ei löytynyt, myöskään paikalliset asukkaat eivät sen olemassaolosta tienneet. Ilmeisesti mahdollinen sokkelolatomus on tuhoutunut erilaisen toiminnan seurauksena.

Matinsaari (625010005) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen Pohjoishaaran suupuolessa olevassa saaressa. Vanhojen arkistotietojen (ks. Ch. Bäcksbacka, FM 1972, s. 65) Matinsaarella pitäisi olla sokkelolatomus, mutta sitä ei kuitenkaan ole voitu tarkemmin paikallistaa.
Bäcksbackan käyttämän lähteen (Appelgren, SMYA II, 1877, 156) maininta on hyvin epämääräinen, eikä ole varmuutta, että sillä viitattaisiin juuri sokkelolatomukseen. Aiempien tarkastusten lisäksi aluetta tarkastettiin tuloksetta vielä Matinsaaren kaavahankkeen yhteydessä heinäkuussa 2018.

Kivikautinen; Siikajoesta noin 2 km lounaaseen, Ison Tervaskankaan itäreunalla. Heikkilän talossa on kotimuseo, jossa säilytetään kolmea kiviesinettä. Esineiden löytöpaikaksi ilmoitettiin talon vanhasta päärakennuksesta, museosta, 50–90 metriä länsiluoteeseen olevat pellot. Nämä olivat hyvin kivikkoiset, vaikka niiltä on raivattu runsaasti kiviä sarkojen välisiin kookkaisiin kiviaitoihin. Peltojen pohjoispäähän on tehty betoninen tuorerehusiilo, jonka paikkaa kaivettaessa sanottiin havaitun hiiltä savimaasta. Inventoinnin aikana pelloilta ei voitu havaita minkäänlaista merkkiä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Santikinmäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Raahen keskustasta noin 10 km etelälounaaseen, Haapajoen pohjoispuolisella kankaalla, Sippalan talon pohjoispuolella Kokkolantien ja meren välissä. Mäen eteläosa on tuhoutunut hiekanotossa ja itäreuna Kokkolantietä tehtäessä.
Vanhojen arkistotietojen mukaan paikalla pitäisi olla jatulintarha. Sellaista paikalta ei kuitenkaan ole löydetty, ilmeisesti se on maankäytön tuhoama. Sen sijaan paikalla havaittiin aitamaista kivivallia. Se oli rannansuuntainen ja ilmeistä rantakivikkoa. Tästä noin 250–300 metriä pohjoiskoilliseen oli sammalen peittämä kivikasa, alaltaan noin 2 x 4 metriä. Sen vieressä oli kuitenkin vanhoja umpeenkasvaneita pieniä hiekkakuoppia, joten kivikasa lienee syntynyt paikalta maata otettaessa. Jälkimmäinen paikka on rannassa olevaan siirtolapuutarhaan johtavan polun eteläpuolella, polun pohjoispuolisesta isosta kivestä noin 20–30 metriä eteläkaakkoon.

Pappila (678010010) (Kultti- ja tarinapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Raahen keskustasta noin 4,6 km etelälounaaseen, Saloisten kirkosta noin 400 metriä lounaaseen, Saloisten pappilan luona.
Vanhojen arkistotietojen mukaan Saloisten Pappilan maan kuusikossa pitäisi olla jatulintarha (Ingman 1888), jota aiemman tarkastuksen yhteydessä ei löydetty. Peruskartalle on kuitenkin merkitty jatulintarha Pappilan pihan lounaispuolelle väentuparakennuksesta eli keltaisesta puolesta 20–30 metriä lounaaseen (ilmoitetut koordinaatit). Alue on loivasti etelään viettävää rinnettä vanhan pellon ja paksuna kulokkona olevan kentän rajalla. Paikalla on muutamia isohkoja kiviä puolikaaren muodossa. Kivet ovat ilmeisesti osin pellosta nostettuja irtonaisia kiviä ja osin maakiviä. Kivien sijainti viettävässä rinteessä, ei sekään ole jatulintarjoille tyypillistä. Niinpä ainakaan tällä kohdin ei ole kyse jatulintarhasta.
Pappilan piha alueen ja sen ympäristön tarkastelua hankaloitti paikoin paksu kulokko.
Pappilan mahdollinen jatulintarha, mikäli se ei ole aikojen saatossa tuhoutunut, sijainnee Pappilan maan metsissä alueella, joka ei ole ollut peltona. Sen löytäminen voi olla hankalaa, sillä se on todennäköisesti maatunut niin, että kivet ovat joko kokonaan tai osin kuntan peittämiä. Inventoinnin yhteydessä jatulintarhaa ei löydetty.

Ruonankangas (Kultti- ja tarinapaikat)
Esihistoriallinen; Vanhojen arkistotietojen mukaan Mutalan talon Ruonankankaalla pitäisi olla jatulintarha (Ingman 1888). Mutalan talo sijaitsee koordinaattien osoittamassa kohdassa noin 8 km Raahen keskustasta lounaaseen. Ruonankankaan sijaintia ei inventoinnin aikana onnistuttu selvittämään. Mainittakoon, että Raahen keskustasta noin 2 km etelään kulkee Palokylän, Ollinsaaren ja Kummatin alueella Ruonanoja. Mahdollinen jatulintarha jäi paikantamatta.

Juusolan Pirttikankaan ja Pirttihaudankankaan väli (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä noin 5,5 km etelään. Loivasti länteen laskevalla mäntykankaalla on 8 röykkiötä, joiden halkaisija on 2,5–5,5 m ja korkeus noin 20–70 cm, ja yksi purnuksi tulkittu rakenne. Kohteet tutkittiin vuonna 2007.
Röykkiöt olivat löydöttömiä, mutta niissä havaittiin kehärakenteita ja joidenkin röykkiöiden keskuskivet oli ladottu pienemmistä kivistä ulomman, suuremmista kivistä muodostuvan kehän sisään. Röykkiöalueen pohjoisreunalla, osittain röykkiöiden alta löytyi kvartsi-iskoksia, jotka ovat peräisin röykkiöitä vanhemmasta kivikautisesta asuinpaikasta. Röykkiöalueelta ei saatu mitään ajoittavaa materiaalia eikä niiden rakentamissyy selvinnyt.

Jouttimäki (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Raahen keskustasta noin 10 km eteläkaakkoon, Mattilanperältä noin 2,5 km länsiluoteeseen, Jouttijärvestä 400 metriä luoteeseen olevalla kankaalla.
Peruskartalle merkitty röykkiö on tuhoutunut, kun sen paikalta on otettu soraa. Kankaalla on ainakin kolme ilmeisen iäkästä maakuoppaa, joiden halkaisija vaihtelee 2,5 ja 4 metrin välillä. Syvyyttä kuopanteilla on 40–100 cm. Kankaalla on myös selvästi uudempia sorantarkistuskuoppia.

Kauniinmetsänniitty E (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä 5,5 km etelään. Mäntyä kasvavan kivikkomoreenikankaan korkeimman kohdan pohjoispuolella on aluskasvillisuuden peittämässä rakkakivikossa yksi rakkakuoppa. Sen halkaisija on noin 2 metriä ja syvyys 30 cm, selviä valleja ei ole. Kivikossa on paikoin muutamia hyvin epämääräisiä pieniä kuopanteita. Kohde on kartoittajien peruskartalle merkitsemä.
Kohdetta ei löydetty vuoden 2006 inventoinnissa. Tuhoutunut mahdollisesti alueella tehtyjen kairausten yhteydessä.

Kauniinmetsänkangas E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Mattilanperältä 5,5 km etelään Kauniinmetsänniityn itäpuolisella mäntyä kasvavalla tasaisella hiekkakankaalla suon reunassa. Piehingin ja Saloisten kylän rajalinjalle kaivetun ojan luiskassa havaittiin kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia merkkejä: kolme kvartsi-iskosta ja palaneita kiviä. Ilmeisesti suo on kasvanut kivikautisen asuinpaikan päälle.
Vuoden 2007 koekaivausten perusteella asuinpaikka on ilmeisesti aikanaan sijainnut rannan särkällä ja tuhoutunut pääasiassa jo silloin. Paikalta löydettiin koekaivauksissa vain muutama kvartsi.
Huom! Vuoden 1997 inventoinnissa alueeksi b nimetty eteläosa asuinpaikasta on erotettu omaksi kohteekseen, ks. Kauniinmetsänniitty 3.

Metelinkangas (708010037) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Paavolan kirkolta noin 3 km koilliseen, Ouluun johtavan tien eteläpuolisella mäellä, Anttilan talosta 100–200 metriä itäkoilliseen.
Vanhojen arkistotietojen mukaan paikalla on ollut kivirakkaan kaivettuja kuoppia ja kivistä koottu, halkaisijaltaan noin 4 x 5 metrinen ja puolisen metriä korkea kiviröykkiö. Kankaan laki on kokonaan maa-aineksen otossa tuhoutunut. Kangas on ajettu tiemaaksi noin 20 vuotta sitten. Paikalla ei enää ole mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Pesuankangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee entisen Paavolan kunnan alueella, Siikajoesta noin 250 m lounaaseen, Ojan talon eteläpuolella olevan Pesuankankaan laella. Jo Chr. Ganander Mythologia Fennicassaaan mainitsee Pesuankankaan (1789) arvellen sitä kalmistoksi.
Paikalla on maatilan rakennusten välisellä mäennyppylällä noin 24 x 34 m laajuinen suorakaiteen muotoinen kivistä koottu kehävalli, jossa joka sivulla on todettu porttiaukot. Jätinkirkossa on 1910-luvulla tehty laajoja kaivauksia (Äyräpää 1913). Sen kaivaustutkimuksissa on löydetty kivikautista asuinpaikkamateriaalia, mm. kaksi tasatalttaa ja kirves. Kohteen koillispuolelta on löydetty kirveen teräkatkelma. Tutkimusten perusteella itse jätinkirkonkin voitiin osoittaa olevan kivikauden lopulta.
Vuosina 2010-11 toteutetun eläinsuojan rakentamisen jäljiltä jätinkirkko on jäänyt laajalti leikkautuneelle maakakulle noin 2 m suoja-aluettaan myöten. Osin pystysuorien ja hyvin eroosioherkkien maaleikkausten suojaaminen on tarpeen.
Muinaisjäännösrekisteriin 2.10.2013 tulleen palautteen takia paikka tarkastettiin 3.10.2013. Tarkastuksessa koko muinaisjäännös todettiin tuhotuksi. Jätinkirkko, sekä laaja maakumpu jolla se sijaitsi, oli kokonaisuudesssaan poistettu. Saadun tiedon mukaan maa-ainekset oli kasattu tilamäen alaosaan ja pellon reunoille.
Koska kohde todettiin kokonaisuudessaan tuhoutuneen, se on muinaisjäännösrekisteristä 4.12.2014 poistettu kiinteä muinasjäännös, eikä enää rauhoitettu.

Kohtelonkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikajoen Leivinkosken länsipuolella olevan Kohtelonkankaan eteläosassa. Kohtelonkangas on laeltaan kivikkoinen pääosin peltojen ympäröimä moreeniharjanne. Kankaan etelälaidalla on jokunen uusi omakotitalo ja pari vanhempaa taloa. Kohtelonkankaan eteläpuolella on pieni siihen luettava matalampi kangas.
Paikalta on löydettiin 1800-luvun lopulla tasataltta, jonka jälkeen tehdyssä tarkastuksessa löydettiin kvartsi-iskoksia hiekkakuopasta. Vuoden 1997 inventoinnin aikana asuinpaikkaa ei onnistuttu tarkemmin paikallistamaan.

Yli-Karjula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee kuivatun Kortejärven länsipuolella Karjulanmäellä. Alue on itään viettävää hiekkapohjaista viljelysmaata. Paikalta on löydetty kaksi kivikirvestä, tuura ja taltan kappale, mutta vuoden 1979 inventoinnin aikana nurmella olleella alueella ei havaittu varmoja asuinpaikan merkkejä.
Vuoden 2009 inventoinnissa todettiin, että koko Karjulanmäki on tiheään rakennettua ja myllättyä. Asuinpaikasta on tuskin mitään tutkittavaa enää jäljellä. Inventoinnin tuloksena kohde siirrettiin rauhoitusluokkaan 3. Karjulanmäellä sijaitsee myös kaksi muuta kohdetta: Alatalo Maunulan kivikautinen asuinpaikka ja Sakrin irtolöytöpaikka.

Ylimäki (746010044) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vääräjoen pohjoispuolella Järvikylän asutuksen ja vanhan tien eteläpuolella. Alue on piha- ja viljelysmaata, jonka maaperä on hiesua. Paikalta on löydetty kivikirves ja kolme tasatalttaa sekä palaneita kiviä, mutta vuoden 1984 tarkastuksen yhteydessä alueella ei havaittu merkkejä asuinpaikasta.
Vuoden 2009 inventoinnissa todettiin, että asuinpaikka on tuhoutunut rakentamisen ja viljelyn johdosta. Kohde siirrettiin rauhoitusluokkaan 3.

Alatalo Maunula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee kuivatun Kortejärven länsipuolisella Karjulanmäellä. Alue on itään viettävää hiekkapohjaista viljelysmaata. Inventoinnin yhteydessä paikalta löydettiin kvartsi-iskoksia alueen halki kulkevan viljelystien molemmilta puolilta. Kvartseja esiintyi noin 50 x 20 m kokoisella alueella. Tästä noin 100 m länsiluoteeseen on löydetty kivihioin (KM 9047:4), mikä saattaa merkitä asuinpaikan jatkumista tänne saakka.
Vuoden 2009 inventoinnissa todettiin, että koko Karjulanmäki on tiheään rakennettua ja myllättyä. Asuinpaikasta on tuskin mitään tutkittavaa enää jäljellä. Inventoinnin tuloksena kohde siirrettiin rauhoitusluokkaan 3. Karjulanmäellä sijaitsee myös kaksi muuta kohdetta: Yli-Karjulan kivikautinen asuinpaikka ja Sakrin irtolöytöpaikka.

Kärryoja E (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Luokanjärven pohjoispuolisilla kankailla on pitkänomaisia maakuoppia laajalla alueella. Tämä kohta osoittaa alueen arvoitua keskipistettä. Kohde Kärryoja E (1999/kohde 73) on eroteltu erillisiksi muinaisjäännöskohteiksi, ks. Luokanaho 1 (1000039661), Luokanaho 2 (1000039659), Kärryoja E 1 (1000039660) ja Kärryoja E 2 (1000039662).

Ylihannula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kalajoen Hamarinkosken pohjoisrannalla. Alue on loivasti kohti jokea laskevaa viljelysmaata Kiviojantien ja rautatien välissä. Paikalta on löydetty reikäkiven puolikas sekä tasa- ja kourutaltta. Alueen koekaivauksissa löydettiin kvartsi-iskoksia ja -esineitä.
Vuonna 2008 inventoinnin yhteydessä aluetta koekuopitettiin. Havainnot viittaavat siihen, että asuinpaikka on kokonaan tuhoutunut.

Antinkangas (1000000005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuivaniemen kirkosta n. 9,5 km itäkaakkoon, Merilammesta 800 – 900 m koilliseen, Antinojan ja Antinjärven eteläpuolella. Kankaan itäreunalla metsäautotien pohjoispuolelta hiekkakuopan reunalta on vuonna 1992 tavattu runsaan 100 metrin matkalta kvartsia ja palanutta kiveä. Lisäksi järven etelärannan läheisyydessä on mainittu olevan muutama epämääräinen laakea painanne (Kohde Kuivaniemi 32).
Vuosien 2011 ja 2012 inventoinneissa ei tehty löytöjä tai havaintoja ja arvioitiin, että asuinpaikka on todennäköisesti/mahdollisesti tuhoutunut. Kohde todettiin tuhoutuneeksi vuonna 2020 tarkastuksessa.

Asikaisten kivi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mehtäkylältä Vasankariin johtavan tien pohjoispuolisella kallioalueella noin 50 metrin etäisyydellä tiestä. Latomuksessa on noin 12 metrin matkalla epämääräisiä kivikasoja, jotka ovat osittain hajonneet ympäristöön. Latomus on ilmeisesti ollut alunperin yhtenäinen kivirakennelma.
Kohde on todettu tuohoutuneeksi vuonna 2017.

Isokangas E (1000003071) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Isokankaalla, Kuusamontiestä noin 20 m länteen ja Shell-huoltamosta noin 150 m lounaaseen. Alue on kosteahkoa, melko tasaista mäntykangasta. Paikalla on yksi halkaisijaltaan 1,4 m kokoinen kuoppa, joka on mahdollinen pyyntikuoppa. Kuopan syvyys on 0,4 m.

Mustasuo S (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kiimingin Jäälin Mustasuon ja Haukiputaan Vasikkasuon välissä olevalla kuivalla mäntykankaalla. Paikalla on matalahko, halkaisijaltaan 1,7 metrinen kuoppa, jossa turpeen alla on palaneita kiviä. Kyseessä on ilmeisesti keittokuoppa. Kuopan välittömässä läheisyydessä on pari muuta epämääräistä kuopannetta.
Kohde on vuonna 2023 todettu maa-aineksenotossa tuhoutuneeksi vuosien 2003 ja 2007 välillä.

Kotiseutumuseo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pudasjärven pohjoisrannalla, kotiseutumuseon kohdalla olevan laajan niemen kärjen tuntumassa, sen länsipuolella. Poikkeuksellisen kuivan kesän 2006 seurauksena järven pinta oli hyvin matalalla, mikä oli paljastanut hiekkaista vesijättää varsin kauas.
Järven rantaa läpikäytäessä tavattiin paikalta tavallisesti veden peitossa olevia asuinpaikan jälkiä. Paikalla oli muutama kvartsi-iskos ja palaneita kiviä, jotka parissa kohdin vaikuttivat hajonneilta liesiltä. Kohde on kokonaan huuhtoutunut, mutta on kuitenkin ilmeistä, vedenpinnan vaihteluiden kuluttaman asuinpaikan jälkiä on edelleen jäljellä veden peittäminä.

Rokkarannantie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiiminkijoen ja Ouluun johtavan tien välissä kulkevan Rokkarannantien länsipuolella hiekkakankaalla. Äestetyltä hakkuuaukealta löytyi kvartsiesineitä ja -iskoksia. Vuonna 2007 tarkastuksessa löytöjä havaittiin kahta äestysuraa ja parinkymmenen metrin pituutta laajemmalti, mutta koekaivauksessa ei selkeästi todettu kiinteää muinaisjäännöstä. Alueella on rakenteilla useita omakotitaloja ja kohde lienee suurimmaksi osaksi tuhoutunut, mutta on mahdollista, että asuinpaikkaa on vielä jäljellä tutkitun tontin kaakkoisosasta itään, josta ensimmäiset löydöt on havaittu.

Männistö (1000006123) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Anders Löfgrenin kaakeli- ja savipaja sijaitsi Haapaveden kirkosta noin 350 metriä koilliseen Vanhantien pohjoispuolella Kansanpellontien ja Kaivotien risteyksen kaakkoispuolella olevalla Männistön tontilla, jonka pohjoisosa oli tasaista peltoa. Sen keskiosassa oli mahdollisesti 1980-luvulla puretun asuinrakennuksen jättämä kumpare, jonka eteläpuolella maasto laskee kohti etelää. Asuinrakennuksen pohjoispuolella oli kellari ja navetan kivijalka. Keramiikkaverstas lienee sijainnut tontin länsilaidalla, jonka peltomultakerroksessa oli runsaasti verstasjätettä, mm. punasavikeramiikkaa ja kaakelienpalasia. Verstaaseen liittyviä kiinteitä rakenteita ei koekaivaustutkimuksissa havaittu.

Onganranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vahtolanlahden pohjoispään länsipuolella olevan pellon eteläpuoella pienehkön mäen pohjoisrinteen alaosassa on useita kivikasoja ja kiviaitoja. Suurin niistä on n. 8 - 4 metriä. Alueen kasvusto katajineen viitaa vanhaan peltoon.

Pirttihauta 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee muinaisen kapean salmen, sittemmin uoman, suun etelärannalla.
Kohde tutkittiin vuonna 2007. Siinä havaittiin ns. sirpalekivivyöhyke, jossa oli rikkoutuneita palaneita kiviä, kvartsi-iskoksia ja -esineitä sekä asutuksen aikana paikalle kerrostunutta likamaata. Sirpalekivivalli on syntynyt veden ja jään hajottamista liesikiveyksistä. Alueelta tutkittiin myös yksi pyyntikuoppa ja yksi liesi, joka ympärillä oli runsaasti palaneita kalan luita.

Pirttihauta 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Neljä isoa ja hyvin säilynyttä tervahautaa itään laskevan uoman suun eteläpuolella. Yksi haudoista koekaivettiin ja dokumentoitiin vuonna 2007 ja kohteen selvitykset katsottiin riittäväksi. Ojan toisella puolella oleva kiuas (kohde Pirttihauta 3) tulkittiin tervahautoihin liittyväksi tervapirtin kiukaaksi. Myös se tutkittiin vuonna 2007.

Pirttihauta 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pieni kiuas idästä laskevan ojan suun pohjoispuolella, aivan metsätien kupeessa. Se on halkaisijaltaan 1,7 m ja korkeudeltaan 0,6 m. Kiuas liittynee heti ojan toisella puolella oleviin tervahautoihin ja on luultavsti tervapirtin kiuas. Kiuas on tutkittu vuonna 2007.

Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka jyrkähkösti itään, kohti suota laskevassa rinteessä ja sen laella. Kvartsi-iskokset löytyivät metsänlaikutusvaoista. Maaperä on kivistä hiekka tai moreenimaata.
Kohde on kaivettu kokonaisuudesssaan pois 2-3 m vahvuudelta, eikä asuinpaikassa ole enää suojeltavaa.

Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka muinaisen rantatörmän päällä. Paikalla havaittiin vuoden 2006 inventoinnissa runsaasti palanutta kiveä noin 15 m matkalla rannan suunnassa, sekä yksi kvartsi-iskos, jota ei otettu talteen.
Vuoden 2013 koekaivausten aikana alueelta löydettiin kivetty liesi melko läheltä nykyistä maanpintaa ja toinen mahdollinen liesikiveys. Alueelta talletettiin myös yksi kvartsiitti-iskos, kvartsi-iskoksia ja koekuopissa havaittiin likamaata.
2021: Kohteen päälle on kasattu kivimursketta ja -louhetta 3-4 metrin korkeudelta.

Laivalanhietikko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laivalanhietikko on hienohiekkainen, muinaiseen merenlahteen lännessä rantavalleina laskeva mäntykangas. Alueen halkaisee pohjoisesta Mattilanperästä etelään Piehinginjoelle kulkeva tie. Laivalanhietikon pohjoisosassa on vanha hiekkakuoppa, joka rajoittuu lännessä suohon ja idässä tiehen. Eteläosassa on toinen vanha hiekkakuoppa niin ikään tien länsipuolella. Vuoden 2006 inventoinnissa havaitut tarkoitukseltaan tuntemattomat kuoppajäänteet ovat sijainneet pohjoisemman hiekkakuopan eteläpuolella.
Tien länsipuolella, avatun hiekkakuopan reunalla havaittiin merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta, mm. palaneita kiviä. Eniten löytöjä tuli pusketuista pintamaakasoista ja niiden kaakkoispuolella olevista hiekkakasoista sekä tien vieressä olevien pienien hiekanottokuoppien reunoilta. Hiekanottoalueen lounaispuolella on vielä ehjää metsää, jossa on useita rantavalleja ja näillä paljon erilaisia painaumia – ei kuitenkaan selviä asumuspainanteita.
Vuoden 2008 koekaivauksissa alueella havaittiin vain vähäisiä merkkejä kivikautisesta toiminnasta.

Huutokangas (1000008680) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kuntarajojen muutoksen seurauksena vuodesta 2005 Tyrnävään kuuluvassa entisessä Limingan enklaavissa sijiatseva ilmeisesti pääosin tuhoutunut muinaisjäännös. Se sijaitsee Temmeksen kirkosta noin 1,4 km kaakkoon Temmesjoen itäpuoleisella Huutokankaalla, jossa on ollut ilmeisesti ainakin kaksi kiviröykkiötä, jotka vuoden 1960 vaiheilla hävitettiin soranotossa. Ne sijaitaitsivat Harjulan (Korhosen rakennuksen lähellä) ja Tepon tilojen maalla. Korhosen asuinrakennuksesta noin 60 m pohjoiseen sijainneesta röykkiöstä ja/tai sen paikalta olisi löytynyt myös kaksi kiviesinettä, joista toinen saatiin Kansallismusen kokoelmiin (KM 15318) vuoden 1961 inventoinnin yhteydessä. Soraa lienee otettu alueellta noin 70 cm vahvuudelta. Vuodenm 1997 inventoinnissa alue todettiin sorakuopan kasvaneen umpeen, eikä pikaisessa tarkastuksessa havaittu muinaisjäännökseen viittaavaa. Koska löytötietojen ja topografian perusteella on mahdollista, että alueella on ollut myös kivikautinen asuinpaikka, jonka säilyneisyys on selvitettävissä ainoastaan kaivauksilla, on alue syytä pitää edelleen muinaisjäännösluettelossa.

Saunajärvi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijärventien länsipuolella, Saunajärven lounaisrannalla. Paikalla on hiekkainen mäntykangas, jonka länsipuolella kohoaa harjanne. Ranatapolulta löytyi 2005 inventoinnissa kvartsi-iskos, palanutta luuta ja palaneita kiviä. Asuinpaikan laajuutta ei tarkemmin määritetty.
Tarkastuksessa vuonna 2010 muinaisjäännöksestä ei havaittu mitään merkkejä rannasuuntaiselta ajouralta, sen leikkauksesta, eikä noin kymmenestä koepistosta. Maaperä alueella on kivetöntä hyvien hienoa hiekkaa. On mahdollista, että kyseessä on hyvin pienialainen väliaikainen kivikautinen leiripaikka. Ajouran yläpuolella sijaitsevan törmän päälle on suunniteltu lomarakennus, jollainen oli rakenteilla luoteen puolella.

Tähtelä-Alikäytävä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kvartsiesineiden ja -iskosten, palaneen luun ja hioinkiven löytöpaikka sijaitsee Haapaveden kirkosta 50–100 m pohjoiseen Tähtelän talon maalla Kirkkopellossa. Vuonna 1973 tehdyssä tarkastuksessa kohde todettiin tuhoutuneeksi. Löytöjen runsaudesta päätellen kohde on ollut kivikautinen asuinpaikka.

Irrilä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde mainitaan Kähtäväkirjassa (Alahautala, Raili: Kähtävä, sukupolvien taival). Kyseinen paikka tarkastettiin vuoden 2022 inventoinnissa, eikä sieltä havaittu muinaisjäännöstä. Lie mahdollista, että Kähtäväkirjassa mainittu tervahauta viittaisikin n. 140 m idempänä sijaitsevaan mahdolliseen muinaisjäännöskohteeseen Irrilä 2 (1000001469), tervahauta, joka on merkitty peruskarttaan, ja jonka luona on lidar-aineistossakin havaittavissa mahdolliseen tervahautaan viittaava muoto. Jälkimmäistä
kohdetta ei tarkastettu vuoden 2022 inventoinnissa, sillä se sijaitsee hankealueen ulkopuolella. Tarkastuksen perusteella kohde on merkitty poistetuksi muinaisjäännökseksi.

Umpilammenkallio (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Väli-Olhavasta noin 2,3 km luoteeseen ja Keskimmäisestä Pihlajajärvestä noin 650 m kaakkoon, Umpilammenkallion eteläosassa. Kallion eteläpuolisen kankaan reunaan johtaa metsäautotie Suvannon talon peltoaukealta. Paikalla on siirtolohkare, josta 30-40 m kaakkoon on kaksi pientä, vierekkäistä kvartsijuonta 3-4 m päässä toisistaan. Juonien kohdalla sekä niiden vieressä on lohkottua kvartsia. Kallioaineksen oton takia alue dokumentoitiin vuonna 2007. Varsinainen tutkimuskohde oli pieni kivirakenne 25 m koilliseen louhoksesta. Se osoittautui kaivettaessa rakenteettomaksi, löydöttömäksi ja luontaiseksi rakenteeksi, jossa pienemmät kivet ovat kasaanuneet suurten maakivien väliin. Kvartsisuonessa todettiin työstöjälkiä, mutta ei mitään ajoittavia esineitä. Louhos lienee historialliselta ajalta ja on ajateltavissa, että paikalta on koemielessä irrotettu kvartsia noin 5 km lounaaseen sijainneen Nybyn eli Olhavan lyhytaikaista lasitehdasta perustettaessa 1700-luvun lopulla. Lähin tunnettu kvartsilouhos on Kärrymäellä, noin 3 km lounaaseen. Lähistöllä dokumentoitiin myös pystyyn tuettu kivilaaka, joka tuskin on rajakivi, vaan todennäköisimmin rakennuskiveksi aiottu kappale. Nämä epämääräiset jäännökset jäävät louhinta-alueelle. Tarkastuksessa 2007 havaittiin myös muita kivilaakoja sekä mahdollisia viisarikiviä noin noin 300 m pohjoiseen sekä 400 m luoteeseen.

Syötesuo (Taide)
Historiallinen; Pilkkapuu sijaitsee Isosta-Syötteestä noin 2 kilometriä kaakkoon Romevaaran ja Tolpanvaaran välissä, Syötesuon lounaispuolisella kankaalla, vanhan ja uuden Syötteelle vievän tien välissä. Pilkka on lyöty kuusen kaakonpuoleiseen kylkeen ja siihen on kaiverrettu teksti TÄSSÄ/ TAPETTU/ KARHU/ 1911. Neljälle riville jaetun tekstin korkeus on noin 25 cm.

Koskela (977010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kalajoen Hamarinkosken etelärannalla. Paikalla on loivarinteinen viljelemätön peltokumpare, jonka länsipäästä vuoden 1981 koekaivauksissa löydettiin kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytäjä. Parista kuopasta löytyi myös palaneita kiviä ja hiiltä sekä lisäksi esiintyi paljon muuta jätettä, kuten tiilenpalasia ja nauloja. Tämän perusteella alueelle on ilmeisesti viety erilaista jätettä. Asuinpaikan laajuuden ja kunnon määrittäminen vaatisi koekaivauksen.
Vuoden 2020 koekaivauksissa peltoalueelle tehdyistä koeojista ei löytynyt mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Papinkangas eteläinen (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Siikajoesta noin 2 km lounaaseen, Koivistonnevan itäpuolella, kivikkoisen Papinkankaan eteläosan korkeimmalla harjanteella. Röykkiöitä on kahdessa kohdassa harjanteen kaakkoispäässä ja keskivaiheilla.
Toinen kaakkoispään kahdesta röykkiöstä on hajotettu perusteellisesti. Tästä 10 m pohjoiseen on ehjä keskuskuopallinen ja halkaisijaltaan noin 4 m kokoinen röykkiö.
Kankaan laella on pitkänomainen noin 15 m pitkä röykkiö, ja tästä 8 m koilliseen on noin 7 x 3 m:n kokoinen ja 20 cm korkea tasainen kiveys, joka on sammalen peitossa.
Kohde on tuhoutunut maa-aineksen oton yhteydessä.

Liminka Prokko (Asuinpaikat)
Historiallinen; Liminganjoen pohjoisrannalla sijaitseva Prokon talon tontti, joka on tuhoutunut tai autioitunut todennäköisesti Ison vihan aikana 1715. Kohde on ollut viljelyksessä vuonna 2010.
2022: Paikalle on rakennettu uusi asuinrakennus vuoteen 2017 mennessä (ks. Maanmittauslaitoksen historialliset ilmakuvat). Paikalla mahdollisesti sijainneet rakenteet ovat voineet tuhoutua rakennustöissä. Vuosien 1707 ja 1760–62 kartoilla paikalle ei ole merkitty rakennuksia (Mört 1707, Jellman 1829). Prokon talo on pitäjänkarttaan merkitty joen toiselle puolen. Aiemmin viimeistään 1500-luvun puolivälissä asutettu Prokon talo on sijainnut Riikolan talojen kohdalla joen pohjoispuolella (Kuorilehto 2013: 133).

Repokangas (1000016452) (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on ollut merkintä kivessä. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu tuhoutuneen soranotossa. Struve käytti pisteestä nimeä Repo-kangas, nykyiseltä maastonimeltään piste on Repokangas. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Pookikangas (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on ollut merkintä kivessä. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu tuhoutuneen. Struve käytti pisteestä nimeä Linnunsilmä, nykyiseltä maastonimeltään piste on Pookikangas.Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Pookivaara (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on ollut merkintä kivessä. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu tuhoutuneen. Struve käytti pisteestä nimeä Rokua-vaara, nykyiseltä maastonimeltään piste on Pookivaara. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on ollut merkintä kivessä. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu tuhoutuneen soranotossa. Struve käytti pisteestä nimeä Laton-mäki, nykyiseltä maastonimeltään piste on Latomäki. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on ollut merkintä kivessä. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu tuhoutuneen soranotossa. Struve käytti pisteestä nimeä Isoniemi, nykyiseltä maastonimeltään piste on Runteli. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Raudankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Raudankankaan lounaiskulmassa, noin 420 m Ison Raudanlammen kaakkoisrannasta kaakkoon. Hyvävaarantie Soidinkankaalta Raudankankaalle kulkee tervahaudan läpi. Haudan länsipuolelta laskee puro Rimpisuolta Isolle Raudansuolle. Kohde sijaitsee suon ja mäntykankaan vaihtumiskohdassa. Kohde on merkitty peruskartalle.
Tervahaudasta näkyy tien pohjoispuolella ojassa noin 5 metrin matkalla 2 m levyisenä kaistaleena. Tien eteläpuolella näkyy vain haudasta peräisin olevia hiiliä.

Antinkalliot (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kaksi säilytyskuoppaa, lähellä Haapajärven ja Reisjärven rajaa, Reisjärventien (kt 58) pohjoispuolella, n. 60 m suurjännitelinjasta itään. Kyseessä on vanha soranottopaikka, jonka pohjoispuolitse virtaa Antinpuro. Kohde on tarkastettu vuonna 1982, jolloin todettiin kaksi puurakenteista säilytyskuoppaa, jotka olivat paljastuneet soranotossa. Vuoden 1992 inventoinnissa todettiin säilytyskuoppien tuhoutuneen.

Koivuranta (1000018506) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hautaperän tekoaltaan alle jäänyt asuinpaikka, jolla on tehty pelastuskaivaukset vuonna 1972. Tutkimusten perusteella lyhytaikainen kivikautinen asuinpaikka on sijainnut Hinkuanjoen itäpuolella Koivurannan talon lounaispuoleisella pihamaalla ja siitä alkavalla loivalla peltorinteellä. Paikka on Hautaperän tekoaltaan pohjassa, noin 160 m voimalaitoksesta lounaaseen.

Hylkilä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Reisjärven pohjoisrannalla, Hakalansaarea vastapäätä Hylkilän talosta noin 200 m länsilounaaseen. Alue on loivasti etelään laskevaa hiekkaista viljelysmaata. Paikalta on löydetty kaksi tasatalttaa, kivisen keihäänkärjen katkelma sekä kvartsi-iskoksia ja -esineitä. Kohteen aluerajaus on arvio.

Sarvikangas (1000006061) (Taide)
Ajoittamaton; Oulujoen itäpuolella ja Sarvisuon pohjoispuolella kohoaa kivikkoinen Sarvikangas. Sarvikankaan länsiosassa on pari kookkaampaa siirtolohkaretta, joista eteläisemmän, noin 2,5 x 3,5 metrin suuruisen ja 2,5 m korkean kiven luoteissivulla on mustalla ja punaisella maalattu liekkimäinen kuvio sekä yksittäisiä mustia viivakuvioita. Kuviot on maalattu jäkälättömälle, vaalealle, hieman koveralle pinnalle. Kuvioiden korkeus on noin 60 cm ja leveys noin 40 cm. Kuviot ovat pääosin mustalla väriaineella tehtyjä: punaista on vain kuvion yläosan liekkimäisen kuvaosan keskellä. Kuviot ovat vaikeasti havaittavat ja niiden ajoitus on epäselvä.
Vuoden 2022 tarkastuksessa havaittiin, että kohde on täysin tulen tuhoama. Kiven juurella oli poltettuja ponnekaasupulloja.
2023: Kohdetta ei tarkastettu.

Rajaniemi (1000018862) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Haapajärven keskustassa sijainnut kivikautinen asuinpaikka, jolta Aarne Europaeus poimi tarkastusmatkansa aikana vuonna 1909 palanutta luuta sekä kiviliuskoja (liusketta ja kvartsia, KM 5415:26-28). Löydöt ovat peräisin hiekkakuopasta. Vuoden 1992 inventoinnissa todettiin, että alue on rakennettu, eikä muinaisjäännöstä voi enää paikantaa.

Savikangas (1000019499) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iijoen länsirannalla, lähellä Taivalkosken rajaa. Vasta-päisellä rannalla kohoaa Koivukangas ja pohjoispuolella sijaitsee Rä-pättävänkoski. Paikalla on halkaisijaltaan 10 metriä oleva tervahauta, jonka halssi avautuu kohti Iijokea. Se on rakennettu noin 50 metrin päähän rannasta terassin reunalle. Tervahauta näyttäytyy pyöreänä painanteena, jossa ei ole selkeitä valleja. Alue on metsäaurattu , mikä on osin tuhonnut myös tervahautaa. Nyt kasvava puusto on noin 20-30 -vuotiasta istutusmännikköä. Itse tervahauta voi olla vanha koska sen vallissa on iso vanha kanto.

Saukkomutka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Haapuassa Iijoen länsirannalla, Taivalkosken rajan tuntumassa. Kohteen vastarannalla kohoaa Haapuanvaara. Paikalla on halkaisijaltaan 12 metriä oleva tervahauta, jonka halssi avautuu koilliseen koti Iijokea. Tervahauta on osin tuhoutunut metsäaurauksessa.

Kynkään saha (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kynkään saha on sijainnut Livojoen suulla, Kynkäänkoskessa. Saha on perustettu 1748 ja se on toiminut ensin kaksiraamisena, mutta vuonna 1803 se muutettiin neliraamiseksi. Vuonna 1866 sahan mainitaan olevan rappiotilassa ja vuonna 1886 tulva vei sahan mennessään.
Vuoden 2011 inventoinnissa paikalla käytiin, mutta alueella ei havaittu mitään sahaan viittaavia rakenteita. Sahan tarkka sijainti ei ollut tiedossa, joten maastotarkastelu keskittyi kosken ympäristöön. Todennäköisesti maastossa ei ole enää mitään sahaan liittyviä rakenteita.

Saarikoski (1000019527) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Livojoen länsirannalla kohdalla, jossa virtaa Saarikoski. Kohteen itäpuolella on Myllykangas. Paikalla on pieni, halkaisijaltaan 8 metriä oleva tervahauta, jossa halssi avautuu lounaaseen kohti Livoa. Tervahauta sijaitsee alueella, josta on äskettäin puut hakattu ja maapohja äestetty. Metsätöiden ohessa tervahauta on pahoin vaurioitunut ja sen päälle on myös kasattu hakkuujätettä.

Sarkkisuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kiimingintieltä noin 30 m koilliseen sijaitseva tervahauta omakotitalon piha-aukean lounaisnurkassa. Pihan nurmialue ulottuu osittain tervahaudan vallin päälle haudan itäreunalla. Haudan etelälaidalla vallin päällä kasvaa suuri mänty. Maaperä haudan
kohdalla on hiekkamoreenia. Tervahauta on pyöreä, läpimitaltaan noin kahdeksan metriä vallin korkeimmalta kohdalta mitattuna, ja jokseenkin ehjänä säilynyt; vain haudan itäreunalla vallin reunaosaa on mahdollisesti kevyesti muokattu. Valli noin kolme metriä leveä ja sen korkeus on noin puoli metriä. Kohti lounasta suuntautuvan tervanlaskuojan molemmin puolin valli on hieman massiivisempi, liki metrin korkuinen ja noin neljä metriä leveä. Tervahauta on noin metrin syvyinen, ja tervanlaskuojan pohja on noin puoli metriä haudan pohjaa syvemmällä.
Koska tervahaudan lähiympäristö on arkeologisessa mielessä pääosin tuhoutunut, ei
kohde kokonaisuutena tarkasteltuna ole erityisen merkittävä muinaisjäännöstyyppinsä
edustaja, vaikka haudan rakenteet ovatkin varsin hyvin säilyneet. Tervahaudan
läheltä ei tavattu merkkejä muista muinaisjäännöksistä, joten kohde rajoittuu haudan
maanpinnalle näkyviin rakenteisiin, läpimitaltaan noin viisitoistametriselle alueelle.

Kiviranta (1000020486) (Alusten hylyt)
Tuntematon ajoitus; Sijaintipaikka on noin kuusi kilometriä Kalajoen kirkosta pohjoiseen Kivirannan kesämökkialueen rannassa kivikkoisessa rantavedessä.
Puurunkoisen aluksen osa. Pohjois-Pohjanmaan museo teki paikalle tarkistuskäynnin 1994. Tuolloin todettiin, että hylystä oli tehty havaintoja jo kymmenen vuotta aikaisemmin, jolloin hylyn osa oli alkanut paljastua rantahiekasta. Hylyn rakenteiden kohdalla havaittiin hiekkakivilohkareita ja liuskakivilaakoja, jotka eivät ole ympäristölle luontaisia, vaan ne ovat mahdollisesti painolastia. Perimätieto ei tunne hylkyä. 1994 paikalla havaittiin kaaria ja pohjalankkuja, joiden perusteella oletettiin, että kyseessä on suhteellisen kookkaan limisaumaisen aluksen pohjaosa. Kokonaisuuden päämitat olivat 7,5 x 4 metriä. Osat oli kiinnitetty toisiinsa puutapein ja rautanauloin. Pidettiin mahdollisena, että hylyn osa olisi ajautunut löytöpaikalleen muualta, eli että varsinainen hylkäys- tai haaksirikkopaikka olisi muualla. Paikalla olleet rakenteet sekä kesämökkiläisen talteen ottamat kaksi pohjatukkia ja kylkilankku mitattiin ja piirrettiin. Rakenteista otettiin kolme näytettä dendrokronologista ajoitusta varten. Näytteistä kaksi oli mäntyä ja yksi kuusta. Puuaines viittasi aluksen pohjanmaalaiseen alkuperään. Ajoitustuloksen mukaan takaraja, jota aiemmin alus ei ole voinut valmistua, on kesä 1687. Pohjois-Pohjanmaan museossa on valokuvia hylystä (negatiivi-nrot 31309-31330).
Maaliskuussa 1999 hylkykohde tuhoutui yksityisen henkilön teettämässä veneväylän ruoppauksessa. Museoviraston Sallamaria Tikkanen teki paikalle tarkistuskäynnin ja mukana oli Pohjois-Pohjanmaan museosta eläköitynyt Aimo Kehusmaa. Tapaus johti oikeuskäsittelyyn, jossa hylkypaikalla ruoppauksen teettänyt henkilö tuomittiin rikoslain mukaisesta rakennussuojelurikoksesta sakkoihin Ylivieskan käräjäoikeudessa 30.12.1999.

Hauru (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautisten esineiden löytöpaikka ent. Temmeksen kunnan Haurukylässä, noin 350 m valtatie 4 länsipuolella, Temmeksenjoesta noin 250, Haurun (Haurulan) talosta n. 200 m koilliseen, hiekkakankaalla. 1950-luvun alussa löytyi ison kiven vierestä noin polvensyvyydeltä piitikari (KM 13193) pystyssä ja hieman myöhemmin edelleen sama löytäjä soranotossa lattean hioinkiven (KM 15317), jonka Aarni Erä-Esko inventoidessaan Temmestä 1961 toi Kansallismuseoon. Tuolloisessa paikan tarkastuksessa ei löytynyt merkkejä muinaisjäännöksestä, joka tulkittiin tuhoutuneeksi asuinpaikaksi. Paikka on kaakko-luode -suuntaista, ympäristöstään muutamia metrejä kohoavaa hiekkakangasta, josta laajat alueet on otettu maa-aineksiks, eikä myöskään 1997 inventoinnissa havaittu enää merkkejä asuinpaikasta.

Pesiövaara (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; A. H. Snellman on kirjannut ylös tiedon, jonka mukaan Taivalkosken kirkolta kaakkoon sijaitsevalla Pesiönvaaralla on "lapinraunioita" (SMYA IX, 1887, s. 48). Jo tuolloin osaksi hävitetyt rauniot ovat alkuaan ilmeisesti olleet pyöreitä. Niiden halkaisija on ollut noin 1,5 syitä (2,5 - 3 m) ja korkeus puolisen kyynärää (n. 30 cm). Snellmanin kuvauksen mukaan näistä kaksi on ollut eräänlaisia kivikehiä, joiden keskellä on ollut tuhkaa ja niiltä, loppujen keskiosakin on ollut kivetty. Kivet ovat olleet palaneita.
Snellmanin mukaan paikka sijaitsee Pesiälammen ja erään toisen metsälammen välisellä kapealla korkeanlaisella kunnaalla.
Aiempien tarkastuksen mukaan alueelta ei ole tavattu muinaisjäännöksiä, kuitenkin vuoden 1994 peruskartassa on Pesiävaaran eteläiselle laelle merkitty muinaisjäännös, johon liittyy selitys "lappalaisten asuinpaikka" (x = 7273 40, y = 3558 80). Inventoinnin aikana paikalta ei kuitenkaan tavattu merkkiäkään muinaisjäännöksistä. Myöskään läheisestä VaaraJan talosta saadun tiedon mukaan alueella ei ole havaittu muinaisjäännökseen viittaavaa. Ainoa todettu jäännös on talonpoikainen kiuas ja talonsija Vaaralan talosta noin 50 metriä kaakkoon, aivan tilustien vieressä.
Snellmanin kuvausta vastaa parhaiten Pesiälammen ja Pikku-Pesiön välinen kannas (x = n. 7275 50, y = n. 3558 15), joka sijaitsee Pesiävaaran laelta runsaat 1,5 km pohjoisluoteeseen. Paikakunnalla 1999 inventoinnissa saadun tiedon mukaan kannaksella olisi joskus ollut asutusta. Maastossa ei ole paikannettu slekeitä asutusjäännöksiä, mutta em. koordinaattien paikalla on laakea painanne, joka voi olla luontainenkin.
Kannaksen rikkoo Pikku-Pesiön Iänsirannan uudelle mökille johtava tie, jonka rakentaminen on tuhonnut osan kannaksesta. Lisäksi tarkastettiin tuloksetta kannaksen molemminpuoliset kangasharjanteet. Lännessä tarkastus ulottui aina Jokelaan saakka.
Yhtenä mahdollisuutena saataisi tulla kyseeseen myös Jokelan talon koillispuolisen lammen ja Pesiälammen välinen pelloksi raivattu harjanne, jota sitäkin voisi kutsua "kapeaksi korkeanlaiseksi kunnaaksi". Alueen pellot arveltiin Jokelassa raivatun 1800-luvun lopulla, mikä saattaisi sopia mainintaan, jonka mukaan rauniot ovat "jo osaksi hävitetyt". Pelto oli nurmella ja alueen tarkastus jäi tuloksettomaksi.
2013: Kohdetta ei tarkastettu inventoinnissa. Pesiölammen ranta-aluetta paikan länsipuolella kuitenkin tarkastettiin, eikä siellä havaittu mitään muinaisjäännöksiin viittaavaa.

Pesiösuvanto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivivautinen asuinpaikka sijaitsee Pesiösuvanto -nimisen Iijoen laajentuman länsirannalla, Taivalkoski - Puolanka maantien (nro 800) ja Taivalkoski- Kontiomäki
-rautatien välissä, Heinäojan N-rannalla, ojasta n. 30 m ja Pesiösuvannon
rannasta n . 40 m. Löytökohdassa maasto viettää etelään kohti Heinäojaa. Itäpuolella on ratavalli. Paikalla kasvaa pensaikkoa, aluskasvillisuutena on heinikkoa.
Löydöt, kvartsi-iskokset sekä palaneet luunpalat, poimittiin Heinäojan suuhun vievältä polulta. Samassa kohdassa näkyi palauutta maata ja palaneita kiviä. Kohde paikannettiin Iijokivarren inventoinnissa 1982.
Taivalkosken perusinventoinnissa 1999 todettiin, että aiemman tarkastuksen jälkeen on Puolankaan johtavaa tietä uusittu, jolloin sitä on levennetty ja oikaistu hieman länteen (p.o. itään) leventämällä. Ojan yli vievän sillan ja rautatiesillan väli oli enää noin 10 metriä tai hieman enemmän. Löytöjä ei enää havaittu ja asuinpaikka lienee pääosin tuhoutunut.

Urheilukentän eteläpuoli (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Iin keskusta-alueella sijaitsevan urheilukentän eteläpuolella sijaitsevan tenniskentän laidalla todettiin vuoden 2013 inventoinnissa kivilatomus ja sen vieressä toinen epämääräisempi kivirakenne. Paikka on mäntyvaltaista ja varsin kivikkoista kangasmetsää.
Rakenne 1 on halkaisijaltaan 3-4 m. Se muodostuu rakenteen keskellä olevan kuopan reunustamia suurempia kiviä lukuun ottamatta jalkapallon kokoisista pyöreistä kivistä. Rakenteen yli kulkee polku. Se erottuu maastosta loivasti kohoavana.
Rakenne 2 on on kooltaan 1,5 x 1,5 m ja noin 1,5 m edellisen eteläpuolella. Se on hyvin epämääräinen ja heikosti erottuva kivikkoinen alue, joka voi liittyä rakenteeseen 1 tai olla luontainenkin.
Kohteen luonne on selvitettävissä ainoastaan koekaivauksella.
Ympäristö on varsin kivikkoista aluetta, mutta kiveyksiä tai muita mahdollisia rakenteita ei ole havaittu.
Kohde on tuhoutunut, ks. seurantatiedot.

Mustikkakangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Utasen voimalasta 1,2 km länteen, teollisuusalueen eteläpuolella olevalla loivalla kankaalla, aukkohakatulla voimajohtolinjalla. Maasto suuntautuu lounaaseen, Välisuolle. Paikalla ei erotu selvää rantatörmää, vaan kangas laskee tällä kohdalla tasaisesti lounaaseen. Kankaalla risteilee kävely- ja mönkijäpolkuja, joista yhden pinnalta löytyi vuoden 2013 inventoinnissa kahdesta kohdasta isketyn näköistä kvartsia 20 x 10 metrin laajuiselta alueelta. Vuoden 2013 raportissa todetaan maaston olevan kivikkoista hiekkakangasta, jossa on mahdollista että kiviaines on osin murskautunut maastokulkuvälineiden renkaiden alla. Kohteen sijaintikoordinaattien vaiheille tehdyssä koekuopassa todettiin kvartsi-iskos myös rikastumiskerroksessa, jonka perusteella "kohdetta on pidettävä kiinteänä muinaisjäännöksenä". Vuoden 2017 inventoinnissa ei tehty asuinpaikan luonteesta kertovia havaintoja.
Mustikkakankaan teollisuusalueen kaavamuutoksen yhteydessä alueella tehtiin tarkkuusinventointi vuonna 2019. Kohteesta tai sen ympäristöstä ei tehty kiinteään muinaisjäännökseen viittaavia havaintoja, vaikka aluetta koekuopitettiin laajasti ja sunsaasti. Tarkkuusinventoinnin perusteella kohde on merkitty poistetuksi kiinteäksi muinaisjäännökseksi.

Vuornoskangas 1 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Inventointi 2019:
Kohde on tuhoutunut, alue on kuorittu ja tasoitettu.
Lounais-koillissuuntainen kivinen harjanne, kuivaa mäntykangasta, harvennettu kasvatusmetsä. Aluskasvillisuus pääosin sammalta ja puolukkaa.
Harjanteen kapeassa korkeimmassa kohdassa on kaksi kehäröykkiötä (35 m:n etäisyydellä), jotka ovat aiemassa maa-aineskoeotossa osittain tuhoutuneet.
Röykkiö 1: läpimitta 3,5 m, korkeus 0,5 m; kuopan läpimitta n. 1 m ja syvyys 0,3 m. Noin 40 % röykkiöstä on tuhoutunut yliajamisen ja koemontun takia.
Röykkiö 2: mitat n. 5 x 3,5 m (mahdollisesti kaksi vierekkäin ollutta röykkiötä), vallin korkeus 0,5 m; kuopan/kuoppien mitat epäselviä. Röykkiön länsilaidalle on kaivettu n 2 x 1, 5 m mittainen koemonttu, röykkiön itäosa on peitetty soralla.

Piiparinmäki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Laajalta kiviseltä kankaalta itään suuntautuva harjanne, kuivahko kangas, taimikkoa.
Hauta sijaitsee harjanteen itäpäässä tasanteella lähellä suota, läpimitta valli mukaan lukien n. 17 m, kuopan läpimitta n. 9 m. Halssi suuntautuu etelälounaaseen, pituus n. 8 m. Kaukokartoituskohde. Ei tarkastettu maastossa.

Saloisten pappila (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Raahen keskustasta noin 4,7 km etelälounaaseen, Saloisten kirkosta noin 500 metriä lounaaseen, Saloisten pappilan lounaispuolisen pellon länsipuolisen kuusikon pellonpuoleisella reunalla.
Pellon länsi- ja eteläreunoilla on useita muodoltaan vaihtelevia kivikasoja. Peruskartalle merkitty muistuttaa jossain määrin esihistoriallisia röykkiöitä, mutta sen korkeus merenpinnasta on liian matala esihistorialliseksi röykkiöksi. Se on halkaisijaltaan noin 10 metriä ja korkeudeltaan noin 50 cm. Röykkiön keskellä on läpimitaltaan noin 1-1,5 metrinen syvennys ja eteläreunassa kaksi pienempää syvennystä. Kyseessä on ilmeisesti alueen muiden kivikasojen tapaan vanha viljelyraunio.
2022: Havaittujen röykkiöiden kohdalle on merkitty vuoden 1760 isojakokartalle peltoja. Koordinaattipisteen kohdalla on matala joitakin metrejä pitkä aidan pätkä ja toinen n. 80 m pohjoisempana, sen päälle oli kasattu viime aikoina kiviä. Isojakokartan mukaan pellot jatkuivat länteen, missä on nykyisin SSAB:n tehdasalue. Pappilan peltojen ja tehdasalueen välissä on vanha kuusikko, missä ei havaittu röykkiöitä. Läntisimmät isojakokartalle merkityt pellot ovat tehtaan läjitysaluetta, missä kaikki maakerrokset ovat tuhoutuneet.

Ahokangas (1000029478) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan noin 12 m oleva tervahaudan jäännös. noin 20 metrin päähän rakennetun talon pihapiirin sekä viemäri- ja/tai vesijohtolinjojen rakentaminen on tuhonnut hautaa pahoin, haudan kaakkoisosa parhaiten säilynyt. Lounasta kohti ollut halssi tuhoutunut.

Taipaleensuo (Kuivaniemi) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tarkastuksessa havaittu yksittäinen pitkänomainen asumuspainanne ja siihen liittyvä kuoppajäännös sekä asuinpaikkapinta ympäristöstään 2-3 m kohoavan harjanteen koillisosassa. Kohde sijaitsee Kuivaniemeltä Oijärvelle johtavan maantien eteläpuolella noin 200 m, Taipaleensuon suuntaan etelään johtavan metsätien länsipuolella. Tarkemmat tiedot kohteesta puuttuvat toistaiseksi.

Marjaniemen luotsiasema (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Vanhoissa kirjallisissa lähteissä (SMYA II, s. 156 ja Suomen maa IX:1, s. 278) mainitaan 1800-luvun lopulta olevien tietojen perusteella lähellä Marjaniemen majakkaa sijainnut jatulintarha. Todennäköisesti se on sijainnut Marjaniemen luotsiaseman alueen korkeimmalla kohdalla, joka on myöhemmässä maankäytössä tuhoutunut. Jatulintarhaa ei ole kyetty paikantamaan ja on todennäköisesti tuhoutunut.
Vielä vuoden 2016 inventoinnissa Marjaniemen majakan ja luotsiaseman ympäristöä inventoitiin tarkasti. Tuloksena todetaan: "Tavallisesti jatulintarhat on rakennettu alueen korkeimmalle paikalle, Marjaniemessä korkein kohta sijaitsee majakan ja hotellin kohdalla. Missään muualla ympäristössä ei havaittu esim. kiviä, jotka voisivat olla peräisin tuhoutuneesta jatulintarhan rakenteesta".

Hiidenkangas etelä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hiidenkangas etelä-kohteen läntinen alue Hiidenkangas etelä 2, jota tutkittiin arkeologisesti vuonna 2007. Kohde todettiin hajanaiseksi löytöalueeksi ja sen alue vapautettiin tutkimusten jälkeen maa-ainesten otolle. Tätä varten se erotettiin elokuussa 2017 erilliseksi muinaisjäännöskohteeksi, Hiidenkangas etelä 2, joka on poistettu rauhoitetuista muinaisjäännöksistä.
Se on Hiidenkangas etelä 1 alueesta vajaa 200 m länteen ja laajuudeltaan noin 200 x 100m. Löytöjä oli täällä havaittu selvästi vähemmän. Korkeuden ja lähilöytöjen perusteella asuinpaikan tämäkin osa ajoittunee Kierikin/Pöljän keramiikan aikaiseksi.
Tarkastuksessa vuonna 2007 löytöalueiden 1 ja 2 väliltä löytyi lisäksi mahdollinen asumuspainanne (Hiidenkangas etelä 3), johon tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskos sekä likamaata.
Kiiminki-Yli-Ii-tien itäpuolelta löytyi myös viisi asumuspainannetta ja myös niiden välialueelta alempaa suon reunan ääreltä koepistoista asuinpaikkalöytöjä (Hiidenkangas etelä 4, asumukset 1-5). Tämä alue on hyvin säilynyt.

Kukkapää (1000035328) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Länsiluode-itäkaakko -suuntaisen, sammalen ja jäkälän peittämän röykkiön koko on 2,5 x 5 metriä ja korkeus 0,4 metriä. Sen toisessa päässä ja osin reunoillakin on muita isompia lohkareita. Röykkiö vaikuttaa hyvin säilyneeltä. Kohde on tarkastettu 28.8.2018.
Vuoden 2019 kaivauksissa kohde todettiin iältään varsin nuoreksi. Alimman kivikerroksen alla oli kauttaaltaan säilynyt, osittain maatunut turve- ja varpukerrostuma. Kyseessä lienee rakennuskivivarasto.

Hahtiperän hylky (Alusten hylyt)
Historiallinen; Löytöpaikka on Oulussa Hallituskatu 1:ssä hotellin pysäköintialueella Pokkisenväylä -vesialueen eteläpuolella. Paikka kuuluu Oulun vanhaan asemakaava-alueeseen.
Parkkipaikan alueen arkeologisen valvonnan yhteydessä 2019 paikalta löytyi alustavasti 1680-luvulle puulustoajoitettu laivan hylky. Täytemaakerrosten alla oleva hylky on suurelta osin tutkittu ja siirretty pois, mutta hylyn osia on vielä maamassojen alla. Lisäksi alueelta on havaintoja vanhoista laituri- rms. rakenteista, joita ei toistaiseksi ole ajoitettu.
Laivanhylystä dokumentoitiin 2019 noin 10,5 metriä pitkä osa. Osan leveys vaihtelee 110 cm:n ja 440 cm:n välillä. Laiva on rakennettu limisaumatekniikalla. Se on ollut tasapohjainen lotja, josta on säilynyt keskiosa. Keula ja perä ovat tuhoutuneet alueen aiemmissa rakennustöissä. Koko jäljellä olevaa osaa ei saatu kaivauksessa 2019 esiin, koska osa hylystä on putken alla ja osa oli 2019 työmaan käytössä olleen tien alla.
Hylyn löytöpaikka, Hahtiperä, on ollut satamana 1500-luvulta 1800-luvulle asti. Maannousun seurauksena vesialue tuli liian matalaksi ja uusi satama rakennettiin Toppilansalmeen. Hahtiperän satama toimi kuitenkin jonkin aikaa sisäsatamana.

Karsikko 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on sijainnut paikalla ilmeisesti vielä 2010-luvun alussa. Se on tuhoutunut pellonraivauksen yhteydessä noin 2010-luvun puolivälin tienoolla, mahdollisesti vuonna 2015.

Kuulamminsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee runsaat 1,5 km Taivalkosken kirkosta länsilounaaseen, urheilukentästä 400 m lounaaseen. Paikalla on ulkoilureitin rakennustöiden yhteydessä tuhoutuneen tervahaudan jäännökset. Kohteesta on jäljellä pieni osa vallia sekä hiiliä siellä täällä ympäristössä. Tervahauta on tuhoutunut siinä määrin, että esim. alkuperäistä halkaisijaa ja korkeutta ei ollut mahdollista
edes arvioida.

Pellonpää (1000045112) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu torppa, joka sijoittuu Oulunsalon keskustan alueelle Karhuojantien länsipuolelle metsäiselle alueelle sekä osaksi asfaltoidulle pyörätielle. Alueelta ei havaittu maanpäälle mitään merkkejä paikalla sijainneesta torpasta. Metsäisellä alueella tehtiin lisäksi muutamia kairauksia, joista ei havaittu mitään merkkejä kulttuurikerroksista. Vuoden 1918 pitäjänkartalle kohdalle on merkitty peltoa. Vuoden 1953 peruskartalla kohdalle on merkitty metsää. Isojakokartan asemoinnin tarkkuus on arviolta 10-20 metriä.

Koura (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu talotontti, joka sijoittuu nykyiselle Kouran asuinalueelle Oulunsalon keskustassa. Vuoden 1856 Kalmbergin kartasto on sen verran epätarkka, että ei ole täysin varmuutta osuuko karttaan merkitty talo juuri talotontin kohdalle. Vuoden 1918 pitäjänkartalla kohdalle on merkitty Kouran tila. Vuoden 1953 peruskartalla talotontti sijoittuu Kouran tilan eteläreunaan yhden rakennuksen, pihan ja pellonreunan kohdalle. Nykyisellä peruskartalla kohdalle on merkitty viheraluetta ja pyörätie.
2022: Maastossa ei havaittu alueelta mitään maalle päälle näkyviä rakenteita. Alue on tasaista viheraluetta, jossa kulkee hiekkapohjainen pyörätie. Sen itäpuolella rakennusten välissä on hyvin pienialainen metsäalue. On mahdollista, että säilyneitä kulttuurikerroksia tai rakenteita on säilynyt maanalla. Hiekkapohjaisen pyörätien rakentaminen ei välttämättä ole tuhonnut maanalaisia kulttuurikerroksia tai rakenteita, jos niitä paikalla vielä on. Näin ollen kyseessä on mahdollinen muinaisjäännös. Isojakokartan asemoinnin tarkkuus on arviolta 10-20 metriä.
Tarkastuksessa 2023 omakotitaloalueella sijaitseva alue on todettu niin suuresti modernin maankäytön muokkaamaksi, että kyseessä ei ole kiinteä muinaisjäännös, ei myöskään muu kulttuuriperintökohde.

Kaveri (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1764/1788 isojakokartalta paikannettu Kaverin (isojakokartalla nro 20, kantatilan r:no 13) 1700-luvun talotontti, joka sijoittuu 1900-luvun alussa rakennettuun pihapiiriin. Vuoden 1856 Kalmbergin kartastoon paikalle talo on merkitty virheellisesti nimellä Haveri. Nykyisin talotontin alueella on 1920-luvulta oleva omakotitalo sekä muita rakennuksia.

Mäntymäki (1000047619) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Uljuan tekojärven alle jäänyt kohde on sijainnut 400 x 200-300 m laajuisessa, 4-5 m ympäristöään korkeammalle kohonneessa Mäntymäessä, Niilessaaren kylässä. Mäen lounais- ja kaakkoislaidoilta on inventointi- ja kaivaustutkimuksissa löytynyt iskettyä kvartsia ja piitä. Mäen aikoinaan muodostamaan saarta on ilmeisesti käytetty tilapäisenä leiripaikkana.

Kivikautinen; Pahkakosken voimalaitoksen padon veden alle hautaama laaja asuinpaikka-alue sijaitsee Kemijoen etelärannan tuntumassa, 150-200 m padon eteläpäästä itään. Kohteesta on kaivaustutkimuksissa löydetty mm. Säräisniemi 1 -keramiikkaa, tyypillistä kampakeramiikkaa, tuuran katkelma sekä iskettyä kvartsia ja sädekiviliusketta. Kaivausalueelta tavattiin myös paalunjälkiä.

Vesalanmäki NE (Maarakenteet)
Historiallinen; Kankaan koilliseen viettävän rinteen tasanteella on heti polun/ajouran eteläpuolella maakuoppa, jonka ala on noin 1x2,5 metriä ja syvyys 60 cm. Välittömästi kuopan eteläpuolella on pienempi kuoppa, jonka halkaisija on noin 1 metri ja syvyys puolisen metriä. Kummastakin kuopasta otetussa kairanäytteessä on todettu hiili- ja nokijäämiä.

Vesalanmäki N (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vesalanmäen pohjoispuolisen kankaan luoteisen kivikkolaen länsipuolella on vierekkäin, noin viiden metrin päässä toisistaan itä-länsisuuntaisesti, kaksi keittokuoppaa, joiden halkaisija on noin 2 m ja syvyys 40 cm. Kolmas, hieman epämääräinen, keittokuopaksi tulkittu kuoppa 3 on näistä noin 110 m luoteeseen.
2023: Alueelta tavattiin neljä kuoppaa, joista uusi sijaitsee kuopasta 3 itäkoilliseen. Kuoppien sijaintia tarkennettu.
Kuoppien 1-2 ja 3- 4 välialueelta ei ole tavattu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Hieman epämääräinen ja luonteeltaan epäselvä kuoppapari 3-4 on rajattu omaksi alueekseen,

Haukipudas 21 Kurttila 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kurttilan talo on 1760-luvun kartalla nykyisellä paikallaan Kurttilanharjulla. Kartalle on lisätty lyijykynämerkintänä myös kaksi muuta taloa tästä kaakkoon. Toinen näistä käytiin tarkistamassa inventoinnissa.
Kohde osuu Putaankyläntien ja vanhan rautatien risteyskohtaan. Pellon laidalta radan pohjoispuolelta läheltä tietä havaittiin parista kohtaa hieman tiiltä ja hiiltä. Asemointi ei ole täysi tarkka, mutta on todennäköistä, että se on jäänyt näiden rakennustöiden alle.

Myllykorpi (1000007265) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kuopat sijaitsevat Kalimeenojaan idästä laskevan Sammakkopuron koillispuolella kohoavan Myllykorpi-nimisen harjanteen korkeimman kohdan länsireunalla Pyyryväiskankaalle vievän metsätien itäpuolella. Kuoppa 1:n halkaisija on 2,6 m ja syvyys 60 cm. Kuoppa 2:n halkaisija on 2 m ja syvyys 50 cm. Kuopat ovat 20 metrin etäisyydellä toisistaan. Koepistossa molemmista paljastui kiveys ja ohut huuhtoutumiskerros.
2023: Molemmat kuopat ovat säilyneet kohtalaisen hyvässä kunnossa. Kohteelle tehtiin rajaus.

Hirsikangas länsi (Työ- ja valmistuspaikat)

Peltojärvenkangas N (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuusamon kirkolta n. 48 km kaakkoon, Tammelan Suurijärven eteläpuolisen Peltojärven eteläpuolisen kankaan pohjoisosassa. Paikalla on 9 maakuoppaa. Kyseessä ovat ilmeisesti pyyntikuopat.
Inv. 1998 Okkonen, Zubrow, Rajala, Mittchell ja Majoinen

Korpelan vanha paikka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kalimeenojan itäpuolella lähellä Kuusamontietä oleva kohde on paikannettu 1760-luvun kartalta. Vuoden 1807 isojaon kartalla kohdalle ei ole merkitty asutusta.
Varhaisimmassa, vuoden 1931 ilmakuvassa, kohta on metsää ilman näkyviä rakennuksia. Vuodesta 1947 lähtien kohta on uudelleen rakennettu ja asutettu. Historiallisten karttojen ja ilmakuvien perusteella nykyinen asutus edustaa vähintään kolmatta uutta rakennuskantaa kyseisellä paikalla. Pihapiirin eteläpuolelle on tehty asfaltoitu kevyen liikenteen väylä, meluaita sekä Kuusamontien levähdyspaikka. Maan päälle havaittavia, säilyneitä rakenteita ei havaittu. Kohde ei ole enää alkuperäisessä käytössä ja sen alue on voimakkaasti maankäytön muokkaamaa.

Kuikannevan luoteispuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ojan pohjoisreunalla tervahauta, jonka halssi on etelään, ja halkaisija on 13 m.

Kesonnevan pohjoispuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maaseläntien eteläreunalla on neljä hiilihautaa rivissä toistensa kupeessa. Laidoilla
olevat hiilimiilut ovat osin tuhoutuneet tien teossa, kaksi keskellä olevaa vain vähän
pohjoisreunoiltaan. Miilujen halkaisijat 16 m. Keskipisteet (N E) 7100968 420713,

Reikäaho 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskarttaan merkitty ja vinovalovarjosteessa erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Orastinvaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineiston perusteella tunnistettu tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Korteselkä (1000088867) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Paikalla on ainakin neljä mahdollista asumuspainannetta noin 200 metrin matkalla. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kurkiselkä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maanmittauslaitoksen laserkeilausaineistosta (Oulu 2023) havaittu tervahauta. Haudan halssi on itääb, ja haudan halkaisija valleineen on noin 20 metriä.

Jyrynkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla mahdollinen tervahauta. Toinen tervahauta tästä noin 65 m länteen

Koivistonkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla mahdollinen tervahauta

Koivistonkangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla mahdollinen tervahauta

Kukkomaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla mahdollinen tervahauta

Pääkankaat 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; tervahauta

Joutsenlampi (1000092983) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Joutsenlammen luoteispuolisilla hiekkaharjanteilla on kymmeniä maakuoppia noin 600 x 180 metrin alueella. Alueesta noin 2 - 3,8 km etelään. tunnetaan useita runsaskuoppaisia keitto-/pyyntikuoppakohteita. Toisaalta Sarvikankaan - Nileskankaan - Valkeisjärven alue on läheisen Hiukkavaaran lakkautetun kasarmin harjoitusmaastoa.

Jaakola (1000092988) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Laserkeilausaineiston perusteella paikalla on kuoppamainen rakenne, joka ei tarkemmin määritelty. Voi liittyä tästä noin 125 metriä lounaaseen olleeseen Jaakolan taloon.

Mustamaa pohjoinen 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laserkeilausaineiston perusteella harjanteella on ainakin kaksi asumuspainannetta.

Mustamaa pohjoinen 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laserkeilausaineiston perusteella harjanteella on ainakin yksi, mahdollisesti useampia asumuspainanteita.

Mustamaa länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laserkeilausaineiston perusteella Mustamaan länsilaidalla on kymmenkunta asumuspainannetta ja muutamia kuopanteita.

Huuvehauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde on havaittu Maanmittauslaistoksen laserkeilasuaineistosta (Haapajärvi 2023). Tervahaudan halkaisija on 14 metriä ja halssi näkyy selvänä ojana luoteeseen.

Huuvehauta (1000093193) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde on havaittu Maanmittauslaistoksen laserkeilasuaineistosta (Haapajärvi 2023). Tervahaudan halkaisija on 14 metriä ja halssi näkyy selvänä ojana luoteeseen.

Hautamaa (1000094014) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Noin 15 metriä halkaisijaltaan oleva tervahauta. Havaittu Maanmittauslaitoksen laserkeilausaineistosta (Ylikiiminki 2024). 70 cm korkeat vallit.

Virpiniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on laserkeilausaineistossa erottuva ja maastokartalle merkitty tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Rajakangas (1000094760) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistosta (tuotantoalue Kuivaniemi 2020) erottuvat kolme hiilimiilua, jotka sijaitsevat rykelmässä vieri vieressä. Niiden ympärillä on muutamia kuoppia. Pohjoisin hiilimiilu rajautuu Maalismaantiehen. Hiilimiilut ovat halkaisijaltaan noin 10 metrisiä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Haudanjoki 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteeseen kuuluu kolme hiilimiilua. Kohde on tunnistettu ja rajattu Maanmittauslaitoksen laser 5p aineistosta (Tuotantoalue: Pyhäjärvi 2022) tehtyjen arkeologisten havaintojen perusteella (Ikäheimo 2023, etätarkastus). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Relletti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maastotietokantaan merkitty tervahauta, joka havaittu myös Maanmittauslaitoksen laserkeilausaineistosta (Pyhäjoki 2024). Tervhaudan halkaisija on noin 6 metriä, ja syvyys 70 cm, halssi pohjoiseen.

Haapaniemi 2 (1000095144) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteeseen kuuluu tervahauta. Kohde on tunnistettu ja rajattu Maanmittauslaitoksen laser 5p aineistosta (Tuotantoalue: Siikalatva 2020) tehtyjen arkeologisten havaintojen perusteella (Ikäheimo & Kotkajärvi 2023, etätarkastus). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Tervahaudan halkaisija on noin 15 metriä ja halssi suuntaa länteen.

Pieni-Haukijärvi Pitkälahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahautamainen valli, jonka kokonaishalkaisija on noin 10 metriä. Keskuskuopan halkaisija noin 7 metriä ja syvyys noin 60-70 cm. Vallin korkeus ympäröivään maanpintaan nähden on noin 40-50 cm. Lyhyt halssi on koilliseen kohti rantaa.

Mesilänkangas luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistossa (tuotantoalue Pyhäjoki 2024) erottuva asumuspainannejono. Mahdollisia asumuspainanteita on havaittavissa ympäröivää maastoa hieman korkeammalla olevan harjanteen päällä noin 120 metrin matkalla. Osa painanteista voi olla luontaisia. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hautakallio (1000095704) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistosta (tuotantoalue Pyhäjoki 2024) erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hautakallio 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistossa (tuotantoalue Pyhäjoki 2024) erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Koivistonkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla mahdollinen tervahauta, hieman epämääräinen, pohjoispuolella mahdollisia kuoppa

Kiviaho (1000095706) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistossa (tuotantoalue Vieremä 2024) erottuva tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Iso Karkusaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistossa (tuotantoalue Vieremä 2024) mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pykäläsaari (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistossa (tuotantoalue Vieremä 2024) erottuvia kuoppia Pykäläsaaren kankaiden korkeimmilla kohdilla. Muutama painanne pääkoordinaatin osoittamalla alueella, ja useampi mahdollinen kuoppa pohjoiskoillinen-etelälounassuuntaisella kankaalla noin 300 metrin matkalla. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kiviharju itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistossa (tuotantoalue Vieremä 2024) erottuva mahdollinen pyyntikuoppajono. Kuoppia on metsätien molemmin puolin ainakin välillä 7086713/468607 - 7086928/468422. Kuoppia on vielä pitemmälle luoteeseen matalan harjanteen päällä kohtaan 7087430/468133 saakka. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Teerenautio (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Museoviraston lidar-aineistosta havaittu mahdollinen pyyntikuoppaketju. Noin 650 metrin matkalla luode-kaakko -suuntaisena jonona noin 25 kuoppaa. Ei tarkastettu maastossa.

Teerinautio 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Museoviraston lidar-aineistosta havaittavissa oleva mahdollinen tervahauta. Ei tarkastettu maastossa.

Teerinautio 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Museoviraston lidar-aineistosta havaittavissa oleva mahdollinen tervahauta, joka merkitty myös peruskarttaan.

Pikku-Pudas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistossa (tuotantoalue Pyhäjoki 2024) erottuva tervahauta. Sen kokonaishalkaisija on noin 15 metriä ja halssi suuntaa lounaaseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Taivalmetsänkangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistossa (tuotantoalue Pyhäjoki 2024) erottuu kuoppajäännöksiä kahdella tai kolmella eri kankaalla. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kiimaräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Havaittu Maanmittauslaitoksen tuottamasta laserkeilausaineistosta (Pyhäjoki 2024), ei tarkistettu maastossa.

Kiimakorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen tuottamasta laserkeilausaineistosta (Pyhäjoki 2024) havaittu mahdollinen tervahauta. Ei tarkastettu maastossa.

Kivikkokangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan noin 18 metrinen tervahauta, jonka halssi koilliseen on kohti pientä painannetta. Kohteesta noin 250 metriä lounaaseen kangasniemekkeen itälaidalta on löydetty suhteellisen iäkäs kantanapp (ILM39369).

Kurusaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on havaittu Maanmittauslaitoksen tuottamasta laserkeilausaineistosta. Ei tarkastettu maastosta.

Alakylä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on havaittu Maanmittauslaitoksen tuottamasta laserkeilausaineistosta. Ei tarkastettu maastossa.

Pääneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on huomattu Maanmittauslaitoksen tuottamasta laserkeilausaineistosta (Ylivieska 2023). Ei tarkastettu maastossa.

Repokaara 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laseraineiston perusteella Repokaaran koillisrinteessä on kivikautisten asumuspainanteiden ryhmä, jonka pituus kaakko-lounaissuunnassa on noin 180 metriä ja leveys noin 40 metriä. Alueen poikki kulkee tiepohja jokseenkin alueen keskeltä. Ilmakuvien perusteella alue on hakattu ja äestetty hieman ennen vuotta 2006. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tihunperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen tuottamasta laserkeilausaineistosta (Ylivieska 2023) havaittu tervahauta. Ei tarkastettu maastossa.

Metsärinne (1000096405) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistossa (tuotantoalue Ylikiiminki 2024) erottuva tervahauta. Halkaisija noin 18 metriä, halssi suuntaa luoteeseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Nisunkuru (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen tuottamasta laserkeilausaineistosta (Pyhäjoki 2024) havaittu tervahauta. Ei tarkastettu maastossa.

Mustakorpi (1000096439) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen laserkeilausaineistosta havaittu tervahauta (Ylivieska 2023). Ei tarkastettu maastossa.

Ojala 2 (1000096442) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen laserkeilausaineistosta (Ylivieska 2023) havaittu tervahauta. Ei tarkastettu maastossa.

Äijönneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen laserkeilausaineistosta (Ylivieska 2023) havaittu tervahauta. Ei tarkastettu maastossa.

Puutionpirtti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Havaittu Maanmittauslaitoksen tuottamasta laserkeilausaineistosta (Ylivieska 2023). Ei tarkastettu maastossa.

Puutionpirtti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, joka havaittu Maanmittauslaitoksen laserkeilausaineistosta (Ylivieska 2023). Ei tarkastettu maastossa.

Huonanneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen tuottamasta laserkeilausaineistosta havaittu tervahauta. Ei tarkastettu maastossa. Halkaisija 13 metriä.

Korentokangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen tuottamasta laserkeilausaineistosta havaittu tervahauta. Ei tarkastettu maastossa. Halkaisija noin 20 metriä. Halssin jäänteet itään noin 15 metriä tervahaudan vallilta.

Önkkyrinkangas länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteeseen kuuluu tervahauta. Kohde on tunnistettu Maanmittauslaitoksen laser 5p aineistosta (Tuotantoalue: Siikalatva 2020) tehtyjen arkeologisten havaintojen perusteella (Ikäheimo & Kotkajärvi 2023, etätarkastus). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kilpailukangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen 5p laserkeilausaineistosta (tuotantoalue Muhos 2025) erottuu halkaisijaltaan 15 metrinen tervahauta, jonka halssi suuntaa kaakkoon. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.