mj

Jysmä (Asuinpaikat)
Kohdetunnus 140010001
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapajärven luoteispäässä, Pesolanniemen pohjoisosassa sijaitsevan Jysmänniemen tyvellä, korkean Kökkömäen lella olevalla tasanteella. Asuinpaikka-aluetta on Jysmän talon eteläpuolisella viljelyspellolla, metsäisen mäen rinteessä olevan hiekkakuopan reunoilla ja mäen laella. Mäen juurella olevaa asuinpaikkaa on tutkittu kaivauksin useaan otteeseen.
Noin 117,5 m korkeudella olevalla lakitasanteella vuonna 2004 tehdyissä koekaivauksissa on löytynyt saviastianpaloja (Jysmän keramiikkaa). Kyseessä on ns. näköala-asuinpaikka, joka on sijainnut kaukana aikansa rantaviivasta. Mäen laki on ehjä. Kohde on muinaisjäännöksenä tavallisesta poikkeava.

Lapinsaari (140010002) (Hautapaikat)
Kohdetunnus 140010002
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Haapajärven luoteispäässä, Pesolanniemen itäpuolella olevan pienen Lapinsaaren eli Reposaaren korkeimmalla kohdalla, saaren pohjoisosassa. Lapinraunio on pyöreä, sammaloitunut, kooltaan noin 12 x 9 m ja korkeudeltaan 0,5 m. Raunion keskellä on kuopanne. Raunio on ehjä ja hyvin säilynyt.

Haapakangas (140010003) (Asuinpaikat)
Kohdetunnus 140010003
Pronssikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapajärven itärannalla, kaakko-luode -suuntaisen hiekkaharjanteen pohjoiskärjessä, länteen viettävässä rinteessä. Alue on ollut loivasti Haapajärvestä kohoava rinne, jossa on saattanut olla useita rantaterasseja. Alueella on runsaasti hiekkakuoppia. Kohde on keskeisiltä osiltaan tuhoutunut hiekanotossa. Asuinpaikan rippeitä on todennäköisesti jäljellä sen luoteisosassa.

Siltala (140010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Varpasesta lähtevän Varpasjoen niskan pohjoispuolella, sillasta 300-400 m koilliseen. Se sijaitsee Siltalan talosta noin 120 metriä luoteeseen, alkaen puimalan takaa ja jatkuu ainakin noin 200 metrin matkan länteen. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille maantien itäpuolelta, Siltalan talosta luoteeseen olevilta, etelälounaaseen viettävältä hiekkaperäisiltä rinnepelloilta. Yksi kivikirves on löydetty syksyllä 1977 maantien länsipuolelta, tien ravista.

Luupujoki Siltala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iisalmen ja Kiuruveden rajalla virtaavan Luupujoen itäpuolella, joesta 150 m länteen, Iisalmi-Kiuruvesi -maantien pohjoispuolella, sillasta 100-150 m itäkoilliseen, Siltalan talosta noin 100 m itään, hiekkaisella viljelyspellolla. Paikalta on löytynyt kivikirves, saviastianpala ja kvartsi-iskoksia.

Peltola (140010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Runnin asemalta noin 250 m länteen. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille rautatien pohjoispuolisesta rataleikkauksesta sekä sen ja maantien välisestä hiekkakuopasta. Paikka lienee suurimmaksi osaksi tuhoutunut.

Venakkoniemi (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Poroveden itärannalla, Venakkoniemen tyvellä, rannasta noin 20 m:n päässä. Röykkiön koko on 4 x 6 m ja sen keskellä on 2 m laaja ja metrin syvyinen kuoppa.
Vuoden 2009 inventoinnissa alue oli pusikoitunut ja röykkiön päälle oli heitelty raivauskiviä, mahdollisesti sen viereen rakennetun asuinrakennuksen työmaalta. On mahdollista, että lapinraunio on vielä ehjänä pusikon ja kivikon alla.

Ukonlahti (140010008) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hernejärvestä lähtevässä Koukunjoessa olevan pienen Niskajärven Ukonlahden itärannalla, Ukonlahden talosta noin 120 m lounaaseen. Esinelöydöt ovat tulleet esille noin 35 x 20 m laajalta alueelta, niemenkärjessä olevan töyrään päältä. Alue on ollut aiemmin viljelysmaata, mutta istutettu vuonna 1992 puuntaimille.

Hanhilampi (140010009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Laidinmäen ja Kotikylän välisen tien itäpuolella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille Hanhilammen tilan asuinrakennuksesta noin 80 m koilliseen olevalta viljelyspellolta. Alue on loivasti koilliseen viettävää hiekkaista rinnepeltoa.

Kauppis-Heikin koulu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Peltosalmella olevan Kauppis-Heikin koulun itäpuolella olevalla harjulla, suuren hiekkakuopan etelälaidalla. Alueella on havaittavissa selvä muinainen rantaterassi.

Laitilankangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Laitilankankaan eteläosasssa, Ala-Varpaseen laskevan Repospuron länsipuolella, Laitilan talosta noin 950 m etelään, puroa kohti viettävällä pellolla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille noin 80 m Repospuron mutkasta pohjoisluoteeseen, loivan kumpareen laelta, 1990-luvun alussa pelloksi raivatulta alueelta.

Itäpää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ison-Mustan ja Ala-Varpasen välillä, Honkakosken Mustanmäen koillisrinteellä, Honkakoski-Rasinmäki -maantiestä noin 100 m lounaaseen, tieltä kohti Mustamäen lakea tehdyn metsäautotien kohdalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille hakkuuaukealta, ajouran kohdalta, josta maanpinta oli rikkoutunut.

Laitilankangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Laitilankankaan eteläosassa, Välipuron talosta Laitilankankaan läpi Lapinlahti-Honkakoski tielle vievän kärrytien itäpuolelle raivatulla pellolla.

Laitilankangas 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Laitilankankaan pohjoisosassa, Honkakoskelta Lapinlahdelle vievästä tiestä noin 100 m etelään, Välipuron taloon vievän tien itäpuolella, peltoraiviolla. Maapohja paikalla on ruskeata hiesua, jonka päällä oli kynnöksellä tarkastusajankohtana levitettyä lietelantaa. Löytökohta on n. 80 m päässä Repospuron mutkasta pohjoisluoteeseen, loivalla kumpareella. Kvartsit näyttivät olevan noin aarin alueella, kumpareen laella.

Västinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pienen Ruokosen järven länsipäässä ja Akonpohjasta maatalousoppilaitokselle vievän tien pohjoispuolella, Ruokosesta laskevan ojan luoteispuolella, Kokkarisen talosta noin 200 m luoteeseen olevalla kaakkoon viettävällä viljelyspellolla. Asuinpaikalla on Muinais-Saimaan rantatörmä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille peltotöiden yhteydessä edellä mainitun muinaisen rantatörmän päältä.

Kalmoniemi (174010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuotjärven Ison-Karkeisen saaren länsikärjessä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kuluneelta hiekkarannalta, lähinnä vesirajasta noin 100 m matkalta. Saaressa on myös epämääräisiä kuopanteita ja perimätiedon mukaan sinne on haudattu ison vihan aikaan.

Metsärinne (174010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muuruveden Kumpulahdesta noin 350 m pohjoiseen, Nilsiään vievän tien pohjoispuolella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille Munamäen talosta noin 200 m kaakkoon olevan viljelyspellon alueelta. Maaperä alueella on hiesupitoista.

Selkälä (174010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuotjärven lounaisosassa olevan Selkälänniemen keskivaiheilla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille Selkälän talosta noin 150 m länteen olevalta loivasti länteen ja lounaaseen viettävältä viljelyspellolta. Maaperä alueella on hiekkapitoista. Löytöjä on aikoinaan tehty ilmeisesti myös päärakennuksesta kaakkoon olevalta peltoalueelta, noin 150-200 metrin päästä päärakennuksesta.

Pikonniemi (174010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuotjärvestä lähtevän virran niskan länsipuolella olevassa Pikonniemessä. Asuinpaikkalöydöt (kvartsi-iskoksia) ovat tulleet esille niemen itäreunalta saha-alueelta eteläkaakkoon jatkuvalta rantaosuudelta vesirajasta ja vedestä. Asuinpaikka-alue lienee suurimmalta osaltaan tuhoutunut.

Pitkäniemi N (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuona- tai malmikasa sijaitsee Västinniemen länsipään Pitkäniemen pohjoisrannalla olevalla äestetyllä hakkuualueella, rannasta noin 80 m kaakkoon ja niemen kärjen pohjoisrannalla olevan pellon itäpäästä noin 80 m itään, loivasti pohjoisluoteeseen laskevalla rinteellä. Kuonaa esiintyy suppealla alalla matalana kasana turpeen alla. Kohteesta noin 300 m lounaaseen on Pitkäniemen (Juankoski 12) varhaismetallikautinen asuinpaikka.
Noin 15 m kuona- tai malmikasan raportoidusta sijaintipaikasta kaakkoon näkyy Lidar 5p -korkeusmallissa selvä vallillinen kuopparakenne, jonka luonteen selvittäminen vaatisi maastotarkastusta.

Valkeinen 1 (174010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Västinniemen länsiosassa olevan Valkeinen-lahden koillispuolella, rannasta noin 160 m päässä, tien eteläpuolella olevan pellon itälaidalla, pellon yläosassa olevalla tasanteella tien ja jyrkähkön peltorinteen välisellä alueella, Rastiniemeen (pohjoiseen) vievän tien risteyksestä noin 100 m länteen. Maaperä alueella on hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille viljelyspellon pinnalta.
Löydöt on tehty karhitusta pellosta muutaman kymmennen metrin matkalta: kvartsi-iskoksia ja esineitä tien eteläpuolisen pellon itäosasta, tiestä 10-30 m, jyrkentyvän rinteen reunoilta. Alin löytö pellon itäreunassa olevan sähkölinjan tolpan pohjoispuolelta. Pellon länsipäässä ei löytöjä havaittu, vaikka maaperässä ja geomorfologiassa ei suurta eroa itäosaan ole (rinne tosin hieman jyrkkenee lännessä). Pellon itäpuoleiselle metsään tehdyt koekuopat löydöttömiä.
Rannasiirtymiskronologian mukaan paikka on ollut asumiskelpoinen n. 3000-2200 eaa aikavälillä eli kivikauden lopulla.

Luukkonen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Matikkasalmen pohjoisrannalla, Lamposaaresta noin 200 m itään, rannasta noin 120 m päässä, jyrkähkön rinteeen juurella, rantaan menevästä metsätiestä noin 120 m kaakkoon, korkean kallion länsipuoleisessa länteen aukeavassa notkelmassa, isosta siirtolohkareesta noin 10 m etelään. Maaperä alueella on hiekkaa, kun se ympärillä muutoin on kivistä hieta-hiesumoreenia. Asuinpaikka-alue on pienialainen, sitä rajoittaa joka puolelta kostea ja lohkareinen maaperä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsänäestyskohdista.

Taivallahti (174010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muuruveden kaakkoisrannalla, maaseutuopistosta noin 700 m etelään, Navaslammen sillasta noin 350 m luoteeseen, vanhan tien ja rannan välisellä alueella noin 150 m matkalla eri korkeustasoilla. Asuinpaikan itäpää sijaitsee länteen menevän metsätien risteyksen kohdalla, lännessä asuinpaikan raja on epävarma. Alueella on muinaisia rantatörmiä.
Asuinpaikka-alueella on kaksi matalana painaumana maastossa näkyvää asumuspainannetta 89 m:n korkeustasolla olevan törmän päällä. Toinen painanteista on alueen luoteispäässä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista.

Laajalahti (174010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Juankosken Karhonveden pohjoisrannalla, Iso-Konttilammen lounaispuolella, sen laskuojan ja järven yhtymäkohdasta noin 90 m luoteeseen ja Konttilammen talosta noin 200 m kaakkoon, kesämökille vievän tien kohdalla, mökistä noin 50 m: päässä, rantasaunalle vievän polku-uran kohdalla. Asuinpaikka-alue on jyrkän rinteen laella olevassa noin 20 m leveässä, tasaisessa, lohkareiden ympäröimässä notkelmassa.
Paikka on ollut muinainen saari, jonka kaakkoon pistävässä pienessä niemekkeessä asuinpaikka on sijainnut. Paikalla on hiekkakerrostuma kallioiden välisessä pienessä notkelmassa. Sen itäpuolella on lohkareikko. Länsipuolella kalliota ja kauempana tasattu ja peitetty mökin pihamaa. Pohjoisraja on epävarma, mutta kovin kauas tien pohjoispuolelle ei paikka ulottune. Asuinpaikkalöydöt, asbestisekoitteista keramiikkaa, ovat tulleet esille mökkitien viereen (rannan puolelle) tehdystä koekuopasta. Lisäksi tien laidalla olevan pienen kuopan reunalla havaittiin palaneen luun siruja.

Pitkäniemi (174010012) (Asuinpaikat)
Pronssikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Västinniemen länsipäässä olevan Pitkäniemen etelärannalla, niemen kärjessä, sen pohjoisrannalla olevan pellon tien vierelle tulevan kulmauksen kohdalta suoraan etelään noin 20 m , vanhan hiekkakuopan kohdalla ja sen länsipuolella, ulottuen hiekkakuopasta noin 70 m länteen, rannan ja sähkölinjan välisellä alueella. Maaperä alueella on hiekkaa.
Hiekkakuopasta noin 40 m länteen on yksi mahdollinen, matalana painaumana maastossa näkyvä asumuksenpohja. Sen kohdalle tehdystä koekuopasta on tullut esille tekstiilikeramiikkaa (KM 31450:1)

Selkäniemi (174010013) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Akonveden itäosassa olevan Akonsaaren eteläpuoleisen länsikärjen etelärannalla, kärjestä noin 200 m itään, rannasta noin 20-30 m, jyrkässä ja korkeassa rantatörmässä olevalla pienellä hiekkapohjaisella tasanteella. Maaperä alueella on kivistä moreenia.
Asuinpaikka-alue rajoittuu luontaisesti etelässä, idässä ja pohjoisessa jyrkkään rinteeseen ja lännessä kiviseen maastoon. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista.

Hovinsalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Akonveden koillisosassa olevan Voudinsaaren länsipään etelärannalla, Varpasaareen menevän tien pohjoispuolella, noin 80 m Hovinsalmen sillasta ja tiestä 5-10 m pohjoiseen olevalla hiekkaisella tasanteella. Maaperä asuinpaikka-alueella on hiekkamoreenia. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista.

Suuri Kalmosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Suuri Kalmosaari sijaitsee Pisavuorelta noin 2,3 km itään. Saari on pitkänomainen, luode-kaakkosuuntainen, melko matala ja tasalakinen. Pääosin saaren maaperä on moreenia, mutta sen itäreunalla ja pohjoispäässä on avokalliota. Saaren kasvillisuus on nuorta ja tiheää mäntymetsää. Saaren pohjoispäässä, kallion rajalla kasvaa myös kuusia ja täällä maaperä on melko savista. Saarta on ikimuistoisista ajoista käytetty tarvepuun hankintaan, jonka lisäksi sieltä on otettu hiekkaa kotitarpeiksi länsirannalla olevasta pienehköstä hiekkakuopasta.
Saaren laella, moreeni- ja saviperäisellä alueella on noin 30 kpl hautamaisia, pitkänomaisia ja matalia painaumia, jotka erottuvat maastossa enemmän tai vähemmän selvästi. Painaumien pituus on 1,5-2,0 m ja leveys noin 0,5 m. Painaumien suunta on vaihtelee lounas-koillinen -suunnasta luode-kaakko -suuntaan. Painaumat muodostavat paikoin pieniä ryhmiä, ja paikoin ne leikkaavat toisiaan.
Perimätiedon mukaan saareen on haudattu isonvihan aikana sinne menehtyneen kasakkapartion jäännökset. Saaren on arveltu olleen myös kesähautuumaasaarena. Saaresta on kerrottu löytyneen ihmisen luita hiekan oton yhteydessä ja myöhemmin luita on kerrottu löytyneen painaumia kaivettaessa.
Vuoden 2011 tarkastuksen aikana hiekkakuopan reunoilta havaittiin muutama kvartsi-iskos.

Sorvalampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ison Vehkalahden Haapakaarteenlahden pohjoispuolella, Sorvalammen eteläosasta 80-100 m itään, pellon pohjoisosassa, ladosta 80-100 m etelään. Paikalla on muinainen, etelään pistävä niemeke, joka erottuu savisessa pellossa hiekkaisena, matalana töyräänä. Pellon pinnalta on poimittu talteen kvartsi-iskoksia, -säleitä ja -ydin. Asuinpaikka saattaa ulottua pohjoisemmaksikin, mutta alue oli siellä inventointihetkellä kyntämättä eikä havaintoja voitu tehdä.

Kaavintie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pienen Vehkalahden länsipuolella, rannasta 180 m päässä, Kaavintien varrella, tien länsipuolella, Ison Vehkalahden Kinnunlahdesta 0,6 km pohjoiseen. Etelään laskevan peltorinteen hiekkaisesta yläosasta on poimittu talteen kvartsia. Asuinpaikkaa lienee tuhoutunut Kaavintietä tehtäessä.

Kaunisharju N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pienen Vehkalahden ja Ison Vehkalahden välisellä kannaksella, laajalahden ja Kinnunlahden välissä, Kaavintien itäpuolella, asuinrakennuksen pohjoispuolella olevalla pellolla. Pellon pinnasta on poimittu talteen kvartsi-iskoksia. Kaavintien länsipuolelta, asuinpaikasta noin 0,1 km länteen, aivan rannan tuntumasta on löytynyt kivikirves (KuM 6160), mutta paikalla ei ole havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Pitkälä (174010019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ison Vehkalahden eteläpään itärannalla, rannasta noin 50 m päässä, Kiviniemeen vievästä tiestä 70 m pohjoisluoteeseen, pellolla olevan metsäsaarekkeen eteläpuolella. Pellon pinnasta, noin 10 x 10 m kokoiselta alueelta, on poimittu talteen kvartsi-iskoksia ja mahdollinen maasälpäesine. Maaperä paikalla on hietaa.

Tyynelä (204010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Maarianvaaran tienristeyksestä noin 2,5 km etelään, Mietunlampeen idästä laskevan Suojoen kaakkoispuolella, lammesta noin 350 m päässä. Asuinpaikka-alue on matalaa hiekkaniemekettä Suojoenvarsiniityn reunassa.

Honkapellavi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haukiveden Honka-Pellavin saaren eteläpuolella olevan pienen saaren länsilaidalla. Korkean veden aikaa asuinpaikka-alue on veden alla.

Autioranta (212010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siitinselän ja Vuoriselän välisen Tanikansalmen koillisrannalla, vastapäätä Tanikansaarta. Tanikansalmen rannalla olevalle kesämökille johtavan metsätien itäpuolella, tiestä noin 10 m:n päässä, ison maakiven lounaispuolella on halkaisijaltaan noin 3 m oleva asumuksenpohja. Idempänä on kaskiraunioita.

Kuvala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hevonlahden ja Aittolahden välisen niemen tyvessä, Kuvalan talosta noin 40 m lounaaseen. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille sähköpylvään kohdalta

Tervajoki (212010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tervajoen rannasta noin 50 m lounaaseen, Myllylän päärakennuksen koillispuolella olevan pellon alueella, kallion edustalla.

Suurenluhdanperä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Itkonsaaren luonnonsuojelualueen pohjois- ja luoteispuolella, Haukiveden rannan tuntumassa olevan viljelyspellon ja metsämaan alueella. Maaperä alueella on hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt on poimittu esille pellon kohdalta sekä pellolle johtavan tien tutumasta, noin 50 m pellon reunasta länteen (metsäteiden risteyksen koillispuolella) koekuopasta.

Itkonsaaren peltosaareke (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Itkonsaaren länsireunalla olevalla matalalla peltosaarekkeella, rannan tuntumassa. Maaperä alueella on mullasekaista hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt on poimittu pellolta.

Pirttilahti (212010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Särkijärven Pirttilahdessa, selvästi erottuvalla peltoterassilla. Asuipaikkalöydöt ovat tulleet esille pellon pinnalta.

Kangaslammin kirkonkylä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee kirkonkylän keskustassa, Osuuspankin ja koulun välisellä alueella. Asuinpaikka-alue on pihamaata ja perunapeltoa. Asuinpaikka-alueen maaperä on hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille ojanreunoilta ja perunapellosta. Asuinpaikka on ilmeisesti ollut melko laaja, mutta se on suurelta osin tuhoutunut rakennustöissä (Osuuspankin toimitalo, koulu ja valtatie 468).

Kuvalankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hevonlahdentien pohjoispuolella, noin 400 m länteen Kuvalan tilan päärakennuksesta, kangasmetsäkumpareella ja viljelyspellolla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta.

Kangaspelto A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hepojärven pohjoispuolisessa kangasmetsässä Halkosalmen talosta mäkeä ylös johtavan tien molemmin puolin. Asuinpaikkalöydöt on poimittu metsänäestysjäljistä noin 150 m:n levyiseltä alueelta 90 metrin korkeuskäyrän yläpuolisilta alueilta molemmin puolin metsätietä.

Kangaspelto B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hepojärven luoteispuolella, Hakosalmen talolle johtavasta tienhaarasta noin 200 m luoteeseen, kangasmetsässä hiekkatien molemmin puolin. Inventoinnissa 1992 on Hakosalmen talolle johtavasta tienhaarasta 70-200 m luoteeseen otettu talteen kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia kvartseja. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsänäestysjäljistä. Tien koillisreunassa, 180 m risteyksestä luoteeseen, on pyöreä painanne (halk. 2 m). Maaperä asuinpaikka-alueella on hiekkaa.

Viljolahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rinteen talolle kääntyvän tienhaaran tuntumassa, pienen kotitarvehiekkakuopan ympärillä, kangasmetsässä. Maaperä alueella on hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille hiekkakuopan seinnämästä ja koekuopista.

Koittola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koittolan talosta noin 200 m koilliseen, heti pellon koillispuolella, kangasmetsässä. Maaperä alueella on hiekan ja moreenin sekaista ja maan pinnalla on näkyvissä runsaasti kiviä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta.

Olhavankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee valtatie nro 468 lounaispuolella, noin 0,5 km Kukkolanhaudan tienhaarasta Viljolahden suuntaan olevan sähkömuuntajan lounaispuolella, muuntajasta noin 50 m itään, kangasmetsässä. Alueen maaperä on hienoa hiekkaa, jossa maanpinnalle on erotettavissa runsaasti kiviä. Asuipaikkalöydöt on poimittu esille hiekkatien pinnasta ja koekuopista.

Riihikallio (227010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee aivan Karttulan ja Tervon kuntien rajalla, Lapinjärven itärannalla, Mainiemen pohjoistyvellä. Asuinpaikka-alue on luoteeseen viettävää hiekkaista metsämaata. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille pysäköintipaikaksi tasoitelta alueelta.

Uusipiha (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Virmasveteen laskevan Petäjäjoen länsirannalla, Virmaanpään koulusta noin 0,5 km kaakkoon. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille talon ja joen väliseltä pellolta.

Aittoranta (227010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Muuraisen järven luoteisrannalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille talon ja järven väliseltä pellolta. Paikalta on löytynyt tasataltta (KuM 2532), kourutaltta (KuM 2533), suppiloreikäinen pallonuija (KM 8987:3) ja kvartsia (KM 27524).

Ahinkola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ahinkolan tilan pihapiirissä ja ympäröivällä peltoalueella. Paikalta on löytynyt pieni tasataltta (KM 8987:7), kivitaltta (KuM 2304) sekä kvartseja (KM 22249, 22250).

Tiukkala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hirvijärven rannalla, Tiukkalan päärakennuksen pohjoispuolella, loivasti etelälounaaseen kohti Hirvijärveä viettävällä rinteellä. Asuinpaikkalöydöt (KM 8987:8-14) on poimittu metsitetyn pihapellon kohdalta. Maaperä paikalla on hiekkapohjainen ja melko kivinen.

Pölkki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pölkinniemessä, Pölkin talon lähettyvillä. Asuinpaikkalöydöt (KM 8987:15-20, KuM 2399) ovat ns. tuulimyllypellosta, joka oli inventointihetkellä v. 1983 heinittynyt ja kuuselle istutettu.

Sivus (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tallusjärveen viettävällä rinteellä, Sivusniemen tyven luoteispuolella. Maaperä alueella on saven ja mullan peittämää hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kesämökin kasvimaan kohdalta.

Savikoski (227010008) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Muurainen -järvestä Pieni Virmas -järveen johtavan Savikosken eteläpäässä, Savikosken entisen koulun rakennuksista etelään olevan rinnepellon alaosasta. Asuinpaikkalöytöjä on tullut esille rannan suuntaisesti kulkevan tien reunasta (tien alapuoliselta pellolta).

Jokiranta (227010009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Inganjoen suussa, joen pohjoispuolella olevalla pellolla, asuinrakennuksesta 60 m etelälounaaseen. Maanpinnalla on veden paikalle kuljettamaa savea. Paikalta on löytynyt kivitaltta ja kvartsia.

Pohjoispäänniitty (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pohjoislammen luoteispään Pohjoispäänniityllä, entisen rinnepellon alueella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille hiekanoton johdosta myllätyltä alueelta.
Vuoden 2007 inventoinnin yhteydessä havaittiin kvartsi-iskoksia hiekkakuopan päällä kulkevalta tieuralta sekä kuopan yläreunasta. Täälllä asuinpaikkaa on jäljellä vielä muinaisen rantatörmän päällä olevalla tasanteella. Sen sijaan tämän noin 115 metriä mpy tasolla olevan törmän alapuolinen asuinpaikka lienee hävinnyt. Hiekanotto paikalla lienee lopetettu. Vuonna 2007 löydetty asuinpaikka on ilmeisesti sijainnut muinaisen Ancylusjärven rannalla ja sen ajoitus on mahdollisesti noin 8400-8300 eKr.

Mustalampi (227010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mustalammen pohjoispuolella, hiekkaisella, koivutaimikkoa kasvavalla alueella, Aittolahden taloon johtavasta tiestä noin 30 m etelään. Asuinpaikkalöydöt (kvartsi-iskoksia) on kerätty maanpinnan rikkoutuneesta kohdasta. Asuinpaikka lienee suppea-alainen. Vuoden 2007 inventoinnissa ei kohteesta tehty lisähavaintoja.
Korkeussijainnin perusteella asuinpaikka on sijainnut muinaisen Ancylusjärven rannalla.

Pohjoislahti (227010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hirvijärven Pölkinniemen Pohjoislahden itäpuolisella kumpareella, taimikkoalueella. Maaperä on kivistä moreenia, länteen viettävässä rinteessä on hieman hiekkaisempaa. Metsäaurausvaoista on poimittu talteen palanutta luuta ja kvartsia. Asuinpaikan laajuus ei ole tiedossa.

Raiviokaarre (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hirvijärven rannalla, Kivileväntien länsireunalla, Raiviokaarteen mökille haarautuvan tien kohdalla. Tieleikkauksesta on poimittu talteen kvartsi-iskoksia. Maaperä paikalla on kivistä moreenia.

Hirvikoski (227010014) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hirvijärven kaakkoispäässä, Hirvikallion tanssilavan tasalla, kivisellä, lounaaseen viettävällä moreenikumpreella, taimikkoalueella. Löytökohdan läpi kulkee tie kesämökille. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Pirttijärvi (227010015) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hirvijärven ja Pirttijärven välissä, Pirttilammen lasku-uoman itäpuolella olevalla hiekkakumpareella, kangasmetsässä. Kvartsilöydöt on poimittu metsätien pinnasta. Hiekkakuopan vieressä, kumpareen päällä kulkevan polun pinnalla on havaittu yksittäisiä kvartsi-iskoksia.

Sammiolahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hirvijärven eteläpuolella, Sammiolahdentien päässä, hiekanottoalueella, joka on suurelta osin kasvamassa umpeen. Sammiolahdentieltä 25-30 m länteen, hiekkakuopan pohjoispuolisesta leikkauksesta, on poimittu talteen kvartsi-iskoksia. Tien itäpuolinen alue on tuhoutunut hiekanotossa ja rakennustöissä eikä siellä havaittu muinaisjäännökseen viittaavaa. Hiekkakuopan ja rannan välissä saattaa olla asuinpaikkaa jäljellä.

Kallioniemi (227010017) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hirvijärven kaakkoispäässä, länteen pistävässä Kallioniemessä, jota on viljelty peltona kauan. Kynneltyltä pellolta on löytynyt kvartsi-iskoksia (KM 31331). Paikalta on löytynyt myös kaksoistaltta (KM 30982). Maaperä paikalla on savensekaista moreenia.

Pekanaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuonamonlahti-järven pohjoisosan itärannalla, Pekanahon tilan asuinrakennuksesta noin 50 m pohjoiseeen olevalla viljelyspellolla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille loivan kumpareen laelta peltotöiden yhteydessä.

Uusi-Harju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sulkavanjärven itäpuolella, loivasti järveä kohti viettävän rinteen laella, Uusi-Harju tilan päärakennuksen eteläpuolella olevalla kumpareella, viljelysmaalla. Maaperä alueella on hiesupitoista. Uusi-Harjun tilalta kerrotaan löytyneen myös kivitaltan, joka on joutunut kadoksiin.

Koskimäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sulkavanjärvestä etelään laskevan Sulkavanjoen itärannalla, Leuhonkosken yläpuolella, loivasti länteen laskevalla rinteellä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille viljelyspellolta. Maaperä alueella on hiesunsekaista hiekkaa.

Mäenpää (239010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sulkavanjärveen pohjoisesta laskevan Kumpusenjoen itäpuolella, Mäenpään talon asuinrakennuksen eteläpuolella, loivasti luoteeseen viettävällä rinteellä. Kiviesineitä on tullut esille viljelystöiden yhteydessä.
Kohteen säilyneisyys ja laajuus ei ole tiedossa.

Hinkusalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Osmanginjärven pohjoisosassa, järven länsipuolella, Hingunmäen talon eteläpuolella olevalla peltorinteellä, järvestä noin 400 m päässä.

Tuliniemi (263010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näläntöjärven luoteispäässä olevalla Tuliniemellä, loivasti lounaaseen viettävässä rinteessä. Asuinpaikka-aluetta on koko Tuliniemen alueella sekä lisäksi asuinrakennuksesta noin 400 m luoteeseen olevalla haka- / metsäalueella.

Myllypuro (263010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niemisjärven Pohjanlahdesta noin 600 m luoteeseen, Iisalmi- Pyhäsalmi -maantiestä noin 150 m etelään, melko jyrkästi koilliseen viettävällä hiekkapohjaisella peltorinteellä. Pelto päättyy lännessä selvästi havaittavaan vanhaan rantatörmään. Pellon päässä, rantatörmään rajoittuen, on noin 100-200 m2 laajuinen hiekkakuoppa, jota on käytetty tilalla kotitarvehiekanottoon.

Hukkala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Osmanginjärveen luoteesta laskevaan Remesjokeen yhtyvän Lahnajoen länsipuolella, Lahnajoen koulusta ja Hukkalan talosta noin noin 250 m lounaaseen. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille hiekkaiselta mäeltä, jonka pohjoisosa on raivattu pelloksi. Peltoa on myös alueen itäpuolella, lännessä ja lounaassa taasen suota.

Mäntysuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Salahmille vievältä maantieltä noin 1,5 km luoteeseen, Luupujoen koulusta noin 1,7 km luoteeseen, Mäntysuon tilan rakennuksista noin 50 m eteläkaakkoon, tilalle johtavan tien varressa, koilliseen viettävällä metsärinteellä. Alue on hiekkaista savimaata ja selvästi koillispuolella olevaa viljeltyä suota ylempänä

Yläpiha (263010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luupuveden Rätylänlahden länsirannalla, noin 100 m rannasta, lahteen laskevan Välijoen suusta noin 250 m lounaaseen. Asuinpaikka-alue on järvelle loivasti viettävä pelto, joka lounaassa rajoittuu jyrkästi nousevaan Tapelinkallioon. Maaperä on mullansekaista hiekka- ja savimoreenia, muuttuen savipitoisemmaksi alemmaksi järvelle päin mentäessä. Pellosta on löytynyt kampa- ja asbestikeramiikkaa, kiviesineiden katkelmia, palanutta luuta sekä kvartsi- ja kivilaji-iskoksia.

Sirola (263010008) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiuruvesi-Viremä -maantieltä Tapelinperältä Luupujoelle risteävän maantien koillispuolella, noin 150 m tiestä ja noin 3 km risteyksestä, Luupuveden Taivallahden eteläpuolella, noin 150 m järvestä kaakkoon ja noin 30 m Sirolan tilan navettarakennuksesta pohjoiseen olevalla pellolla. Asuinpaikka-alue on loivasti järveen viettävää rinnettä. Maaperä on saven ja mullan sekaista hienoa hiekkaa.

Lapinniemi (263010009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiuruvesi-Vieremä -maantieltä 15/12-kilometripylvään kohdalta Luupujoelle risteävän maantien itäpuolella, noin 500 m tiestä Välijärven länsipuolella, noin 150 m rannasta. Asuinpaikka-alue on matalana harjanteenomaisena Välijärvestä nouseva niemi, joka on viljelyspeltona. Maaperä alueella on mullan sekaista hiekkaa.

Pakola (263010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rytkynkosken itärannalla, Rujolan talosta noin 200 m luoteeseen olevalla viljelyspellolla. Pelto on Kiuruvesi-Pielavesi -maantieltä tilalle risteävän tien varressa, välittömästi Rytkynkosken ylittävän sillan korvassa, sillasta noin 10 m kaakkoon, länteen viettävällä viljelyspellolla. Maaperä alueella on hienoa hiekkamoreenia, muuttuen savipitoisemmaksi alempana Rytkynkosken varrella.
Vuoden 1977 inventoinnissa löytöjä havaittiin talon pihamaalta sekä pellosta, jolle oli vuoden 2007 inventoinnin aikaan istutettu koivuja. Asuinpaikkaa lienee jäljellä tien molemmin puolin sekä mahdollisesti myös Sillankorvan talon pihalla.

Lehmilahti (263010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iisalmi-Ylivieska -radasta noin 2 km etelään, Aittojärvi-Kalliokylä -maantien eteläpuolella, Vaaksjärven pohjoisrannalla, noin 100 m järvestä. Asuinpaikka-alue on Vaaksjärvelle, etelään viettävällä viljelysmaalla. Maaperä alueella on mullan värjäämää hiekkaa.

Koskenniska (263010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koskenjoen lounaisrannalla, Tuonelanharjun hautausmaalle vievän tien varressa. Asuinpaikka-alue on koilliseen viettävää peltorinnettä, joka ulottuu tilan asuinrakennuksesta aina jokivartta hautausmaalle menevän tien reunaan asti. Maaperä alueella on hiekkaperäistä.

Tuonelanharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koskenjoen lounaisrannalla, hautausmaa-alueella, koilliseen jyrkästi viettävällä rinteellä. Maaperä alueella on hiekkamoreenia, muuttuen alempana soraiseksi.Rinteestä on otettu hiekkaa kolmesta eri kohtaa kirkonkylän vanhalle hautausmaalle. Alueen halki kulkevan polun kohdalla on havaittu viidessä kohdassa punamultaa, joka voi olla peräisin kivikautisista punamultahaudoista.

Jokela (263010014) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiuruvesi-Pyhäntä -maantiestä noin 800 m lounaaseen, Osmanginjärvestä lähtevän Pölhönjoen niskan itärannalla olevalla lounaaseen viettävällä peltorinteellä. Maaperä alueella on mullansekaista hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille asuinrakennuksesta noin 50 m länteen olevan pellon yläosasta.

Kytöniemi (263010015) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Osmanginjärven Niskanlahden länsirannalla, noin 100 m rannasta olevalla viljelyspellolla. Maaperä alueella on mullanvärjäämää hienoa hiekkaa. Löytöalueen alapuolella maasto tekee muuten melko tasaisesta profiilista jyrkemmän lasku. Töyrästä on pitkäaikainen viljely kuluttanut muuta pintaa enemmän ja tällä kohtaa on havaittavissa puhdasta hiekkaa särkkämäisenä juovana, joka on noussut paikalle kynnettäessä.

Korkeakangas (263010016) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kettulahden rannasta noin 700 m pohjoisluoteeseen,Raatesuosta itään kohoavalla pohjois-etelä -suuntaisella rinteellä, länteen viettävällä peltorinteellä, Korkeakankaan talon lounais- ja eteläpuolella. Maaperä pellon yläosassa on mullanvärjäämää hiekkamoreenia, alempana se muuttuu savipitoisemmaksi.

Niskala (263010017) (Hautapaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Niemisjärveen pistävällä Niskalanniemellä. Niskalan tilan rakennukset on rakennettu niemen korkeimmalle kohdalle. Rinteet ympärillä on raivattu pelloiksi, paitsi niemen länsiranta, joka on kivikkoista ja kallioista.
Tilan alueelta on löytynyt useita kiviesineitä, mutta niiden aivan tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä, mutta löytökuvaukset saattaisivat kuvata talon eteläpuoleista peltoa. Maaperä peltojen alueella on mullansekaista hiekkaa
Tilan päärakennuksesta noin 300 m etelälounaaseen on kaksi kiviröykkiötä niemen kärjessä, koivuhaassa. Röykkiöt sijaitsevat vierekkäin. Pohjoisempi röykkiö on muodoltaan pyöreä ja halkaisijaltaan noin 4 m. Eteläisempi röykkiö on muodoltaan pitkänomainen ja epäsäännöllisempi. Se on noin 10 m pitkä ja 5 m leveä. Kivet ovat kooltaan "päänkokoisia".

Ohenmäki (263010018) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lahnajoen lounaispuolella, joesta noin 900 m päässä, Ohenmäen talon asuinrakennuksesta noin 150 m pohjoiseen olevalla peltorinteellä. Asuinpaikka-aluetta on muinaisen rantatörmän muodostamassa poukamassa. Maaperä alueella on hienoa hiekkaa

Jylänkö (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijiaitsee Remesjoen Jylängönkosken pohjoisrannalla, koskesta noin 100 m pohjoiseen . Asuinpaikka-alue on loivasti etelälounaaseen viettävällä pellolla, kosken partaaalla, paikassa jossa pelto kohoaa kumpuna ympäristöään ylemmäksi. Maaperä alueella on savipitoista moreenia

Ruuhkanlehto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Remesjoen itärannalla, joesta noin 100 m päässä, loivasti lounaaseen viettävällä peltorinteellä. Asuinpaikka-alue on hieman ympäristöään korkeampi hiekkaperäinen kumpare.

Härkälampi (263010022) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Remesjoen itärannalla, Härkälammen tilan asuinrakennuksesta noin 70 m länteen olevallla pellolla. Asuinpaikka-alue on loivasti lounaaseen viettävällä peltorinteellä, pienellä hiekkaperäisellä kumpareella. Maaperä alueella on hienoa hiekkaa, alempana rinteessä se muuttuu savipitoiseksi.

Harjula (263010023) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Remesjoesta noin 350 m länteen, Harjulan tilan asuin rakennuksesta noin 250 m länsilounaaseen, itään viettävällä metsäisellä, hiekkapohjaisella harjanteella. Alueella on kaksi pientä hiekkakuoppaa, joista lähempänä taloa olevan kuopan reunamilta on tullut esille asuinpaikkalöytöjä hiekkakuopan profiilista. Vuonna 2015 suuremman hiekkakuopan reunalta, metsäkoneen urasta löytyi kulunut liuskekärki (KM 40944) sekä kvartsi-iskoksia ja hiiltä.

Tienpää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Remesjoen länsirannalla, jokiterassin päällä, joen partaalla, loivasti koilliseen viettävällä peltorinteellä. Maaperä alueella on mullanvärjäämää hienoa hiekkaa.
Vuonna 1954 navetan takaa, joesta, on löytynyt mahdollisesti jokin reiällinen kiviesine, joka on joutunut hukkaan. Vuoden 1977 inventoinnissa löytöpaikan tarkastuksessa törmästä ei löytynyt mitään mutta törmän päällä olevasta ruispellosta löytyi runsaasti kvartsi-iskoksia. Ne löytyivät orasta kasvavan pellon pinnalta joen ja Metsäpirtin tilalle menevän tien välistä n. 0,5
ha alueelta.

Metsäpirtti (263010025) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Remesjoen mutkan länsipuolella, jokiterassin päällä, koilliseen viettävällä viljelyspellolla. Maaperä alueella on savipitoista hienoa hiekkaa. Asuinpaikan kohdalla maasto nousee kumparemaisesti ympäristöään hiukan ylemmäksi.

Jussila (263010026) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sorvalinkoski-Lahnanen maantien Lahnajoen ylittävästä maantiesillasta noin 1,0 km pohjoisluoteeseen. Asuinpaikka-alue on Jussilan tilan peltokokonaisuudesta kaakkoon pistävällä rinnepellolla, talosta noin 220 m luoteeseen, pelloille menevän tien lounaispuolelle jäävällä saarekkeella. Maaperä alueella on mullansekaista hienoa hiekkaa, joka rinteen alaosassa muuttuu saviseksi.

Kivisilmä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näläntöjärven etelärannalla, Kivisilmän tilan asuinrakennuksesta noin etelään olevalla pellolla, noin 100 m:n päässä järven rannasta. Maaperä alueella on hiekkamoreenia.

Lassila (263010028) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Näläntöjärven eteläpuolella, Järvenpäänlahden pohjukasta noin 1,3 km lounaaseen, asuinrakennuksesta noin 150 m eteläkaakkoon olevalla pellolla. Maaperä alueella on hienoa hiekkaa.

Haahkarinsuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koivujärveen pohjoisrannalla, järveen pohjoisesta laskevan Haahkarinjoen länsipuolella, viljejysmaalla

Paljakka (Kultti- ja tarinapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ylemmäisen ja Raskeenlammen välissä, Paljakkavuoren laella. Vuori kohoaa keskimääräistä ympäristöään (noin 100-110) 60-70 m korkeammalle. "Uhrikuopat" ovat vuoren korkeimmalla kohdalla, laajan, kalliotasanteen koillisreunalla, noin 30 m länteen vuoren yli kulkevalta retkeilypolulta. Kuopat muodostavat tiheän rykelmän, V-kirjaimen muotoinen hahmo erottuu selvästi kokonaisuudesta. Kuoppia on noin 40 kpl. Osa kuopista on pieniä ja heikosti erottuvia. Osa taasen suurempia, halkaisijaltaan noin 5 cm ja syvyydeltään 2,5-4 cm. Kuoppien paikaksi on valittu noin neliömetrin suuruinen kiinteä, tiivis kalliopinta, johon rapautuminen ei ole vaikuttanut.
Kuopista parikymmentä metriä itään on paljaassa kalliossa kaiverruksia/hakkauksia. Niiden joukosta erottuu ainakin vuosiluku 1856, joiden yläpuolella kirjainyhdistelmä AR.
Lisäksi kohdassa N7047897 E483608 on kalliopinnassa kaksi vierekkäistä kuoppaa.
Paljakanvuoren pohjoispäässä on pirunluolaksi kutsuttu luola. Paikka on noin 150 m "uhrikupeista" pohjoiseen. Perimätiedon mukaan piru on asunut luolassa.

Rikkilä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luupuveden ja Välijärven välisen kannaksen länsireunalla, Luupuveden koillisrannalla, Nuottilahden eteläisestä pohjukasta noin 200 m kaakkoon olevalla loivalla rinnepellolla. Maaperä alueella on hiekkamoreenia.

Metsäpelto (263010033) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiuruveden Näläntöjärven eteläpuolella, noin 1,5 km järvestä. Kivitaltta on löytynyt 1955 peltotöissä. Löytökohta on noin 25 m asuinrakennuksesta länsi-luoteeseen pellon pohjoispäässä. Maapohja on savimultaa, syvemmällä hiesua.
Pelto viettää loivasti etelään ja länteen. Kvartsi-iskokset ovat löytyneet perunapellon eteläpäästä. Noin 15 m:n päässä löytökohdasta, peltonotkelmaan kaivettujen ojien leikkauksesta ei havaittu löytöjä.

Ruutananpuro 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiuruvesi-järven Ruutananselän eteläpuolella, Luvelahden ja Savonlahden välisellä alueella Heinäkylässä, Ruutananpuron itäpuolella. Puron suusta asuinpaikka sijaitsee noin 460 m eteläkaakkoon. Aikoinaan asuinpaikka-alue on sijainnut muinaisessa niemessä. Maaperä alueella on hiekkamoreenia Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille paikalla olleesta tuulenkaadosta ja koekuopasta.

Ruutananpuro 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiuruvesi-järven Ruutananselän eteläpuolella, Luvelahden ja Savonlahden välisellä alueella Heinäkylässä, Ruutananpuron itäpuolella. Puron suusta asuinpaikka sijaitsee noin 480 m kaakkoon. Asuinpaikka-alue sijaitsee mäen laen luoteispäässä ja aikoinaan se on ollut pieni saari. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista. Maaperä alueella on hiekkamoreenia.

Honkaranta 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiuruvesi-järven eteläosan pohjoispuolella, rannasta noin 0,9 km koilliseen, Iisalmi-Kiuruvesi -tien eteläpuolella, laajan mäen luoteisrinteellä, pienen kalliopaljastuman etelä- ja itäpuolella. Paikka on osin metsänäestyksen tuhoama, osin ehjä. Hakkuuaukealta, äestysvaoista, on poimittu talteen kvartsikaavin ja -iskoksia. Asuinpaikka jatkunee ehjänä aukean itäpuolella olevassa metsässä. Asuinpaikka liittynee muinais-Saimaan korkeimman rannan aikaan noin 7000-4500 eKr.

Honkaranta 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiuruvesi-järven eteläosan pohjoispuolella, rannasta noin 0,8 km koilliseen, Iisalmi-Kiuruvesi -tien eteläpuolella, laajan mäen luoteisrinteellä, radalle menevän Honkarannantien koillispuolella, hakkuuaukean keskellä. Äestysvaoista on poimittu talteen kvartsi-iskoksia. Asuinpaikkaa lienee koskemattomana jäljellä metsän puolella.

Puropelto 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niemisjärven Lonkilanselän koillispuolella, Kapeansuu-salmen itäpuolella, rautatiestä noin 120 m pohjoiseen ja Paavolan tilan asuinrakennuksesta noin 400 m länteen. Asuinpaikka-alue on itään viettävää peltorinnettä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille viljelyspellon kohdalta, mutta asuinpaikka-alue jatkunee myös eteläpuolella olevan metsän puolelle.

Puropelto 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niemisjärven Lonkilanselän koillispuolella, Kapeansuu-salmesta noin 400 m itään, rautatiestä noin 140 m pohjoiseen ja Paavolan tilan asuinrakennuksesta noin 250 m länteen. Asuinpaikka-alue onpeltojen ympäröimän pienen metsäisen kumpareen kaakkoispuolella olevalla peltorinteellä . Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille viljelyspellon kohdalta.

Kippolanmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niemiskylän Tirmonlammen koillisrannalla, rautatiestä noin 110 m etelään, peltokumpareen länsireunalla olevan hyvin pienen kalliopaljastuman ympäristössä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille viljelyspellon kohdalta.

Tirmonlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niemiskylän Tirmonlammen lounaisrannalla, Hallanperäntiestä noin 240 m itään, alueella olevan kumpareen pohjoispäässä, viljelyspellon alueella. Asuinpaikkalöydöt on poimittu viljelyspellon kohdalta peltomullasta.

Palonen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koskenjoen Palosjärven lounaispuolella ja maantien itäpuolella, rannasta noin 200 m päässä ja Palosen tilan asuinrakennuksesta noin 400 m kaakkoon. Asuinpaikka-alue on kaakkoon viettävää peltorinnettä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille rinteen yläosasta. Maaperä alueella on hiekkamoreenia.

Honkaranta 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiuruvesi-järven eteläosan pohjoispuolella, Iisalmi-Kiuruvesi -tien eteläpuolella, Honkarannantiestä 350 m koilliseen, metsätien kohdalla. Metsätien pinnasta on löytynyt kvartsikaavin. Maaperä alueella on hiekkaa, kasvillisuus mäntyvaltaista sekametsää.

Toivaisenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kiuruvesi-järven eteläpäässä, Ruutananselän etelärannalla olevan laajan Toivaisenniemen kärkiosassa olevan pellon pohjoisreunalla, kumpareen laealla, tilan asuirakennuksesta noin 200 m länteen. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille viljelyspellon kohdalta.

Rytkynniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Karsikkoniemen itärannalla olevassa Rytkynniemessä, tilan asuinrakennuksesta noin 150 m pohjoisluoteeseen. Asuinpaikka-alue on luoteeseen viettävää peltorinnettä. Asuinpaikkalöydöt (1 kvartsi-iskos) on poimittu esille peltomullasta.

Immola (263010046) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiuruvesi-järven eteläosassa, Lapinlahden pohjoisrannalla, rautatiestä noin 20 m pohjoiseen, Immolan tilan asuinrakennuksesta noin 250 m länsilounaaseen. Asuinpaikka-alue on loivasti etelään viettävää peltorinnettä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille viljelyspellon kohdalta peltomullasta.

Lamminkangas (263010047) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppaketju sijaitsee Kiuruveden luoteisosassa noin 1 km Oulun läänin rajasta kaakkoon, Pieni-Lahnanen -järven itäpuolella olevalla Lamminkankaan harjulla. Harjua ympäröivä maasto on suota. Pyyntikuoppia on noin 0,9 km pitkällä matkalla, harvemmassa etelässä tiheten pohjoiseen mutta taas pohjoisrinteessä harvemmassa. Pohjoisessa kuopat ovat muutaman kuopan rykelmissä noudatellen harjun länsilaitaa. Kuopat ovat suhteellisen säännöllisessä rivissä. Ne ovat halkaisijaltaan 2,5-4,7 m ja syvyydeltään 0,1-1,1 m. Alueen keskivaiheilla on lisäksi yksi tervahauta.

Kylmälahti A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koivujärven pohjoispään Kylmälahden pohjoisrannalla, Tikkasenjoen suusta 250 m n koilliseen, Kylmälahden talosta 120 m etelään. Asuinpaikka-alue on peltorinteen eteläosassa ja rantaan menevän tien lounaispuolella. Asuinpaikkalöydöt on poimittu esille kynnetyn pellon pinnasta.

Kylmälahti B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koivujärven pohjoispään Kylmälahden pohjoisrannalla, Tikkasenjoen suusta noin 300 m koilliseen, Kylmälahden talosta 50 m etelään. Asuinpaikka-alue on peltorinteen yläosassa, rantaan menevän tien lounaispuolella. Asuinpaikkalöydöt on poimittu esille kynnetyn pellon pinnasta.

Luukonsaari (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Luukonsaari sijaitsee Kallavedessä, aivan Kuopion ja Vehmersalmen kuntien välisellä rajalla, Papinsalon ja Iivarinsalo -nimisten saarien välissä. Luukonsaari on pohjois-etelä -suuntainen, noin 200 x 100 m kooltaan oleva kallioinen saari. Nykyisin saaren nimenä on kartoissa Luukkonen.

Honkasaari (297010002) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinrauniot sijaitsevat Kallavedessä, Kehvonsalon edustalla olevassa Honkasaaressa. Saari on kallioinen, luode-kaakko -suuntainen, kilometrin pituinen ja leveimmillään noin 300 m leveä saari. Lapinrauniot on tehty kalliotasanteille saaren pohjoisosaan 50-70 m rannasta. Yksi raunioista on tutkittu vuonna 1978. Se oli kooltaan 9 x 5 m ja korkeudeltaan noin 0,5 m. Raunio oli ennen tutkimusten aloittamista paksun sammalen peitossa, joskin kivet näkyivät selvästi. Se oli löydötön.

Leppäranta (297010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Viianveden pohjoisrannalla, Leppätaipaleenjoen molemmin puolin, noin 800 m pitkällä ranta-alueella. Alavilta savipelloilta, Poikalan talon ympäristöstä on löytynyt useita pii- ja kivilaji-iskoksia sekä esineitä.

Holoppalan vaaru (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee valtatie 17 ja Piiroonmäelle menevän paikallistien risteyksessä, entisen hiekkakuoppa-alueen reunamilla.
Tästä risteyksestä n. 20 m Kuopioon (lounaaseen) päin löytyi tien ulkoleikkauksesta saviastianpaloja. Niitä löytyi edelleen niin, että äärimmäiset olivat n. 120 m:n päässä lounaaseen em. tienristeyksestä. Paikka on lounaaseen, Viianveteen (n. 1 km päässä) viettävää hiekkaista rinnettä. Löytöalueen koillis- eli metsänpuolella maata on kuorittu n. 15 m:n leveydeltä ja sen jälkeen on suurehko soranottopaikka. Tien leikkauksessa erottuu verrattain selvästi likaisenharmaata kulttuurimaata ja on mahdollista, että se on koillispuolella maanpinnan kuorimisesta huolimatta jäänyt koskemattomaksi. Lounaispuolella kulttuurikerroksen katkaisee em. valtatie.

Välisalmen vaaru (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee valtatie 17:n pohjoispuolella, Ylimmäinen -järven länsipuolella, rannasta noin 60 m, harjun etelälaidalla olevan hiekkakuopan ympäristössä. Asuinpaikka lienee samaa asuinpaikkaa kuin Kuopio 7 Välisalmi.

Välisalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee valtatien molemmin puolin, Keskimmäinen ja Ylimmäinen -järvien väliin jäävällä kannaksella. Asuinpaikkalöytöjä on tullut esille noin 400 m pitkältä alueelta, sekä talon tonttimaalta että pellosta, talon luoteis- ja kaakkoispuolelta. Alue on lounaaseen viettävää hiekkaista peltorinnettä. Välisalmen pihamaalle kerrotaan ajetun hiekkaa Välisalmen Vaarun (Kuopio 6) asuinpaikalta. Asuinpaikat lienevät samaa asuinpaikka-aluetta.

Hiekka-aho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee maantie nro 555 molemmin puolin pohjoiseen, Laajalahteen menevän tienhaaran länsipuolella. Asuinpaikka-alue on peltoa.

Kirkkoniemi (297010009) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kiviröykkiöt sijaitsevat Toivalan kylän Kirkkoniemessä olevalla kalliolla, vastapäätä Vaajasalon pohjoisrantaa, Kirkkoniemen eteläkärjestä noin 330 m luoteeseen ja rannasta noin 20-30 m. Röykkiöt 1-3 ovat pohjois-etelä -suuntaisessa rivissä. Röykkiö 4 sijaitsee hieman ylempänä rinteessä, röykkiöstä 2 noin 10 m itään. Röykkiö 5 sijaitsee em. röykkiöistä noin 75 m etelään, alemmalla kalliotasanteella. Röykkiöistä on heitelty kiviä ympäriinsä.

Kuusikkolahdenniemi (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinrauniot sijaitsevat Jännevirrasta noin 3,4 km etelälounaaseen, Kotkatniemen länsirannalla ja Kotkatveden rannalla. Niemen kaakkoisosaa kutsutaan Kurkiharjuksi, mutta luoteisosa ja lapinraunioiden alue tunnetaan Kuusikkolahdenniemenä.
Lapinrauniot sijaitsevat niemen harjumaisella laella, lähes itä-länsi -suuntaisessa rivissä, vieri vieressä, rannasta noin 10-20 m päässä. Lapinraunio ovat muodoltaan lähinnä pyörehtäviä ja halkaisijaltaan 5-8 m. Raunioiden korkeus on noin 0,5-1,0 m.
Kuusikkolahdenniemen lapinrauniot ovat olleet alueella vanhastaan tunnettuja. Ne mainitaan 1927 painetussa Suomenmaa VIII -teoksessa (s. 101) , joskin niiden sijainti kuvataan virheellisesti "Jättiläisten raunioiksi kutsuttuja isohkoja kivikasoja on Kurkiharjun kylään kuuluvassa, Toivalan puolelta ulkonevassa Kurkiniemessä Metelinlahden rannalla". Lapinraunioiden sijainti onnistuttiin selvittämään Kuopion muinaisjäännösten inventoinnin yhteydessä vuonna 1974. Kaksi vuotta myöhemmin tutkittiin kohteen läntisin raunio. Se oli muodoltaan lähes viisikulmainen, halkaisijaltaan noin 7 m ja korkeudeltaan lähes 1 m. Maaperä oli paikalla hyvin kivikkoinen ja raunion hiukan epämääräinen muoto johtui ilmeisesti siitä, että luontaisen kivikon kohdalle oli kasattu lisää kiviä hautauksen yhteydessä. Kivien lomassa oli myös jonkin verran maata ja sen joukosta löydettiin palaneita luunsiruja, jotka olivat peräisin ainakin yhdestä hentorakenteisesta nuoresta aikuisesta.
Rauniosta tuli esille muutamia paloja Luukonsaaren tyypin keramiikkaa, jonka käyttö ajoittuu 800 calBC- 300 AD väliselle ajanjaksolle. Lapinrauniosta löydettiin myös pronssilevyn katkelma ja pyöreä nappimainen esine, joka on koristettu sisäkkäisillä uurteilla. Esineen toinen pää on murtunut pois, minkä vuoksi on jonkin verran epäselvää , mistä esineestä se on peräisin.

Peltosalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ylimmäinen-järven itäpuolella, Koivumäen tilalle johtavan tien varressa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tien parannuksen yhteydessä.

Pahnionniemi (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Pahnionniemen eteläreunalla, noin 50 m Kotkatveden rannasta pohjoiseen, kallionyppylällä, muttei sen korkeimmalla kohdalla. Röykkiö on halkaisijaltaan noin 7 m, ja sen keskusta on kaivettu pohjaan asti.

Honganoksa (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Halkaisijaltaan noin 5 m oleva röykkiö sijaitsee kalliolla. Se on melko pahasti rikottu.

Mänty (297010016) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Röykkiöt sijaitsevat Kallavedellä, Mäntysaarella, Puutossalmen eteläpäässä, Haukiniemen edustalla. Saaren luoteispäässä on vesiliikenteen väylämerkkejä, joiden läheisyydessä röykkiöt sijaitsevat. Röykkiöistä pohjoisempi (halkaisijaltaan noin 2 m) sijaitsee peruskartalle merkitystä väylämerkistä 15 m itäkaakkoon. Siitä on levitelty kiviä ympäriinsä. Toinen röykkiö (halk. 4 m) sijaitsee em. röykkiöstä 8 m eteläkaakkoon ja on hieman paremmin säilynyt.

Vanha-Koski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saraveden ja Roikanveden välisen kuivuneen uoman pohjoispuolella, noin 170 m päässä Vehmersalmi-Rötikkö -tiestä. Löydöt (keramiikka, kvartsi) ovat peräisin Koskiniemen tilan päärakennuksen lounaispuolella sijaitsevasta kasvimaasta. Maapohja paikalla on hiekkaa.

Särkilahti (297010018) (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee Kuopion Särkilahdessa, Särkilahden pohjoisrannalla olevassa metsäsaarekkeessa, kalliotasanteella. Irtolohkare, jonka yläpintaan on hakattu yksi kuppi, sijaitsee betonista valetusta sähköpylvään perustuksesta 6,4 m luoteeseen. Sen vierestä kulkee rantaa seuraava polku.

Hukkanen (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Hukkanen-saari sijaitsee Kallavedellä, aivan Vehmersalmen rajan tuntumassa, Papinsalon ja Ritoniemen välissä. Se on kooltaan noin 160 x 200 m. Kallioisen saaren luoteisosassa on noin 8 m halkaisijaltaan ja noin 0,4 m korkea raunio. Saari on erittäin kaunis ja lapinrauniolta avautuu hieno järvimaisema.

Hölökkälä (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Juurusveden itärannalla olevan Pelonniemen Hölökkälässä, loivasti kohti länttä viettävällä kalliolla. Lapinraunio on kooltaan 8,5 (länsi-itäsuunnassa) x 6,5 m. Raunion korkeus on noin 30 cm. Raunion länsi- ja itäpäässä on isot maakivet. Lapinrauniolta avautuu avara ja kaunis näköala Juurusvedelle.

Laatanlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Riistavedellä, valtatie 17 pohjoispuolella, Laatanlammen länsipuolella, lammen ja Kaavintien välisellä itään ja koilliseen laskevalla peltokumpareella. Asuinpaikkalöydöt on ovat tulleet esille kynnöspellon pinnasta. Paikalla on tehty koekaivaus v. 2002 alueelle suunnitellun uuden tielinjauksen vuoksi.

Hätilä (297010023) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Riistavedellä, Hätilänsalmen itäpuolella, Hovinmäentien varrella olevasta muuntamosta noin 35 m lounaaseen, muinaisen rantaterassin päällä. Maaperä alueella on hiekkaa. Asuinpaikka-alueella on heikosti erottuva painauma (asumuspainanne?). Asuinpaikkalöydöt (kampakeramiikka) ovat tulleet esille koekuopista. Paikalla on tehty koekaivaus v. 2002 alueelle suunnitellun uuden tielinjauksen vuoksi.

Riihilahti (297010024) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vehmersalmelle johtavan maantien itäpuolella sijaitsevan Kurkiharjun Riihilahden pohjukassa, hiekkaisen törmän päällä, metsämaalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsänäestysjäljistä.
Juha Hirvilammi, inventointi 2002.

Ylimmäinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Riistaveden Ylimmäinen -järven pohjoispuolella, länteen ja luoteeseen viettävällä, kivisellä rinteellä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsänäestysjäljistä.

Halmejoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ranta-Toivalassa, Kelloselän Virtasalmen koillispuolella, Toivolan Pökösenmäen länsipuolella olevan Halmejoen länteen viettävällä rinteellä. Maaperä alueella on kivetöntä hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille alueella olevan hiekkakuopan yläosasta, kuopan etelä- ja itäreunalta. Asuinpaikka-alue on pahasti tuhoutunut hiekanotossa.

Kotkatniemi (297010027) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio Kotkatveden rannalla, rantakalliolla, hirsimökin ja rannan välissä, melko jyrkästi rantaa kohden laskevalla avokalliolla. Röykkiö on halkaisijaltaan noin 7-8 m. Muutamia kiviä röykkiöstä on siirretty pois.

Heteharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vaittilansaarentien pohjoisreunalla, Juurusveden rantaan johtavan tien haarassa. Paikalla on muinoin ollut kapea, itään pistävä niemeke. Paikalta löytyneet kvartsit ja saviastian palat (Kierikki?) on poimittu mökkitien pinnasta.

Vaarunlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Riistavedellä, Tomperinniemeen vievän tilustien koillispuolella olevalla hiesupellolla. Paikalla on tehty koekaivaus v. 2002 alueelle suunnitellun uuden tielinjauksen vuoksi.

Hätilä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hätilän tilan päärakennuksesta 350 m kaakkoon, metsäalueen lounaisosassa. Kohde on pari metriä korkean, itä-länsi -suuntaisen rantatörmän päällä. Maasto viettää alueella etelään ja maaperä on hienoa hiekkaa / hietaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta.

Jokiniemi (402010001) (Asuinpaikat)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee Tölvän Jokiniemessä, Onkiveden rannasta noin 0,1 km itään, asuinrakennuksesta noin 50 m itään, taloon johtavan tien mutkassa. Hiekkapenkasta on löytynyt Maaningan tyypin pronssinen putkikirves (KM 18351), mutta paikalla ei ole havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Alue on tasaista hiekkamaata. Löytökohdan pohjoispuolella olevassa metsikössä on havaittu perunakuoppien jäännöksiä.

Kärkkäinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee entisen hiekkakuopan alueella, tasatulla maantieristeyksen reuna-alueella.

Nykälä (402010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ollikkalan kylässä, Nykälän talosta noin 150 m koilliseen, pellon kulmauksessa olevan sorakuopan kohdalla. Pellon pinnalla on havaittu palaneita kiviä.

Riita-aho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ollikalan kylässä, asuinrakennuksesta noin 10-20 m säteellä koilliseen ja kaakkoon. Asuinpaikkalöydöt (KM 19505:2-5 ja :7) ovat löytyneet Riita-ahon talon pihapiiristä. Maaperä paikalla on hiekkaa. Tilan pihapiiri lienee aikanaan ollut saarena tai luotona.

Honkaharju (402010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee valtatie 5:stä erkanevan Lamminkäyrän tienristeyksestä noin 60 m pohjoisluoteeseen, etelään viettävällä rinteellä, aivan valtatien vieressä. Alueella erottuu selvästi Muinais-Saimaan rantamuodostumia. Maaperä alueella on hiekkaa.

Ulpas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ulpas lampi (n. 108 m tasolla) sijaitsee syvän suppakuopan pohjalla. Rinteet lammen ympärillä ovat jyrkät ja korkeat. Lammen luoteispää on soistunut umpeen. Suppa kapenee luoteispäässä ja siellä suorannan yläpuolella on luoteeseen kurottuva ja kapeneva tasanne n. 111 m tasolla, josta nousee pohjoiseen luontainen jyrkkä rinne ja tasanteen lounais-itäpuolella on valtatie 5:n korkea tiepenger.
Tasanteella on neljä kuoppaa luoteis-koillinen suuntaisessa rivissä. Kuoppien halkaisija on 1,6 - 2,5 metriä.
Kuoppien maannoksien – podsolmaannoksen A-kerroksen eli huuhtoutumiskerroksien paksuuden perusteella kuopat ovat vanhoja, vähintäänkin yli 100 vuotiaita todennäköisimmin useita satoja ellei tuhansia vuotta sitten kaivettuja. Pyyntikuopiksi niiden sijainti on varsin outo – supan pohjalla - mutta ei mahdoton. Niiden sijoittumisen arviointia vaikeuttaa vt5, joka on muuttanut alkuperäistä topografiaa, eikä ole tietoa mitä sen alle on jäänyt.

Kinttukoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kinttukosken talosta noin 80-100 m koilliseen ja luoteeseen, itään tai itäkaakkoon viettävällä peltorinteellä.

Kivimäki (402010009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ollikkalan kylässä, Kivimäen talosta noin 250 m pohjoiskoilliseen, koilliseen viettävällä peltorinteellä. Paikalta on löytynyt kourutaltta (KM 13873) sekä alkeellinen kirves ja hioin (KM 19507:1-2). Paikalla kerrotaan havaitun myös tulenpidon merkkejä.

Ylä-Pitkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylä-Pitkän talosta noin 0,3 km koilliseen, Ylä-Pitkä -järven länsirannan vesijättöpellolla. Maaperä paikalla on savista, paikoitellen hiekkaperäistä.
Pellosta on löydetty 1970- luvulla kolme kiviesinettä. Näiden löytöpaikkojen tienoilta on kynnettäessä tehty havaintoja hiilestä. Lisäksi alueen raivauksen yhteydessä on tiettävästi löydetty joitakin reikäkiviä, jotka on lahjoitettu Siilinjärven koululle.

Rantala (402010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Naarvanlahden Rantalan talon maalla, päärakennuksesta noin 60 m itään ja Naarvajärven rannasta noin 70 m päässä. Maasto viettää lounaaseen, kohti Naarvajärveä. Maaperä on hiekkaa. Paikalta on löytynyt saviastanpaloja (kampakeramiikkaa).

Pyylampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyylammen itäpuolella olevalla peltoalueella, lammesta noin 220 m Pyylammesta itään, pellon pohjoisreunassa olevalla, kärrytiehen rajoittuvalla kumpareella. Löytökohta on perunapeltoa, josta on poimittu talteen saviastianpaloja, kvartsia, kivilaji-iskoksia ja reikäkivi.

Martinlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee korkealla törmällä joka laskee jyrkähkösti Hiisimäen kaakkoispuolella olevaan Martinlampeen, aivan mäen kaakkoiskärjessä. Tervahauta on halkaisijaltaan 7 m ja se on n. 1,5 m syvä. Tervahaudasta joitakin kymmeniä metrejä pohjoiseen, myöskin harjun törmällä on kaksi pientä hieman suorakaiteen muotoista kuoppaa, toinen kooltaan 3 x 2,5 m ja syvyydeltään 50 cm, toinen samansyvyinen, mutta pienempi, 2 x 1 m. Kuopat saattavat olla hiilimiilujen jäännöksiä.

Hiisimäki NW (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Unnukan kaakkoisrannalla, Hiisimäen hiekkaharjun luoteisrinteellä, n. 100 m järven rannasta. Hauta on halkaisijaltaan n. 10 m.

Hiisimäki NE (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Hiisimäki -nimisen hiekkaharjun koilliseen suuntautuvalla rinteellä, Hämälän talosta Hiisimäen hiekkakuopalle johtavan metsäautotien pohjoispuolella, hiekkakuopalta n. 50 m talolle päin.

Tervalampi (420000007) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee metsässä Tervalammen pohjoisrannalla, Vetotaipaleen talosta 200 m lounaaseen. Tervahauta on tehty rinteeseen, halkaisija on n. 7 m ja syvyys n. 2 m.

Tomperlahdensuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Osmajärven Tomperlahden pohjukassa olevan Tomperlahdensuon eli nykyisen pellon itäreunalla hiekkamaalla, joka kasvaa lähinnä kuusikkoa. Tervahauta on joitakin metrejä Sorsakoskentieltä tulevan metsäautotien itäpuolella. Haudan halkaisija on n. 7 m valleineen. Se sijaitsee rinteessä, ja alarinteessä on syvä, n. 3 m halkaisijaltaan oleva kuoppa, mahdollisesti tervasäiliön paikka.

Laajalahti SW (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahautoja on Sorsaveden Laajalahden etelärannalla ainakin kolme kappaletta. Tervahaudat ovat suuria ja hyvin säilyneitä, ainakin yhdessä erottuu vielä selvästi tervanjuoksutusränni rannan puolella.

Lamminmäki (420000012) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Rengontien varressa, tien pohjoispuolella olevan pienen hiekkaleikkauksen reunalla, Lamminmäen talosta n. 300 m luoteeseen. Suurin osa tervahaudasta on tuhoutunut, leikkauksessa näkyy runsaasti hiiliä ja vallit erottuvat selvästi. Haudan halkaisija lienee ollut n. 8 m.

Turpeensalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuorinen - Tahvolanmäki -maantien pohjoispuolella, Turpeensalmen sillasta noin 150 m itään, hiekkaisella metsämaalla. Alueella on pieni, umpeenkasvanut hiekkakuoppa. Aivan hiekkakuopan vieressä, osin sen tuhoamana on noin 10 m halkaisijaltaan oleva asumuspainanne. Toinen asumuspainanne on tästä painanteesta noin 20 m luoteeseen. Se on kooltaan noin 9 x 7 m . Tämän painanteen eteläpuolella on kolme kuopannetta, joiden halkaisija on 2,5-3 m ja joista yhden ympärillä on havaittavissa vallit. Yksi pieni kuoppa on myös hiekkakuopan kaakkoispuolella.
Pienestä hiekkakuopasta huolimatta asuinpaikka-alue on varsin ehjä.

Voutilainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niinimäestä Lylymäkeen johtavan paikallistien (nro 16405 ) eteläpuolella, Litmamäen kaakkoispuolella ja Litmalammesta pohjoiseen. Asuinpaikka-alue on hiekkaista,loivasti lounaaseen viettävää harjurinnettä. Laajahkolla ja rikaslöytöisellä asuinpaikalla on suoritettu arkeologisia kaivauksia vuosina 1955 ja 1989. Asuinpaikka-aluetta on tutkittu yhteensä 454 m².

Holopainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niinimäestä Lylymäkeen johtavan paikallistien (nro 16405 ) pohjoispuolella, Tyynelän talosta noin 150 m lounaaseen, tasaisen hiekkaharjun lakitasanteella, metsämaalla. Alueella on umpeenkasvanut hiekkakuoppa. Alueella vuonna 1966 suoritetuissa tutkimuksissa on havaittu punamultahautoja.

Valkama (420010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niinimäestä Lylymäkeen johtavan paikallistien (nro 16405 ) eteläpuolella, Vetotaipaleen talosta noin 100 m itään, hiekkaisen riiheneduspellon kohdalla. Runsaslöytöinen asuinpaikka-alue on viljelysmaata.

Kiesinkivi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiesimäjärven kaakkoisosassa olevan Jokilahden kaakkoisrannalla, Kiesinkiven motellista noin 200 m lounaaseen, motelliin vievän tien varressa, mäen lakitasanteella, hiekkakankaalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille paikalla olevasta hyvin pienestä ja nykyisin umpeenkasvaneesta hiekkakuopasta.

Lahdenranta (420010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Osmajärven Tomperlahden pohjoispuolella, Lahdenrannan talosta noin 300 m pohjoiseen, kylätien ja tilustien risteyksen pohjoispuolella olevan viljelyspellon alueella. Maaperä alueella on hiekkaa. Asuinpaikka jatkunee viljelyspellon alueelta sekä etelään että pohjoiseen.

Harjula (420010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Riihilahden luoteispuolella, löydöt on saatu tienleikkauksesta.

Tervajoentie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tervajoentien asuinpaikka sijaitsee Litmajoelle ja edelleen Ranta-ahoon tievän varrella. Alemman asuinpaikan löydöt on kerätty hiekkakuopan ja tien leikkauksista läheltä Litmajoen rannan peltoa ja ylemmän asuinpaikan löydöt n. 100 m tästä pohjoiskoilliseen niinikään tien leikkauksesta.

Vetotaipale 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Runsaslöytöinen asuinpaikka hiekkapellolla.

Tyynelä (420010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka metsässä Moninmäen tien pohjoispuolella.

Vetotaipale 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Loivasti etelään ja kaakkoon, Tervalampeen viettävää hiekkaista peltorinnettä.

Kuoppaniemi (420010012) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Raunio sijaitsee aivan Kuoppaniemen pohjoiskärjessä kalliopohjalla, rannasta n. 10 m ja yli 5 m vedenpinnan yläpuolella. Raunion halkaisija on n. 7 m, kivikerroksia on 2-3. Perusmuoto pyöreä. Rauniota levitetty ja kaivettu aikoja sitten.

Sammalniemi (420010013) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Raunio sijaitsee n. 50 m Sammalniemen lounaiskärjestä koilliseen tasaisella kivikkoisella kankaalla. Raunion perusmuoto on pyöreä, halkaisija n. 6 x 6 m ja korkeus n. 1 m, vaikuttaa koskemattomalta, keskusta hieman painunut, päällys sammaleiden peitossa.
Inventoinnissa 2022 raunion todettiin olevan osa historiallisen ajan asuinpaikkakokonaisuutta, johon kuuluu raivausröykkiöitä, rakennusten perustuksia sekä kuoppa. Vanhoihin karttoihin (vuosilta 1777 ja 1964) paikalle ei ole merkitty rakennuksia tai peltoja. Paikalla ollut torppa ajoittunee karttojen väliselle ajanjaksolle. Paikka on arkeologisesti hyvin säilynyt ja ehjä kokonaisuus.

Syrjälahti (420010014) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suvasveden Syrjälahteen lounaaseen laskevalla hiekkakankaalla, jolla kasvaa pääosin kuusikkoa. Löydöt on poimittu tienleikkauksesta n. 200 m Näädänmaan hautausmaalta kaakkoon. Paikka lienee laajempi kuin pintalöytöjen perusteella voi arvioida.

Hietaniemi (420010015) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kaksi kiviröykkiötä Suvasveden Hietaniemen rannalla.

Riihilahti (420010016) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Paljakkaveden Riihilahden pohjukassa mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla. Paikalla on 17 erilaista painannetta, joista 11 asumuspainanteita ja loput muita, pienempiä painanteita, mahdollisesti kivikautisia keitto- tai varastokuoppia. Painanteita on lähes koko ehjällä kankaalla, jota on jäljellä hiekkakuopan (luoteessa ja pohjoisessa), tien (lounaassa) ja peltojen (kaakkossa ja lounaassa) välisellä alueella. Ensimmäinen painanne on vain n. 20 m päässä hiekkakuopan luoteisreunasta ja viimeinen n.60 m päässä kankaan kaakkoispäässä olevasta vajasta. Painanteet ovat n. 100 m:n matkalla. Suurin osa painanteista on rantatörmällä, jonka korkeus on n. 93 mmpy, yksi painanteista on tässä törmässä (painanne 1) ja yksi alemmalla rantatörmällä, n. 89 mmpy korkeudella aivan tien vierellä (painanne 15). Painanteiden lisäksi paikalla on havaittu asbestikeramiikkaa ja kvartsi-iskoksia tien leikkauksessa asuinpaikan kohdalla (89 mmpy korkeudella) sekä nykyisen hiekkakuopan kohdalla painanteista pohjoiseen.
Asuinpaikan tekee merkittäväksi muinaisjäännökseksi, paitsi asumuspainanteet, myös se, että löytöjä on eri rantakorkeuksilla, varsinkin kun ottaa huomioon vielä läheiseltä pellolta löydetyn Riihilahti 2 -asuinpaikan, joka on nykyisen järven rannalla. Luultavasti osa asuinpaikasta on tuhoutunut hiekanoton yhteydessä - siitä huolimatta asuinpaikka kuuluu rauhoitusluokkaan 1.

Naistenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Turpeensalmen sillasta 17.7 km NE, Suvasveden koillisosan saaristossa, Naistenlahden ja Kuolemanlahden välisessä niemessä, sen länsikärjessä olevan kallioisen mäen laen kaakkoiskulmassa, laella olevasta isosta kivestä 40-50 m itäkaakkoon, metsätien päästä 180 m luoteeseen, pienen lahdenpoukaman rannasta 80 m pohjoiseen. Asumuspainanne.

Kolarinsaari-Soukanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Turpeensalmen sillasta 5,4 km pohjoiseen, Kolarinsaaren pohjoisosassa, Paloniemen lounaisrannalla, Soukanlahden pohjoisrannalla, läntisen kallioisen niemennipukan kaakkoispuolella, rannasta 15-25 m päässä.
Asuinpaikka on valtaosin koskematon ja ehjä ja sijaitsee loivalla etelään viettävällä rinteellä (osin tasannetta rinteen yläosassa). Maaperä on hiekkainen moreeni, paikoin savinen ja kivinen. Paikan länsipäässä on vanha hiekanottopaikka osin tuhonnut asuinpaikkaa, mutta asuinpaikkahavaintoja on aivan kallion kupeessa, jyrkässä rinteessä olevan hiekanottopaikan yläpuolelta koekuopasta, sekä tästä 100 m kaakkoon tehdystä koekuopasta. Asuinpaikan itäraja on epäselvä.

Kolarinsaari-Uitonniemi (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Paikka sijaitsee Turpeensalmen sillasta 4.6 km N, Kolarinsaaren itäisimmässä kärjessä, pitkän ja kapean Uitonniemen kärjessä matalien kallioiden välisellä hiekkaisella tasanteella.

Kolarinsaari-Uitonniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee Turpeensalmen sillasta 4.6 km N, Kolarinsaaren itäisimmässä kärjessä, pitkän ja kapean Uitonniemen itäkärjestä 140 m luoteeseen, niemen kaventumassa matalalla hiekkaisella harjanteella. Kaksi kuoppaa.

Vintilä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Turpeensalmen sillasta 3.7 km N, Vaahtoavanselän länsiosassa olevan Vintilänsaaren etelärannan keskiosassa, pienen lahdenpoukaman pohjoisrannalla, rannasta n.10-20 m, loivahkon törmän laella.

Mieskallio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Turpeensalmen sillasta 2.9 km N, Valkeistenniemen luoteiskulmassa, Nyhermänselän pohjoispuolella, Kolarinsaaren eteläpuolella olevan kapean alavan kannaksen Valkeistenniemestä erottavan kallioniemen laella, sen lounaisreunalla.

Varisniemi (420010023) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Paikka sijaitsee Turpeensalmen sillasta 1.9 km N, Nyhermänselän kaakkoisrannalla, Ollikonlahden eteläpuolella olevan pienen laakean niemekkeen alavalla luoteisrannalla.

Pykäläsaari (420010024) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Turpeensalmen sillasta 8.3 km N, Kumpuselän itälaidalla olevan Pykäläsaaren länsikärjen kalliolla. Asuinpaikka sijaitsee Pykäläsaaren keskiosan etelärannalla.

Pohjoinen Likosaari (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Paikka sijaitsee Turpeensalmen sillasta 11.5 km N, Suvasveden Haapaselän eteläpuolella, Pohjoisemman Likosaaren pohjoiskärjessä.
Matala kiviraunio avoimella laakealla rantakalliolla.

Parkkolansaari-Marjoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Turpeensalmen sillasta 1.6 km W, Pöljänsalmesta 700 m SW, Paljakan NW osassa, Parkkolansaaren itäisimmässä kärjessä, Marjoniemen itäkärjessä olevan kumpareen itärannalla, vastapäätä Marjosaarta.

Kaivonsaari (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Paikka sijaitsee Turpeensalmen sillasta 7.2 km N, Suvasveden Kumpuselän kaakkoislaidalla olevan Kaivonsaaren SW-rannalla, kallion eteläpuolella olevan länteen aukevan hiekkarannan rantaviivalla.

Turpeensalmi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Turpeensalmen sillasta 0.3 km SE, heti sillan kaakkoispuolisessa mäntymetsässä tiestä n. 30-50 m S, muinaisten rantatörmien päällä, loivassa rinteessä.

Kumpusaari (420010029) (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Paikka sijaitsee Turpeensalmen sillasta 7.9 km N, Kumpuselän Kumpusaaren länsipään kallion eteläreunalla. Mahdollinen lapinraunion pohja.

Hiisimäki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hiisimäki 1 -asuinpaikka sijaitsee Hiisimäen hiekkaharjun lounaaseen suuntautuvalla rinteellä. Asuinpaikan indikaattoreita on 500 metrin matkalla, n. 50-60 metriä leveällä kaistalla. Paikalla on 14 asumuspainannetta, joista kolme tosin epävarmoja. Asuinpaikan äärirajat määräytyvät reunimmaisten asumuspainanteiden mukaan, joista kaakkoisimman koordinaatit ovat x= 6917 61, y= 3553 98 ja luoteisimman x= 6917 96, y= 3553 64. Painanteita on ainakin kahdella eri korkeudella, heikosti erottuvilla muinaisrantaterasseilla. Osa luoteisimmista painanteista on louhikon keskellä olevilla kivettömillä kohdilla. Asuinpaikka saattaa jatkua kaakkoon. Luoteisimmista painanteista n. 200 m pohjoiseen on kaksi suurta asumuspainannetta, kohde Hiisimäki 2 ja näistä edelleen 400 m kaakkoon neljä asumuspainannetta, Hiisimäki 3. Mahdollisesti välialueilla on myös asuinpaikkakerrosta.

Hiisimäki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hiisimäki 2 -asuinpaikka sijaitsee Hiisimäen hiekkaharjun luoteisrinteellä. Paikalla on kaksi suurikokoista asumuspainannetta muutamia metrejä Ristisalmeen johtavalta mökkitieltä, sen itäpuolella. Painanteet ovat sorapohjaisella tasanteella, niiden pohjoispuolella on ilmeinen raviini. Suuremman (pohjoisemman) painanteen halkaisija on n. 13 m ja sen itäpuolella on havaittavissa matala valli. Pienempi painanne on halkaisijaltaan n. 9 m. Molemmat painanteet ovat muodoltaan pyöreitä. Asuinpaikka saattaa jatkua sekä koilliseen että lounaaseen - topografian perusteella sille ei ole esteitä.

Hiisimäki 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hiisimäki 3 -asuinpaikka sijaitsee Hiisimäen hiekkaharjun koillisrinteellä. Paikalla on neljä suurta asumuspainannetta Unnukan Saahkarlahden ja Hiisimäen hiekkakuopan välisellä, pääasiassa mäntyä kasvavalla hiekkatasangolla. Korkealle nouseva Hiisimäki hiekkakuoppineen on n. 30 m painanteista lounaaseen, Saahkarlahteen on matkaa yli 200 m. Luoteisin painanteista on halkaisijaltaan n. 7 m ja muodoltaan pyöreä. Seuraavat, vierekkäin sijaitsevat painanteet ovat 40 m kaakkoon tästä painanteesta, ne ovat muodoltaan pyöreitä, luoteisempi halkaisijaltaan peräti 13 m ja toinenkin 7 m. Suuren painanteen ympärillä on havaittavissa jonkinlaiset vallit. Tähän painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi tyypillistä kampakeramiikkaa. Neljäs painanne on kauempana edellisistä, lähes 100 m edelleen kaakkoon. Se on muodoltaan pyöreä ja halkaisijaltaan 10 m. Ko. painanteesta 10 m Saahkarlahden rantaan johtavalle tielle päin on pieni (3 x 3 m) hiekanottokuoppa, jossa havaitsin palanutta luuta ja palanutta kiveä. Asuinpaikan laajuuden määrittävät asumuspainanteet, koekuoppia ei tehty kuin em. yksi kappale suureen painanteeseen - ei myöskään ympäröivälle kankaalle. Asuinpaikka saattaa topografian puolesta jatkua sekä luoteeseen että kaakkoon. Alueella on myös tervahauta.

Riihijärvi (420010033) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Riihijärven asuinpaikka sijaitsee järven lounaispäässä, rannasta n. 100 m, löydöt on kerätty mökille johtavan, tuoreen tien leikkauksesta. Riihijärven asuinpaikka sijaitsee ilmeisesti korkeimmalla Suursaimaan rantatörmällä, se on joka tapauksessa selvästi ylempänä kuin muut lähiseudun asuinpaikat. Löytöjä oli tömällä tien leikkauksessa molemmin puolin tietä, n. 25-30 m:n matkalla. Asuinpaikka on jonkin verran laajempi, mm. luoteessa sijaitseva painanne saattaa liittyä asuinpaikkaan.

Raivio (420010034) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Raivion asuinpaikka sijaitsee Osmajärven koillispuolella, n. 400 m nykyisestä rannasta. Paikalta on vuonna 1965 löytynyt pellonraivauksen yhteydessä reikäkivi (KM 17680). Vuoden 1998 inventoinnissa samalta paikalta, pellon ojaleikkauksissa havaittiin pari kvartsi-iskosta. Maaperä paikalla on hiekkaa, kvartsit löytyivät hiekkapenkasta n. 30 m metsätiestä etelään.

Ritokangas (420010035) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka osin louhikkoisella mäntykankaalla. Löytöinä kvartsia ja palanutta luuta (KM 31182).

Tienpolvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vehmersalmen-Leppävirran maantien itäpuolella, Konnuslahden kylässä, Suurijärven ja Palokin luoteispuolella. Lähimpään järveen, Palokkiin on matkaa n. kilometri. Asuinpaikalla on 5-6 asumuspainannetta, useita pieniä kuopanteita sekä historiallisen ajan tervanpolttoon liittyviä painanteita ja kuoppia. Painanteet ovat mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla, Suurisuon eteläpuolella, jossa topografia muodostaa muinaisen itään työntyvän niemekkeen. Rantatörmä on selvempi juuri pohjoisessa, Suurisuon reunalla, etelässä maasto laskee tasaisemmin peltoalueelle. Painanteiden kohdalla maperä on hienoa hiekkaa, niemekkeen kärkeä kohden maasto muuttuu lohkareiseksi, silti pohjana on hienoa hiekkaa. Painanteet eivät ole aivan törmällä, vaan törmältä maasto nousee vielä loivasti ja painanteet ovat n. 30 m:n päässä törmästä. Tervanpolttoon liittyvät painanteet ovat lähempänä peltoa, muita kuoppia on varsinkin idempänä, niemekkeellä päin, lähellä törmään tehtyä hiekkakuoppaa. Kohde on mielenkiintoinen, paitsi poikkeuksellisen ehjänä säilyneen kivikautisen asuinpaikan vuoksi, myös tervanpolttoon liittyvien rakenteidensa takia. Alue on suojeltava 1. luokan muinaisjäännöksenä.

Ukkokangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ukkokangas on Voivakka-järven itärannalla oleva hiekkaharju, joka alkanee etelästä Särkijärven rannalta ja jatkuu Voivakan jälkeen Ylä-Koiruksen ja Petäjäjärven rannoilla. Asuinpaikka sijaitsee aivan Voivakka-järven etelärannalla, soistuneen rantametsän ja hiekkakuopan välisellä alueella, järven rantaa kulkevan metsäautotien tuntumassa. Löydöt on kerätty tien penkoista hiekkakuopan pohjoisreunan kohdalta lähtien n. 50-100 m etelään. Hiekkakuopan ja tien välissä on kaksi hieman epämääräisen muotoista painannetta, molemmat halkaisijaltaan n. 4 m, jotka saattavat liittyä asuinpaikkaan. Näistä vielä 100 m etelään, Sikalanharjun tielle johtavan polun laidassa on yksi, kaksi metriä halkaisijaltaan oleva painanne, joka saattaa olla pyyntikuoppa. Ukkokankaan asuinpaikka on sikäli mielenkiintoinen, että se sijaitsee pienen järven rannalla, joka ei koskaan ole kuulunut Suursaimaan altaaseen. Asuinpaikka saattaa olla jopa mesoliittinen.

Riihilahti 2 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Paikka sijaitsee uudispellolla Riihilahden kaakkoisrannalla. Löydöt kerättiin aivan hekkaisen pellon lounaiskulmasta, n. 20 x 20 m:n alalta, pellon reuna on n. 5-10 m päässä Riihilahden rannasta. Yksittäinen kvartsi-iskos löytyi myös uuden peltoalueen pohjoispäästä (x= 6927 80, y= 3562 46), palaneen luun kappale vanhalta pellolta lähempää taloa (x= 6927 85, y= 3562 45). Korkeuden perusteella asuinpaikka on todennäköisimmin varhaismetallikautinen. Paikka saattaa jatkua vielä lounaaseen, rantakaistalle.

Laajalahti (420010039) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sorsaveden Laajalahden etelärannan hiekkakankaalla. Löytö on koekuopasta. Alueella on useita tervahautoja.

Hietaranta (420010040) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suvasveden Ihaviljanlammen pohjoisrannalla, Hietarantaan johtavan vanhemman tien eteläpuolella, metsänäestysalueella, joka on maaperältään osin hiekkaa, osin moreenia. Ympäristössä kasvaa sekametsää, enimmäkseen kuitenkin kuusia, järven rantaan on matkaa n. 200 metriä. Maasto viettää järvelle päin, selviä muinaisrantatörmiä ei juuri ole havaittavissa.

Kihlakivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kihlakivi on peruskarttaan merkitty suuri siirtolohkare, joka sijaitsee Kotajärven Pohjoislahden pohjoisrannalla, tien pohjoispuolella. Osin sammaloituneen kiven päällä on n. 15-20 "kuppia" tai syvennystä. Muutama kupeista on hakattu, suurin osa on kuitenkin luonnonmuovaamia, ilmeisesti rapautumisessa syntyneitä. Näistäkin osaa on kuitenkin syvennetty tarkoituksella. Kiven länsipuolella on ison kiven päälle kasatuista pienistä kivistä muodostuva kaskiraunio.
Kiveen on kiinnitetty pronssitaulu, jossa on seuraava teksti: "Tämä kivi on ollut aikanaan noin vuoden 1556 tienoilla Itkosten uhrikivenä. Laatan kiinnitti Itkosten sukukunta ry. vuonna 1988. Lain suojaama muinaisjäännös." Fil.maist. Jussi Itkosen mukaan hänen löytämänsä kivi yhdistyy Leppävirran v. 1664 talvikäräjiltä säilyneeseen mainintaan rajakivenä olleesta maakivestä (Valkiakivi), jolla oli vannottu ja jolle oli uhrattu. (Ks. Tutkimukset: Taavitsainen 1984).

Osmankivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pähkinäsaaren rauhan rajakivenä pidetty Osmankivi sijaitsee keskellä Osmajärveä, josta se kohoaa näkyen kauas eri suuntiin. Kivellä on korkeutta veden pinnan yläpuolella noin 2,5 metriä. Kiven itäreunalla noin metrin korkeudella vedestä on penkkimäinen tasanne, jossa aikojen kuluessa on pidetty tulta. Kivessä kerrotaan olleen myös hakkauksia ja jonkinlaisia merkkejä. Sittemmin merkit ovat rapautuneet irti.
Paikallisen Mika Hiltusen mukaan 1990-luvun alussa salama halkaisi kiven ja osa siitä sortui veteen. Kustaa Vilkunan mukaan varsinaiset rajamerkit Osmankiveen on mahdollisesti hakattu vasta vuonna 1500, jolloin venäläiset suorittivat rajan tarkastusta. Vilkuna päättelee myös, että merkkien poistaminen oli luonnollista ainakin heti Täyssinän rauhan jälkeen.

Metelinkallio (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Metelinkallion röykkiöt sijaitsevat noin 800 metrin matkalla kahdessa ryhmässä 50-100 m päässä Suuren eli Ala-Ruokoveden rannasta. Röykkiöt sijaitsevat avonaisella kalliolla, jossa kasvaa joitain mäntyjä, ja usein lähellä tiheäkasvuisemman metsän rajaa. Röykkiöt ovat halkaisijaltaan 3-15 m ja korkeudeltaan 0,5 -1,5 m. Metelinkallion röykkiöalue on ollut tunnettu 1700-luvulta lähtien.
Röykkiöiden nro 2-5 kohdalla rantakalliota veden ja röykkiöiden välissä on joskus louhittu.

Metelinniemi (476010004) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Suuren eli Ala-Ruokoveden itärannalla, noin 850 m kaaakkoon Metelinkallion röykkiöistä, Metelinniemessä, sijaitsee kolme röykkiötä. Röykkiöt on tehty kalliopohjalle . Niiden halkaisija on 8-10 m ja korkeus 0,6-1,5 m.

Sämpsälä (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinrauniot sijaitsevat Suuri eli Ala-Ruokoveden itärannalla, Joutenlahden pohjoispuolella olevan alueen metsikössä.
Raunio 1on halkaisijaltaan noin 5 metriä ja ja korkeudeltaan 0,5 m. Kivet ovat vaihtelevankokoisia, lähinnä 20-50 cm halkaisijaltaan. Rauniossa ei ole havaittavissa kraateria.
Raunio 2 on halkaisijaltaan noin 8 metriä ja korkeudeltaan noin metrin. Raunion keskellä on pieni kraateri. Se on tehty ison siirtolohkareen viereen. Raunion päällä kasvaa sammalta ja jäkälää.
Raunio 3 on osittain hajonnut, arvioitu halkaisija on noin 8 metriä. Raunion kivet ovat halkaisijaltaan 20-50 cm. Rakennelmassa ei ole havaittavissa kraateria.
Raunio 4 on hyväkuntoinen, halkaisijaltaan noin 8 metriä. Raunion päällä kasvaa sammalta ja jäkälää.

Hiturinniemi (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinrauniot sijaitsevat Suuri eli Ala-Ruokoveden itärannalla, Suurpäänlahden pohjoispuolella, Hiturinniemessä metsikössä. Raunio 1 sijaitsee noin 100 metriä rannasta koillinen - lounas -suuntaisen kalliopaljastuman lounaisen puoleisessa päässä. Ympäristön maasto on osin soista, verraten alavaa metsämaata. Raunio 2 sijaitsee tästä noin 200 metriä pohjoiseen, tasaisella maapohjalla metsikössä. Raunio 1 on halkaisijaltaan noin 6 metriä ja sen korkeus on noin 1 metri. Raunio on pengottu keskeltä. Raunio 2 on halkaisijaltaan noin 7 metriä ja kekomainen muodoltaan, myöskin pengottu keskeltä.

Vehkalahti (476010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Pulkko -nimisen järven pohjoiskärjestä noin 400 m koilliseen, Vehkalahti -nimisen tilan asuinrakennuksesta 350 m itäkaakkoon, länteen viettävällä metsäisellä rinteellä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille paikalla olevan hiekkakuopan reunamilta tai niitä on löydetty metsätieltä, johon hiekkakuopasta on ajettu hiekkaa.

Soraharju 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keskisaaren alueella olevan harjun luoteispäässä, tienleikkauksessa. Paikalla on useita selvästi erottuvia muinaisrantaterasseja, joiden yli johtaa tie. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tien länsipuolelle aivan harjanteen päähän tehdystä koekuopasta ja rantaan kaivetun sorakuopan kaakkoispuolella sijaitsevan talon pihasta maan pinnalta.
Inventoinnin 2012 mukaan asuinpaikan kuvaus on tulkinnanvarainen. Harjanteen luoteispää on tien ja sorakuopan välillä - paikalla on ollut muinainen niemeke. Se sopisi hyvin asuinpaikan sijaksi. Tällä kohden tien itäpuolella on komea muinaisrantatörmä joka jatkuu tieltä itäkoilliseen. Törmälle tehtiin koekuoppia, mutta mitään esihistoriaan viittaavaa ei havaittu. Tien länsipuolta ei voitu koekuopittaa. Sorakuopan reunalta tai paikan lounaispuolisilla pihoilta, teiltä ja tieleikkauksista ei löydetty mitään. Paikan kaakkoispuolella on jyrkkä rinne ja sen alapuolella rannassa havaittu mitään. Paikan sijainti ja rajaus on epävarma.

Syvälampi (476010010) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppakohde sijaitsee Puuronsilmän alueen itäosassa, Syvälammen lounaispuolella. Paikalla on ollut 8 pyyntikuoppaa, jotka vuoden 2002 inventoinnissa todettiin yhtä lukuunottamatta tuhoutuneiksi maan pinnan kuorinnan seurauksena. Ehjänä säilynyt kuoppa 2 todettiin olevan risujen peitossa. Osa kuopista erottuu hahmoina maastossa.

Puuronsilmä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuoppakohde sijaitsee maantiestä nro 77 noin 0,9 km etelään ja Käärmelahden koulusta 1,6 km itään, Repomäen harjualueen eteläreunalla, mäntymetsässä. Kuopat muodostavat yhtenäisen ketjun lounaasta koilliseen 110 metrin korkeuskäyrän molemmin puolin ja sijoittuvat noin 250 m pitkälle matkalle. Pyyntikuopat ovat halkaisijaltaan 2-4 m ja syvyydeltään 0,3-0,6 m. Vuoden 2002 inventoinnissa pyyntikuoppia tunnistettiin 12 kpl.
Paikan läheisyydestä on löydetty myös mahdollinen paimensauvaneula. Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 12394.

Puuronsilmä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat maantiestä nro 77 noin 0,9 km etelään ja Käärmelahden koulusta 1,5 km itään, metsäautotien molemmin puolin. Kuopat sijaitsevat kohdassa, jossa harjun rinne laskee kapeaksi kannakseksi pikkusupan ja Puuronsilmän koillispuolella. Kuopat ovat halkaisijaltaan noin 2 m ja syvyydeltään 30-40 cm. Kuoppa 3 sijaitsee rinteen juurella metsäautouran vieressä. Kuoppaa 1 on vaikea erottaa aluskasvillisuudesta.

Puuronsilmä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat maantiestä nro 77 noin 0,8 km etelään, Käärmelahden koulusta noin 1,7 km itäkoilliseen, alueella kulkevan sähkölinjan kaakkoispuolella ja aivan metsätien länsipuolella kymmen metrin päässä toisistaan mäntykankaalla. Pyyntikuopat ovat halkaisijaltaan noin 3 m ja syvyydeltään noin 0,5 m. Kuoppien välistä kulkee polku-ura ylös harjulle.

Esihistoriallinen; Pyyntikuopat sijaitsevat maantiestä nro 77 noin 1,3 km etelään ja Käärmelahden koulusta 1,3 km eteläkaakkoon. Pyyntikuoppaketju on maastossa helposti havaittavissa ja se kulkee vaikuttavana linjana läpi kauniin mäntykankaan. Itäisimmät kuopista sijaitsevat pienen supan ja kosteikon välisellä kannaksella. Kuoppien etäisyys toisistaan on lähes poikkeuksetta noin 10 m. Pyyntikuopat ovat halkaisijaltaan 3-6 m ja syvyydeltään 0,3 -0,9 m.

Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat maantiestä nro 77 noin 1,3 km etelään ja Käärmelahden koulusta 1,1 km itäkaakkoon. Kuopat nro 2 ja 3 ovat vierekkäin ja kuoppa 1 noin 100 m päässä luoteessa edellisistä. Maasto kuopan 1 ympärillä on kuusimetsää ja kuoppat 2 ja 3 ovat mäntykankaalla. Pyyntikuopat ovat halkaisijaltaan noin 3 m ja syvyydeltään 0,4-0,5 m.

Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat maantiestä nro 77 noin 1,4 km etelään, Käärmelahden koulusta 1 km itään, mäntykankaalla. Kuopat muodostavat rivistön, jossa niiden etäisyydet vaihtelevat 10 ja 20 metrin välillä. Kuopat ovat halkaisijaltaan 2,5 - 4 m ja syvyydeltään noin 0,4 m.

Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat maantiestä nro 77 noin 1 km etelään ja Käärmelahden koulusta 0,9 km itään, mäntymetsässä. Kuopat ovat halkaisijaltaan 1,9-3,7 m ja syvyydeltään 0,2-0,6 cm.
Vuonna 2024 havaittiin tarkoista 5-pistepilvi lidar-aineistoista, että alueella sijaitsee lukuisia uusia pyyntikuoppia (23 uutta kuoppaa), jotka jatkavat ketjua kauniisti linjassa kulkien ylös harjun rinnettä kääntyen kohti koillista.

Käärmelahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde on Käärmelahden pyyntikuoppakohteista läntisin. Kuopat sijaitsevat pienen törmän laella lähellä toisiaan. Kuoppien koko vaihtelee halkaisijaltaan 2 metristä 5 metriin ja syvvyydeltään 25 senttimetristä 70 senttimetriin. Maasto paikalla on mäntyvaltaista kangasta.

Hetelampi (476010021) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Heinälammen länsipuolisen suuren sorakuopan sekä tämän eteläpuolisen peltoalueen väliin jäävällä metsäkaistaleella. Soranottoalue kuopparivistön pohjoispuolella alkaa muutaman kymmenen metrin päässä kuopista.

Kuisti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syvärin ja Vuotjärven väliseen Lastukoskeen johtavan vesiväylän koillisrannalla, noin 1,3 km Lastukoksesta luoteeseen, Kuistin talosta noin 80 m luoteeseen sijaitsevan Riihipellon alueella. Asuinpaikka-alue on lounaaseen viettävää istutusmetsää (entistä peltoa), jonka kohdalla on jyrkähkö rantatörmä.
Ensimmäiset löydöt 1920- luvulla on tehty veden kuluttamasta rantatörmästä.

Kumpuharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Raatinjärven ja Ylä-Siikajärven välisellä kannaksella, noin 300 m Raatinjärven rannasta ja noin 100 m luoteeseen uudesta Rautavaaralle vievästä tiestä, Kumpuharjun tilan asuinrakennuksesta noin 40 m pohjoiseen olevan hiekkaperäisen viljelyspellon alueelta.

Pirinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syväri-järven koillisosassa olevan Karttusensaaren keskivaiheilla, Pirisen tilan asuinrakennuksesta noin 70 m luoteeseen olevan viljelyspellon alueella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille Riihipellosta naapuriin vievän tien vierestä sekä tiestä noin 30 m:n päähän tehdyn koekuopan kohdalta.

Karttusensaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Karttusensaari sijaitsee Syväri-järven kaakkoisosassa, noin 5 km Lastukoskesta luoteeseen. Asuinpaikka-alue on saaren pohjoisosassa, Karttusensaari-tilan asuinrakennuksesta koilliseen, sen ja rannan välillä olevan hiekkaisen mäntyrinteen kohdalla, jonka laidassa on pieni pelto. Alueen arvioitu laajuus on noin 50 x 150 m.

Lähteenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syväri-järven kaakkoisosassa Illaistenniemen tyvessä Jokilahden länsirannalla, Lähteenniemen tilan asuinrakennuksesta etelään olevan etelä-kaakkoon viettävän rinnepellon alueelta. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille Illaistenniemeen vievän tien pinnalta ja osaksi tietä reunustavien peltojen pinnasta, multasoramaasta.

Marjoniemi (534010008) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Levälahden länsirannalla, Marjaniemen talosta noin 60 m pohjoiseen, peltojen keskelle työntyvän harjanteen päässä, viljelysmaalla.
Talosta noin 200 metriä lounaaseen korkean mäntyharjun päältä pellosta on vuonna 1961 tehty irtolöytö, KM 16067:3 (kivikirveen teräkatkelma).

Hirvilahti (534010009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syväri-järven Hirvilahdessa, Raatin koululta noin 0,5 km länteen, Hirvilahden talosta noin 120 m lounaaseen, järvelle viettävän pellon kohdalla. Maaperä alueella on savimaata.

Hiekkaranta (534010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syväri-järven Syvärinlahden länsirannalla, noin 400 m etelään lahden pohjukasta, lahden rantaa kulkevan kapean soraharjun pohjoispäästä, Hiekkaranta-nimisen mökistä noin 10 m itään. Asuinpaikkalöydöt on poimittu mökin ohi kulkevalta polulta.

Autiosaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Autiosaari on noin 2,2 km pitkä ja noin 700 m leveä saari Syvärijärvessä. Asuinpaikka sijaitsee saaren eteläosassa, matalalla ja tasaisella hiekkaharjanteella, jonka itäpuolella on ennen lahtena ollut notkelma. Asuinpaikka-alue on nyt jo viljleyksestä jääneen pellon kohdalla.

Kettusaari (534010013) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kettusaari on noin 200 x 100 m kooltaan oleva pieni saari Syvärissä. Asuinpaikka-alue sijoittuu saaren pohjoispäähän. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista. Maaperä saaren alueella on hiekka-sorapitoista. Saaren länsirannalla on vanhoja hiekanottokuoppia.

Kuikanlahti (534010014) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 2,2 km ja 700 m leveän Autiosaaren luoteisosassa, Kuikanlahden ja Mustaselän välisen kannaksen eteläosassa. Asuinpaikkaa on kahdella eri korkeustasolla. Asuinpaikka-alueella on yksi matalana painaumana maastossa näkyvä asumuksenpohja. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekupista.

Hiekkolahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syväri-järvessä olevan Hietasalon saaren kaakkoisrannalla, Hiekkolahden länsiosan rannasta noin 100 m pohjoiseen, harjun alapuolisella terassilla, jyrkähkön 1-1,5 m korkean muinaisen rantatörmän päällä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista.
Asuinpaikan eteläpuolella kulkee metsäautotieura, jonka pohjoisreunassa muutama kotitarvemaa-ainesottokuoppa. Maaperä hiekkaa.

Nurmesniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syvärinlahden länsipuolella olevan kapean Nurmesniemen tyvessä, Syvärinlahden pohjukasta noin 700 m etelään, niemen kärkeen menevän mökkitien alla ja länsipuolella olevassa loivassa länsirinteessä, sähkölinjasta ja sen alla olevasta isosta kivestä noin 60 m etelään. Maaperä alueella on hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista ja mökkitien pinnalta. Asuinpaikka-alue ulottuu harjanteen laelta länteen, alemmalle muinaisrantaterassille.

Lohilahti (534010017) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syväri-järven etelärannalla, Kumpuniemen tyvessä, Lohilahden tilan asuinrakennuksesta noin 230 m pohjoisluoteeseen, Kumpuniemeen vievän tien länsipuolella olevan vanhan hiekkakuopan ympärillä ja myös tien itäpuolisella alueella. Asuinpaikka-alue lienee laajuudeltaan noin 200 x 100 m. Se on teiden ja hiekkauoppien osittain tuhoama. Löydöt ovat tulleet esille tien pinnasta ja vanhan hiekkakuopan reunamilta sekä raivatun ajouran pinnasta tien itäpuolella.

Pisa (Kivirakenteet)
Historiallinen; Täyssinnän rauhan rajamerkki sijaitsee Pisan luonnonsuojelualuella, joka sjoittuu aivan Nilsiän ja Juankosken kuntien rajalle. Suurin osa Pisan alueesta on Nilsiän kunnan puolella.
Täyssinnän rauhan (1595) raja kulki Pisan huipun kautta. Täyssinän rauha päätti kaksikymmentäviisi vuotta jatkuneen sotajakson Ruotsi-Suomen ja Venäjän välillä. Rauha solmittiin 18.5.1595 Täyssinän kylässä Inkerinmaalla. Ruotsi-Suomen ja Venäjän välinen valtakunnan raja oli ollut epäselvä ja riidanalainen Pähkinänsaaren rauhasta (1323) lähtien. Rajan tuntumassa oli ollut jatkuvasti selkkauksia sekä puolin ja toisin tehtyjä hävitysretkiä. Tämän johdosta talonpoikia ei uskaltautunut asumaan vakituisesti rajan läheisyyteen. Täyssinän rauhansopimus vakiinnutti rajamaakuntana olleen Savon itärajan.
Ruotsin ja Venäjän valtuuskunnilla oli toisistaan poikkeava käsitys rajan kulusta. Ruotsin valtuuskunnan saamissa ohjeissa korostettiin, että tosiasiallisen nautinnan tuli mennä vanhojen asiakirjojen edelle. Ruotsin ja Venäjän valtuuskuntien välisissä neuvotteluissa saatiin huomattavatkin erimielisyydet kuitenkin sovituiksi tosiasiallisen nautinnan pohjalta. Lokakuun 19. päivänä 1595 voitiin allekirjoittaa asiakirja, joka määritti rajan kulun Säämingin Varpavuoresta Nilsiän Pisamäkeen.
Ruotsi-Suomen puolelta rajaa kävi kaksi komissiota, Savon ja Pohjanmaan komissiot. Ruotsalaisten merkissä on rajakomission ruotsalaisten jäsenten nimikirjaimet. Ensimmäinen monogrammi kuuluu Arvid Henrinkinpoika Tavastille, toinen Yrjänä Henrikinpoika Hornille (kivenhakkaaja tosin on kirjoittanut etunimen alkukirjaimen niin kuin on kuullut sen äännettävän), seuraava Klaus Hermaninpoika Flemingille ja viimeinen merkki Gödik Finckelle, Savonlinnan linnanherralle. Savon komission merkin vieressä on Pohjanmaan komission merkki. Ruotsin merkin kirjaimet ovat lyhennys sanoista Sigismundus Rex Swecia. Tämä lienee viimeinen Sigismundia koskeva virallinen merkintä, sillä hän ei enää merkkiä tehtäessä ollut hallitsijana.
Venäläisten merkintänä on ortodoksinen risti . Merkitystä rajapisteestä osoittaa rajan suuntaa viiva eteläkaakkoon kohti Vuotjärveä ja luoteeseen kohti Keyritynjoen suuntaa.

Virranniska (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pielaveden rannalla, noin 0,5 km itään Säviän kanavasta ja noin 250 m pohjoiskoilliseen Virranniskan talosta, noin 50 m Pielaveden rannasta. Asuinpaikka-alue on loivasti pohjoiseen viettävää hiekkamaata. Asuinpaikka on ollut tunnettu vuodesta 1919 lähtien.

Tupakkaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Uitonlammen ja Petäjäjärvelle vievän tien itäpuolella, Tupakkaniemen talosta noin 100 koilliseen. Asuinpaikka on loivasti länteen viettävällä, hiekkaisella viljelyspellolla. Peltoalueet on sittemmin metsitetty.

Hiekkakangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilakan itärannalla, hiekkaisella kohti rantaa viettävällä metsämaalla. Löydöt on saatu talteen rantahiekalta.

Meijerinkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Meijerinkankaan asuinpaikka sijaitsee Nilakan itäosassa olevan Paanaslahden lounaisrannalla. Paanaslahti on pitkä ja kapeahko, luode-kaakko -suuntainen lahti, jonka kaakkois- lounaisosaa ympäröivät suoalueet. Paanaslahden lounaispäässä lähellä rantaa kohoaa hieman ympäristöään korkeampi lähes pyöreä ja keskeltä tasainen noin 200 x 200 m kooltaan oleva suon ympäröimä saareke. Tämän saarekkeen itäreunalla on tervahauta, jonka molemmin puolin on pienet umpeenkasvaneet hiekkakuopat. Tervahaudan eteläpuolisesta hiekkakuopasta on löydetty paikan ensimmäiset saviastian palat.
Saarekkeella kasvaa pääosin rehevää sekametsää, reunalla koivuja ja leppiä. Saareketta ympäröi suo tai soistuva kosteikko. Maaperä saarekkeen alueella on lähes kivetöntä hienoa hiekkaa.
Asuinpaikka on ollut käytössä kivikaudelta varhaismetallikaudelle, joista ensiksi mainittu asutusvaihe on sijoittunut asuinpaikka-alueen eteläosaan ja myöhäisempi, Luukonsaaren vaiheen asuinpaikka, alueen koillisosaan, lähemmäksi nykyistä rantaa. Alueella on havaittavissa yhteensä 11 painannetta, joista suurin on halkaisijaltaan noin 8 m ja pienin noin 2 m. Yksi painanteista on kaksosispainanne. Ainakin osa painanteista on todennäköisesti esihistoriallisia asumuspainanteita. Yksi painanne on osoittautunut moderniksi painanteesta saadun radiohiiliajoituksen perusteella. Koko asuinpaikka-alueella on havaittavissa selvä ja paikoin hyvinkin paksu kulttuurikerros.
Myöhemmästä ihmistoiminnasta alueella on merkkinä saarekkeen itäreunalla oleva tervahauta sekä pohjoiskulmalla vielä vuosisadan alussa asuttuna olleen torpan rauniot.

Suottaniemen rajakivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Suottaniemen kapeimmalla kohdalla olevan, n. 3 x 3 m kokoisen kiviraunion keskellä on pystyssä kivilaaka, jonka toisella puolella on mahdollisesti hakkauksia. Kivi saattaa olla Pähkinäsaaren rauhan rajakivi.

Rytkölä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 50 metriä lounaaseen Rytkölän asuinrakennuksesta, Jokijärvelle vievän tien luoteisreunasta alkaen länsilounaaseen Kivipuroon vietävällä peltorinteellä.

Vauhkola (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat lähellä Tervon kunnan rajaa. Kiviröykkiö 1 on suolla ja röykkiöt 2-4 metsäisessä maastossa. Röykkiö 1 voisi olla rajamerkki. Röykkiöt 2-4 ovat halkaisijaltaan noin 10 m.

Kivimäki (595010015) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivimäki-nimisen mäen loivasti länteen päin viettävällä rinteellä, jonka alaosassa on jyrkempi törmä. Törmän alapuolella on metsittynyt suoalue. Matti Saarniston (1971:51-52) mukaan Kivimäki on ollut saari Saimaan vesistöaluella ja sen eteläpuolella oleva metsittynyt suoalue on saattanut olla läheisten järvien osan varsin pitkäänkin Päijänteeseen johtavan lasku-uoman umpeuduttua.
Mäen länsirinteessä oleva hiekkamuodostuma, jolla asuinpaikka sijaitsee, on suureksi osaksi hiekanoton tuhoama. Vanhojen hiekkakuoppien välillä on pieniä alueita, joissa ehjää asuinpaikka-aluetta saattaa vielä olla jäljellä.

Korvala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korvalanniemen eteläkärjessä, Korvalan talosta noin 60 m lounaaseen, hiekkaisella, lounaaseen viettävällä rantapellolla.

Kotamäki (595010017) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kotamäen korkeimman laen etelään viettävän rinteen juurella, mäen laella olevan vesivaraajan kaakkoispuolella, laelle johtavan tieuran länsipuolella on luontaista ns. pirunpeltoa eli paljaaksi huuhtoutunutta mukulakivikkoa muutaman aarin alueella. Siihen on raivattu kuopanteita. Kohdetta on aikaisemmissa tarkastuksissa pidetty lapinrauniona.
Kyseessä ei kuitenkaan ole röykkiö (lapinraunio) vaan luontaiseen kivikkoon raivatut kuopanteet, mahdollisesti rakkakuopat tai muut säilytyskuopat. Ajoitus on avoin, mutta kohdalla ei liene ollut sellaista historiallisen ajan maankäyttöä, joka selittäisi kuopanteet. Kyseessä voivat olla esihistorialliset ns. rakkakuopat, vaikka muuten sellaisia ei Pohjois-Savosta aikaisemmin tunneta. Kohteen esihistoriallinen rantataso on Itämeren Ancylusjärvi vaiheesta (jolloin kivikko syntynyt), mutta kohde ei välttämättä ole rantasidonnainen.
Kymmenisen metriä näistä itään, vesitornille johtavan huoltotien länsilaidalla on kymmenisen metriä pitkä kivivalli, joka liittyy selvästi huoltotien raivaamiseen.

Metsälä (595010018) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Metsälän talosta eteläkaakkoon viettävällä viljelyspellolla. Pellon eteläreunasta, humuksen ja mullan sekaiselta viljelysmaalta on tullut esille muutamia kvartsi-iskoksia.
Paikalta on aiemmin löytynyt poikkiteräinen, liuskeesta valmistettu kirves (Pielaveden kotiseutumuseo N:o 1037 sekä eteläkarjalainen tasataltta (KuM 6149).

Pulloniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Huosaanlammen eteläosaan työntyvän Pulloniemen pohjoisosassa. Paikalla kesämökki ja puutarha.

Renssinkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Renssinkankaalla olevan hiekkakuopan reunamilla. Kuopan reunalta on havaittu kvartseja. Havainnot keskittyvät noin 100-150 metrin päähän lounaaseen Pekanahoon vievän tien mutkasta mutta yksi kvartsi havaittiin aivan kuopan länsipäästä.

Kalttonen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pielavesi - Pyhäsalmi -maantien länsipuolella, Sulkavanjärvelle eroavan maantien tienhaaran ympäristössä. Kangasmaasto laskee noin 200 m:n päässä Pielavesi-Pyhäsalmi -maantiestä länteen olevaan Korppinen-järveen. Alueella on havaittavissa kaksi muinaisrantaterasssia.
Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille Sulkavanjärven-tien eteläpuolella olleelta metsänäestysalueelta, alueen alemman muinaisrantaterassin kohdalta. Löytöpaikka sijaitsee noin 200 m tienristeykseksestä länteen.

Jatalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pielaveden Kirkkosaaren etelästä pistävän Jatanlahden pohjukassa olevalla hiekkaharjanteella. Asuinpaikka-aluetta on tuhoutunut tienteon, viljelyn ja hiekanoton yhteydessä ja sitä on jäljellä vain rippeitä maantien länsipuolella, hiekkatörmän korkeimmalla kohdalla.

Kotalahti (595010025) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilakan Kotalahden pohjukkaan viettävällä rinteellä. Alue on osaksi puutarhamaata. Metsässä kesämökin itäpuolella havaittiin kuoppa (3-4 x 2 m), jonka tarkoitus ei selvinnyt sekä kaksi selvää kaskirauniota.

Kemilänniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kemilänniemen nokkaan johtavan maantien länsipuolella, kangasmaastossa. Löydöt ovat tuleet esille ojanleikkauksesta ja vanhan hiekkakuopan laidalta.
Asuinpaikka-aluetta on todennäköisesti ainakin osittain tuhoutunut tienteon ja hiekanoton yhteydessä. Ehjää asuinpaikkaa voi olla vielä jäljellä tien pohjois-lounaispuolella ojasta nostettujen maakasojen alla ja loivassa rinteessä.

Saarinen (595010027) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saarinen-järven kapeimman kohdan itärannalla olevalla viljelyspellolla, Saarisen tilan päärakennuksesta noin 100 m luoteeseen. Vuoden 2008 inventoinnissa paikan todettiin olevan metsitettyä peltoa ja pihamaata.

Tulikoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Välijoesta noin 100 m itään olevalla vanhalla, hiekkaisella rantatörmällä. Vuoden 2008 inventoinnissa kohteesta ei saatu lisätietoja. Asuinpaikka on sijaitsee vanhalla peltoalueella, joka sittemmin on metsitetty.

Amerikankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Petäjäjärveen laskevan Pankajoen suupuolessa, joen pohjoispuolella sijaitsevan vanhan hiekkakuopan reunamilla. Paikka on suon ympäröimä entinen hiekanottoalue. Paikka on muinaisen saaren etelärannalla. Vuoden 2008 inventoinnin aikana paikalla oli kyntämätön pelto.
Vuoden 2023 inventoinnissa kohteesta ei tehty uusia havaintoja.

Hiekkaharju (595010032) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Huosaanlammen rannasta, samoin kuin Kärväspurosta noin 300 m päässä rannasta. Asuinpaikka-alue on hiekkarinnettä, josta on ottu hiekkaa. Vuoden 2008 inventoinnissa alue oli metsittynyt, eikä uusia havaintoja tehty.

Halla-aho (595010033) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Huosaanlammen pohjoisosasta noin 450 m luoteeseen, pienen kumpareen laella ja rinteellä. Paikka on ollut aiemmin viljelysmaana.

Jatalahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkosaaren Haukkalahteen johtavan tien varressa, hiekkakuopan reunalla. Haukkalahteen vievän tien rakentaminen on aikoinaan hävittänyt hiekkaharjanteen lounaisreunan alempia osia. Asuinpaikka-alueella havaittu tarkastamisen yhteydessä myös punamultaa.

Hiekkaniemi (595010035) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee hautausmaan aidasta noin 100 m luoteeseen, noin 30 m:n päässä Pielaveden rannasta, hiekkamaalla. Alue ollut aiemmin viljelysmaana, nykyisin osin metsitettyä ja kevyen liikenteen väylää lukuunottamatta rakentamatonta. Paikalla on kaksi löytökohtaa (pohjoisemman löytöpaikan koordinaatit: p= 7014 960, i= 3486960), joista toinen on aivan rannan tuntumassa.

Pirttiniemi (595010036) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kemilääniemen Pirttiniemessä, sekametsää kasvavalla kivisellä hiekkamaalla. Kvartsi-iskokset on poimittu noin 15 m etäisyydeltä rannasta, hieman kohoavan hiekkapohjaisen terassin kohdalta.
Vuoden 2008 inventoinnissa ojan seinämästä, noin 20 m rannasta löytyi kvartsi-iskoksia. Maasto laskee loivasti rantaan. Löytöpaikka on veden tasosta vain 1-1,5 m yläpuolella.

Kemilä (595010037) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Kemilänniemen luoteiskärjessä olevalla avokalliolla. Kohteesta avautuvat avarat näköalat Nilakka -järvelle.
Lapinraunio on sammaloitunut, halkaisijaltaan noin 6 m ja korkeudeltaan noin 40 cm.

Jänishiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pangansalon saaren länsiosassa, saaren etelärannasta noin 150 m pohjoiseen, Jänishiekalle vievän tieuran länsipuolella olevan noin 80 x 60 m kooltaan olevan mäennyppylän tasaisella pohjoislaella. Kasvillisuus alueella on kuusivaltaista sekametsää.
Asuinpaikka-alue on täysin ehjä ja koskematon. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta.

Yläpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pangansalon saaren keskivaiheilla, saaren korkeimman mäen itälaidalla olevan pellon länsiosassa, rinteen laella, muinaisessa niemekkeessä, Pangansalon talsota noin 300 m pohjoiseen.
Asuinpaikka-alue sijaitsee rannasta noin 220 m etelään. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille rinteen laelta ja reunoilta viljelyspellolta. On mahdollista, että asuinpaikka jatkuu kohti Pangansalon taloa.

Kivisalmi 2 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkosaaren Kirkkoniemen länsirannalla, Kivisalmen itäpuolella ja Paloniemi-nimisestä niemestä noin 300 m pohjoiseen, rannan ja Sikoniemeen rannan suuntaisesti kulkevan tien välissä, jyrkän rantatörmän päällä.
Asuinpaikka-alueella on törmän päällä rannan suuntaisesti havaittavissa kolme soikena painaumana maastossa näkyvää asumuspainannetta. Neljännen painanteen kerrotaan olleen Ukkolan mökin pihamaalla, mutta sen tulleen tasoitetuksi pihatöissä. Lisäksi aivan nykyisen rannan äärellä, Ukkolan mökin laiturin pohjoispuolella on noin 1,5 m halkaisijaltaan oleva kuoppanne.
Asuinpaikka-alue on mäntyä kasvavaa metsää ja maaperältään hiekkaa. Alueen eteläosassa olevaa mökkiä ja sen pihamaan tasoitustöitä lukuun ottamatta alue on ehjä.

Kivisalmi 3 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkosaaren Kirkkoniemen länsirannalla, Kivisalmen itärannalla, Ukkolan mökistä noin 150 m pohjoiseen sijaitsevan pienen niemekkeen kohdalla, paikassa missä ylempänä rinteessä Sikoniemeen menevä tie kaartuu lähemmäksi rantaa ja leikkaa muinaisen rantatörmän. alavalla. Asuinpaikka-alue on alavaa, rannan äärellä olevaa tasannetta. Puusto on sekametsää ja maaperä hienoa hiekkaa. Asuinpaikka-alueen koko on noin 30 x 20 m.

Sikoniemi 1 (595010043) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkosaaren Kirkkoniemen länsirannalla, Kivisalmen pohjoispään itärannalla, Sikoniemen tyvessä, alueen kesämökeistä koillispuolella.
Asuinpaikka-alue on mäntymetsää ja maaperältään hiekkaa. Alueen pohjoispäässä, niemen taitteessa nykyisen rantatörmän päällä on havaittavissa yksi asumuspainanne.

Sikoniemi 2 (595010044) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkosaaren Kirkkoniemen luoteisrannalla, Kivisalmen pohjoispuolella Sikonimen kärjen länsirannalla. Asuinpaikka-alue on kallioden välissä ja kupeessa olevaa maaperältään hiekkaista, mäntymetsää kasvavaa aluetta.

Sikoniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkosaaren Kirkkoniemen luoteisrannalla, Sikoniemen kärjessä kalliorannan länsikupeessa hiekkaisella tasanteella. Asuinpaikka-alue on täysin ehjää metsärantaa.

Kärpänsaari S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kokkoselän länsipuolella olevan Kärpänsaaren eteläkärjen länsiosassa. Kärpänsaari on noin 200 x 150 m kooltaan oleva hiekkapohjainen saari. Eteläpäässä on matala ja laakea noin 30 x 20 m kooltaan oleva tasanne, jonka kohdalle asuinpaikka sijoittuu.

Kärpänsaari N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kokkoselän länsipuolella olevan Kärpänsaaren pohjoisosan länsiosassa, kallioiden välisillä hiekkapohjaisilla tasanteilla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta.

Kokkosaari S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kokkoselän pohjoispuolella olevan Kokkosaaren eteläkärjen länsipäässä, rantakallioden takana olevalla tasaisella hiekkamaalla. Alue on mäntymetsää kasvavaa rantaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta. Asuinpaikan itäosan aluerajaus on epävarma.

Haukkalahti S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkosaaren luoteisosassa, Haukkalahden tilan päärakennuksesta noin 500 m etelälounaaseen, vastapäätä Koskelonsaarta olevan, rantaan viettävän rinteen laella, rannasta noin 30 m päässä, viljelyspellolla. Maaperä alueella on hiekkamoreenia. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille pellolta suppealta alalta muinaisen niemekkeen kärjen kohdalta.

Suottaniemen tyvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkosaaren luoteiskärjessä olevan Suottaniemen tyvessä olevssa etelään aukeavassa lahdekkeessa, pellon eteläpuoleisella metsäkaistalla, jyrkähkön rantatörmän päällä. Asuinpaikka-alue on mäntyvaltaista sekametsää, jota lienee käytetty myös laitumena. Kohde on osittain tuhoutunut tai vaurioitunut paikalle kaivettujen erilaisten kuoppien ja kaivantojen johdosta. Rantatörmä on kulunut ja paikoin sortuva. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille sortuvasta rantatörmästä ja paikalle kaivetusta koekuopasta.

Karkonsaari (595010051) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkosaaren luoteiskärjen, Suottaniemen, pohjoispuoella olevan Karkonsaaren eteläkärjen länsirannalla. Asuinpaikka-alue on mäntyvaltaista sekametsää, jyrkän rantatörmän päällä olevaa hiekkaista aluetta. Asuinpaikka-aluetta on arviolta noin 100 m pituudelta saaren eteläkärjestä luoteeseen päin. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista.

Multaniemi (595010052) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkosaaren Kirkkoniemen pohjoisrannalla, Lohilahden itäpuolella olevan Multaniemen kärjesssä, kesämökin eteläpuolella ja mökkitien länsipuolella, muinaisen matalan rantatörmän päällä.
Asuinpaikka-alueella on havaittavissa yksi soikeana painaumana maastossa näkyvä asumuspainanne, jonka kohdalle kaivetusta koekuopasta löydöt ovat peräisin. Alue on mäntymetsää (osin vähäpuustoista kesämökin pihamaata) ja maaperältään hiekkaa.

Syväsalmi S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyttyselän itärannalla, Marjoniemeen menevästä tiestä noin 450 m länteen, Syväsalmen talosta noin 150 m koilliseen, lahdenpoukaman koillisrannalla, kesämökkitien alla ja koillispuolella.
Kivikkoisessa moreenimaassa on asuinpaikka-alueen kohdalla vähäkivisempi hiekkapohjainen rantakaista ja terassitasanne jyrkähkön rantatörmän päällä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tien kohdalta ja koekuopasta.

Pieni Lapinsaari (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivitaalanselän keskellä olevan Pienen Lapinsaaren itäosassa. Pieni Lapinsaari on noin 120 x 40 m kooltaan oleva saari, jonka länsipuoli on hyvin alavaa ja kosteaa. Itäpuoli, jossa asuinpaikka sijaitsee on korkeampi ja tasainen. Maaperä saaressa vähäkivistä hiekkamoreenia.

Iso Lapinsaari 1 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivitalaanselän pohjoispuolella olevan Ison Lapinsaaren etelärannan itäosassa, pienessä, alavassa niemekkeessä, pienellä laakealla hiekkakumpareella noin 15 m päässä nykyisestä rannasta.
Lapinsaaren eteläranta on alava ja kivinen. Kauempana rannasta (n. 50 m päässä)
on muinainen rantatörmä, joka kohoaa yli 105 m korkeustason. Saaren etelärannalla
on pieniä niemekkeitä ja maasto on hyvin kivistä. Toiseksi itäisimmässä, tuskin
huomattavassa niemekkeessä on kauempana rannasta (n.15 m) pieni
hiekkapohjainen, vähäkivisempi ja alavasta rannasta erottuva hieman korkeampi
kohta, alaltaan ehkä 10 x 10 m. Kvartsit löytyivät tälle paikalle tehdystä yhdestä
koekuopasta. Asuinpaikka lienee varsin suppea-alainen.

Rauniosaarensalmi (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka ja röykkiökohde sijaitsee Hirvenselän itärannalla olevan suuren Salonsaaren eteläpään länsirannalla, venesatamasta noin 220 m luoteeseen, rantakallioiden takana, rannasta 10-20 m päässä.
Asuinpaikka-alue on tasaista, hiekkapohjaista aluetta. Tasanteen pohjoispään itäpuolella on pieni suo ja täällä tasanne muodostaa pienen niemekkeen. Asuinpaikan pohjoispäässä on nelisivuinen kiviraunio, joka on kooltaan noin 2,5 x 2,5 m kooltaan oleva vallimainen rakennelma, jonka pohjoispää on avoin.

Mustaniemi N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jylhänselän pohjoisosan itärannalla, Kaatiolahden pohjoispuolella olevan Mustaniemen pohjoispuolisella kankaalla Koruluodon kohdalla, lähellä nykyistä rantaa.
Aluee on aukkohakattua ja äestettyä, kivistä hiekkamoreenia. Muinaisen lahdenpoukaman ympärillä maaperä on vähäkivisempää. Asuinpaikkalöydöt (kvartsi-iskokset) ovat tulleet esille äestyskohdista.

Mustaniemi (595010059) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Jylhänselän pohjoisosan itärannalla, Kaatiolahden pohjoispuolella olevan Mustaniemen pohjoispuolisen kankaan eteläreunalla, alueella olevasta kesämökistä noin 30 m luoteeseen ja rannasta noin 65 m:n päässä.
Kiviröykkiö on aivan tilan etelärajalla, aukkohakatussa ja äestetyssä metsässä. Maaperä alueella on kivistä hiekkamoreenia. Kiviröykkiö on metsäkoneen vaurioittama, mutta se erottuu kekomaisena nelisivuisena kasana. Noin 2,5 m pitkät sivut ovat suorat ja kivistä ladotut. Röykkiöstä noin 15 m päästä on tullut esille kaksi mahdollista tiilenpalaa.

Kaatiojoensuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jylhänselän länsirannalla, Kaatiolahden luoteispuolella, Kaationjoesta 150 m pohjoiseen, pellon reunassa olevasta ladosta noin 80 m koilliseen ja mökkitien kaakkoispuolella olevan rantatörmän päällä.
Maaperä alueella on hiekkaa ja kasvillisuus mäntyvaltaista sekametsää. Harjanteen eteläreunalla on heikosti erottuva asumuspainanne valleineen. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille asumuspainanteen kohdalle tehdystä koekuopasta.

Pikkuhiekka (595010063) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rusalanniemen länsirannalla, Ala-Rusalavuoren länsipuolella, Pikkuhiekka-lahden etelärannalla, rannasta noin 50 m päässä.
Pikkuhiekka on pohjoiseen avautuva hiekkaranta korkeiden ja louhikkoisten harjanteiden välissä. Ranta nousee loivasti etelään. Noin 50 m:n päässä rannasta on leveämmän tasanteen takana loiva törmä, jonka kupeessa on asumuspainanne. Maaperä alueella on karkeaa hiekkaa ja kasvillisuutena on nuorta mäntymetsää. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille asumuspainanteen kohdalle kaivetusta koekuopasta. Parikymmentä metriä asumuspainanteen "takana" maaperä muuttuu kiviseksi ja nousee jyrkäksi harjanteeksi. Asuinpaikan rajaus jäi epäselväksi.

Lähdekaarre N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rusalanniemen länsirannalla, Ala-Rusalanvuoren länsipuolella, Lahnakaarre-lahden pohjoisrannalla olevalla kapealla tasanteella.
Asuinpaikka-alue on aukkohakattua ja äestettyä aluetta. Mäen alarinteessä, rantatörmän päällä oleva tasanne on muinainen etelään pistävä niemeke, joka on maaperältään hiekkaa. Asuinpaikka-alueen laajuudeksi on arveltavissa noin 10 x 25 m.

Lähdekaarre (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rusalanniemen tyven länsirannalla, Ala-Rusalavuoren lounaispuolella, Lähdekaarre-lahden itärannalla, metsätieuran alla ja länsipuolella.
Asuinpaikka-alue on aukkohakattua ja äestettyä aluetta, josta löytöjä on tullut esille kahdelta eri korkeustasolta. Löydöt ovat tulleet esille äestyskohdista.

Rusalanlahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rusalanlahden itärannalla, Viitaniemen eteläpuolella, Viitaniemen tilan päärakennuksesta noin 450 m luoteeseen, lahdenpoukaman rannalla, rantatörmän reunalla.
Asuinpaikka-alue on kapeahkon, tasaisen terassin päällä. Alueella on havaittavissa yksi kaksoispainanne, jonka rannanpuoleisen osan päältä kulkee metsäautotie. Maaperä alueella on hiekkaa ja kasvillisuutena mäntymetsää.

Rusalanlahti 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kuopparakenne sijaitsee Rusalanlahden itärannalla, Viitaniemen tilan päärakennuksesta noin 420 m luoteeseen, Viitaniemeen vievästä tiestä noin 70 m länteen, rantakallion ja ylärinteen välisellä tasanteella pienen lahdekkeen eteläpuolella.
Kuoppa on halkaisijaltaan noin 1,5 m ja noin 20-30 cm syvällä nykyisestä maanpinnasta on siinä havaittavissa kiveystä. Kivet ovat lohkoontuneita ja palaneita.

Pielavesi Kalmasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kalmasaari sijaitsee Pielavesi-järven koillisnurkassa, Tikkalanniemen koillispuolella. Saari on pieni ja siellä on havaittavissa kahdeksan haudan muotoista pitkänomaista painannetta.

Lassila (595010069) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Jylhänniemen tyven länsirannalla, pienellä hiekkapohjaisella kumpareella, kohdalla missä niemeen menevä tie kaartuu rannan tuntumaan. Jylhänniemen tyven alue on kauttaaltaan alavaa ja kivistä. Asuinpaikan alue on ainoa vähäkivinen, hiekkainen ja tasalakinen. Alue on aukkohakattu ja äestetty muutamia vuosia sitten.

Suidenlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Suidenlahden pohjoispuolella, suon ympäröimän niemekkeen etelärannalla. Asuinpaikka-alue on entistä peltoa tai laidunta, jonka maaperä on hienoa hiekkaa. Niemen eteläranta on tasainen ja asuinpaikaksi sopivaa, joskin alueelle kaivetuista useista koekuopista on tullut esille vain yksi kvartsi-iskos.

Lapinsalmi (595010071) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Iso-Lapinsaaren länsirannan keskiosassa, vanhan rakennuksen raunion eteläpuolella, muinaisen rantatörmän päällä. Alue on entistä peltoa. Törmän päälle tehdystä koekuopasta on tullut esille yksi kvartsi-iskos.

Mustanpohja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kirkkosaaren keskivaiheilla, saaren kapeimman kohdan länsirannalla, paikassa missä tie nousee kulkemaan rannasta ylemmäksi harjulle, sähkölinjan alla.
Paikalla on kaksi muinaista rantaterassia tien ja rannan välillä. Maaperä on hienoa hiekkaa. Alueelle tehdyistä koekuopista yhdestä on tullut esille kvartsi-iskos.

Kirkkoranta (595010073) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pielaveden luterilaisen kirkon ja rannnan välisellä alueella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille noin 15 m:n päästä rannasta, polun reunasta, alueella olevan muinaisen rantaterassin päältä. Maaperä alueella on hiekkaista kangasmaata.

Hakala (686010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vaajasalmessa, Miekkaveden ja Niiniveden välillä olevan Nokisenkosken länsipuolella, Suonenjoki - Kerkonkoski maantien eteläpuolella. Asuinpaikka-alue on loivasti itään ja koilliseen viettävää peltoa.

Haapalahti (686010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Konneveden rannalla, Konnekosken pohjoispuolella olevan muinaisen uoman länsirannalla, Haapalahteen laskevalla peltorinteellä..

Säynätharju (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Puukon tupen kenkäimen (KM 8666:1) ja hioinkivien kappaleiden (KM 8824:1) löytöpaikka sijaitsee Kiesimäjärven Säynätharjun hiekkaisella ja rantaan viettävällä rinteellä. Puukon tupen kenkäimen löytöpaikalla havaittiin noin 60-70 cm syvällä kivetty tulisija. Vuonna 1927 suoritetuissa kaivauksissa tutkittiin myös vastaavanlainen kiveys, josta löytyi kolme hioimen kappaletta. Lisäksi tuolloin havaittiin alueella kaksi matalaa, pientä painannetta, joista toisen kohdalla todettiin myös olevan kiveystä. Kaksi painaumista on vielä näkyvissä maastossa hiekkakuopan pohjoisreunalla.

Karhuniemi (686010004) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Karhuniemen lapinraunio sijaitsee Pohjois-Konneveden Karhuniemessä. Se on halkaisijaltaan noin 6 m ja korkeudeltaan noin 0,75 m. Keskellä rauniota on noin 3 m halkaisijaltaan oleva painauma.

Haukitaival (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niiniveden ja Iisveden välissä olevan Haukilampi-nimisen lammen itärannalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille päärakennuksen luoteispuolella olevan viljelyspellon alueelta. Lisäksi pellosta 150 m luoteeseen on löytynyt kvartsia tuulenkaadosta.

Onnela (686010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vaajasalmessa, Niinisalmen eteläpuolella olevan länsilounaaseen laskevan hiekkaisen peltorinteen alueella. Asuinpaikalta on tullut esille tuuran kärkikatkelma (KuM), poikkikirves (Rautalammin museo 2095) ja kvartsi-iskoksia (KuM 5969, KM 25028). Asuinpaikkalöydöt ovat pieneltä peltotilkulta, joka vuoden 2005 inventoinnin aikana kasvoi koivua.Yksi iskoksista on peräisin Salmelan talon kasvimaasta, Onnelan asuinpaikalta n. 150 m pohjoiseen.

Jokivarsipelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee entisellä pellolla Käpysuolta Lonkariin laskevan Lonkarinjoen itärannalla, Mansikka-ahon tilan talouskeskuksen ja joenrannan välissä olevalla vanhalla peltoalueella. Nykyään pelto kasvaa koivua.

Vaalijala (Kuutinharju) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Äijäveden Rapalansalmen länsirannalla, Vaalijalan kehitysvammapiirin käytössä olevan Kuutinharjun tilan eteläpuolella. Ensimmäiset löydöt (KM 20255) on löydetty tilan rakennusten eteläpuolella sijainneelta kasvimaalta vuonna 1978. Myöhemmässä tarkastuksessa alueen on todettu olevan heinittynyttä koivikkoa, mutta sopivaa kivikautiselle asuinpaikalle. Vuonna 1994 tehdystä kaivauksesta ei ole olemassa kertomusta, mutta kaivauksista tuli jonkin verran löytöjä.
Vuoden 2014 inventoinnissa havaittiin tasaisella alueella soikeita painanteita, jotka erottuvat kasvillisuuden perusteella ympäristöstä. Painanteisiin ei kuitenkaan tehty koepistoja.

Rantala (686010009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rantalan asuinpaikka sijaitsee Sonkari-järven länsirannalla, 500 metriä Vesannon rajasta kaakkoon Rantalan tilan asuinrakennuksesta 40 metriä länsiluoteeseen. Paikka on entistä peltoa, josta on löydetty mm. kampakeramiikkaa. Lisäksi varsinaisesta asuinpaikasta 130 m itäkoilliseen on löytynyt yksi kvartsi-iskos kesämökin rakennustyömaalta.

Myhinkoski 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hankaveden eteläosassa olevan Myhinjärven pohjoispäässä, Hankaveteen laskevan Myhinkosken suun länsipuolella, alavassa niemekkeessä tien ja rannan välisellä alueella. Alue on savensekaista peltoa. Koko pellon alueella on havaittu kvartseja.

Myhinkoski 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hankaveden eteläosassa, Myhinkosken alajuoksun suun itäpuolella olevassa niemekkeessä, peltorinteessä. Paikalla on siirtolohkare, jonka kohdalta ja lohkareesta noin 40 m etelään on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Myhinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Myhinjärven pohjoispäässä, Hankaveteen laskevan Myhinkosken suun kaakkoispuoleisella peltokumpareella. Pellolta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja siellä on havaittu tulisijan jäänteitä.

Myhinranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Myhinjärven pohjoispäässä, Myhinkoskesta noin 750 m kaakkoon, Myhinkoskelle tulevan tien eteläpuolella olevalla kumpareella, tien ja järven välisellä alueella. Maaperä kumpareella on hiekkaa. Paikalla on tehty tienoikaisu v. 2003 ja se viistää muinaisjäännösaluetta. Asuinpaikka lienee tuhoutunut osittain uuden tien rakentamisen johdosta. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Eetunkuja (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikallio sijaitsee Rautalammin kirkonkylässä Eetunkujan varrella, kuuden metrin päässä omakotitalosta, talon luoteispuolella. Kalliota on louhittu aikanaan rakennettaessa, ja ehjää pintaa on enää tien reunassa. Ainoa kuppi on tieltä katsoen ylhäällä vasemmalla.

Mäntyranta (686010015) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rautalampi-järven lounaisrannalla, muinaisrantaterassilla n. 20 m järvestä. Löytöpaikka sijaitsee löytäjän lautarakenteisen mökin luoteiskulmasta n. 10 m länteen sijaitsevalla peruna- ja kasvimaalla. Vuoden 2005 inventoinnissa asuinpaikan todettiin jatkuvan itäkaakkoon naapurimökin itärajalle asti, jossa tehtyjen rakennustöiden myllerryksestä löytyi kvartsia. Lisäksi vanhastaan tunnetulta asuinpaikkakohdalta 180 m luoteeseen löytyi yksi kvartsi tuulen kaataman puun juurakosta, joten asuinpaikka jatkuu myös siihen suuntaan. Asuinpaikan tuntumassa on lisäksi kiuasraunio mökin rannassa sekä kaivanto, ilmeinen hiilihauta, asuinpaikalta luoteeseen.

Keskushiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Etelä-Konneveden länsirannalla, Keskushiekka-nimisellä hiekkarannalla, Suoniemen venesatamasta n. 220 m pohjoiseen. Asuinpaikkalöydöt ovat löytyneet eroosiotörmän juurelta ja rantavedestä parinkymmenen metrin matkalta. Rantatörmälle tehdyt koekuopat ovat olleet täysin löydöttömiä.

Hämeenniemi (686010018) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hämeenniemi on aivan Rautalammin ja Suonenjoen kuntien rajalla sijaitseva, Koskeloveteen luoteesta päin työntyvä kapea niemi. Asuinpaikka-alue sijoittuu niemen eteläpäähän; kivikautinen asuinpaikka-alue noin 3 m vedenpinnan yläpuolelle kohoavan terassin päälle ja rautakautinen asuinpaikka-alue terassin alapuolella olevalle alavalle alueelle. Rautakautisia saviastianpaloja (KM 29357:10-13) on löydetty myös aivan rantavedestä. Kivikauden asuinpaikka-alueen eteläpuolelta alemmalta tasolta on varhaismetallikaudelle ajoittuvia löytöjä.
Maaperä alueella on hienoa, lähes kivetöntä hiekkaa. Alue on maisemallisesti edustava. Asuinpaikka-aluetta on ainakin noin 200 m pitkällä vyöhykkeellä. Niemen kärjessä, rantaterassin alapuolella on kesämökki.

Härkäniemi (686010019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Härkäniemen laaja kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Miekkaveden ja Koskeloveden Kangaslahden välisellä kannaksella. Paikalla on ainakin neljä asumuspainannetta ja löytöjä on kerätty mökkiteiden leikkauksista sekä Kangaslahden puolella sijaitsevan mökin piha-alueelta. Maaperä on alueella hiekkaista ja koekuoppien perusteella värjääntynyttä kulttuurimaata. Löydöt ovat keramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta.

Talliniemi (686010020) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Talliniemessä hiesu-hiekkamaata sisältävällä pienellä kumpareella, joka laskee voimakkaasti koilliseen ja itään. Löydöt (kvartsi-iskokset) on poimittu pieneltä alalta noin 100 m rannasta, viljelyspellolta. Maanomistajan mukaan paikalta on pellonraivauksen yhteydessä tullut esille kiviä ja tiiliä rakennuksesta ja paikalla on ollut useita kaskiraunioita. Rakennus on ollut todennäköisesti kumpareen tasaisemmalla laella, jossa on havaittavissa edelleen kiviä. Kvartsi-iskokset ovat löytyneet tästä rakennuksen pohjasta 10-15 m itään. Perimätiedon mukaan Talliniemessä on sijainnut Rautalammin ensimmäinen kirkko. Alueella havaittu myös kaskiraunioita.

Joutenniemi (686010021) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Joutenniemi on hiekkaista metsämaata, josta on aiempina vuosikymmeninä ajettu laaja-alaisesti hiekkaa lähitalojen tarpeisiin. Nyt nämä hiekkakuopat ovat muutamaa lukuun ottamatta kasvaneet jo umpeen.
Niemen kärjessä on rantavaja, josta noin kymmenen metriä kaakkoon on tullut esille vanhan hiekkakuopan seinämästä keramiikkaa (pieniä, koristelemattomia ja asbestisekoitteisia paloja 2 kpl) ja kvartsi-iskoksia. Kvartsi-iskosksia on löydetty noin 100 m säteellä tästä rantavajasta. Polun kohdalta Joutenniemestä on löytynyt kivikirves.
Kohde tuhoutunut pahoin hiekanotossa. Siellä täällä niemen alueella on vielä eheitä maakaistaleita jäljellä.

Aittolahti (686010022) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Konneveden Aittolahden itärannalla, Aittoniemen pohjoispuolella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille noin 30 cm syvältä rantavedestäja noin 30 m:n pituiselta rantakaistalta. Samalla on havaittu järven pohjassa nuotion kivikehä ja hiiliä. Samasta lahdesta on löydetty Rautalammin museossa oleva mahdollinen reenjalas, n. 0,5 m syvyydestä hiekan alta Aittoniemen lahdenpohjukasta (Rautalammin museo 4328).

Alaluosta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Luosta-järvessä sijaitsevan Meltunsaaren etelärannalla, länteen viettävällä savisella pellolla. Kiviesineen puolikas (KM 18190) on tullut esille mutaiselta rannalta ja asuinpaikkalöydöt peltorinteeltä, 20-40 m asuinrakennuksesta lounaaseen.

Olkilammen Rajakivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajakivi (ruotsin vallan aikainen?) sijaitsee Olkilammeksi merkitystä lammesta noin 200 m eteläkaakkoon, matalalla, metsäisellä kallionyppylällä. Kiven pitkät sivut noudattelevat peruskartalle merkityn rajalinjan suuntaa. Rajakiven korkeus on noin 120 cm, leveys juuresta noin 80 cm ja selän leveys on noin 20 cm. Selän pituus on noin 90 cm. Kaakosta katsottaessa kiven pitkän sivun vasemmassa ylälaidassa on nähtävissä hakkauksenomaisia syvennyksiä, mm. kruunu (?).

Harsulampi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Harsumäestä noin 1 km luoteeseen ja Marjomäen talosta noin 2 km etelään , Harsulammesta noin 65 m etelään olevalla olevalla luode-kaakko -suuntaisella kuivalla lampeen laskevalla selänteellä. Röykkiö on muodoltaan lähes neliskulmainen, kooltaan 2,5 x 3 m ja korkeudeltaan noin 0,5 m. Se on tehty melko teräväsärmäisistä kivistä. Röykkiön keskustaa on pengottu. Se on sammalen peittämä.

Pohjaslahti (687010004) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kiviöykkiö ja kuopat sijaitsevat Tiilikanjärven itärannan niemessä, noin 20 m rannasta. Paikka on noin 600 m kaakkoon Pohjoislahdessa sijaitsevasta Täyssinänn rauhan rajamerkistä. Röykkiö sijaitsee tasaisella, alavalla niemellä. Kooltaan se on 2,5 x 2,5 m ja korkeudeltaan noin 80 cm . Röykkiön lähellä, noin 20 m säteellä on viisi kuoppaa, joiden halkaisija on noin 0,5 - 1,0j asyvyys noin 40 cm

Tiilikan Rajakivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ruotsin ja Venäjän valtakuntien välinen Täyssinän 1595 rauhan raja kulki Tiilikkajärven kautta. Täyssinän rauhan rajakivi sijaitsee pienellä luodolla Tiilikkajärven Pohjoislahden keskivaiheilla, aiemmin lääninrajapisteenäkin (Kuopion ja Oulun) toimineessa kulmauksessa.
Kiven kaakkoon ja etelään antaville sivuille on hakattu vuosiluku (15)95 sekä Venäjän tunnuksena vinoristi ja Ruotsin tunnuksena kruunu, jonka alapuolella on kuningas Sigismundiin liittyvä kirjainlyhenne SRS. Kruunuja on tavallisesti käytetyn kolmen asemasta vain yksi ilmeisesti kiven pienuuden takia. Jo parikymmentä vuotta myöhemmin, vuonna 1617 Stolbovan rauhassa alue liitettiin kokonaan Ruotsiin. Kiven pohjoiseen antavalle sivulle kaiverrettu vuosiluku 1767 liittyy lääninrajan käyntiin, loput kirjaimet ovat rajankävijöiden ja maanmittarien nimikirjoituksia. Samalle sivulle kiveen on lisäksi kiinnitetty kuparinen rauhoitustaulu. Läänin sekä Sotkamon ja Rautavaaran kuntien välinen raja kulkee edelleen Tiilikkajärven rajakiven kautta.
Kivi on kooltaan pieni ja vaatimaton, talvella se saattaa peittyä jään ja lumen alle. Kesällä kivi kuitenkin erottuu selvästi ympäristöstään. Kiven merkinnät on kuvattu Tiilikkajärven kansallispuiston tunnuksessa.

Pöljä (749010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pöljänjärveen viettävällä hiekkakankaalla, vanhan rautatiepohjan koillispuolella. Alue on lounaaseen viettävää metsäkangasta. Rautatie on tuhonnut alueen alaosaa.

Siponen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee valtatien 5 ja rautatien välissä, Kolmisopen tien risteyksestä 0,1 km luoteeseen, Aappolantien molemmin puolin, Siposen talon pihamaalla ja ympäristössä. Hiekkauopan reunasta on löytynyt keramiikkaa, kvartseja ja pii-iskos, talosta noin 35 m päästä, saunan nurkalta on löytynyt kivikirves.

Pöljän vanha kansakoulu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pöljän kotiseutumuseon (ent. kansakoulu) pihamaalla ja ympäristössä. Paikalta on löytynyt kampakeramiikkaa ja kiviesineitä. Kotiseutumuseon riihestä noin 50 m itäkaakkoon, rautatiepenkasta, on löytynyt varhaista asbestikeramiikkaa ja riihestä noin 80 m pohjoiseen, niin ikään rautatiepenkasta, on löytynyt kampakeramiikkaa. Paikalla kerrotaan nähdyn tulisijoja rautatietä rakennettaessa.

Taipale (749010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kehvonlahden pohjukasta 0,4 km pohjoiseen, länteen viettävällä vanhalla, metsittyneellä hiekkareräisellä pellolla. Paikalta on löytynyt mm. vasarakirveen puolikas.

Saunalahti (749010006) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kehvon Luhtaniemen tyvessä, Kallaveden Saunalahden pohjukasta pohjoiseen sijaitsee lapinraunioalue. Raunio 1/a sijaitsee kallionnyppylällä, ei aivan korkeimmalla kohdalla. Se on ollut halkaisijaltaan noin 6,5 metriä, matala ja pengottu. Raunio on tutkittu vuonna 1977 ja sen jälkeen ennallistettu ja paikalla on ennallistuksen tulos. Ennallistettu raunio on kooltaan noin 5 x 4 metriä ja korkeutta sillä on noin 1,2 metriä. Raunion 1/a alla ja vierellä on matalia, rosopintaisia ja halkaisijaltaan 2-7 cm olevia kuoppia kalliopinnassa. Niiden oletetaan olevan uhrikuppeja. Rauniosta on löytynyt kaksi tasakantaisen piinuolen katkelmaa ja pala palanutta piitä.
Alueelta on havaittu kolme muuta kivirauniota. Raunio 2/c on edellisestä noin 70 m itään, kivikkoisella maalla oleva noin 5 x 3 metriä kokoinen raunio, jonka korkeus on puolisen metriä. Raunio b on ryhmän pohjoisin ja se on kooltaan noin 5 x 3 metriä ja korkeutta sillä on noin 40 cm. Raunio d on muodoltaan pyöreähkö ja sen halkaisija on noin viisi metriä, korkeutta rauniolla on noin 50 cm.
Rauniot b, 2/c ja d ovat paksun sammal- ja turvekerroksen peittämiä ja muodoltaan hieman epämääräisiä ja on epäselvää, ovatko ne esimerkiksi pengottuja tai muuten rauenneita lapinraunioita.

Maijala (749010007) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Pöljän asuinpaikan (Siilinjärvi 1) koillispuolella oelvalla tasaisella kankaalla, Aappolantien ja vanhan ratapenkan risteyksestä noin 1150 m pohjoiseen. Matala, turpeen peittämä kiviraunio on halkaisijaltaan noin 3 m ja siinä on keskellä syvennys. Kohteesta on tullut esille palanutta savea.

Jokela (749010008) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sipolan asuinpaikan pohjoispuolella olevan ison hiekkakuopan länsi- ja luoteisreunalla, aivan rautatien itäpuolella. Sen itäpuolella sijaitsee Jokela 2 kivikautinen asuinpaikka. Jokelan asuinpaikka on tuhoutunut suureksi osaksi hiekanotossa ja rautatietöissä.

Mattila (749010009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee valtatie 5 molemminpuolin, Pöljänjoen pohjoisrannalla, joen ja Pulasteen väliin työntyvän harjun laella. Asuinpaikka rajautuu harjanteen reunoihin muualla paitsi etelässä ja lännessä, joissa harjanteen leikkaavat valtatie 5:n ja sitä myötäilevän kevyenliikenteen väylä. Harjanteen länsrireuna on jyrkkä, etelään madaltuva, avoin ja herkästi sortuva hiekkaluiska.

Jokela 2 (749010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee valtatien 5 ja rautatien välisessä maastossa, Pöljänjoen kaakkoispuolella, Pöljänjoen suun eteläpuolella olevalla moreenikumpareella. Puunkaadosta on poimittu talteen saviastianpaloja ja kvartsia. Siposen hiekkakuoppa on kumpareen eteläreunassa.

Mattila S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee valtatien 5 itäpuolella, Pöljänjoen etelärannalla, joen ja Pulasteen väliin työntyvän harjanteen laella. Alue on havupuuta kasvaa hiekkakangasta. Paikalla on havaittavissa neljä pyöreähköä painannetta sekä kaksi pyyntikuopilta vaikuttavaa pienempää ja syvempää kuoppaa. Paikalta on löytynyt mm. keramiikkaa ja kvartsia.

Lassila etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee valtatien 5 itäpuolella, Pöljän koulusta 100 m luoteeseen, kevyenliikenteenväylän, ulkoilutien ja sorakuopan välissä, mäntyä kasvavalla harjanteella. Asuinpaikka on suureksi osaksi tuhoutunut. Paikalta on löytynyt kvartsia, ja koekuopissa on havaittu palaneita kiviä, likamaata ja punamultaa.

Puntolainen (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiöt sijaitsevat Kehvonsalon edustalla olevan Puntolainen-saaren luoteispäässä. Röykkiöt ovat noin 10 m päässä rantaviivasta ja noin 3 metrin etäisyydellä toisistaan. Ne ovat halkaisijaltaan 3 m ja itäisin niistä on noin 50 cm korkea ja sijaitsee maastossa on puoli metriä korkeammalla kuin toinen röykkiö, joka on noin 40 cm korkea. Röykkiöt ovat heinän ja lehtien peittämiä. Puntolainen saaren eteläpäässä, noin 10 m päässä vesirajasta, on lisäksi kivipaasi, joka on 66 cm korkea, nelisivuinen, ylöspäin kiilamaisesti kapeneva. Pohja-alaltaan paasi on suorakaide, lappeet 40 cm, kyljet 45 cm. Paasi on noin 70 cm vedenpinnan yläpuolella. Sen pinnassa ei ole selviä työstämisen jälkiä, mutta se vaikuttaa mahdollisesti paikalleen kivillä tuetulta lohkareelta.

Heikkiläinen (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kehvon eteläpuolella, Kallavedellä, Heikkiläinen-nimisen saaren pohjoispäässä metsässä, noin 10 m päässä vesirajasta ja 2 m korkeudella vedenpinnasta mitattuna. Saari on melko kivinen, mutta maa-aines on hiekkaa. Röykkiö on halkaisijaltaan noin 3 m ja sen keskellä kasvaa iso mänty. Röykkiö on kasattu loivasti kaakkoon nousevan hiekkaharjanteen luoteispäähän. Hiekkaharjanteen laella, röykkiöstä kaakkon päin, on lisäksi kaksi 1-2 m halkaisijaltaan olevaa kuoppaa, joiden syvyys on noin 0,5 m. Kuopat saattavat olla pyyntikuoppia. Paikalla on vahva puusto.

Limalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kumpu-Jälän pohjoisosassa, etelään viettävällä rinteellä, Limalahden talon länsipuolisen peltoalueen pohjoisreunassa olevalla kumpareella. Alue on hiekkamaata. Asuinpaikkalöytöjä, kvartsi-iskoskia ja palanutta luuta (KM 31821) on tullut esille koko kumpareen laen alueelta.

Itkolantie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuorelan pohjoispuolella, Itkolantiestä etelää kohti haarautuvan ulkoilutien tienhaarassa. Tielevennykseen on tehty hiekkakuoppa, joka on tuhonnut asuinpaikkaa. Asuinpaikkalöydöt (KM 32295) ovat tulleet esille kuluneen tien pinnalta.
Itkolantien pohjoisreunassa on kohtalaisen hyvin säilynyttä ensimmäisen maailmansodan aikaista juoksuhautakaivantoa. Inventoinnin 2012 perusteella asuinpaikka vaikuttaa hyvin pienialaiselta tai muuten suureksi osaksi tuhoutuneelta.

Hiekkapakka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iisalmi - Kajaani valtatiestä E63 noin 500 m itään, Joenpolvi-tilan asuinrakennuksesta noin 300 m itään, Ala-Venäänjärven ja Hirvijärven yhdistävän jokiosuuden etelään ja kaakkoon viettävillä rantapelloilla. Asuinpaikka-aluetta lienee noin 500 m:n pituisella alueella. Maaperä alueella on hiekkaista.

Lahnakankaan hautausmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee hautausmaan kohdalla, hiekkaisen harjun itään ulkonevalla kielekkeellä. Hautausmaan eteläreunalle on ajettu täytemaata. Maaperä alueella on lähes kivetöntä hiekkaa.Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille joko haudankaivuun yhteydessä tai ne on poimittu hiekkakäytävien kohdalta.

Linja-aho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka (?) sijaitsee Iisalmi - Kajaani valtatiestä nro 5 lnoin 200 m länteen, Hirvijärven pohjoisosasta noin 600 m länteen, Linja-ahon tilan pihapiirissä, itään viettävällä rinteellä. Asuinpaikalta on tullut esille poikkikirves, jota säilytetään Iisallmen museon kokoelmissa.

Kauppila (762010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sukevanjärven kaakkoispuolella, Kauppilan tilan asuinrakennuksesta noin 80 m koilliseen, Sukevanjärveen viettävällä peltorinteellä. Maaperä alueella on hiekkaa.

Venäjänjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iisalmi -Kajaani -valtatiestä nro 5 noin 300 m itään, Ala-Venäänjärven kaakkoispuolella, Venäjänjärvi -tilan kaakkoispuolella olevan peltorinteen alueella. Asuinpaikkalöytöjä on tullut esille talon koillispuolelta ns. "uudispellon" alueelta ja talon ja Venäänkosken väliseltä alueelta sekä talon pihapiirin eteläpuoliselta pellolta.

Hirviniemi (762010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iisalmi - Kajaani valtatiestä nro 5 noin 1,3 km itään, Hirvikosken itäpuolella ja Hirviniemen tilan asuinrakennuksesta noin 100 m länteen, jokeen viettävällä hiekkaisella peltorinteellä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille jokeen pistävän niemekkeen alueella olevalta kumpareelta.

Lassila (762010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sonkakoskelta Laakajärvelle vievän paikallistien eteläpuolella, Lassilan talon pihapiirissä. Asuinpaikkaöydöt ovat tulleet esille noin 20 m etelään asuinrakennuksesta olevan perunapellon kohdalta, hiekkaisesta multamaasta.

Näyhälä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iisalmi - Kuopio -valtatietä noin 1,9 km länteen, Talasjoen länsipuolella ja Näyhälä-tilan asuinrakennuksesta noin 150 m itäkaakkoon, loivalla kumpareella, viljelysmaalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille pellonraivauksen yhteydessä.

Myllykoski (762010009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iisalmi - Kuopio -valtatien länsipuolella, Pienivedestä Lahnalampeen johtavan Myllyjoen länsipuolella, Myllykosken partaalla, koskeen viettävällä hiekkaisella rinteellä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille pelto- tai koskenperkaustöiden yhteydessä.
Talon pihassa kynnetyllä kasvimaalla oli runsaasti kvartsi-iskoksia. Eniten niitä oli näkyvissä asuinrakennuksen lähellä, noin 5-10 metriä siitä itään ja kaakkoon.

Tenetti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iisalmi - Kuopio -valtatien länsipuolella, Sukevanjärvestä Pieniveteen laskevan Tenetinjoen pohjoisrannalla, Tenetti-tilan asuinrakennuksesta noin 100 metriä länteen olevan etelään viettävän rinteen laella. Kiviesineitä (reikäkivi Kansallismuseon kokoelmissa, muut Sukevan koulun kokoelmissa) on tullut esille 1970-luvulla pelloksi raivatun saarekkeen kohdalta. Inventoinnin yhteydessä paikalta löydettiin kvartsi-iskoksia.
Vuonna 2017 peltorinteen alaosasta löytyi pohjalainen tasataltta. Löytöpaikan tarkastuksen yhteydessä vuonna 2018 asuinpaikan itäpuolella sijaitsevalta pihapellosta tehtiin yksittäinen kvartsihavainto kynnetyn pellon pinnasta.

Lauttalampi (762010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee maantien nro 5822 eteläpuolella olevan Lauttalammen Luodelahden koillispuolella, noin 100 m rannasta. Asuinpaikka-alue on sijainnut hiekkaisella rinteellä, mutta se lienee tuhoutunut kokonaan hiekanotossa.

Levälahti (762010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapajärven kaakkoisrannalla, Jyrkän entisestä ruukista noin 1,5 km etelään, Sonkajärven ja Jyrkän väliseltä tieltä (nro 5862) etelään risteävän pikkutien varrella. Maaperä alueella on moreenia.
Asuinpaikkalöydöt vuonna 1996 on poimittu noin 3 m järvenpinnan yläpuolella sijaitsevan rantaterassin kohdalta, mäntykankaalta, rantaterassin kohdalla kulkevan mökkitien kohdalta, tien päästä sekä siitä noin 10 m lounaaseen tehdystä koepistosta. Tienpinnalta löytyi kvartsi-iskoksia ja mahdollinen hioimen katkelma. Lapionpistosta, selkeän huuhtoutumiskerroksen alta, tuli esille kvartsikaavin.
Asuinpaikka-alue rajoittunee tasaisen rantaterassin kohdalle, noin 40-50 m pitkälle alueelle. Välittömästi löytöpaikan takana kaakossa sijaitsevan hiekkakuopan reunamilta ei vuoden 1996 tarkastuksen yhteydessä ei tullut esille löytöjä.

Saunaniemi (778010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saunaniemen etelärannalla, Koskeloveden äärellä. Alue on mäntyä kasvavaa harjumaastoa, jonka rinteillä on useita muinaisia rantatörmiä. Paikalla on myös uimaranta, jonka käyttö kuluttaa rantatörmän reunaa. Saunaniemen etelärinteen maaperä on hiekkaa, harjannetta kohti se muuttuu soraksi. Asuinpaikalta on löytynyt mm. kvartsi- ja kvartsiittiesineistöä, pii-iskoksia, saviastianpaloja sekä palanutta luuta.

Pohjoisniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koskeloveteen pistävän Pohjoisniemen lounaisrannalla. Asuinpaikka-alue on hiekkakangasta, rannassa noin metrin korkuinen sortuva rantatörmä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille rantatörmästä.

Kalaranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saunaniemen pohjoisrannalla, hiekkaisella kumpareella, Kalarannan tilan pihapiirissä, Tiikinlahden rannalla; pihamaata ja peltoa. Alueelta on asuinpaikkaan viittaavia löytöjä ja paikalla kerrotaan havaitun kiviä, nokea ja likamaata. Asuinpaikan laajuus on epäselvä.

Saunaniemi SW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koskeloveden Saunaniemen lounaisosassa, aivan rantatörmän päällä. Sortuneesta rantatörmästä peräisin olevia asuinpaikkalöytöjä on poimittu esille vesijättömaalta.

Kutujärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kutujärven itärannalla, aivan vesirajassa rantahiekalla. Kvartsia on löytynyt noin 10 m matkalta rantahiekalta ja vedenpinnan alapuolelta. Kutumäki nousee melko jyrkästi rannasta, eikä rantapenkan päälle tehdyistä koekuopista ole löytynyt asuinpaikkaan viittaavia merkkejä. Maaperä paikalla on hietikkoa.

Rantala (778010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 150 m Iisveden Rantolahden rannasta, purouoman ja leveän ja syvän uomalaakson länsipuolella, laakson reunasta parikymmentä metriä länteen, rinteessä olevalla tasanteella. Maaperä asuinpaikan kohdalla on hiekkainen moreeni, joka muuttuu kivisemmäksi asuinpaikasta etäännyttäessä ja hienoaineisemmaksi alempana. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsänäestysjäljistä. Asuinpaikka sijaitsee 102,5 m:n korkeustasolla Muinais-Päijänteen rantatörmällä ja ajoittuu sen maksimivaiheeseen, mesoliittisen ajan ja varhaiskampakeraamisen ajan vaihteeseen, noin 5000 eaa. tienoille.

Vesikallionniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iisveden itärannalla Vesikallionniemen koillispuolella, nykyisen matalan rantatörmän päällä. Maaperä alueella on hiekkaa ja kasvillisuus kuusivaltaista metsää. Alueella on kaksi asumuspainannetta, jotka sijaitsevat heti nykyisen rantatörmän takana olevalla tasanteella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille asumuspainanteisiin tehdyistä koekuopista.

Mäntyranta (844010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vesannolle vievän maantien molemmin puolin. Asuinpaikka on teiden ja rakentamisen rikkomaa. Löytöjä on tien eteläpuolelta ainakin Laituritien ja urheilukentän tasalle asti. Vuoden 2010 koekuopituksessa maantien eteläpuolelta havaittiin mahdollinen asumuspainanne. Maantien pohjoispuolen koekuopissa suurin löytöryhmä oli keramiikka, jossa tyypillistä kampakeramiikkaa ja mahdollisesti varhaismetallikautista keramiikkaa.

Keskikoulu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervonsalmen ja Riitlammen-Pohjalammen välisellä hiekkaharjulla. Alue, jolla sijaitsevat myös Tervon kirkot, hautausmaat ja koulualue, näyttää olleen jo esihistoriallisella ajalla lähes kokonaan asuttua. Rakentaminen, tiet ym. ovat hävittäneet aluetta, mutta tutkimuskelpoista aluetta on yhä jäljellä. Asuinpaikkalöydöt ovat pääasiassa kivikautisia. Vuoden 2010 koekuopituksessa tien länsipuolelta havaittiin muinaisjäännösaluetta 12 metrin matkalla. Kohteen laajuutta suunnittelualueen ulkopuolella ei selvitetty.

Hiidenmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niiniveden Hiidenlahden pohjukan koillisrannalla, pihamaa- ja puutarha-alueella. Hiidenmaan talosta noin 1 km kaakkoon olevan Hiidenlammen molemmista päistä on suosta löydetty kivikautisten verkkojen kaarnakohoja ja kiveksiä.

Haukisenkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hemmolantien varressa, Haukilammen pohjoispuolella olevalla hiekkakankaalla, joka rajoittuu lounaassa suomaahan, entiseen jokiuomaan. Nykyään paikalla on hiekkakuoppa. Asuinpaikka on tuhoutunut osittain hiekanoton seurauksena. Asuinpaikka ajoittuu mesoliittiseen kivikauteen, aikaan noin 7500 eKr. Alueella on muutamia kuopanteita, joista yksi on tutkittu koekaivauksin ja tulkittu pyyntikuopaksi.
Pyyntikuoppaa tutkittiin lisää sen jouduttua soranottokuopan profiiliin. Pyyntikuopan pohjalla, noin kahden metrin syvyydessä oli palamaton puurakenne. Rakenteesta teetettiin dentrokronologinen analyysi (Zetterberg 2007). Radiohiilimenetelmällä ajoitettiin yksi rakenteen puista, 1950+-110 Bp (Hel-2452). Kalibroituna tämä ikä on noin 100 eKr.

Hiekkaniemi (844010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Linnonsaaren itäosassa Linnonsalmen rannassa olevan Hiekkaniemen tyvellä, Rantalan talosta noin 400 m kaakkoon. Asuinpaikka-aluetta on tuhoutunut hiekanotossa.

Hynnisensaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tervonsalmen kaakkoispäässä, pienellä harjusaarella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille harjusaaren korkeimmalta kohdalta, piha-alueelta.

Päiväranta (844010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pienen Nilakan itärannalla, lahden pohjukassa. Asuinpaikka-alue on heinittynyttä puutarhaa. Löydöt ovat tulleet esille puutarhatöiden yhteydessä.

Syväsalmi (844010008) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koivujärven ja Ahvenisen välillä olevan Ahvensalmen kaakkoispäässä, Syväsalmen kapeikon länsipuolella olevassa niemessä. Maaperä alueella on hiekkapohjaista, kivikkoista metsämaata. Alueella on maatuneita, vanhoja hiekkakuoppia.

Huttula (844010009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tervonsalmen länsirannalla, Huttulan talon pohjoispuolella olevalla tasaisella peltoalueella. Maaperaä alueella on hienoa, hiesumaista hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille peltomullasta. Tarkastushetkellä 2014 Lukkarintien ja rannan välinen alue oli kokonaan rakennettua pientalokorttelia, joskin tontit ovat melko avaria, ja rakentamatonta aluettakin on jäljellä. Rannalla olevat tontit ovat suurelta osin hoidettua pihanurmikkoa.

Jakosaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rasvangin järven koillislaidalla olevassa Jakosaaressa. Asuinpaikka käsittää saaren laen, jossa on kesämökki ja istutuksia. Saaren lounaisosassaon kivikkoisella alueella pyöreä kiviraunio, jonka halkaisija on noin 6 m. Raunion keskellä on painauma.

Piiniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rasvangin ja Virmasveden välisen Linnonsalmen itäpuolella olevassa Piiniemessä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille luoteisosan itäreunalta metsäautotien leikkauksesta. Asuinpaikka-aluetta on tuhoutunut metsätien kohdalta.

Katiskakaarre (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Soinlahden kylässä, Hirvijärven ja Ahvenisen välillä olevan Hirvisalmen pohjoisrannalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille aivan Karttulasta Pielavedelle vievän maantien itäpuolella olevan hiekansekaisen peltokumpareen päältä. Paikalle v. 2005 tehtyjen lapionpistojen perusteella kiinteitä asuinpaikkakerrostumia ei paikalla ole säilynyt. Kohteen nimi tulee paikalta noin 300 m luoteeseen olevan lammen mukaan.

Loukkuviita (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pirttijärven Etelälahden rannalla olevasta Viitaharjun talosta noin 200 m lounaaseen, aivan Pielaveden kunnan rajalla. Asuinpaikka-alue on hiekkaista metsäkumparetta, josta on otettu hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt on poimittu vanhan hiekkakuopan reunamilta.

Uitin (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koivujärven ja Ahvenisen välillä olevan Ahvensalmen luoteispään itärannalla, sillasta noin 200 m pohjoiskoilliseen. Asuinpaikka-alue on hiesuista rantapeltoa.

Hirvisalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ahveniseen pistävässä Haapaniemessä. Asuinpaikka-alue on hiekkaista, vanhaa peltoa, johon on istutettu koivua.

Kurikkasaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tallusjärvessä olevassa Kurikkasaaressa. Asuinpaikkalöyödöt ovat tulleet esille Kurikan talon pohjoispuolella olevasta vanhasta pellosta. Maaperä alueella on hiekkaista.

Pitkäharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tallusjärven länsipuolella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille Pitkäharju-nimisen talon luona olevasta puutarhasta.

Kanavanmökki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tallusjärven ja Rakkineensalmen välisen Talluskanavan länsipään pohjoisrannalla. Asuinpaikan sijaintia ei ole määritetty tai selvitetty aivan täsmällisesti.

Harinka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tervo-Karttula -maantien itäpuolella olevalla savikkoisella pellolla.

Pirtinkaarre (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilakkaan pistävän Manginniemen päässä olevan Pirtinkaarteen rannasta koilliseen suuntautuvan Koluniemen luoteispuoleisella rantahietikolla.
Kapean kannaksen kaakkoisrannalta, rantahiekalta, löytyi rombimainen reikäkivi (KM 41351). Koko kannas voidaan katsoa kuuluvan samaan asuinpaikkaan.

Suontaus (844010023) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ahveninen-järven Rasvankiin olevan lasku-uoman kohdalla Harinkalla, Haringanlammen yhteydessä. Suontauksen pellot sijaitsevat lammen länsipuolella. Siitä länteen maasto laskee Rasvankiin. Maaperä alueella on kivistä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille pellon ja järven väliseltä kaistaleelta, aavistuksen muuta ympäristöä korkeammalta terassilta 100 metrin korkeuskäyrän tuntumasta metsänäestysjäljistä. Asuinpaikka lienee maaperän kivisyydestä johtuen pienialainen.
Koordinaattipisteen välittömässä läheisyydessä on kaksi peräkkäin olevaa kivettyä kellarikuoppaa, mahdollisesti nauriskuoppia sekä muita historiallisen ajan peltoviljelyyn liittyviä kivirakenteita.

Salmenniemi (844010024) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ahvensalmen itäpuolella olevassa Salmenniemessä, kivikkoisen rannan äärellä olevan kumpareen päällä. Asuinpaikka lienee pienialainen. Isohkon maakiven vierestä on löytynyt Pöljän keramiikkaa. Maaperä on kivikkoa, hiekkaa tai soraa on niukasti.

Riitniemi (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Tervon keskustan eteläpuolella, Rasvanki-järveen pistävässä Riitniemessä, niemen lounaissivulla, tasaisella kankaalla. Maaperä paikalla on hiekkaa. Metsälaikutusjäljistä on poimittu talteen keramiikkaa ja kvartsia. Asuinpaikka lienee suppea-alainen.

Jokiharju (844010026) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Liesjoen eteläpuolella, Liesjokea kohti viettävällä rinteellä, Syväharjuntien pohjoispuolella, koivutaimikkoalueella. Asuinpaikkalöydöt on poimittu laikutusjäljistä.

Rakkineensalmi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Talluskanavan pohjoispuolella, kanavan suussa olevalla hakkuuaukealla. Metsäaurausjäljistä on poimittu talteen kvartsia ja palanutta luuta.

Rakkineensalmi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Talluskanavan pohjoispuolella, hakkuuaukealla. Maaperä on kivistä. Asuinpaikkalöydöt on poimittu metsäkoneen tekemistä jäljistä.

Rakkineensalmi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rakkineensalmen itäreunalla, Päivärannan talon eteläpuolisella hakkuuaukealla, kivisessä rinteessä. Asuinpaikka ulottunee myös entiselle peltoalueelle. Paikalta on löytynyt kampakeramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta.

Siltosuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siltosuon lasku-uoman itäreunassa, kosteikon äärellä, kivisellä metsämaalla, hakkuuaukealla. Metsäaurausvaoista on poimittu talteen kvartsi-iskoksia.

Laukansalo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Leppälammen talosta noin 400 m itään, Itälahteen vievän tien varressa, maantiestä noin 100 m päässä. Asuinpaikka-alue on hiekkaista metsämaata. Alueella on vanha, pieni hiekkakuoppa

Multimäki (857010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Juojärven Kojanlahden pohjoisrannalla, Uudistalosta noin 1 km itään. Paikalla on kesämökkitontteja. Asuinpaikkalöydöt (siimanpaino, keramiikkaa, kvartsia, piitä, palanutta luuta) ovat tulleet esille kuluneesta ja murtuneesta rantatörmästä, mökin itäpuoleisen aittarakennuksen eteläpuolelta. Löytökohdasta noin 50 m itään on halkaisijaltaan noin 10 m oleva matala painanne, joka lienee asumuspainanne. Painanteen kohdalle tehdystä koekuopasta on löytynyt saviastianpaloja ja kvartsi-iskoksia. Painateen ja löytökohdan välissä on toinenkin painanne, joka saattaa olla asumuspainanne.

Mustonen (857010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mustonen-lammen pohjoisrannalla, metsätien varressa. Asuinpaikka-alue on mäntymetsää. Löytöjä on tullut esille omakotitalojen rakentamisen yhteydessä. Asuinpaikka-alueen yläosa on tuhoutunut teiden ja talojen rakentamisen yhteydessä.

Ritoniemi (857010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tuusniemen kärkeen vievän metsätien eteläpuolella. Asuinpaikkal-alueella on näkyvissä muinainen rantaterassi. Asuinpaikkaöydöt ovat tulleet esille rantaterassin kohdalla kulkevan sähkölinjan kohdalta ja metsänäestysjäljistä. Paikka oli inventointihetkellä v. 2004 tiheän mäntytaimikon peitossa.

Väliniemi (857010006) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Juojärven Kojanniemen Väliniemessä, noin 15 m vesirajasta. Röykkiö sijaitsee kahden kesämökin välissä, avarapohjaisessa mäntyvaltaisessa metsässä, toisesta kesämökistä noin 28 m kaakkoon. Röykkiö on halkaisijaltaan noin 3,6 m ja korkeudeltaan noin 0,6 m. Röykkiön päällä kasvaa isoja puita. Kivet ovat sammalen peittämiä. Paksun sammal- ja varpukerroksen peittämän röykkiön muotoa on vaikea hahmottaa mutta se on ehkä enemmän kulmikas kuin pyöreä.

Älymäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vianveden kaakkoisimman pään, Koivulahden rannasta noin 500 m koilliseen, Älymäen tilan (Iskolan) pohjoispuolella olevalla peltoalueella. Asuinpaikka-aluetta ei ole tarkasti paikannettu. Iskolan talosta noin 300 metriä pohjoiseen on löytynyt KM 24219:1 (kaksoistallta) ja samaiselta alueelta KM 24219:3 (kiviesineen teelmä). KM 24219:2 (poikkiteräinen tasataltta) on löytynyt Iskolan talon länsipuolelta silloiselta kasvimaalta. Muut esineet ovat kyntökerroksesta. Kvartsi KM 24219:4 on löytynyt samalta alueelta kuin mj-rekisterin kohde Iskola 1000016710.
Vuosien 2000 ja 2021 inventoinneissa pelto on ollut kasvillisuuden peitossa eikä paikalta ole tehty havaintoja. Korkeustaso 95-100 viittaisi Saimaan korkeimman rannan päällä olevaan asuinpaikkaan. Topografian puolesta asuinpaikka sijoittua pellon eteläosan itälaitamille missä on matala harjanne. Metsän puolelta ja lähialueen metsän reunoilta ei inventoinneissa saatu havaintoja esihistoriasta. Maaperä tällä alueella on hienoaineksista moreenia.

Juojärvi Laitosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kalmistoalue sijaitsee Laitosaaren (paikalliset kutsuvat saarta Laitasaareksi) länsiosan korkeimmalla kohdalla. Kalmistossa on 15 kpl selvästi havaittavissa olevia hautoja ja joukko epämääräisiä painanteita, jotka myöskin voivat olla hautoja. Haudat erottuvat n. 2 m pitkinä painanteina, joiden syvyys on n. 40 cm. Ne ovat pohjois-etelä -suuntaisia, ja hautarivit kulkevat saaren pituussuunnan mukaisesti. Melkein kaikkia havaittuja hautoja on kaiveltu.

Pyssynperä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiukoonniemen itäisimmässä niemekkeessä, Pyssynperä-lahden eteläpuolella, rannasta noin 25 m päässä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille alueella äestysjäljistä sekä koepistosta.

Kiukoonniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rikkaveteen pistävän Kiukoonniemen itäreunan niemekkeessä, rantakallioiden välisellä hiekkakankaalla, väylämerkin kohdalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koepistosta.

Emännänniemi (857010011) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiukoonniemen Emännänniemessä, liki rantaan asti ulottuvan pellon reunassa, rantatörmän päällä. Asuinpaikkalöytöjä on tullut esille viljelyspellon kohdalta ja vielä pelloksi kääntämättömältä kaistaleelta rannan ja pellon väliltä. Maaperä alueella on hiekkaa ja hiesua. Paikalta löytynyt keramiikka on Luukonsaaren tyylin keramiikkaa.

Isännänniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rikkaveteen työntyvän Kiukoonniemen lounaisosassa, Kiukoolan talosta noin 460 m kaakkoon, lounaaseen viettävällä metsäisellä rinteellä. Noin 40 m:n päässä rannasta on kaksi kumparetta, joista läntisimmän kohdalla on 8-9 m halkaisijaltaan oleva ja noin 50 cm syvä asumuspainanne. Painanteen itäosaan tehdystä koepistosta on tullut esille asbestisekoitteisia saviastian paloja (KM 31521:1-3). Asumuspainanteesta noin 30 m itään olevan toisen kumpareen kohdalta on tullut esille palaneen luun murusia ja kvartsi-iskos).

Saunajärvi (857010013) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kaavinjärven kaakkoispuolella olevan pienen Saunajärven eteläpäässä, rannasta runsaat 100 m etelään. Asuinpaikka-aluetta on noin 100 m matkalla alkaen Tuusniemelle vievän maantien nro 572 ja Rantomäentien risteyksestä noin 100 m länteen. Rantomäentiestä etelään 10-30 m. Asuinpaikka on loivassa järveen laskevassa rinteessä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsänäestysjäljistä.

Riihijoensuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kaavinjärven kaakkoispäässä olevan Haapaniemen eteläpuolella olevan Haapalahden eteläpäässä, siihen laskevan Riihijoen länsipuolella, järven rannasta 60-70 m etelään ja tien risteyksestä noin 50 m pohjoiseen. Asuinpaikka-aluetta on molemmin puolin rantaan vievää tietä. Asuinpaikka-alueella on kaksi asumuksenpohjaa. Asuinpaikka ulottunee rannan suunnassa purolaaksosta noin sata metriä aina lännessä olevaan jyrkkään rinteeseen saakka.

Honkakangas (857010015) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuopion ja Tuusniemen rajalla, Joensuuntien molemmin puolin, Ruunajoelle johtavan paikallistien risteyksen pohjois- ja itäpuolella. Laajalta kankaalta tunnetaan tällä hetkellä 14 asumuspainannetta, jotka ovat kooltaan 5-12 x 4-8 m. Painanteita on noin 400 m pitkällä matkalla ja ne näkyvät hyvin selvästi kangasmaastossa. Painanteista viisi sijaitsee Joensuuntien eteläpuolella. Paikalta on sekä tyypillistä kampakeramiikkaa että varhaista asbestikeramiikkaa.
Vuoden 2009 tarkastuksessa havaittiin asuinpaikan jatkuvan Ylimmäisen pellolle, joka tarkastushetkellä oli kynnettynä. Vuonna 2021 tehtiin keramiikkahavaintoja painanteista hieman itään, 100 metrin korkeuskäyrän yläpuolelta laikutetulta metsäalueelta.
Yhtenäisen asumuspainannealueen itäpuolella on alakohteena erillinen löytöalue, joka sijoittuu noin 100 m mpy ja josta löytöinä on varhaista asbestikeramiikkaa. Tältä alueelta on havaittu myös rikkoutunut liesikiveys. Kohde sijaitsee alueella, joka on hakattu ja jossa on tehty maanmuokkausta.
2021 inventoinnissa Joensuuntien eteläpuolelta havaittiin kolme uutta painanetta, joista löytöinä mm. keramiikkaa.

Naavanen NW1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Naavanen -järven luoteispuolella, rannasta noin 400 m, etelään purouomaan laskevan peltoharjanteen laella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille viljelyspellon kohdalta.
Korkeuden ja löytömateriaalin perusteella kyseessä on mesoliittinen asuinpaikka. Vuoden 2021 inventoinnissa kohteesta ei uusia havaintoja.

Naavanen NW2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Naavanen -järven luoteispuolella, rannasta noin 100 m.n päässä. Asuinpaikka sijoittuu etelään, purouoman suuntaan laskevan peltoharjanteen laella. Maaperä alueella on hiekkamaata. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille viljelyspellon kohdalta, paikalla olevasta rehusiilosta alkaen länteen päin.
Vuoden 2021 inventoinnissa ei uusia havaintoja.

Koiralampi E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tuusjärven eteläpuolella, harjun pohjoispuolella olevan Koiralammen itäpuolella olevan suppakuopan koillisrannalla, teiden risteyksen tuntumassa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille peltomaasta, taimitarhalle vievän tien länsipuolelta. Asuinpaikka-aluetta ulottunee tien itäpuolellekin. Toinen löytöalue on saman peltoaukean luoteisreunalla, Tuusjärven lahdekkeen itäreunalla.
Vuoden 2021 inventoinnissa kohteesta ei uusia havaintoja.

Naavanen N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Naavanen -järven pohjoisrannalla, Naavanen -tilan asuinrakennuksesta 200 m itään, järven rannasta 30-50 m. Asuinpaikkalöydöt (palanutta luuta) ovat tulleet esille koekuopista.
Vuoden 2021 inventoinnissa alue todettiin olevan tiheä vesakon peittämää.

Hietajärvi N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hietajärven pohjoispään koillispuolella, Lammakko- nimisen lammen luoteispuolella, rannasta noin 100 m päässä, peltorinteen laella ja etelärinteessä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille peltomullasta.

Kopolanniemi (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Haijanselällä olevalta Haijan kanavalta noin 0,5 km itäkoilliseen, Kopolanniemen länsiosan hietapellolla. Maa viettää lounaaseen kohti järveä. Peltoaukeaman läpi kulkevalta rantatiestä noin 40 m luoteeseen olevan kumpareen päältä, pellon pinnalta, on poimittu talteen kvartsia.

Metsäpirtti (916010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ruokosjärven länsipuolella, Metsäpirtti-nimisen tilan peltoalueella. Asuinpaikkalöytöjä on tullut esille kolmesta eri kohtaa. Keihäänkärki, iskukivi ja särkynyt ja sittemmin kadonnut piirtokoristeinen uurrenuija (KM 19573) ovat löytyneet asuinrakennuksesta noin 140 m luoteeseen, etelään viettävältä peltorinteeltä. Kivikirves (KM 24218) on tullut esille Viulukallio-nimisen pellon kohdalta, noin 150 m:n päässä edellä kuvatuista löydöistä pohjoiseen. Kolmas löytöalue, jolta on tullut esille kvartsi-iskoksia (KM 29078) sijoittuu asuinrakennuksesta noin 50 m lounaseen olevalle pellolle.

Hanhikangas (916010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Atronjoen pohjoispuolella Purunniemellä, paikallistiestä nro 16374 noin 100 m etelään olevan vanhan hiekkakuopan reunamilla. Maaperä alueella on hienoa hiekkaa. Hiekkakuoppa on nykyisin vesakoitunut. Vuoden 2009 inventoinnin yhteydessä löydettiin muutama kvartsi-iskos harjanteen laelta, kaakkoispäästä, harjanteen säilyneestä osasta. Suurin osa asuinpaikasta lienee tuhoutunut hiekanotossa.

Siikamäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Atronjoen pohjoispuolella, jokisuusta noin 1200 m itäkoilliseen, loivasti etelälounaaseen viettävällä peltorinteellä. Maaperä alueella on hiekan ja saven sekaista multaa. paikalla on havaittavissa muinaisrantatörmä. peltosaarekkeen alueelta, törmän reunamilta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Mäntylä (916010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sälevä-järven kaakkoispuolella ja Matomäki-Vehmasjärvi -maantien länsipuolella, Mäntylä nimisen tilan asuinrakennuksesta noin 100 m länteen olevalla viljelyspellolla. Maaperä alueella on hiekka-hiesupohjaista, paikoitellen myös soramaista.

Sahiniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Itälammen ja Tiilikanjoen itäpuolella, Sahiniemen tilan asuinrakennuksesta noin 500 m kaakkoon, jokeen viettävällä peltorinteellä, noin 250 m:n päässä joesta. Maaperä alueella on hiesupitoista.

Hiekkaharju (916010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sälevän ja Korpisenjärvet yhdistävän Reposlammin vesiuoman eteläpuolella, Savilammen rannasta noin 200 m kaakkon ja Hiekkaharju-nimisen tilan asuinrakennuksesta noin 250 m pohjoiseen olevalla viljelyspellolla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille peltomullasta.

Salinniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syvärinjärven pohjoisosan Kärsämäenselän koillisrannalla olevan Salinniemen pohjoisosan keskikohdan laella, niemeen menevän tien itäpuolella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille suppealta alalta aivan rinteen laelta, muinaisen rantatörmän ääreltä, metsänäestysjäljistä.

Salinniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syvärinjärven pohjoisosan Kärsämäenselän koillisrannalla olevan Salinniemen lounaisrannan eteläosassa, kallionyppylän ala- ja länsipuolella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsänäestysjäljistä.

Salinniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syvärinjärven pohjoisosan Kärsämäenselän koillisrannalla olevan Salinniemen lounaisrannan pohjoisosassa, kallionyppylän ala- ja itäpuolella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille suppealta alueelta metsänäestysjäljistä.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syvärinjärven pohjoisosan Kärsämäenselän koillisrannalla olevan Salinniemen lounaiskärjessä, rinteen juurella, kallion pohjoispuolisella tasanteella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille suppealta alueelta metsänäestysjäljistä rinteen juurella olevan tasanteen kohdalta.

Jousilahti N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syvärinjärven pohjoisosan Kärsämäenselän etelärannalla olevan Jouhiniemen keskiosan länsirannalla, Jousilahden pohjoispuolella rannassa olevasta kalliopaljastumasta 40 m itään olevalla tasantella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta.

Roikanmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Roikanniemen Roikanmäen länsipuolella, Roikanlammesta noin 100 m etelään. Asuinpaikka-alueelta on otettu soraa ja sen kohdalla on tie. Osa asuinpaikasta on tuhoutunut hiekanoton ja tien johdosta.

Mustikka (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Mustikka-nimisen saaren keskellä olevan kalliokohouman kaakkoispäässä. Perusmuodoltaan raunio on lähinnä pyöreä, kivikerroksia on 1-3. Raunion halkaisija on noin 5 m ja se on sammalen peittämä. Rauniota on joskus pengottu pahasti, yhdessä kohdin aivan kallioon saakka.

Korkea-Varpanen (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Korkea-Varpanen -saari sijaitsee Kallavedessä, Ritoniemen länsipuolella. Se on kooltaan vain noin 140 x 140 m. Lapinraunio on saaren kaikkein korkeimmalla kohdalla. Se on halkaisijalaan noin 6 m. Raunioon on kaivettu joskus kolme lähelle kalliopintaa ulottuvaa kuoppaa. Raunio on sammaloitunut.

Jouhisaari (919010004) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Suvasveden Jouhisaaressa, saaren luoteispäässä. Raunio on kallioharjanteella, noin 10 m rannasta ja 4-5 m vedenpinnasta. Raunio on tehty kalliopohjalle ja sen kiveys on levitetty laakealle paikalle niin, että keskustassa on kalliopohjaa näkyvissä kivien välissä ja reunoillakaan ei ole kiviä jäljellä kuin halkaisijaltaan noin 5 m:n kehänä. Raunio on kauttaaltaan sammaloitunut.

Lamminniemi (919010005) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lamminniemi on Kallaveteen työntyvän Ritoniemen pohjoisosan itäisempi niemenkärki. Niemen luoteiskärjessä, noin 20 m vesirajasta on 5-6 m pitkä, noin 4 m leveä ja noin 30 cm korkea raunio. Toinen niemen lapinraunioista sijaitsee noin 100 m edellä mainitusta rauniosta itään, rinteen alaosassa, kohdassa P 6964230 I546619. Se on kooltaan noin 9 x 3,5 ja korkeudeltaan noin 0,5 m. Tämä raunio on osittain sammalen ja kasvillisuuden peittämä.

Koirankuotolainen (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Jänissalon länsipuolella olevan Koirankuotolainen-saaren kallioisella länsireunalla. Se on muodoltaan pyöreä ja halkaisijaltaan noin 6 m. Raunion korkeus on noin 40 cm. Raunio on tehty aivan kalliokielekkeelle ja siltä avautuu luomoavan kaunis järvimaisema. Se on nähtävissä myös hyvin järveltä päin. Raunio on sammaloituntu ja sen päällä kasvaa kaksi mäntyä.

Ruutana (919010007) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Ruutana-saaren kapeassa pohjoisosassa, länteen avautuvalla kalliolla, noin 5 m vedenpinnasta.

Louhisaari (919010008) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Hevonniemen edustalla olevan kallioisen ja louhikkoisen Louhisaaren
luoteispäässä. Raunioita on purettu ja kaiveltu. Saareen liittyy myös aarretarinoita.

Syrjäkangas (919010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saahkari-järven pohjoisrannalla, rannasta 40-60 m päässä, Syrjäkankaan talosta 120 m kaakkoon, Lempiälänniementiestä 130 etelään ja metsäautotiestä noin 50 m lounaaseen.
Asuinpaikka sijoittuu samalle harjujaksolle, joka kulkee Vehmersalmen kirkonkylän läpi. Asuinpaikan kohdalla harju mataloituu kaakkoon mentäessä ja sen kohdalla on muinainen niemeke ja lahdenpoukama. Asuinpaikka-alueella on ainakin kaksi asumuspainannetta vierekkäin lounainen-koillinen -suuntaisen vallin takana, muinaisen korkeamman rantatörmän alapuolella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille toiseen asumuspainanteeseen tehdystä koekuopasta.

Horkanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lempiälänniemen lounaisosassa, Lempiälänniemeen vievän tiestä 30 m koilliseen, Horkanlahden rannasta noin 80 m päässä. Paikan yli kulkee sähkölinja, rannalle on rakennettu kesämökkejä. Asuinpaikkaan viittaavia merkkejä on havaittu vanhan metsätien kääntöpaikan luoteispuoleisen tienhaaran alkupäästä noin 0,2 km matkalla kaakkoon. Paikalta on löytynyt saviastianpaloja (Pöljän tai Jysmän keramiikkaa).

Korholankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vehmersalmen kirkonkylän läpi kulkealla harjulla, Korholankankaan eteläosassa, Saahkari-järven luoteispuolella, järven luoteispohjukasta noin 0,2 km päässä, Luuniemeen vievän tien luoteispuolella. Harjun päällä kulkevan metsätien pinnasta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Horkanlahti N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lempiälänniementien varrella, Horkanlahden talosta 260 m luoteeseen, kivisen harjanteen eteläpuolisella tasanteella. Paikalta on löytynyt keramiikkaa (varhaista asbestikeramiikkaa) ja kvartsia.

Pitkäniemi (919010014) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lempiälänniemen länsikärjessä olevassa Pitkäniemessä, niemen koillisrannalla, mäen itäreunalla. Maaperä paikalla on kivistä, mutta hiekka- tai sorapohjaista. Muinaisen niemen kärjessä on sammalen peittämä kivilatomus, joka on kooltaan noin 3,5 x 3 m. Kivet ovat irrallisia ja lonksuvat niiden päällä kaveltäessä. Kyseessä saattaa olla lapinraunio.

Itäsaari (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Pohjois-Konnevedessä, Vesannon ja Konneveden välisestä rajasta vain noin 500 m pohjoiseen, Närhinsaaren itäpuolella olevista kolmesta Itäsaaresta itäisimmän alueella. Saari on kooltaan vain noin 160 x 80 m. Lapinraunio on saaren korkeimmalla kohdalla, sen pohjoisrannalla. Raunion koko on 9,5 x 8,5 m ja korkeus noin 0,6 m. Raunion on tehty kalliopohjalle ja sen keskellä on melkein pohjaan asti ulottuva kuoppa.

Lääminginmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Närhilässä, urheilukentän ja Lääminkijoen sekä vanhan ja uuden maantien välissä, hiekkakuopan äärellä. Hiekkakuopan luota on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta sekä liuskekeihäänkärki.
Inventoinnissa 2012 todettiin, että vanha maantie on nyt osin pusikoituneena hiekkakuoppana. Sen länsipuolella on vanhaa ja jo täysin metsittynyttä hiekkakuoppaa. Paikalla on pohjoiseen laskeva rantatörmä kapeassa muinaisessa salmessa, jonka pohjalla nyt pieni joki. Vanhan tien ja hiekkakuopan itäpuolelle tehtiin törmälle joitain koekuoppia ja katsottiin tuulenkaatoja, mutta mitään havaintoja esihistoriasta ei saatu. Paikan länsipuolella, tien 659 länsipuolella oli metsä hakattu ja laikutettu ja siellä havaintomahdollisuudet melko hyvät, mutta mitään havaintoja esihistoriasta ei sieltäkään saatu. Asuinpaikkaa voi olla jäljellä kapealla kaistalla tien 659 itäpuolella. Havaintoja asuinpaikasta ei saatu.

Korpinen (921010003) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Korpinen-saari sijaitsee Pohjois-Konnevedessä. Sen luoteisosassa on pienellä kallionyppylällä, kalliopohjalla on 3-4 m halkaisijaltaan oleva lapinraunio. Raunio on sammalen ja muun kasvillisuuden peittämä.

Iso-Runkkuu (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Iso-Runkkuu -saari sijaitsee Pohjois-Konnevedessä, Närhinsaaren itäpuolella, Vesannon ja Konneveden välisestä rajasta noin 1,5 km luoteeseen. Saaren luoteispäässä on kalliopohjalla sammalen peittämä, noin 3 m halkaisijaltaan oleva raunio. Toinen lapinraunio sijaitsee saaren lounaisosassa, kalliotasanteella. Rauniokiviä on kasattu rannan suuntaiseksi seinämäksi. Tämän rakennelman luoteispäässä on sammalen peittämää kiveystä.

Pieni-Runkkuu (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Pohjois-Konnevedessä, Vesannon ja Konneveden välisestä rajasta noin 1,5 km luoteeseen, Närhinsaaren itäpuolella olevassa Pieni-Runkkuu -saaressa. Saari on kooltaan vain 400 x 120 m. Lapinrauniot sijaitsevat saaren kallioisella länsirannalla. Raunio 1 saaren keskivaiheilla, noin 15 m rannasta. Tästä noin 10 m etelään on raunio 2 ja siitä edelleen noin 4 m etelään on raunio 3. Rauniot ovat halkaisijaltaan 3-4 m ja matalia. Rauniot 2-3 ovat suurelta osin sammalen peittämiä.

Vihtanen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pohjois-Konnevedellä, Pieni-Vihtanen -nimisessä saaressa, kesämökin pihapiirissä lähellä rantaa. Maaperä paikalla on hiekkaa. Paikalta on löytynyt saviastianpaloja kesämökin rakennustöiden yhteydessä.

Joensuu (921010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sonkari-järven Joensuunlahteen loivasti viettävällä peltorinteellä, Joensuu nimisen tilan päärakennuksesta noin 100 m länteen. Mansikkamaan kohdalta on löytynyt kivikirves ja kvartsi-iskoksia.

Luntiainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sonkarin Luntiaisvuoren lounaisrinteellä, muinaisella rantaterassilla, Nurmirannan talosta noin 40 m koilliseen. Kvartsi-iskoksia on poimittu talteen tien pinnasta. Paikalta on löytynyt myös reikäkivi.
Pekka Vepsäläinen on löytänyt kivikirveen kappaleen kasvimaata tehdessään Luntiaisen asuinrakennuksen itäpäädystä noin 15 metriä itäkoilliseen. Löytöpaikka on hiekkainen kasvimaa runsaat kolme metriä nykyisen järvenrannan yläpuolella. Kvartsi-iskokset ovat löytyneet 10-15 metriä ylempää muinaisrannan hietikosta (KM 40156:1-3). Paikalla näkyy kvartsia paljaalla hiekan pinnalla. Kvartsia löytyy myös tästä löytöpaikasta 500 metriä luoteeseen samanlaisesta muinaisrantahietikosta (KM 40156:4). Kivikirveen löytöpaikan koordinaatit, arvoitu verifikaatin kartasta p=6969183, i=478977, z=102,5.

Hiekkala (921010009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso- ja Pieni-Ahvenisen välissä, Hiekkalan talon maalla. Maaperä paikalla on savea asuinrakennuksen kohtaa lukuunottamatta, jossa maaperä on hiekkaisempaa. Paikalta on löytynyt kiviesineitä.

Halla-aho (921010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Halla-ahon tilan pihapiirissä, hiekkaisella kumpareella, joka laskee loivasti itään ja pohjoiseen ja jyrkemmin länteen ja etelään. Navettarakennuksen pohjoispäädystä 5-10 m pohjoiseen on maata kaivettaessa löytynyt runsaasti tuohia noin 1 m syvyydestä. Asuinrakennuksen etelä- ja pohjoispuolella olevilta perunapelloilta on löytynyt kvartsi-iskoksia. Aluuelta on löytynyt lisäksi kourutaltta (KM 3368) ja tasataltan katkelma (KM 3644:7). Kyseessä lienee esikeraamisen ajan asuinpaikka, joka sijaitsee pihapiirin ja navettarakennuksen takana kulkevan maantien alla.
Inventoinnissa 2012 taloa ympäröivät pellot olivat nurmella eikä paikasta voinut saada tarkempia havaintoja tai rajata muinaisjäännöstä. Topografisesti paikka voi sijaita Muinais-Päijänteen korkeimman rantatason ja törmän päällä.

Levänlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luntiaisentien länsipuolella, Levänlahden tienhaaran kohdalla hiekkakankaalla, muinaistörmän päällä. Paikalla on länteen laskeva rantaterassi. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koepistoista.

Uimaranta (921010014) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Patoveden rannalla, Sonkarin (Tiitilänkylän) uimarannan kohdalla. Asuinpaikka-alue on kohti järveä viettävässä rinteessä, hiekkatasanteen kohdalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille noin neljä metriä vedenpinnan yläpuolellta olevalta kohdalta rinnettä ja tasannetta, josta maanpinta on ollut hiukan rikkoontunut. Asuinpaikka jatkuu topografian perusteella mahdollisesti ainakin pohjoiseen.

Päähinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Päähisen itäpuolen rantatasanteella, niemennokkaan johtavasta tiestä noin 15 m luoteeseen. Asuinpaikka-alueella on kaksi heikosti erottuvaa painannetta (asumuspainanteita ?). Maaperä alueella on hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koepistoista.
Alue oli 2016 koneellisesti harvennettu, maan pintaan ei ole kuitenkaan jäänyt tästä paljon jälkiä. Törmän yläpuolella olevaan terassin pohjois- ja eteläpäähän tehtiin koepistoja (30 x 30 cm) ja muutama koekuoppa (50 x 50 cm) muinaisjäännöksen rajausta varten. Pohjoispäässä oli paikoitellen heikkoa likamaata, rajaus on sijoitettu siihen, missä maaperä muuttuu kiviseksi. Eteläpäässä hiekka oli voimakkaammin värjäytynyt, koekuopissa havaittiin muutama palanut kivi ja kvartsisiruja, joita ei otettu talteen. Eteläisen matalamman törmän alapuolella maaperä muuttuu hietamoreeniksi. Painanteet vaikuttivat luonnollisilta.

Kutemainen (921010016) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kutemainen-järven länsipuolella, hiekkamaalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koepistoista, jotka on tehty muinaiselle rantatörmälle ja -tasanteelle.

Koskenkylä Papinlähe (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Lehtomaisessa maastossa, alaspäin viettävässä rinteessä sijaitseva luonnonlähde, jossa perimätiedon mukaan pappi on kastanut lapsia ollessaan Mustaa surmaa, isoa vihaa ym. sotia paossa.

Koivumäki (925010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iisalmi - Kärsämäki valtatien nro 19 länsipuolella, Luvejoen itäpuolella, jokeen viettävällä peltorinteellä, Koivumäen tilan asuinrakennuksesta noin 70 m pohjoiseen. Maaperä alueella on savihiesua. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille pääasiassa peltotöiden yhteydessä.
Kohde tarkastettiin vuoden 2009 inventoinnissa, mutta pellot kasvoivat heinää ja lisätietoa kohteesta ei saatu. Kohteen alurajaus on tehty aiempien löytöjen ja topografian perusteella.
Löytöjen ja korkeuden perusteella asuinpaikka on sijainnut Ancylusjärven rannalla.

Peltoniemi (925010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 600 m luoteeseen Pyöree -järvestä, Vetelännotkon länsipuolella , noin 500 m luoteeseen Peltoniemen tilan asuinrakennuksesta, pohjoista ja itää kohti viettävällä peltorinteellä, pienen kumpareen vieressä. Maaperä alueella on savensekaista peltomaata.
Asuinpaikasta noin 450 m kaakkoon on tullut esille reikäkivi (KuM 6172).

Honkalampi (925010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Salahminjärvestä noin 1,6 kilometriä eteläkaakkoon, Honkalammen eteläpuolella. Lampea ympäröivät hiekkapohjaiset kuivahkot mäntyä kasvavat kankaat. Lammen itä- ja kaakkoispuolella on hiekkakuoppa.
Vuonna 1995 Jari-Pekka Vimpari löysi Honkalammen eteläpuolelta hiekkarinteestä reikäkiven (KM 28946), jonka löytöpaikan tarkasti Jouko Aroalho Kuopion museosta 28.6.1995. Hän löysi kvartsi-iskoksia polulta ja sorakuopan leikkauksesta lammen eteläpuolella. Aroalhon mukaan asuinpaikka on osaksi tuhoutunut soranotossa, mutta törmän päällä voi olla säilynyttä asuinpaikan osaa.
Vuoden 2009 inventoinnissa kohde tarkastettiin, mutta Aroalhon löytöpaikat olivat turvettuneet. Pintapuolisessa tarkastelussa alueen laajuudesta ei saatu lisätietoa, lukuunottamatta topografisia tekijöitä. Aluerajaus perustuu aiempiin löytötietoihin ja topografiaan.

Rahkasuo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 250 metriä Valkeiskylän tien itäpuolella ja noin 400 metriä Hetteensuosta etelään. Vieremänjoki virtaa noin 900 metriä kohteen itäpuolella. Alue on hiekkapohjaista kuivahkoa kangasta joka kasvaa lähinnä mäntyä, kenttäkasvusto on varvukkoa.
Jouko Aroalho löysi alueelta kvartsi-iskoksia ja keramiikkaa vuonna 1999. Löydöt olivat metsäaurauksen rikkomassa maassa. Löytöjä oli kohteen poikki itä-länsi -suunnassa kulkevan metsätien pohjoispuolella aina Rahkasuon reunaa saakka. Löytöjä tuli hieman erikorkeuksilta, joten alueella on mahdollisesti eri-ikäisiä kivikautisia asuinpaikkoja. Aroalhon mukaan kohde on noin aarin kokoinen mutta saattaa jatkua idän suuntaan. Tätä puoltaakin se, että samassa yhteydessä löytyi asuinpaikan merkkejä myös noin 120 metriä itään olevan Rahkasuo 2 asuinpaikan ja Hetteenrinteen kohdalta, joka sijaitsee suon toisella puolella noin 130 metriä pohjoiseen.
Vuoden 2009 inventoinnissa todettiin, että aurauksen jäljet ovat kasvaneet umpeen ja parista koepistosta ei tullut löytöjä. Asuinpaikan olemassaolo lienee kuitenkin selvä aiempien löytöjen perusteella. Todennäköisesti asuinpaikkavyöhyke jatkuu Rahkasuo 2:n ja Hetteenmäen asuinpaikkoille asti, joten kysymys on yhdestä pesäkkeisestä kivikautisesta asuinpaikka-alueesta, jossa on todennäköisesti ajallisesti eri vaiheita. Aluerajaus perustuu aiempiin löytöihin, inventoinnissa tehtyihin havaintoihin ja topografiaan. Rajaus kattaa yhtenäisenä vyöhykkeenä Rahkasuo 1, Rahkasuo 2 ja Hetteenmäki -nimiset kohteet. Kohteet säilytettiin vielä omina kohteinaan muinaisjäännösrekisterissä.

Rahkasuo 2 (925010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 380 metriä Valkeiskylän tien itäpuolella ja noin 320 metriä Hetteensuosta etelään, Rahkasuon itäpuolella. Alue on hiekka/moreenipohjaista kuivahkoa kangasta joka kasvaa nuorta mäntytaimikkoa.
Jouko Aroalho löysi alueelta kvartsi-iskoksia vuonna 1999. Löydöt olivat metsäautouralla, jota oli ilmeisesti tasoitettu kevyesti. Löytöjä oli näkyvissä noin 25 metrin matkalla..
Vuoden 2009 inventoinissa poimittiin kvartsi-iskoksia edellä mainitulta tieuralta. Kohde rajautuu tällä kohtaa lännessä Rahkasuohon, mutta todennäköisesti asuinpaikkavyöhyke kiertää suon sekä etelä- ja pohjoispuolelle ja siihen kuuluvat myös Rahkasuo 1 ja Hetteenmäki -nimiset asuinpaikat, jotka Aroalho löysi samassa yhteydessä vuonna 1999. Kysymyksessä lienee yksi pesäkkeinen kivikautinen asuinpaikka-alue, johon liittyy todennäköisesti eri vaiheita. Idässä asuinpaikka rajautunee harjanteeseen, joka muuttuu kivikkoisemmaksi. Harjanteen länsilaidalla noin 20 metriä metsäautourasta länteen havaittiin matala halkaisijaltaan noin viisi metriä oleva painanne. Mahdollisesti kyseessä on asumuspainanne, mutta painanteeseen tehdyt kaksi koepistoa olivat löydöttömiä. Painanne vaatii kuitenkin tarkempaa tutkimusta sen laadun toteamiseksi.
Aluerajaus perustuu aiempiin löytöihin, inventoinnissa tehtyihin löytöihin ja havaintoihin ja topografiaan. Rajaus kattaa yhtenäisenä vyöhykkeenä Rahkasuo 1, Rahkasuo 2 ja Hetteenmäki -nimiset kohteet. Kohteet säilytettiin vielä omina kohteinaan muinaisjäännösrekisterissä.

Hetteenrinne (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Valkeiskyläntieltä noin 300 metriä itään, Rahkasuon pohjoispuolella, Hetteensuon ja Hetteenrinteen eteläreunassa hiekka/moreenikumpareella. Jouko Aroalho Kuopion museosta löysi vuonna 1999 alueelta kvartsi-iskoksia metsäaurauksen rikkomasta maanpinnasta. Vuoden 2009 inventoinnin yhteydessä alue kasvoi tiheää nuorta mäntytaimikkoa eikä kohteesta saatu lisätietoa. Aroalhon mukaan asuinpaikkalöytöjä on tullut esille kumpareen laelta ja rinteen etelään ja itään viettäviltä rinteiltä metsänäestysjäljistä, kahdelta eri korkeustasolta.
Kohde liittyy Rahkasuon kiertävään asuinpaikkavyöhykkeeseen, johon kuuluvat lisäksi Rahkasuo 1 ja Rahkasuo 2 -nimiset kohteet.

Liistelampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Valkeiskyläntiestä 750 metriä itään ja Vieremäjoesta 500 metriä länteen olevan Pukinmäen länteenpäin laskevalla rinteellä Liistelammen länsipuolella. Maaperä alueella on hiekkaa. Jouko Aroalho Kuopion museosta löysi kvartsi-iskoksia inventoidessaa aluetta vuonn 1999. Löydöt tulivat esiin metsänäestyksessä rikkoutuneesta maanpinnasta. Vuoden 2009 inventoinnissa alue kasvoi tiheää nuorta mäntytaimikkoa ja kohteesta ei saatu lisätietoja.
Asuinpaikan aluerajaus perustuu aiempiin löytötietoihin ja topografiaan.

Pirttilahti (1000000001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; .

Haapalampi S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kehvon Haapalammesta 250 m etelään, lammesta etelään lähtevän muinaisen kapean uoman länsipuolella, jyrkän rinteen laen hiekkaisella reunalla, metsätiestä 65 metelään ja pellon reunasta 55 m länteen. Asuinpaikkalöydöt (KM 33415) ovat tulleet paikalle tehdystä koekuopasta. Alue on hakattu ja laikutettu, mutta on sittemmin kasvanut miltei umpeen. Heinnittyneellä alueella, laikun reunassa on havattu palaneita kiviä ja likamaata.

Kuoppaharju S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kallaveden pohjoisrannalla olevassa Levälahdessa, Kuoppaharjun talon asuinrakennuksesta 180 m etelään, mäen pohjoisrinteellä olevalla pienellä, kapealla tasanteella, metsätieuran eteläpuolella, pellon reunasta vajaat 50 m etelään ja järven rannasta noin 270 m. Asuinpaikkalöydöt (KM 33416) ovat tulleet esille koekuopasta.

Hiekkalahti (1000000164) (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Heteharjulla, Jänniemen pohjoisrannalla, Juurusveden Hiekkalahteen viettävällä hakkuuaukealla, Hiekkaniemen talosta noin 200 m etelään. Hakkuuaukean kyntövaoista, noin 20 x 30 m laajuiselta alueelta, on löytynyt rautakuonaa ja asbestisekoitteista keramiikkaa (KM 33420:1-2).

Kihonniemi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kuopio [34] Kihonniemi. Kohteessa olevat kiviröykkiö ja asuinpaikka sijaitsevat Vaajasalon saaren pohjoisimmassa niemessä, noin 200 m rannasta. Kooltaan 2 x 5 m oleva luode-kaakko -suuntainen matala röykkiö sijaitsee laakealla kalliomäellä. Röykkiön luoteispäässä on kaatuneena ja katkenneena noin 140 cm pitkä, kapea paasi, jonka alaosa on kiilattuna röykkiön muiden kivien väliin pystyasentoon. Alempana hakkuuaukealla, röykkiöstä noin 20 m pohjoiseen, on esihistoriallinen asuinpaikka. Hakkuuaukean kyntövaoista on löytynyt kvartsiesineitä ja -iskoksia ja palanutta luuta (KM 33419:1-4).

Kopolanniemi (1000000218) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Jänniemen Kopolanniemen kärjessä, josta on näköala Juurusvedelle, on kallion korkeimmalla kohdalla kooltaan noin 5 x 10 m kokoinen kiviröykkiö. Röykkiö peittää koko kallion laen. Röykkiön koillisosassa on havaittavissa suurempien kivien muodostama kehä. Lounaisosa röykkiöstä on tasaisempaa kiveystä, ja röykkiön länsipäässä on erotettavissa uloke. Röykkiötä on mahdollisesti kaiveltu.

Iivarinsalo (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iivarinsalo-saaren keskikohdalla olevassa niemekkeessä. Paikalla on noin 100 x 200 m kokoinen tasainen alue, jolla asuinpaikka sijaitsee.

Likosaari Hyttikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suurikokoisella miilulla varustettu hytti, jonka kuonakumpu laaja ja kätkee sisäänsä jäännöksiä ilmeisesti useammasta piipusta. Sekä miilu että kumpu ovat halkaisijaltaan noin 15 metriä. Hytti on rakennettu loivasti viettävän kankaan korkeimmalle kohdalle. Maaperä hytin ympärillä on hienoa hiekkaa, matkaa lähimmälle suolle tai järvelle useita satoja metrejä. Kohde on Säyneisten vaikuttavimpia.

Saarvonlampi Petulanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hytinpaikka on havaittu metsää laikutettaessa. Hyttiin liittyy keskikokoinen miilu sekä laajahko, mutta matala kuonakumpu. Jäljistä päätellen hytin piippu lienee tuhoutunut laikutuksessa. Hytti sijaitsee erikoisessa, asutukseen nähden syrjäisessä paikassa, josta lähimpään vesistöön matkaa kertyy useita satoja metrejä. Hytin sijoittuminen matalalle, entiseen suohon pistävään niemekkeeseen viitannee suomalmin käyttöön. Laikutusjäljistä löytyi kuitenkin myös järvimalmia.

Kissakosken ruukki (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kissakosken ruukin (Säyneisten ruukki / Gustafsforsin ruukki) rauniot sijaitsevat Ryöpänjoen varrella olevan Kissakosken rannalla. Ruukin rauniot sijaitsevat kosken alkupäässä. Rakennusten pohjia ja kuonakasoja on säilynyt joen etelä- ja pohjoisrannoilla. Nykyisen myllyn paikalla olleesta vasarapajasta on jäljellä noin 25 x 10 metriä laaja kivijalka ja pengerrys. Samalla kohdalla joen toisella puolella on matala pohjakaavaltaan nelikulmainen kivilatomus, jota ympäröi noin 7 x 9 metriä laaja kehys. Myllyn pohjoispuolella olleesta ruukin padasta on muistona enää joitakin hirsiä, vasarapajalle johtaneen voimakanavan jäännökset sekä etelässä olevaan metsään suuntautuva tienpohja. Meijerin kivijalan vieressä on näkyvissä vuonna 1832 valmistuneen masuunin pohja. Kosken alaosassa on joen molemmilla rannoilla suuret kuonavuoret. Ne ovat pääosin masuunikuonaa, mutta pohjoisrannalla on myös jonkin verran harkkohyttikuonaa.
Ruukki lukeutuu Itä-Suomen järvimalmiruukkien joukkoon. Kohdetta on kunnostettu ja hoidettu vuodesta 1999.
Kissakosken varrelle oli rakennettu harkkohytti ilman virallista lupaa vuonna 1821. Paikalla sijaitsi harkkohytti, vasarapaja ja mylly. Raaka-aineena ruukki käytti lähijärvien malmia. Virallisen perustamislupa harkkohytille myönnettiin vuonna 1829. Masuuni ruukille rakennettiin vuonna 1832. Masuunissa valmistettiin vielä vuona 1858 takkirautaa. Samana vuonna senaatti lakkautti ruukin taontaoikeuden ja seuraavana vuonna masuunin privilegion.

Pieni-Valkeinen Särkkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Muutaman sadan metrin päässä Rautavaara - Säyneinen -maantieltä on hyvin säilynyt hytinpaikka. Kohteen miilu on kohtalaisen suurikokoinen. Huomattavaa kohteessa on sen hyvin säilynyt piippu, joka peittävästä kasvillisuudesta ja maasta huolimatta erottuu selvästi nelikulmaisena latomuksena.

Suuri-Valkeinen Salpakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Salpakankaalla Suuren Valkeisen ja suon välisellä kannaksella on hyvin säilynyt hyttikokonaisuus. Maasto hytin ympärillä on hiekkapohjaista kangasta, jolla kasvaa melko järeää tukkimetsää. Hyttiin kuuluu pohjaltaan suorakulmainen, mutta muuten pyöreähkö miilu, joka on varsin rehevän lehtipuuviidan peittämä. Miilun ja hytinpiipun välistä kulkee metsäautotie, joka ei kuitenkaan suuresti ole vaurioittanut kohdetta. Piippu vaikuttaa hyvin säilyneeltä, ja sitä ympäröi kolmelta taholta vaikuttava kuonakumpu. Kankaalla on muutaman sadan metrin säteellä hytistä runsaasti erilaisia ihmistoiminnan jälkiä, mm. hiili- ja tervamiilujen pohjia.

Suuri-Säyneinen Kuikkapuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hytti sijaitsee hiekkapohjaisessa kangasmaastossa, metsätien varressa. Paikka on kahden suon välisellä kannaksella, nimipurolle matkaa hytiltä kertyy joitakin satoja metrejä. Hytti on melko pahoin tuhoutunut laikutuksessa, mutta vaikuttaisi siltä, ettei sillä alunperinkään olisi ollut kovin runsaasti kuonaa. Miilu on matala ja laakea, kohtalaisen pieni.

Malmisuo Nälkämännikkö (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiekanotossa lähes kokonaan tuhoutunut hytinpaikka sijaitsee Malmisuon lähistöllä. Paikalla on havaittavissa runsaasti kuonaa ja hiekkakuopan profiilissa on havaittavissa miilun leikkaus. Jäljistä päätellen miilua on laajennettu ainakin kerran, jolloin nokisen hiekan alle on jäänyt puhdas podsolimaannosprofiili. Hytin piippu on tuhoutunut kokonaan eikä sen paikantaminen ole mahdollista.

Peurasuo Hyttipuro II (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Hytin jäännös sijaitsee Hyttipuron länsirannalla. Maasto kohteen ympärillä on tasaista, mutta pusikoitunutta kangasta. Kohteeseen liittyy erittäin laaja ja matala miilu, jonka muotoa on vaikea havainnoida runsaasta katajakasvustosta johtuen. Paikalla on näkyvissä runsaasti kuonaa, joka on keskittynyt suurimmaksi osaksi puroon viettävään rinteeseen.

Peurasuo Hyttikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Varsin korkean mäen itärinteellä sijaitsee hytinpaikka. Kohteen miilu on melko kapea ja itse piippu pienehkö. Maasto kohteen ympärillä on tasaista, hiekkapohjaista kangasta. Poikkeuksellista kohteessa on sijainti varsin korkealla maastonkohdalla, kaukana soista tai vesistä.

Kuikkalampi Kuikkalamminkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuikkalammen yläpuolella, harjun laella on hytinpaikka. Matkaa kohteelta rantaan on noin 150 m. Kohde on hyvin säilynyt, mutta melko peittynyt heinään ja nuoriin puihin. Kohteessa on tasainen ja laakeahko miilu sekä runsaasti kuonaa.

Ala-Siikajärvi Huosiaisniemi (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Luonnonympäristöltään vaikuttava kalkkilouhos Ala-Siikajärvessä, Mustikkamäen juurelle vuonomaisesti pistävän lahden rannalla.
Husoiaisniemessä on suurehko ja puhdas dolomiittiesiintymä, josta kalkkia on louhittu ainakin Juankosken ruukille. Kalkinpolttoa ei seudulla ole tiettävästi harjoitettu. Huosiaisniemen louhos sijaitsee niemen länsipuolella, niemen ja Mustikkamäen väliin jäävän Huosiaislahden
rannalla. Louhos on rannan suuntainen, noin 50 metriä pitkä ja ulottuu noin 20 metriä
rantaviivasta sisäänpäin. Louhoksen lähes pystysuorissa seinissä on vähän työn jälkiä, tosin alueen eteläreunalta löytyi etsiskelyn jälkeen yksi poranjälki. Todennäköisesti louhinnassa on
käytetty hyväksi kallion luontaista halkeilua. Louhoksen pohjaa peittää laajahko
hylkykivikasa ja rantaviivaan on kertynyt runsaasti kalkkikivilouhetta.
Kasvillisuus louhoksella vaihtelee; louhoksen seinämät ovat melko paljaat, mutta kallion taskuissa kasvaa erilaisia (harvinaisiakin) kalkinsuosijakasveja ja kosteammissa paikoissa
reheviä sammalmättäitä, louhoksen pohjalla kasvillisuus on rehevämpää. Louhoksen rajat
ja piirteet erottuvat kuitenkin kasvillisuudesta huolimatta maastosta selvästi.
Alue on luonnonsuojelualuetta.

Ala-Siikajärvi Likosaari (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Ala-Siikajärven eteläpäässä sijaitsee kalkkilouhos, josta on tiettävästi murrettu kiveä Juantehtaalle. Jäljistä päätelleen paikalla on harjoitettu melko alkeellista, tulen avulla tapahtunutta louhintaa. Louhos on varsin peittynyt kasvillisuuteen, joka on erityisesti sen juurella hyvin rehevää. Alue on luonnonsuojelualuetta ja osittain hoidettua.

Valkeisniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ala-Siikajärven länsipuolella, kahden järven välisellä kannaksella sijaitsee hytti. Kohteen miilu on osittain tuhoutunut tienteossa. Kohteeseen kuuluu lisäksi kohtuullisen kokoinen kuonakasa.

Ala-Siikajärvi Kaunisniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Korkealla, Ala-Siikajärveen pistävällä niemellä on ollut kaksi hytinpaikkaa niemen länsi- ja itäreunoilla. Kohde on tuhoutunut pellonraivauksessa. Pellon pientareelta löytyi kuonaa.

Tervasuo Karinkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Erittäin näyttävä kohde sijaitsee lähellä Rautavaaran kirkonkylää. Jäännökseen liittyy poikkeuksellisesti kaksi kuonakasaa. Hiilimiilu on suurikokoinen ja pohjakaavaltaan lähes suorakaiteen muotoinen. Kohde on merkitty peruskartalle suojelluksi luonnonmuistomerkiksi. Lukkarisen vuoden 1939 raportissa todennäköisesti sama kohde kuin Ukonaho.

Tervasuo Kalmonristeys (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suon reunassa, hiekkakankaalla sijaitsee hytinpaikka. Kohteeseen kuuluu pienehkö pyöreähkö miilukuoppa.

Heinäsuo Laajala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hytti sijaitsee keskellä lähes tasaista hiekkakangasta. Kohde jää kahden suon tuntumaan, lähimpään rantaan kertyy matkaa useita satoja metrejä. Jäännökseen kuuluu erittäin näyttävä ja suuri hiilimiilu sekä laaja kuonakumpu. Vastikään kaadetun puun kannon vuosirenkaiden perusteella kohteella olisi ikää vähintään 140 vuotta (v. 1998).

Heinäsuo Keskitalo II (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hytti sijaitsee syrjäisellä kankaalla. Kohteeseen kuuluvat laajahko miilu sekä keskikokoinen kuonakumpu.

Heinäsuo Heinäpuro (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde on suurikokoinen hytti, jonka miilu on poikkeuksellisen syvä ja laaja. Kohteeseen liittyy suuri kuonakumpu sekä selvästi erottuva hytinpiippu.

Heinäsuo Pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on keskikokoinen hytti vastikään hakatulla paikalla.

Suurisuo Hepoharju II (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kangasmaastossa sijaitsee isokokoinen hytti.

Suurisuo Hepoharju I (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on isokokoinen hytti tasaisella kankaalla.

Suurisuo Rekimäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suurisuon tuntumassa sijaitsee melko komea hytinpaikka. Kohde on pahasti pensoittunut ja siksi vaikeasti havainnoitavissa. Lukkarisen 1939 raportissa Kurrinsuon sulattimon nimellä.

Suurisuo Mäenpää (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on rinteeseen rakennettu hytti, johon liittyy kaksi kuonakasaa. Jäännös on voimakkaasti pensoittunut, mutta muuten hyväkuntoinen.

Ala-Keyritty Pussila (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ala-Keyritynjärveen viettävässä rinteessä on hytinpaikka.

Tiilikka Tiilikanautio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on hytinpaikka, jota koskevat tiedot on saatu Metsähallitukselta.

Tiilikka Autiojärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on hytinpaikka, jota koskevat tiedot on saatu Metsähallitukselta.

Keyritynjoki Pitkäkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lapinjärvestä Keyrittyyn laskevan joen varressa on hytti. Kohde sijaitsee melko korkean
hiekkaharjanteen laella. Hyttiin liittyy pienehkö pyöreä miilu sekä pienehkö kuonakasa.

Kyntöläinen Luikkopuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Keskikokoinen hytti on rakennettu loivan harjanteen rinteeseen. Alueella sijaitsee ainakin kaksi miilukuoppaa ja useampia kuonakasoja.

Rannankylä Pajasuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ala-Keyrityn tuntumassa on kohtuullisen hyväkuntoinen hytinpaikka. Hytti sijaitsee osittain kallioisella kankaalla, suon reunassa. Kohdetta on viime ajat käytetty kaatopaikkana.

Ala-Siikajärvi Kypäräinen (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kypäräisen ja Kaunisniemen välille jää syvä ja pyöreäpohjainen laakso, jonka itärinteillä on runsaasti kvartsinlouhintapaikkoja. Kvartsia on irrotettu kalliosta louhimalla rinteeseen kapeahkoja ja syviä, juoksuhautamaisia kaivantoja, joista pisimmät ovat parin sadan metrin luokkaa. Syvyyttä kohteilla on keskimäärin 1,5-2 metriä. Perimätiedon mukaan kiveä olisi viety Juantehtaalle ja tähän viittaavat myös Rinmanin matkakertomuksessa olevat tiedot. Sama tieto kertoo myös, että laakson päässä, Ala-Siikajärven rannassa olisi ollut kvartsin lastauspaikka.
Louhosten ajoitus on epävarma, ilmeisesti ne ovat jääneet pois käytöstä jo hyvän aikaa viime vuosisadan puolella. Louhokset muodostavat mielenkiintoisen ja näyttävän muinaisjäännösryhmän, joka kiinteästi liittyy seudun teollisuushistoriaan.

Pisavuori E (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Pisavuoren itärinteessä on liuske-esiintymiä noudatteleva laaja louhosalue. Alueella erottuu useita kohtia, joissa kalliosta on murrettu liuskelaakoja. Pisimmillään yksittäiset louhoskohdat ovat satakunta metriä. Louhoksissa ja niiden alapuolella näkyy runsaasti hylkykiveä ja jäljistä päätellen louhintapaikoiksi on valittu paikat, joissa liuskevyöhykkeet ovat ohuimmillaan.
Perimätiedon mukaan louhokset ovat olleet seudun asukkaiden käytössä savupiippujen raaka-aineen hankintaan, mutta Rinman mainitsee louhoksen tuotteet myös teolliselle raudanvalmistukselle sopivaksi raaka-aineeksi. Mm. Jyrkkäkosken ruukkiin liittyy perimätietoa, jonka mukaan ruukin vanhemman masuunin pesässä olisi käytetty Nilsiästä tuotettua kiveä.

Pirunkellari (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Pisavuoren pohjoispäässä on pieni vuorikide-esiintymä, johon liittyy luolamainen, ilmeisesti ihmisen tekemä muodostuma. Kohde mainitaan jo 1700-luvun lopulla Rinmanin kertomuksessa.
Luolan etualalla, itäpuolen seinustalla on havaittavissa muutamia pieniä, selvästi ihmisen tekemiä pyöreähköjä kolosia kvartsiittisuonissa. Itse luolan suuaukko on kalliossa noin 1,5 metrin korkeudella ja sen etualalla on pieni kalliotasanne. Suuaukon korkeus on noin 162 cm ja max leveys noin 120 cm. Luolan sisäkorkeus on suurimmillaan noin 205 cm ja suuaukolta takaseinään etäisyys on hieman vajaa kaksi metriä. Luolan suuren suuaukon lisäksi luolan lattian tasolta lähtee pienempi kallion läpi kulkeva onkalo kohti koillisen puolella kulkevaa polkua. Toinen pienempi läpihakattu onkalo on heti luolan suuaukon oikealle puolella luolan katon rajassa.
Rinne, jossa luola sijaitsee, on täynnä lohkeillutta ja rapautunutta kiviainesta.

Saarikoski (1000001783) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tiedot tarkastettava.

Eskelänniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tiedot tarkastettava.

Melttusvirta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Melttusvirran pohjoisrannalla, nykyisen sillan kohdalla ja mahdollisesti sen itäpuolella. Paikalla on muistomerkki. Kyseessä on mahdollisesti Suomen sodan 1808-1809 aikainen taistelu- ja hautapaikka tai paikallinen kyläkalmisto. Paikalta on löytynyt ihmisen luita ja pääkalloja vuonna 1877 sekä sillan teon yhteydessä 1983.
Vuoden 2018 inventoinnissa alueen koekuopituksessa havaittiin kvartseja ja löytöjen perusteella paikalla on myös kivikautinen asuinpaikka. Tien teko on on tuhonnut asuinpaikan länsiosaa mutta on asuinpaikka jatkuu todennäköisesti havaitusta paikasta itään.

Limalahti itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kumpu-Jälän pohjoisosassa, etelään viettävällä rinteellä, Limalahden talon ja moottoritien itäpuolisella alueella. Kumpu-Jälän kautta on muinoin ollut vesiyhteys Pohjois-Kallavedestä Iso-Jälään ja edelleen Juurusveteen. Nykyään alue on hiekkaista vesijättömaata, peltoa. Pellon pinnasta on poimittu kvartsi-iskoksia (KM 31822). Korkeutensa perusteella asuinpaikka saattaisi olla varhaiskivikautinen.

Korpela (1000002599) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kehvossa, 420 m Tervajärveltä itään, Kehvo-Kuopio -tiestä 60 m lounaaseen ja Korpelan talosta 150 m länsiluoteeseen. Kapean Lintuharju-nimisen moreeniharjun eteläpäästä, noin aarin kokoselta alalta metsänlaikutusvaoista, on löytynyt kvartsi-iskoksia (KM 33417).

Marjosuo N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kehvossa, Monnin kylän eteläpuolella, Autiorantaan vievän tien risteyksestä 820 m eteläkaakkoon, Aumaharjun talosta 650 m kaakkoon ja Marjosuo-nimisen pellon pohjoispuolella olevalla mäenharjanteella. Alue on heinää kasvavaa hakkuualuetta. Maaperä paikalla on kivetöntä hiekkaa. Kvartsi-iskokset (KM 33418) on poimittu tien varrella olevasta avoimesta hiekkamaasta. Asuinpaikka on Saimaan korkeimman rannan yläpuolella ja ajoittuu korkeutensa perusteella varhaiskivikauteen.

Pekolanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Räimänlahden itärannalla olevan Pekolanniemen pohjoisosassa, rannasta noin 0,1 km päässä, rinteen laen alapuolella olevalla tasanteella. Kvartsi-iskokset (KM 33414) ovat löytyneet laikutetusta, hiekkapohjaisesta maasta, muutaman aarin alalta. Paikka sijaitsee Saimaan korkeimman rantatörmän alapuolisella tasanteella.

Pyykangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee valtatie 5:n ja Sulkavanjärveen kuuluvan Pyylahden välissä olevalla kumpareella. Maaperä on moreenia ja pinnastaan myös saven tai siltin peittämää. Alue on metsäaurattu ja -istutettu. Aurausvaoista, kumpareen laelta, on löytynyt kvartsieja (KM 34316). Mahdollisesti ne ovat nouseet maan pinnalle savi- tai silttikerroksen alta maanmuokkauksen yhteydessä. Muinais-Saimaan maksimikorkeuden aikana paikka on ollut vedenpinnan alapuolella, ja on mahdollista, että veden tuoman kerroksen alla on varhaisen kivikauden löytökerrostumaa.

Lehtosaari (1000002742) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lehtosaaren kaakkoispäässä, vanhan hiekanottopaikan reunoilla, 20-30 m päässä rannasta. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia (KuM 5964) sekä asbestikeramiikan palasia, jotka ovat sittemmin kadonneet. Asuinpaikan laajuus ei ole tiedossa. Asuinpaikan päälle on myöhemmin, historiallisella ajalla, tehty tilapäinen hautausmaa (nk. ruumissaari).

Jokilahti (1000002743) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Maarianvaaran eteläpuolella olevan Mietunlammen kaakkoisrannalla ja Jokilahden länsirannalla. Paikalla on pieni harjuniemeke heti Suojokisuun pohjoispuolella. Niemekkeen kärjessä on mahdollinen pieni hiekanottokuoppa, jonka taakse tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsikaavin, -iskoksia ja -ydin (KM 34241:1-3). Paikka on melko pienialainen ja suurimmaksi osaksi ehjä.

Niemi (1000002744) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luikonniemen keskikohdan koillisrannalla, lähes vastapäätä Rauvankosken suuta, Niemen talosta noin 0,2 km etelään. Paikalla on hiekkainen harjanne, jonka kapealta tasanteelta, polun ympäristöön tehdyistä koekuopista on löytynyt palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia (KM 34242:1-2). Koekuopissa on havaittu myös 20 cm paksu ja vahva palaneen luun sekainen likamaakerros. Maaperä paikalla on karkeahkoa hiekkaa. Asuinpaikka rajautuu idässä matalaan muinaisrantatörmään. Paikka on suurimmaksi osaksi ehjä.

Vainoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rikkaveden kaakkoisimman lahdenpohjukan koillisrannalla olevan Vainoniemen pohjoisosassa, Rikkaveden ja Mietunlammen välisellä Vainotaipaleen kannaksella. Vainoniemen etelärannalla on vanha, laaja hiekkakuoppa, joka ei ulotu lännessä olevalle tasanteelle asti. Tasanteella on kaksi matalaa asumuspainannetta, jotka ovat halkaisijaltaan 8-10 m. Painanteet ovat 15 m päässä toisistaan. Niiden väliin tehdystä koekuopasta on löytynyt pieniä palaneen luun siruja (KM 34243). Asuinpaikka rajautuu lännessä törmän reunalle ja idässä jyrkemmän rinteen juurelle. Maaperä paikalla on hiekkaista soraa. Asuinpaikka on täysin ehjä.

Mustalahti (1000002746) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luikonlahden itärannalla olevan Mustalahden kaakkoisrannalla, Rauvankosken suusta 1,1 km kaakkoon, korkean ja kallioisen rantatörmän päällä olevalla tasanteella. Alue on metsälaikutettu ja muutamasta laikusta, noin 6 x 6 m alalta on löytynyt runsaasti kvartsi-iskoksia (KM 34244). Maaperä on kivistä hiekkamoreenia. Asuinpaikan laajuus ei ole tiedossa.
Paikalla tehtiin tarkastuskäynti vuonna 2004, jonka yhteydessä asuinpaikalta otettiin ajoitusnäyte ja asuinpaikka, kuten myös viereinen Lammaslahden asuinpaikka, vaaittiin. Mustalahden asuinpaikasta 50 metriä länteen, noin metriä aiemman asuinpaikan meren pinnan yläpuolista korkeutta korkeammalta tasolta, löytyi tarkastuksen yhteydessä uusi pienialainen asuinpaikka.Täällä havaittiin metsänlaikutusvaoissa kvartseja ja luuta. Yhteen laikutusvakoon tehdystä koekuopasta otettiin luuta radiohiilianalyysiä varten. Hirven luusta tehdyn ajoituksen tulos oli 7050+/- 65 BP, kalibroituna (intcal98) 5990-5840 BC.

Lammaslahti (1000002747) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luikonlahden itärannalla olevan Lammaslahden luoteisrannalla, Rauvankosken suusta noin 1,2 km kaakkoon, korkean rantatörmän päällä olevalla kapeahkolla tasanteella. Alue on metsälaikutettu ja noin 60 m matkalta on löytynyt runsaasti kvartsi-iskoksia (KM 34245). Maaperä on hiekkamoreenia. Asuinpaikka rajautuu pohjoisessa ja idässä jyrkkenevään rinteeseen, etelässä kivisempään maaperään, joskaan selkeää rajaa siellä ei ole.

Huutolahdenmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luikonlahden itärannalla olevan Huutolahdenmäen länsipuolisella rannalla, Rauvankosken suusta 2,1 km etelään, isosta maakivestä noin 45 m pohjoiseen. Paikalla on alavammasta rantaviivasta nouseva 30 x 30 m kokoinen kumpare, jonka laelle tehdystä koekuopasta on löytynyt asbestisekoitteinen saviastianpala, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (KM 34246:1-3). Koekuopassa on havaittu lisäksi likamaata. Maaperä paikalla on moreenia. Asuinpaikka rajautuu topografian perusteella kumpareen alueelle. Paikka on täysin ehjä.

Saviniemen tyvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rikkaveden eteläosassa, Ison Käkijärven eteläpään tasalla olevan Saviniemen tyven etelärannalla, rantaviivasta noin 30 m pohjoiseen. Paikalla on niemen ja mantereen välisen kosteikon itäreunalla rantahiekkakerrostuma, jossa on hyvin hienoa hiekkaa. Hiekkakerrostuman kohdalla olevalle tasanteelle tehdyistä koekuopista on löytynyt palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia (KM 34247:1-2). Tasanteen itä- ja kaakkoispuolella maaperä muuttuu kiviseksi moreeniksi. Parikymmentä metriä luoteeseen on iso tervahauta. Asuinpaikka rajautuu topografian perusteella hiekkatasanteelle.

Käänninniemi (1000002751) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sourunniemen eteläpuolella ja Käänninniemen pohjoispuolella olevassa niemekkeessä, rannan suuntaisen harjanteen katkaisevan syvän purouoman pohjoispuolella, Käänniniemeen menevän tien mutkasta purouomaa 15 m koilliseen. Kohde jää tien, rannan ja mökkitontin väliseen metsään. Harjanteen kärkeen tehdyistä koekuopista on löytynyt asbestikeramiikkaa, palanutta luuta ja rautakuonaa (KM 34237). Rautakuona liittynee Luukonsaaren keramiikkaan ja viittaa raudanvalmistukseen. Koekuopissa on havaittu myös vahva likamaakerros. Maaperä on hiekkaa. Asuinpaikka on ehjä.

Ruhankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Poroveden luoteispäässä, Rasinmäen talosta 0,4 km itään, 0,8 km päässä rannasta, tien eteläpuolella olevan harjanteen laella. Kyseessä on hiekkainen ja osin soransekainen harjanne, jossa kasvaa mäntymetsää. Paikalle tehdyistä koekuopista on löytynyt asbestikeramiikkaa, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (KM 34236:1-3). Asuinpaikka on ehjä ja kajoamaton, ja se ajoittunee kivikauden lopulle.

Peltosalmen varikko 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Peltosalmen muinaisjäännösalue sijaitsee puolustusvoimien entisellä varikkoalueella, jossa on kuusi erillistä asuinpaikkaa (Peltosalmen varikko 1-6). Alue on harjumaastoa ja maaperä hiekkaa, paikoin myös silttiä ja soraa. Kasvillisuus on mäntymetsää, paikoin kasvaa kuusivaltaista sekametsää. Alarinteillä kasvillisuus on lehtomaista. Alueella on useita muinaisrantatörmiä. Alueelle on tehty kevyt tieverkko ja paikalla on kevytrakenteisia, maan pinnalle perustettuja varastorakennuksia, joiden alla saattaa olla säilyneenä ehjiä asuinpaikkakohtia. Kaikki Peltoslamen asuinpaikat ovat suurimmilta osin ehjiä.
Peltosalmen varikko 1 -asuinpaikka sijaitsee alueen eteläosassa, Pienijärvestä 150 m pohjoiseen. Alueella on kolme asumuspainannetta. Painanteista yksi on matala, kaksi muuta ovat selviä ja syvempiä. Painateiden halkaisija on noin 5 m. Yksi painanteista on jäänyt osittain tien alle. Paikalta on löytynyt runsaasti esinelöytöjä (KM 34565:1-12) useasta eri löytökohdasta.

Peltosalmen varikko 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Peltosalmen muinaisjäännösalue sijaitsee puolustusvoimien entisellä varikkoalueella, jossa on kuusi erillistä asuinpaikkaa (Peltosalmen varikko 1-6). Alue on harjumaastoa ja maaperä hiekkaa, paikoin myös silttiä ja soraa. Kasvillisuus on mäntymetsää, paikoin kasvaa kuusivaltaista sekametsää. Alarinteillä kasvillisuus on lehtomaista. Alueella on useita muinaisrantatörmiä. Alueelle on tehty kevyt tieverkko ja paikalla on kevytrakenteisia, maan pinnalle perustettuja varastorakennuksia, joiden alla saattaa olla säilyneenä ehjiä asuinpaikkakohtia. Kaikki Peltoslamen asuinpaikat ovat suurimmilta osin ehjiä.
Peltosalmen varikko 2 -asuinpaikka sijaitsee alueen länsiosassa, Harvanlammesta 120 m itään. Alueella on yksi 6 x 7 m kokoinen asumuspainanne, joka on muinaisen rantatörmän reunalla. Painanne on ehjä lukuun ottamatta sen länsireunassa olevaa resenttiä kuoppaa. Painanteeseen tehdystä koekuopasta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (KM 34656:1-2). Painanteen pohjoispuolella olevan tienpätkän pohjoispuolelle tehdyssä koekuopassa on havaittu palaneita kiviä. Asuinpaikka saattaa jatkua painanteesta pohjoiseen, missä maasto alkaa laskea kohti kurua.

Peltosalmen varikko 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Peltosalmen muinaisjäännösalue sijaitsee puolustusvoimien entisellä varikkoalueella, jossa on kuusi erillistä asuinpaikkaa (Peltosalmen varikko 1-6). Alue on harjumaastoa ja maaperä hiekkaa, paikoin myös silttiä ja soraa. Kasvillisuus on mäntymetsää, paikoin kasvaa kuusivaltaista sekametsää. Alarinteillä kasvillisuus on lehtomaista. Alueella on useita muinaisrantatörmiä. Alueelle on tehty kevyt tieverkko ja paikalla on kevytrakenteisia, maan pinnalle perustettuja varastorakennuksia, joiden alla saattaa olla säilyneenä ehjiä asuinpaikkakohtia. Kaikki Peltoslamen asuinpaikat ovat suurimmilta osin ehjiä.
Peltosalmen varikko 3 -asuinpaikka sijaitsee alueen länsiosassa, Harvanlammen pohjoispäästä noin 60 m itään. Loivan muinaisrantatörmän päällä on yksi 6 x 7 m kokoinen, melko syvä asumuspainanne, jonka poikki kulkee traktoriura. Urasta huolimatta painanne on ehjä. Paikalta on löytynyt asbestikeramiikkaa, hioimen katkelma, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (KM 34567:1-6) useasta eri kohdasta. Asuinpaikan tarkka laajuus ei ole tiedossa.

Peltosalmen varikko 4 -asuinpaikka sijaitsee alueen pohjoisosassa, kapean harjanteen pohjoispäässä olevalla tasanteella. Paikalle tehdystä koekuopasta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (KM 34658:1-2). Koekuopissa on havaittu vahvaa likamaata sekä palaneita kiviä. Asuinpaikalla on selkeä ja matala, nelisivuinen painanne, joka saattaa olla asumuspainanne. Korkeutensa perusteella paikka saattaa ajoittua esikeraamiselle ajalle. Asuinpaikan tarkka laajuus ei ole tiedossa.

Kivikautinen; Peltosalmen muinaisjäännösalue sijaitsee puolustusvoimien entisellä varikkoalueella, jossa on kuusi erillistä asuinpaikkaa (Peltosalmen varikko 1-6). Alue on harjumaastoa ja maaperä hiekkaa, paikoin myös silttiä ja soraa. Kasvillisuus on mäntymetsää, paikoin kasvaa kuusivaltaista sekametsää. Alarinteillä kasvillisuus on lehtomaista. Alueella on useita muinaisrantatörmiä. Alueelle on tehty kevyt tieverkko ja paikalla on kevytrakenteisia, maan pinnalle perustettuja varastorakennuksia, joiden alla saattaa olla säilyneenä ehjiä asuinpaikkakohtia. Kaikki Peltosalmen asuinpaikat ovat suurimmilta osin ehjiä.
Peltosalmen varikko 5 -asuinpaikka sijaitsee alueen pohjoispäässä. Paikalla on kolme asumuspainannetta, joista yksi on alemmalla ja kaksi muuta ylemmällä muinaisrantaterassilla. Alemmalla terassilla oleva painanne on kooltaan 5 x 9 m. Ylemmällä terassilla olevat painateet ovat 9 x 9 m ja 5 x 6 m. Painanteisiin tehdyistä koekuopista on löytynyt asbestisekoitteista keramiikkaa, kivilaji- ja kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta (KM 34659:1-8). Painanteet ovat hyvin säilyneitä ja ehjiä.

Peltosalmen varikko 6 -asuinpaikka sijaitsee alueen pohjoispäässä ja osin alueen ulkopuolella. Paikalle tehdystä koekuopasta on löytynyt kivilaji- ja kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta (KM 34660:1-3). Pohjoisin löytökohta on varikkoaluetta rajaavan aidan pohjoispuolella, aidasta noin 8 m pohjoiseen ja polulta 8 m etelään, pienessä tiheikössä.

Pirttilampi (1000002761) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Karttulasta Pielavedelle vievän tien länsipuolella, Pirttilammen ja Pirttilahden välissä, purouoman eteläpuolella. Paikka on hakkuualuetta, johon on tehty mestäauraus. Maaperä on kivikkoista, hiekkaa on kivien välissä vain vähän. Paikalla olevasta suuresta kivestä noin 10 m lounaaseen on löytynyt kvartsiydin ja -iskoksia sekä pyöreä kivi, jossa on kuoppa (KM 34579). Asuinpaikka lienee melko suppea-alainen.

Toussunlinna (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Hankaveden eteläosan kapeassa ja pitkässä lahdessa, sen länsirannalla, Myhinkoskesta 2,3 km pohjoiseen, Toussunlinna-nimisen jyrkän ja veteen putoavan kallioseinän eteläpäässä. Maalauskuviot ovat pienen ja kapean kallioterassin yläpuolella.
Kallio erottuu muodoltaan lähialueen muista kalliosta mm. koska siinä on vaaleaa ja veden silottamaa pystysuoraa kallioseinämää. Kallioseinämän pohjoispäässä on kallion laella komea lippa.
Maalaus on seinämän eteläpäässä olevassa vaaleammassa kalliokohdassa. Alla olevan terassin kohdalla on pieni luolamainen noin 50 cm korkea kolo kallion sisään.
Maalauksen eteläreunalla on selkeä ihmiskuvio. Sen alareuna on 77 cm terassin yläpuolella ja 17 cm kalliokolon yläreunasta. Ihmishahmon korkeus on 43 cm ja leveys käsien kohdalla 21 cm. Kuvion leveys jalkopäässä on noin 15 cm.
Kallioseinämässä on runsaasti punaväriä ihmishahmon pohjoispuolella. Väri on osittain levinnyt ja osin jäkäläpeitteen alla, eikä siitä ole ollut mahdollista hahmottaa mitään selviä kuvioita.
Kalliomaalauksen on löytänyt Timo Sepänmaa vuonna 2004.

Lintuharju (1000003242) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppakohde sijaitsee Virmasveden itäpuolella olevan Iso Purtolammen itä-kaakkoispuolella olevalla kannaksella. Harjulla on kahdeksan pyyntikuoppaa.

Jynkänlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Onkiveden eteläosaan laskevan Myllypuron itäpuolella olevalla rinteellä. Rinteen alaosassa kulkee maantie. Asuinpaikkalöydöt on poimittu esille hiekkaiselta tasanteelta, metsänäestysjäljistä.

Joutsenlampi (1000003264) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Joutsenlammen lounaispuolella, Ruokoveden Jokilahteen Petäjämäen talosta (pohjoisesta) suuntautuvan metsäautotien länsipuolella, hiekkakumpareella. Asuinpaikka-alue on melko tasaista, aavistuksen etelään viettävää. Asuinpaikkalöydöt on poimittu esille metsänäestysjäljistä kumpareen päältä.

Myhkyri 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Myhkyrin saaren kaakkoispäässä, kohdassa, jossa jyrkkä harju alkaa viettää alas. Kasvillisuus on tiheää sekametsää, hieman lehtomaista. Kuoppien halkaisija on 2,5-3 m ja syvyys 0,45 - 0,6 m.

Soraharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Soraharjun pohjoispäässä. Sen halkaisija on 3,5 m ja syvyys 0,7 m. Kuoppa on Saimaan muinaisen rantatörmän päällä, sen reunalla.
Törmän juurella, kuopan tasalla, sen pohjoispuolella havaittiin laikutusvaossa muutama kvartsi-iskos, lähistöllä ei havaintoja.

Kätölahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Keskisaaren pohjoisosassa, peruskartassa näkyvästä metsäautotien kääntöpaikasta noin 50 m:n päässä olevan 95 m:n käyrän kohdalla olevan terassin päällä on yksittäinen pyyntikuoppa. Sen halkaisija on noin 5 m ja syvyys 1,1 m. Kuoppa näkyy selvästi maastossa. Inventoinnissa 2012 todettiin, että pyyntikuoppa on edelleen ehjä, mutta sen länsipuolella oleva ja edelleen käytössä oleva pieni hiekkakuoppa on laajentunut aivan kuopan kupeeseen. Alueelta on metsä hakattu ja sitä on laikutettu kevyesti.

Maliharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Maliharjun tilan pohjoispuolisen pellon länsiosassa olevan terassin päällä. Tilalta on 1900-luvun alussa löydetty kiviesineitä ja vuoden 2002 inventoinnissa terassin päältä multamaasta tuli esille taltan teelmä (KM 33253). Metsikkö pellon länsipuolella on erittäin kivikkoista, eikä siellä havaittu mitään asuinpaikkaan viittaavaa.

Linnasaari (1000003484) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Linnasaari sijaitsee Ylä-Ruokovedellä Tavinsalmen kärjen länsipuolella. Lapinraunio on saaren keskellä kulkevan itä-länsisuuntaisen matalan harjanteen länsipäässä. Raunio on ladottu pyöristyneistä kivistä. Se on täysin koskematon. Alueella kasvaa tiheää sekametsää.

Mustalähde (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Uhrilähde sijaitsee Tuovilanlahden kylässä pienen supan pohjalla. Supan pohjoisreunaa kulkee Mustalähteentie, jolta laskee polku lähteelle. Supan rinteessä kasvaa paksuja mäntyjä ja koivuja. Sen pohjalla on rehevää aluskasvillisuutta, mm. pihlajaa, saniaista ja nokkosta.
Lähteen pohjalla vesi purkautuu useista kohdista. Vesialueen halkaisija on noin 20 metriä ja syvyys noin 20 senttimetriä. Lähteen pohja on harmaata hiesua ja sen päälle on muodostunut eloperäinen punaruskea, tomumainen kerros. Lähteestä laskee pieni voimakasvirtainen puro Tuovilanlahteen. Puroa on käytetty myllyn voimanlähteenä.
Lähteeseen tiedetään uhratun vielä 1900-luvulla. Mustasta lähteestä "ostettiin" pesuvettä, jota käytettiin sairauksien parantamiseen. Maksuksi vuoltiin lähteeseen hopeaa, esimerkiksi kolikon reunasta (Rytkönen 1927).

Helvetinhaudanpuro (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Akonjärven itäpäästä noin 1,5 km itään, Kaavi-Juankoski tien ja Akonpohjaan menevän tien risteyksestä 430 m luoteeseen, 40-50 m Akonpohjan eteläpuolella, purouoman länsipuolella, Helvetinhaudanpurosta 0,4 km koilliseen.
Muinaisen rantatörmän päältä on metsänäestysjäljistä tullut esille runsaasti kvartsi-iskoksia. Paikalla tehdyissä kaivauksissa on löytynyt kvartsiesineitä ja -iskoksia, pii-iskos, palanutta luuta ja kaksi alasinkiveä. Palaneesta luusta saatu radiohiiliajoitustulos 9200 +/- 75 BP (Hela-918) ajoittaa asuinpaikan varhaismesoliittiseen aikaan.

Mustikkamäki (1000004155) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sulkavanjärven itäpuolella, Käänninniemensalmen itärannalla, Mustikkamäen talosta noin 150 m etelään, rantapellossa, korkean törmän äärellä. Laajalta alalta moreenipellosta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (KM 34984). Asuinpaikan tarkka laajuus ei ole tiedossa.

Joenlahti (1000004157) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sulkavanjärven eteläosan itäpuolella olevan Mustikkalahden pohjukassa, Joenlahden pohjoisrannalla. Rannasta noin 75 m pohjoiseen, peltotien kohdalla olevan jyrkän törmän laella, on laikutetusta metsämaasta löytynyt kvartseja (KM 34652) noin 30 x 20 m alalla. Maaperä paikalla on savista moreenia.

Vuohensaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sulkavanjärven keskellä olevan Vuohisaaren länsirannalla, luoteisrannan hiekkakuopasta noin 30 m lounaaseen, rantaan laskevan loivahkon rinteen laella. Saaren rannat ovat matalat ja kosteat, rantavyöhykkeen takana on jyrkkä törmä, joka nousee 3-4 m rannasta. Törmä on selvästi ihmiskäden muovaama: paikaa on hyödynnetty hiekanotossa. Paikalle on tehty useita koekuoppia, joista yhdestä on löytynyt kvartsikaavin ja -iskoksia (KM 34653:1-2). Asuinpaikka lienee tuhoutunut suurelta osin.

Peurasaari (1000004169) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Hankaveden itäpäässä, Tallinvirran alapäässä, Talliniemen ja Hanhiniemen kärjen välissä olevassa Peurasaaressa. Peurasaari on 150 x 50 m kokoinen matala saari, jonka eteläosa kohoaa vain hieman Hankaveden pinnan yläpuolelle. Saaren keskellä on hieman korkeampi hiekkainen tasanne, joka on pari metriä veden pinnan yläpuolella. Saaren pohjoispäässä on kalliopaljastuma. Saari on rakentamaton, mutta siellä on nykyajan nuotiopaikkoja. Saaren pohjoisosaan ja keskiosan laelle tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsikaavin, -iskoksia, palanutta luuta ja asbestisekoisen saviastian palanen. Koko saari lienee asuinpaikka-aluetta, joka saattaa jatkua vedenpinnan alapuolelle. Muinaisjäännös on täysin ehjä.

Punasaari (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Hankaveden keskiosassa, Hanhiniemen pohjoispuolella olevan Punasaaren pohjoiskärjessä. Punasaari on 370 x 140 m kokoinen saari, jonka keskellä oleva laki kohoaa yli 105 m korkeudelle mpy. Saaren päät ovat kallioiset ja matalat. Asuinpaikka on rantakallion takana olevalla hiekkaisella alueella. Paikalle tehdyistä koekuopista on löytynyt kvarti-iskoksia ja palanutta luuta sekä likamaata. Asuinpaikka on koskematon.

Sirkanlahti (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Hankaveden koillispäässä olevan Sirkanlahden pohjoisrannalla, matalalla ja laakealla tasanteella. Tasanne on noin 20 m leveä ja sen takana maasto nousee jyrkästi muutaman metrin. Tasanteelle tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsi-iskoksia ja -ydin. Asuinpaikka, joka on koskematon, saattaa ulottua vedenpinnan alapuolelle.

Kanasaari (1000004172) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Hankaveden pohjoisosassa olevan Kanasaaren etelärannalla. Kanasaari on Vanhanpellon Etusaaren ja Oiniemen Etusaaren välissä, Juhannusmäen tilaa vastapäätäoleva oleva 70 x 45 m kokoinen saari. Kanasaari on matala ja pohjoisosaltaan kallioinen, eteläosa on maaperältään hiekkaista moreenia. Rannan tuntumaan tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsi-iskoksia. Asuinpaikka on koskematon ja saattaa ulottua vedenpinnan alapuolelle.

Vedenottamo (1000004181) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ritoniemen lounaisrannalla, vedenottamon luoteispuolella, vedenottamolle vievän tien koillispuolella, rannasta noin 150 m päässä olevien kahden muinaisrantaterassin päällä. Alemman (105 m mpy) muinaisrantaterassin leveimmällä kohdalla on selvärajainen, laakea asumuspainanne, jonka kohdalle tehdyistä koekuopista on löytynyt saviastianpalanen, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (KM 34686:1-3). Tasanteella on lisäksi muutama pienempi painanne, jotka voivat olla asumuspainateita. Ylemmän terassin (110 m mpy) päällä on nelisivuinen, kooltaan 7 x 5 m kokoinen painanne, jonka kohdalle tehdystä koekuopasta on löytynyt asbestisekoitteinen saviastianpalanen ja pii-iskos (KM 34687:1-2). Asuinpaikka on koskematon.

Ritoniemen kärki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ritoniemen korkeamman harjanteen kaakkoiskärjessä. Harjanne on eteläpäästään korkea ja jyrkkätörmäinen. Harjanteen pään itä-/kaakkoispuolelle, heti jyrkän törmän juurella olevalle tasanteelle tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (KM 34688:1-2). Muinoin asuinpaikan kohta on ollut niemen kärkeä. Hieman ylempänä on matala ja laakea, halkaisijaltaan noin 4 m kokoinen painanne, jonka kohdalle ja pohjoispuolelle tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsi-, pii-ja kivilaji-iskoksia sekä palanutta luuta (KM 34689:1-4). Paikka on koskematon.

Mustonen S (1000004183) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ritoniemen pohjoisosassa, Mustonen-lammen eteläpään lounaisrannalla, matalalla, noin 30 x 30 m kokoisella kumpareella, kirkonkylään vievältä tieltä 30-40 m koilliseen. Kumpareelle tehdyissä koekuopissa on havaittu vahva palaneen luun sekainen likamaakerros, joka ulottuu yli 40 cm syvyyteen. Koekuopista on löytynyt lisäksi saviastianpaloja ja kvartsi-iskoksia. Aivan tien vieressä on pitkänomainen, laakea painanne, joka saattaa olla asumuspainanne. Asuinpaikka on koskematon.

Valkeinen S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ritoniemen pohjoisosassa, Valkeinen-lammen eteläpään itäpuolella, aivan kirkonkylään vievän tien varressa, tien länsipuolella olevalla harjanteella, lohisavustamon eteläpuolella. Paikalla on laaja ja mahdollisesti pitkäaikainen asuinpaikka, joka on suurimmaksi osaksi koskematon. Paikalle tehdyistä koekuopista on löytynyt saviastianpaloja, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Lisäksi löytöjä on poimittu alueen ylemmällä tasolla olevasta tuulenkaadosta ja äetyslaikuista.

Kangasniemi (1000004185) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ritoniemen pohjoisosassa, Tuuslahden Liistelahden eteläpuolella, rannasta noin 100 m päässä, valtatien 17 ja kirkonkylään vievän tien risteyksestä noin 60 m itäkoilliseen, Kangasniemeen vievän tien molemmin puolin. Rinteen yläosassa on vanhoja hiekanottopaikkoja, mutta niiden välissä on ehjää maata. Paikalle tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Asuinpaikka on osin tuhoutunut hiekanotossa ja tien teon yhteydessä.

Liistelahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ritoniemen pohjoisosassa, Tuuslahden Liistelahden pohjukan lounaispuolella, rannasta 50 m päässä, valtatien 17 ja kirkonkylään vievän tien risteyksestä noin 0,1 km luoteeseen. Paikalle tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsi-iskoksia. Asuinpaikka on koskematon.

Karjalanlahti A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ritoniemen koillisrannalla olevan Karjalanlahden lounaispuolella, rannasta noin 110 m päässä, mökkitien ja metsäautotien risteyksestä 50 m kaakkoon, metsätieuran länsipuolella olevan muinaisrantatörmän päällä, kapealla terassilla. Paikalla tehdyistä koekuopista on löytynyt saviastianpaloja ja kvartsi-iskoksia. Asuinpaikka on koskematon. Asuinpaikasta noin 120 m etelään on Karjalanlahti B -niminen kivikautinen asuinpaikka.

Karjalanlahti B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ritoniemen koillisrannalla olevan Karjalanlahden lounaispuolella, rannasta noin 130 m lounaaseen, mökkitien ja metsäautotien risteyksestä 0,2 km kaakkoon, metsätieuran länsipuolella olevan muinaisrantatörmän päällä, kapealla terassilla. Paikalla tehdystä koekuopasta on löytynyt kivisineen kappale. Asuinpaikasta noin 120 m pohjoiseen on Karjalanlahti A -niminen kivikautinen asuinpaikka.

Ritoniemen kärki 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ritoniemen äärimmäisessä kaakkoiskärjessä olevan leventymän pohjoisosassa, kalasataman länsipuolella, rantaan menevältä tieltä 20-30 m pohjoiseen. Maasto on hyvin alavaa. Paikalla on 2 x 2 m kokoinen kiviröykkiö, joka on sammaleen peittämä. Röykkiön kivet ovat palaneita; kyseessä on eräsijan kiuas. Kiukaan lounaispuolella on 1,5 m halkaisijaltaan oleva kuopanne, jonka pohjalle tehdyssä koekuopassa on havaittu palaneita kiviä ja nokimaata. Kyseessä on keittokuoppa. Kuopan ja röykkiön väliin tehdyssä koekuopassa on paksun turvekerroksen alla havaittu palokerros ja hiiltynyttä puuta. Paikallisen kalastajan Pekka Happosen mukaan paikalla ei tiedetä olleen rakennusta, mutta röykkiö on ollut tiedossa. Paikan edustalla on Happosen mukaan "ikiaikainen" apajapaikka.

Ritoniemen keskiosa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ritoniemen keskellä, Petinsuon eteläpohjukan eteläpuolella olevassa kahden rinteen välisessä laaksossa, Karjalanlahteen vievän tien pohjoispuolella. Paikalla on tervahautaa harvinaisempi tervantekoon liittyvä jäännös: rinteeseen on kaivettu kapea maaränni, johon tervakset on asetettu poltettaviksi. Terva on valunut ränniä pitkin sen alapuolella olevaan kuoppaan. Ränni on hyvin säilynyt.

Lietesalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lieteniemen Lietsalmella, salmen itäpuolella, rannan tuntumassa olevalla hakkuualueella. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia. Kapeikko on arvatenkin ollut suotuisa kivikautiselle asutukselle.

Kätkytvirta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Säleväjärven keskiosan länsirannalla, Kätkytvirran kapeikossa, Nuottiniemen eteläpuolella olevan lampimaisen lahdekkeen etelärannalla, soiden ja järven ympäröimällä kumpareella. Tasalakisen kumpareen pohjoisosaan tehdystä kokeuopasta on löytynyt palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia (KM 35242:1-2). Kuopassa on havaittu myös vahva, noin 15 cm paksu likamaakerros, jossa on runsaasti palaneen luun muruja. Asuinpaikka on täysin ehjä.

Koskisalo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sälevä-järven eteläosassa, Itäkoskesta 2,6 km luotseeseen, laajan niemen länsirannalla, Savilammen padosta (vanha uoma) 0,1 km päässä, kalliorantaisessa niemekkeessä. Paikalla tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (KM 35240:1-2). Toisessa kuopassa on havaittu myös vahva kulttuurimaakerros, jossa erottui runsaasti palaneen luun muruja. Paikka on täysin ehjä.

Koskisalo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sälevä-järven eteläosassa, Itäkoskesta 2,6 km luotseeseen, laajan niemen länsirannalla, Savilammen padosta (vanha uoma) 250 m päässä, kauempana rannasta olevan vanhan rantatörmän päällä olevalla tasanteella. Paikalla tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (KM 35241:1-2). Koekuopissa on havaittu myös vahva kulttuurimaakerros, jossa erottui runsaasti palaneen luun muruja. Paikka on täysin ehjä.

Haukkalahti (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kirkkosaaren Haukkalahden pihassa on laakea kallio, johon on hakattu vainajien karsikkomerkintöjä; nimikirjaimia ja päivämääriä. Vuosiluvut ovat vuosilta 1904-1925. Yksi vainajista hukkui Titanicissa v. 1912 matkallaan New Yorkiin. Hyvin myöhäinen karsikko.

Tuusjärvi Kalmosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Pieni Joutsen- eli Kalmosaari sijaitsee parinsadan metrin päässä rannasta kyläasutuksen edustalla. Paikkaan liittyy tarina sinne haudatuista venäläisistä. Saaresta on löytynyt ihmisluita 1900-luvun alkupuolella. Kyseessä on pysyvä tai välihautausmaa.

Laajansuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Armisveden koillispuolella, Hanhitaipaleen kylän Sapelin seudulla, Laajansuon pohjoispuolella ja Laajankankaan kaakkoisreunassa, Rautalampi-Hankasalmi -tien varrella, sen eteläpuolella, tiestä n. 10-40 m, Jukolan talosta n. 350 m etelään. Löytöjä on havaittu tien pinnassa ja leikkauksissa Sulkusalmen ja Lahtelan taloille johtavilla hiekkateillä n. 250 metrin matkalla.

Tahvola (1000004960) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on Tahvolansuolta laskevan ojan suusta 35 m suuntaan luoteeseen pari metriä Kiesimän pinnan yläpuolelle kohoavalla hiekkakankaalla. Löydöt ovat tulleet hiekkakuopan reunalla olevaan asumuspainanteeseen tehdystä koekuopasta. Paikalla on mahdollisesti muitakin asumuspainanteita.

Kangasniemi (1000004961) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kangasniemi on länttä kohti pistävä hiekkaharjanne, jossa on kangastyypin metsä. Harjanteen eteläreunassa on selvä muinaisrantatasanne ja -törmä, jonka päällä on ainakin viisi suurta asumuspainannetta aina pellon länsireunasta niemenkärkeen ulottuvalla alueella. Lisäksi osittain asuinpaikan päällä on pyyntikuoppajärjestelmä, jossa on havaittu ainakin 15 pyyntikuoppaa.

Korpijärvi-Honkaharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rautalammin kirkonkylän pohjoispuolella olevan pikkujärvien reitistöön kuuluvan vajaa 2 kilometriä pitkän ja alle 0,5 kilometriä kapean Korpijärven pohjoisrannalla, Liimattalanharjun tyvellä. Järven pohjoisranta on lähes kivetöntä lajittunutta hiekkakangasta, jossa on ainakin tällä rannalla erotettavissa kaksi muinaisrantatörmää, ylempi ehkä 3-4 metriä ja alempi n. 2-3 metriä järven pinnan yläpuolella. Löytöjä on saatu koekuopista.

Härkäniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Miekkaveden länsirannalla olevan Härkäniemen pohjoispuolella, niemen kärjestä mitattuna 440-540 metriä luoteeseen. Paikka on kattilalaaksomainen, suojainen, maisemaltaan ja maaperältään täysin ehjä mäntyä kasvava kankaanranta. Paikalta on löytöjä koekuopista.

Luodelahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Miekkaveden Luodeniemen tyvessä, Luodelahden pohjoisimman perukan pohjoisrannalla. Paikalta on löytöjä kahdesta kohdasta: 1) Rautalammin tien eteläpuolelta, kylän rantaan johtavan tien pinnasta ja 2) Rautalammin tien pohjoispuolelta, hiekkakuopille johtavan tien leikkauksesta. Löydöt ovat kvartsia.

Kangaslahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koskeloveden Kangaslahden pohjoisrannalla, Raudanniemen ja Hämeenniemen välissä. Mäntykankaalle on raivattu tenniskenttä, jonka itäkulmasta on asuinpaikalle 100 metriä itään. Löydöt on poimittu matalan rantatörmän päällä olevasta kaatuneen puun juurakon nostaman hiekan seasta n. 30-40 m lahden rannasta.

Oikarinlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee mäntykangasmaastossa, Miekkaveteen pohjoiseen pistävän Mutinniemen suojassa olevan Oikarinlammen etelärannalla. Maaperä on alueella hiekkaa. Maasto laskee tasaisesti lampeen, vain heikko törmä on merkkinä muinaisrannasta asuinpaikan alapuolella. Asuinpaikalla on havaittu kuusi asumuspainannetta, jotka ajoittunevat pääasiassa tyypillisen kampakeramiikan aikaan.

Syrjänhiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Syrjänhiekan kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Etelä-Konneveden länsirannalla, Syrjän talosta 280 m pohjoiskoilliseen. Paikalle on hiekkapoukamaan hiljakkoin rakennettu kesämökki kohdalle, jossa jyrkähkö hiekkaharjanne laskeutuu matalaksi rantaterassiksi. Mökin edustan myllerretystä maasta on löytynyt hienon hiekan seasta muutamia kvartseja n. 15 m rannasta mökin pohjois- ja eteläpuolelta. Topografian perusteella asuinpaikka voi hyvin jatkua ainakin pohjoisen suuntaan, jossa on n. 3 metriä korkea törmä.

Mustikainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rautalampi-järveen yhteydessä olevan pienen Mustikainen-järven itärannalla olevalla järveen pistävällä niemellä. Maasto on hiekkaperäistä, kaunista mäntykangasta. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia mökille johtavan hiekkatien pinnalta, joka kulkee rantatörmän reunaa pitkin. Tien pohjoispuolella on halkaisijaltaan neljä metriä oleva asumuspainanne, johon tehdystä kairauksesta on löytynyt likamaata ja palanutta luuta. Asuinpaikasta 240 m kaakkoon harjun rinteen terassilla on tervahauta, jonka halkaisija valleineen on noin viisi metriä.

Savijärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rautalammin kirkonkylän luoteispuolella olevan pienen Savijärven soistuneen entisen lahden lounaisrannalla, Vesannolle johtavan maantien itäpuolella muinaisrantaterassilla. Paikalta on löytynyt kvartsia Savijärven n. 4-5 metriä korkean vanhan rantatörmän päällä kulkevan polun pinnalta. Maaperä on hienoa hiekka ja, ympäristö kaunista mäntykangasta. Asuinpaikan taustalla on lohkareinen mäki. Asuinpaikan laajuuden voi topografian perusteella arvioida n. 30 x 120 m. Lisäksi paikalla on mahdollinen hiilimiilu.

Heikinjärvenpuro (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Äijäveden Toholahteen laskevan Heikinjärvenpuron etelärannalla, korkealla harjulla, ehkä kymmenisen metriä laakson pohjan yläpuolella, Hankasalmentien Ahvenlammen risteyksestä 330 m kaakkoon, Ahvenlammen tien koillispuolella. Alueella on tehty metsänlaikutusta, maaperä on hienoa hiekkaa ja alue on heinittynyt. Paikalta löytyi kvartsia muutamasta laikusta parin neliömetrin alueelta, mutta topografian puolesta asuinpaikka saattaa olla laajempikin ja jatkua myös tien lounaispuolelle. Löytökohdalla maata oli ruopaistu vähän syvemmältä kuin muualla.

Heikinjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pienen osittain soistuneen Heikinjärven itärannalla aivan Rautalammin ja Suonenjoen rajalla. Heikinjärvestä laskee pieni puro Äijäveden Toholahteen luoteessa. Asuinpaikka on Heikinjärveen pistävällä itä-länsisuuntaisella niemellä. Paikalta on löytynyt sammaloituneen polun pinnasta kvartsia - polku on vähän leikattu rinteestä ja maa-aines polulla lieneekin peräisin siitä. Hieman etelämpää rinteen 1-2 m korkeasta leikkauksesta on löytynyt myös kvartsia ja palanut kivi. Vaikuttaa siltä, että varsinainen asuinpaikka olisi löytöjen yläpuolella olevalla tasanteella pari metriä korkeammalla tasolla Heikinjärvestä 3-4 m ylemmällä tasolla, jossa on kapea niemeke ehjää maata jäljellä. Tätä vielä ylemmällä tasolla niemekkeen itäpuolella on tehty metsä-äestystä, mutta näistä vaoista ei ole löytynyt mitään merkkejä muinaisjäännöksestä.

Lohenharju 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiesimä-järven etelärannalla, Lohenharjun länsiosassa, Röntylän talosta 150 m luoteeseen. Hiekkaiselta sänkipellon pinnalta ja pellon reunasta on löytynyt pieneltä alueelta luuta ja kvartsia.

Lohenharju 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiesimä-järven etelärannalla olevan Lohenharjun itärannalla, Röntylän talosta 50-100 m kaakkoon. Paikalta on löytynyt harjun itärannalle johtavan mökkitien pinnasta kvartsia n. 25 metrin matkalta hienosta hiekasta. Löytöalue on n. 4 metriä Kiesimän pintaa ylempänä olevalla törmällä. Mökkitien pohjoispuolella, ehjällä mäntykankaalla on iso asumuspainanne, kooltaan n. 10 x 7 m. Painanne on rantaan nähden poikittain, lyhyt sivu rannalle päin. Asuinpaikka on kesämökistä ja tiestä huolimatta ilmeisen hyvin säilynyt ja jatkunee sekä ehjälle kankaalle pohjoiseen että peltoalueelle etelään.

Koskelokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kiesimä-järven ja Pohjois-Konneveden Koskelolahden välisellä kannaksella, Koskeloniemen talon koillispuolisella metsäalueella, mäntyä kasvavalla tasaisesti Koskelolahteen laskevalla hiekkakankaalla. Paikalta löytyi viisi pyyntikuopaksi tulkittavaa kuopannetta ja lisäksi yksi selvä tervahauta.

Tuiskulampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Rautalampi-Kerkonkoski -tien länsipuolella sijaitsevien Pirttilammen ja Tuiskulammen välisellä kannaksella kulkevan metsäautotien eteläpuolella olevalla kankaalla. Kuopat ovat halkaisijaltaan noin neljä metriä ja kairausten perusteella molemmissa on normaali podsolimaannos. Kuopat ovat noin 12 metrin etäisyydellä toisistaan.

Lamminkangas (1000004978) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rautalampi-järven koillisrannalla, pitkän Lamminkankaan harjun luoteisosassa, soistuneen Lamminlahden rannalla olevalla metsäaukolla. Metsä on paikalta kaadettu ja maaperä on käsitelty aukon eteläosalla voimaperäisesti ja täältä löytyi hiekkaisista laikuista 3-4 metriä suon yläpuolelta runsaasti kvartsia 130 x 40 metrin kokoiselta alueelta. Yksi kvartsi-iskos löytyi varsinaisesta asuinpaikkavyöhykkeestä 210 metriä luoteeseen. Täällä maaperää oli vain kevyesti laikutettu ja kvartsi löytyi yhdestä tällaisesta laikusta.

Valkeinen (1000004979) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kerkonkosken tien varrella, sen länsipuolella, pienen Valkeinen -järven itärannalla, kesämökistä 110 m etelään kapealla harjun rinteellä olevalla terassilla 2,5 - 3 m Valkeisen pintaa ylempänä mäntykankaalla. Kohteesta on asuinpaikkalöytöjä kahdesta koekuopasta, jotka tehtiin 3 metrin päähän toisistaan. Molemmissa kuopissa oli kulttuuri-/likamaata ja jonkin verran palanutta luuta. Maaperä on pinnassa hieman soraista, mutta n. 30 cm:n syvyydellä on vahvasti hiiliä ja sora vähenee syvemmälle mentäessä. Vähäisistä löydöistä huolimatta kyseessä on selvä asuinpaikka, jonka laajuus ei topografiankaan perusteella lienee enemmän kuin 15 x 15 m. Asuinpaikan yläpuolisessa rinteessä kasvaa runsaasti kanttarelleja.

Korpijärven leirikeskus (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pienen Korpijärven itärannalla olevan leirikeskuksen alueella. Paikalta on löytynyt kuluneelta maan pinnalta löytöjä kahdesta kohdasta: a) leirikeskuksen päärakennuksesta 30 m itäkoilliseen ja b) päärakennuksesta 30 m länteen. Ensimmäisessä löytökohdassa kvartsit olivat 13 metriä rantatörmästä ja kymmenisen metriä rantavajasta sisämaahan päin, jossa alkuperäistä maanpintaa oli hieman näkyvissä. Jälkimmäisellä löytökohdalla maanpinta on kulunut rannalle johtavan polun yläpäässä, törmällä. Koko leirikeskuksen alue on potentiaalista kivikautista asuinpaikkaa ja on syytä olettaa että kivikautisia asutuspesäkkeitä on koko alueella. Asuinpaikka lienee hyvin säilynyt, sillä leirikeskuksen rakennukset on pääosin tehty kivijalkojen päälle.

Joutenlahti (1000004981) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiesimä-järven Joutenlahden kaakkoisessa pohjukassa. Alueella on tehty laaja aukkohakkuu ja osa kankaasta on laikutettu, kuten Joutenlahden rannassa, rantapusikon yläpuolella. Täällä löytöjä on toisaalta aivan rannimmaisista laikuista, mutta toisaalta muutama löytö selvästi ylempää, takamaastosta. Ranta on lähimmistä löydöistä 40 metrin päässä ja kauimmista 70 metrin päässä. Maaperä on alueella hiekkaa ja laikut ovat aika syviä. Löytöjä on alueella harvakseltaan, mutta palanutta kiveä on koko laikutusalueella. Asuinpaikka on rajattu löytöjen perusteella n. 90 x 50 metrin kokoiseksi.

Huosiaislahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Joutenniemessä, Kiesimä-järven etelärannalla, Huosiaislahden etelärannalla, Huosioislahden talosta 300 m itäkaakkoon. Paikalla on tehty hakkuita ja maapohja on laikutettu kesämökille johtavan tien länsipuolella. Löytöjä on laikuista 55 x 50 metrin alueelta tieltä lähtien koko laikutetun aukon leveydeltä, 4-5 metriä Kiesimä-järven pinnan yläpuolella olevalta tasolta rantakosteikkoon saakka. Maaperä on alueella hienoa hiekkaa ja löytöjen lisäksi kankaalla on runsaasti palaneita kiviä. Heti löytölaikutuksesta länteen on vanhempi aukko, jonne asuinpaikka todennäköisesti jatkuu myös. Noin 50 metriä tiestä itään metsän halki on kaivettu vesijohto-oja, jonka myllerryksestä on löytynyt myös yksi kvartsi. Täälläkin maa on hienoa hiekkaa ja asuinpaikka ulottuu siis ehjässä maastossa ainakin tänne asti. Asuinpaikka on rajattu näiden havaintojen perusteella 125 x 60 metriä kokoiseksi alueeksi.

Loukonlampi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiesimä-järven etelärannalla olevassa Joutenniemessä, pienen Loukonlammen itärannalla hiekkakankaalla, jossa kasvaa nuorehkoa mäntytaimikkoa. Lampi lienee ollut aiemmin Kiesimän lahti, ja siitä sittemmin erkaantunut. Loukonlammesta laskee Kiesimään pieni puro. Lammen rantaa kiertää noin kolme metriä korkea törmä, josta 10 metriä sisämaahan on suuri, kooltaan n. 10 x 8 metriä oleva asumuspainanne kohdassa p= 6961056, i= 3480552. Painanteen keskelle tehdystä koekuopasta on löytynyt palanutta luuta tummanruskean likamaan seasta ja painanteen takaseinämän kohdalle tehdystä koekuopasta on löytynyt pala asbestia. Tässä koekuopassa ei ollut niin selvää likamaata kuin painanteen keskellä. Painanteesta noin 20 metriä etelään ja 10 metriä törmästä etelään tehdyssä kuopassa oli hyvin likaisenruskeaa, hiilistä maata, jossa oli runsaasti löytöjä. Tästä edelleen etelään tehdyissä koekuopissa ei ollut sen paremmin likamaata kuin löytöjäkään. Asuinpaikka on täysin ehjä, laajuudeltaan se on arvioitavissa topografian perusteella noin 100 x 60 metrin kokoiseksi.

Loukonlampi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiesimä-järven etelärannalla, Joutenniemessä olevan Loukonlammen länsipuolella. Lammen ja Kiesimä-järven rantaa kiertää noin 3 metriä korkea törmä, jonka päällä asuinpaikka on n. 200 x 100 metriä kokoisella alueella. Maasto on hiekkapohjaista mäntykangasta. Asuinpaikalla on ainakin kuusi asumuspainannetta, joihin tehdyistä koekuopista on löytöinä kvartsia, palanutta luuta ja kivilaji-iskoksia. Kaikkiaan Loukonlampi 2:n kivikautinen asuinpaikka on laaja ja hyvin säilynyt kokonaisuus, jota on syytä varjella alueen lisääntyvältä mökkirakentamiselta.

Kaivolammenkannas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiesimä-järven Joutenniemessä, Joutenlahden pohjoisrannalla Kaivolammen ja Joutenlahden välisellä kapealla kannaksella. Kannaksen kapeimmalla kohdalla, lammen ja järven välisestä ojasta n. 20 m pohjoiseen on asumuspainanne, jonka keskeltä polku kulkee. Halkaisijaltaan painanne on noin kuusi metriä ja sen keskelle tehdystä koekuopasta on löytynyt kvartsia. Varsinaista likamaata kuopassa ei näkynyt. Painanteen ojan puoleiselle vallille tehdyssä koekuopassa maa oli "hötöistä", kuten asumuspainanteissa yleensä on. Ympäristö on hiekkapohjaista mäntykangasta ja topografian perusteella asuinpaikan laajuudeksi on rajattu painanteen ympärille n. 40 x 60 metrin kokoinen alue.

Kangasharju (1000004986) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Niiniveden ja Sonkari-järven välisellä alueella, Vihtajärven kautta kulkevan järvet muinoin yhdistäneen vesireitin varrella, Kangasharjun kaakkoisreunalla. Pyyntikuopparyhmä muodostuu luode-koillinen -suuntaisesta ryppäästä, jossa on 17 halkaisijaltaan 1,5 - 3 metrin laajuisia painanteita ehjällä mäntykankaalla. Linjan suunta kulkee vinoittain ylös nousevaa harjun rinnettä alkaen vanhalta rantatasanteelta suon reunalla ja päättyen koillisessa vanhaan hiekkakuoppaan (nykykartalla kuoppa on merkitty maastopainanteena!). Lisäksi harjun rinteellä luoteessa on yksittäinen mahdollinen pyyntikuoppa (p= 6968112, i= 3482234).

Vääräpuro (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sonkari-järveltä Vihtajärven kautta Niiniveteen laskeneen muinaisen vesireitin varrella, Vääräpuroa ympäröivän suon pohjoisrannalla, Kangasharjun etelälaidalla. Asuinpaikkalöytöjä on koekuopista törmän päältä n. 280 metrin matkalta ja asuinpaikka saattaa hyvin jatkua vielä molempiin suuntiin. Kohdassa p= 6967892, i= 3482490 (YKJ) voi ehkä ajatella olevan hyvin heikosti erottuvan, mitoiltaan n. 10 x 8 m kokoisen asumuspainanteen.

Vääräsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sonkari-järveltä Vihtajärven kautta Niiniveteen laskeneen muinaisen vesireitin varrella, Vääräpuroa ympäröivän Vääräsuon itärannalla, Väärälammen rannalla olevasta kesämökistä n. 300 m pohjoisluoteeseen. Löytöjä on matalasta tien penkasta ja koekuopista. Asuinpaikka on laajuudeltaan ainakin n. 130 x 40 m.

Väärälampi (1000004989) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sonkari-järveltä Vihtajärven kautta Niiniveteen laskeneen muinaisen vesireitin varrella, Väärälammen itärannalla metsäalueella. Maasto on hiekkakangasta, jolla kasvaa mäntyjä. Paikalta on löytynyt kahdesta koekuopasta kvartsi-iskos kummastakin ja lisäksi kankaalla oli kaksi 1,5 -metristä kuopannetta, jotka saattavat liittyä asuinpaikkaan. Kohde on ehjä ja laajuudeltaan se on arvioitavissa löytöjen ja topografian perusteella 150 x 40 m kokoiseksi.

Ukonsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sonkari-järveltä Vihtajärven kautta Niiniveteen laskeneen muinaisen vesireitin varrella, Ukonsuon etelärannalla. Muinaiseen rantatörmään tehdyn pienen hiekkakuopan pohjoisleikkauksesta aivan Väärälahteen johtavan metsätien pohjoispuolelta on löytynyt tulisijan jäänne ja sen yhteydessä palaneen luun palasia. Tulisija on noin 15 metrin päässä 2-3 metriä korkean törmän reunasta. Maasto on mäntykangasta ja maaperä hiekkaa.

Pohjoisaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sonkari-järveltä Vihtajärven kautta Niiniveteen laskeneen muinaisen vesireitin varrella, Ukonsuosta kuivatun Kankaanpään peltoalueen etelärannalla, korkealla törmällä, Pohjoisahon talosta 90 m luoteeseen. Paikalla on tehty joitakin vuosia sitten aukkohakkuu ja maapohja on äestetty, jolloin asuinpaikan kulttuurikerros on noussut näkyviin ja löydöt sen mukana. Löytöjä on paikoin varsin runsaastikin n. 40 x 10 metrin laajuisella alueella ja ilmeisesti asuinpaikka ei ole juurikaan tätä laajempi, sillä molemmin puolin löytöaluetta on myös tehty äestystä, mutta löytöjä ei laajemmalla alueella ollut. Löytöalue on n. 10-20 metriä törmän reunasta sisämaahanMaaperä on paikalla hiekkaa ja maisema mäntykangasharjua. Itse asuinpaikalla kasvaa mäntytaimikkoa.

Korsunlahti (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Asuinpaikka sijaitsee Sonkari-järveltä Niinivedelle johtaneen muinaisen vesireitin Niiniveden puoleisella suulla, Korsunlahden lounaisrannalla olevan pienen soistuman eteläpuolella. Mökkitien pinnassa on havaittu voimakkaan punainen läikkä, josta löytyi kaksi kvartsi-iskosta. Läheltä punaläikkää on löytynyt llisäksi palaneen luun palanen. Mökkitie on tehty poistamalla turvetta ja mineraalimaan pintaa n. 20 cm:n syvyydeltä, joten asuinpaikka ei ole juurikaan tuhoutunut kuin tien kohdalla pintaosistaan. Mainitun punamaaläikän lähellä tien pinnassa on muutaman metrin säteellä kaksi muutakin punamaaläikkää. Punamaaläikät sijaitsevat n. 25 m lounaaseen mökkitien pään kääntöpaikasta/pysäköintialueesta. Punaväri voi olla palanutta maata, mutta on myös mahdollista, että alueella on punamultahautoja. Ympäristöön tehdyistä koekuopista ei ole tullut löytöjä tai muita havaintoja. Muinaisjäännösalueeksi on silti syytä rajata mökkitien ympäristö em. kääntöpaikalle saakka.
Vuonna 2021 tutkittiin mökkitien kuluttama punamultaläikkä sekä tehtiin ympäristöön koekuoppia. Punamultaläikkä on todennäköisesti mesoliittisen ajan lapsenhauta. Koekuoppa havaintojen perusteella perusteella alueen laajuus pidettiin aiempana.

Keidas (1000004993) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saikarissa, Niiniveden ja Iisveden välisellä kannaksella, Tervoon johtavan tien varressa, tien länsipuolella. Keitaan talo on autiona, mutta peltoja viljellään. Kvartsia on löytynyt pellon pohjoisreunasta sekä keskeltä.

Multaharju 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iisveden länsirannalla, Pekkalan talosta 300 m koilliseen, ehjässä avoimessa havumetsässä. Paikalla on hyvin heikosti erottuva pieni tasanne Iisveteen laskevassa rinteessä, kooltaan vain n. 6 x 6 m. Tasanne vaikuttaa raivatulta, mahdollisesti kyseessä on asumuspainanne. Siihen tehdyssä koepistossa oli likamaata ja pala kampakeramiikkaa. Maaperä on hiekkaa, mutta ympäristöön tehdyissä koekuopissa maa on paljon kivisempää. Kohde sijaitsee n. 20 m Iisveden rannasta.

Multaharju 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iisveden länsirannalla, Pekkalan talosta 300 m itäkoilliseen, Multaharjun eteläreunalla. Multaharjun kärjessä on kesämökki, jolle menevän tien pohjoispuolella, tien vähän leikkaamana, on suuri asumuspainanne, kooltaan n. 10 x 8 m. Painanteelta on Iisveden rantaan n. 15 m ja mökille n. 30 m. Ympäristö on mäntykangasta, maaperä hiekkaa. Painanteeseen tehdyistä koekuopista on löytynyt ruskean likamaan seasta kiviesineen katkelma ja palanutta luuta.

Vaajavirta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niiniveden ja Iisveden välissä olevan Vaajasaaren eteläpäässä, Vaajavirran pohjoisrannalla. Paikalta on löytöjä pellolta ja samalle pellolle tehdystä vesijohtokaivannosta, n. 5 x 20 metrin alueelta aivan järven rannalta ja lisäksi tästä 120 metriä pohjoiseen vesijohtokaivannosta, Perttulan talosta 50 metriä kaakkoon. Lisäksi Tervontien molemmin puolin on löydetty pellosta rautakuonaa ja paikalla on mahdollisesti myös raudanvalmistuspaikka.

Aumaharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niiniveden länsirannalla, Mustikkavuoren koillisrinteellä olevalla Aumaharjulla ja sen eteläpuolella olevalla niemekkeellä, mäntykankaalla. Aumaharjun itäpäässä on kesämökki ja siihen liittyviä rakennuksia. Rakennuksien länsipuolella, mökistä 90 m länsiluoteeseen on suojaisassa paikassa vanhalla rantatörmällä selvästi erottuva painanne (p= 6971282, i= 3482980), kooltaan 6 x 4 m, joka on mahdollisesti asumuspainanne. Eteläisellä niemekkeellä, kohdassa (p= 6971115, i= 3483100) on epäselvästi maastossa erottuva, kooltaan 6 x 4 m oleva asumuspainanne, johon tehdystä koekuopasta on löytynyt palaneita kiviä, likamaata ja palanutta luuta. Tämä painanne on Niiniveden rantatörmällä, n. 3 metriä järven pintaa ylempänä, mökistä 140 m eteläkaakkoon. Kolmas mahdollinen asumuspainanne on mökille vievän tien länsipuolella (p= 6971072, i= 3483091), kooltaan se on 6 x 4 m.

Mäkelä (1000005482) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iisalmen keskustaan johtavan maantien eteläpuolella, Porosuontiehen luoteesta ulottuvan pellon kohdalla sijaitsevan kumpareen kohdalla. Paikalta on tullut esille kivikirves (KM 32153:1) ja kvartsi-iskos (KM 32153:2).

Pieni-Kirma (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirmanjärven pohjoispuolella olevan Pieni-Kirma -nimisen järven pohjoisrannalla, rannasta noin 170 m päässä olevan matalan ja laakean peltokumpareen etelärinteellä, Kuusikon talosta 250 m koilliseen. Hiesupitoisella peltorinteellä on havaittu kvartsi-iskoksia noin 20 x 20 m kokoisella alueella. Korkeutensa perusteella asuinpaikka ajoittuu kivikauden lopulle tai varhaismetallikauden alkuun, noin 1800-1200 eKr.

Roimanpuro (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pieni-Kirma -nimisen järven pohjoispuolella, järvestä noin 730 m päässä, Pieni-Kirmaan laskevan Roimanpuron itäpuolella, purosta 150 m itään, purolaaksoon jyrkästi laskevan peltoharjanteen eteläpäässä. Niemimäiseltä peltoharjanteelta on löytynyt kvartsi-iskoksia. Paikalla lienee suppea-alainen asuin- tai leiripaikka. Korkeutensa perusteella asuinpaikka ajoittuu varhaismetallikauden alkuun, noin 1700-1100 eKr.

Autioniemi (1000005911) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirmanjärven keskiosan länsirannalla, harjun laen reunalla, rannassa olevasta mökistä 80 m luoteiseen, valtatiestä 5 noin 0,3 km itään. Jyrkästi Kirmanjärven rantaan laskevalla rinteellä on muinainen rantaterassi, jonka keskellä on noin 5 x 8 m kokoinen asumuspainanne. Painanteen keskelle tehdystä koekuopasta on löytynyt kvartsia ja luuta. Maaperä paikalla on hiekkaa. Asuinpaikka on ehjä. Korkeutensa peristeella asuinpaikka ajoittuu noin 3500-3000 eKr.

Malminranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirmanjärven pohjoisosan länsirannalla, Kirmanmäen itäpuolella, järveen jyrkästi lasken rinteen terassimaisella tasanteella, rannassa olevalle mökille vievän tien pohjoispuolella, valtatiellä 5 olevan loivan mutkan kohdalla, 130 m päässä valtatiestä. Tasanteella on ainakin kaksi asumuspainannetta, joista alemmalla sijaitsevaan painanteeseen tehdystä koekuopasta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja -ydin. Korkeutensa perusteella asuinpaikka ajoittuu noin 3500-3000 eKr. Asuinpaikka on ehjä.

Ahmonvuori (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Peltosalmen itäpuolella olevan Ahmonvuoren länsirinteessä, niemimäisella kapealla tasanteella, Roimanpurosta noin 160 m länteen ja Ahmonvuoren poikki kulkevalta sähkölinjalta 90 m etelään. Jyrkän törmän äärellä olevalle tasanteelle tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsi-iskoksia, saviastianpaloja ja palanutta luuta. Koekutensa perusteella asuinpaikka ajoittuu noin 3500-3000 eKr.

Pienilahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppakohde sijaitsee Kirmanmäen länsipuolella, Peltosalmen entisen varikon eteläpuolella, Pehkolan talosta noin 120 m luoteeseen, harjanteen lounaisrinteellä. Paikalla on ainakin neljä pyyntikuoppaa rivissä noin 40 m matkalla. Kuoppien halkaisija on 1,5-2,5 m ja etäisyys toisistaan noin 10 m. Kyseessä on pieni pyyntikuoppahangas, jonka ympäristö on ehjä.

Ruunasuo (1000005939) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Akonpohjan alueen kaakkoisosassa, rautatiestä 1,6 km etelään, peltoalueen ja metsäylängön reunamilla, Kuikkasjoen mutkasta 360 m itään. Pitkänotkon kapean laakson suussa olevasta pohjoiseen laskevasta pellosta on poimittu talteen kvartsia ja keramiikan pala, joka vaikuttaa tekstiilikeramiikalta.

Suuri-Valkeinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Säyneisessä, Suuri-Säyneisen ja Suuri-Valkeisen välisellä kannaksella, Suuri-Valkeisen etelärannalla, puron varressa, alavalla hiekkapohjaisella rannalla. Soistuneen purouoman äärellä, tasangolla olevasta tuulenkaadosta on poimittu talteen palanutta luuta ja yksi kvartsi-iskos.

Nivanmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiurujoen eteläpuolella, maantien nro 5611 sillasta 360 m länteen, Nivanmäen talosta 0,2 km länteen olevan laakean kukkulan luoteisreunalla ja rinteillä, osin pellon reunassa. Jokeen laskevalta peltorinteeltä on poimittu talteen kvartsia ja piitä. Lisäksi Nivanmäen talon pellosta on löytynyt tasataltta (KM 4072), jonka tarkka löytökohta ei ole tiedossa.

Kaapronmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Haapaveden luoteispään pohjoisrannalla olevassa laajassa niemessä, vastapäättä Jysmänniemeä, niemen itäosassa olevan Kaapronmäen itärinteen alaosassa, purouomaan laskevalla peltotöyräällä, Kaapronmäen taloon vievän tien eteläpuolella. Pellon pinnasta on poimittu talteen kvartsia ja kvartsiittia.

Konnansalo 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Varkauden keskustan pohjoispuolella olevassa Konnansalossa,
sen länsirannan eteläosassa, sähkölinjan alla olevan rantakallion eteläreunalla.
Paikalla on todettu 2006 inventoinnissa avokalliolla kivirakenne, joka on suorakaiteenmuotoinen, kooltaan 2,5 x 2 m. Se on koottu pään kokoisista moreenikivistä. Sen sisällä on myös kiveystä, mutta reunoja matalammalla ja ne vaikuttivat muodostavan sisälle rakenteen. Rannanpuoleisella sivulla rakenteen nurkassa on muuta kiveystä isompi maakivi. Kivirakennelma vaikuttaa osin puretulta tai "täyttämättömältä"
lapinrauniolta.

Konnansalo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Varkauden keskustan pohjoispuolella olevassa Konnansalossa,
sen länsirannan keskiosassa, kohdalla missä ranta kaartuu lounaasta koilliseen,
jyrkähkön rannasta nousevan rinteen päällä olevalla avokallioiden välisellä tasanteella.
Hiekkaisen tasanteen takana maasto nousee vielä mutta loivemmin. Tasanteen koillispuolella on avokalliota ja eteläpuolella ohuen maakerroksen ja sammalen peittämää kalliota.
Paikalla on havaittu inventoinnissa 2006 muutamassa koekuopassa vahva, 10-20 cm paksu kulttuurimaakerros, jossa on runsaasti palanutta luuta pieninä murusina. Paikka on rajattu
topografian ja koekuoppien perusteella +-10 m tarkkuudella.

Konnansalo 4 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Paikka sijaitsee Varkauden keskustan pohjoispuolella olevassa Konnansalossa,
sen länsirannan pohjoisosassa, Lammassaaren koillispuolella olevassa luoteeseen
kurottuvassa niemessä, sen kärjen laen itäosassa. Niemen kärjessä on laakea tasanne, kärkinipukan ollessa kalliota. Maaperä paikalla on hiekkainen moreeni, paikoin kallio on lähellä maanpintaa.
Niemen lakitasanteen itäosassa on 2006 inventoinnissa todettu laakea matala painanne (5 x 7 m). Painanteeseen tehdyssä koekuopassa havaittiin vahva lika-nokimaakerros, jossa palaneen luun murusia, sekä palaneita kiviä. Ympäristön tehdyissä muissa koekuopissa
(n. 7 kpl) ei havaittu mitään esihistoriaan viittaavaa. Paikalla vaikuttaa olevan suppea-alainen rauta- tai varhaismetallikautinen asuin- tai leiripaikka. Paikan rajaus on arvio.

Toivala Hanhimäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Itkolan talon länsi- ja luoteispuolella sijaitsevan Hanhimäen rinteillä on kahdella eri korkeudella juoksuhautakaivantoja. Alempi kaivanto on Itkolantien tasalla, osaksi tien alle jääneenä ja sen vieressä. Polveileva juoksuhauta on useita kymmeniä metriä pitkä. Ylempi kaivanto on mäen tasanteella, osin kallioon louhittuna. Sen pituus on muutamia kymmeniä metrejä.

Toivala Lappala (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Toivalan koululta itään joutavan tien kaarteen eteläpuolella, Iso-Jälän Suininlahdesta etelään on kivisellä moreenimaalla lähes 100 m pitkä juoksuhauta. Toinen, pidempi taisteluhauta kulkee tien pohjoispuolella.

Pökösenmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ranta-Toivalassa Pökösenmäen lounasirinteessä on kaksi nk. Sandelsin tykkiasemaa.
Asemassa on ollut 2 tykkiä, joilla voitiin hallita lossiväylällä olevia Lossi- ja Lukkosalmea sekä osittain Virtasalmea. Sandels puolustatui Virtasalmen linjalla noin 5 kk huomattavan ylivoimaista vihollista vastaan. Alueelta on löydetty pyöreitä tykinkuulia, nappelja, pistimiä ym. Vuonna 2014 tykkiaseman itäpuolisesta metsästä löytyi metallinilmaisimella erilaisia metalliesineitä, ks. alakohteet. Vuonna 2016 löytynyt myös todennäköisesti rautakaudelle tai keskiajalle ajoittuva nuolenkärki (ks. Pökösenmöki 2 1000048320).

Laivonsaaren kaivos (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Veden peittämä kaivoskuoppa, kaivannot ja ehjä kiviholvikellari sijaitsevat Kallaveden Laivonsaaren keskiosan länsirannalla, Kattilalammin eteläpuolella. Kaivoskäytävä on mahdollisesti lähtenyt kohti kalliota noin 15 - 20 metriä nykyisen vedenpinnan alapuolelta.
Ilmoituksen mukaan paikalta louhittiin grafiittia, jota vietiin vesiteitse Pietariin vielä 1. maailmansodan aikoihin, ja näkyvissä olisi myös rakennusten (asumusten?)kivijalkoja ja laiturirakenteita. Laituri on sijainnut noin 100 metriä lahdesta pohjoiseen.

Laivonsaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laivonsaaren keskiosan länsirannalla Iso-Lamposaaren pohjoiskärjen tasalla on rantakallion takana ehjä ja komea tervahauta.

Pankalampi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hankamäellä, Luostanjoen länsipuolella, Pankalammen korkean laen länsipäässä olevalla tasanteella.

Pankalampi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hankamäellä, Luostanjoen länsipuolella, Pankalammen etelärannalla olevan korkean harjanteen länsipuolella olevalla alavammalla kannaksella.

Konnansalo 5 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Konnansalo on noin 2,5 x 1 km:n kokoinen saari Leppävirran rajalla, Pussilanjoen kaupungin osassa.
Konnansalo 5 asuinpaikka sijaitsee noin 60 m koilliseen Konnansalo 3 asuinpaikasta, mutta on erillinen asuinpaikka sekä topografisesti että kronologisesti. Konnansalo 3:n löydöt ovat myöhäiskivikautisia, Konnansalo 5:n tyypillistä kampakeramiikkaa. Konnansalo 5 sijaitsee myös muutamia metrejä korkeammalla kuin Konnansdalo 3.
Asuinpaikka sijaitsee luoteeseen suuntautuvalla, kallioiden suojaamalla tasanteella, joka on luoteen suunnassa suhteellisen jyrkkä laskien Haiseva-järven rantaan ja siellä olavalle omakotitalolle.. Lännessä olevan kallion jälkeen rinne laskee järvenrantaan.Luoteessa on Konnansalo 3-asuinpaikka, välissä on uusi ajoura, joka johtaa rannalla olevalle mökille. Etelässä on tasaista maastoa ja idässä kallioista, nousevaa maastoa. Asuinpaikkalöydöt tehtiin omakotitalolle johtavan tieuran hiekkaisesta pinnasta sekä tienleikkauksista tästä pohjoiseen. Välittömästi löytöpaikan länsipuolella on tien osittain tuhoama tervahauta.
Asuinpaikka jatkuu Pikku-Konnantien itäpuolelle ja rajautuu topografian perusteella tasaiselle alueelle, jota rajaa idässä kallioinen rinne. Alueelle tehdyistä koekuopista näkyi selkeä kulttuurimaakerros, jossa palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia.

Lummesuo (1000009167) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikkalöytöjä kerättiin selkeän suohon jyrkähkösti laskevan terassin reunan molemmin puolin. Maasto kohoaa hieman länteen. Maaperä on hienoa hiekkaa. Alue on kangasmetsää, joka on äestetty.

Loukkulampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilsiän itäosassa olevien Siikajärvien alueella, pienen Loukkulammen pohjoisrannalla, Kiikkukankaan talosta 200-300 metriä länteen ja koilliseen olevilla pelloilla. Matalan muinaisrantatörmän päältä noin 30 x 20 metriä kokoiselta alueelta on löytynyt jonkin verran kvartsia kohdasta, jossa pellon maaperä on soraista hiekkaa. Muuten pelto on hiesua. Yksi kvartsi on löytynyt varsinaisesta löytöalueesta 190 metriä koilliseen, lähempää Loukkulammen koillispuolella olevaa Vellijärveä, edellistä korkeamman törmän päältä. Löytöpaikan läheisyydessä, pellon reunassa on näkyvillä hienoa hiekkaa ja palanutta maata.

Pekkala (1000009964) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilsiän itäsosassa, Siikajärvien alueella, Ylä-Siikajärven ja Naapurinjärven välisellä kannaksella olevan Pekkalan talon ympäristössä, talon etelä- ja itäpuolisilla pelloilla. Paikalta on löytynyt kvartsia kolmesta kohdasta, joista kuitenkin vain yhden löytöalueen kvartsit ovat selvästi asuinpaikkajätettä, muut saattavat olla sepeliä. Varmat kvartsi-iskokset ovat löytöalueelta, joka sijaitsee Pekkalan talosta 240 metriä kaakkoon, peltoharjanteen päällä. Täältä löytyi kaksi kvartsi-iskosta noin 25 metrin päästä toisistaan. Maaperä on hiesua. Toinen löytöalue sijaitsee ensimmäisestä noin 90 metriä koilliseen, lähellä Itikkasalmeen johtavaa tietä, tien ja pienen metsikön välisellä matalalla, mutta kumpareisella savipellolla. Täältä löytyi kvartsia pieneltä alueelta. Kolmas löytöpiste sijaitsee Pekkalan talosta 95 metriä koilliseen, savisella, alavalla pellolla. Vaikka vain ensimmäisen löytöalueen löydöt ovat varmasti kvartsi-iskoksia, myös keskimmäinen löytöalue on rajattu muinaisjäännösalueeksi.

Valkeissalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilsiän itäosassa, Siikajärvien alueella, Ylä-Siikajärven ja Valkeisen välisen Valkeissalmen länsirannalla olevalla pienellä pellolla. Maaperä paikalla on savea. Asuinpaikalta on löytynyt runsaasti kvartsia. Löytöalue on noin kaksi metriä yli järven pinnan ja noin 25 metriä rannasta. Selvää rantatörmää ei paikalla ole havaittavissa. Kvartsia on löytynyt noin 40 x 15 metriä kokoiselta alueelta. Asuinpaikka saattaa jatkua pellon pohjoispuolella olevalle pienelle kumpareelle.

Tuliniemi (1000009966) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilsiän itäosassa olevien Siikajärvien alueella, Ylä-Siikajärven eteläosan länsirannalla olevan Tuliniemen pohjoiseen suuntautuvassa kärjessä. Kyseinen niemi on ennen veden pinnan laskua ollut saarena, nyt sitä ympäröi järvi muualla paitsi etelässä, jossa on suota ja kapea kannas etelään kohti Valkeissalmea. Tuliniemen kärjessä oli vielä 2019 saunarakennus, pieni vaja ja aivan rannalla vanha bussi. Vaja on purettu 2019 ja bussi kuljetettu pois.
Kukkulan lakialueella on nykyisin suurehko vapaa-ajan asunto, jonka rakentamisen vaatima ala, siihen liittyvien muiden rakennusten kohdat, uuden ajoväylän kohta sekä kunnallistekniikan asentamisen vaatimat kaivukohdat on tutkittu koekuopin ja kaivausaluein vuosina 2019-2020. Kallioisen ja kivikkoisen kukkulan lakialueelta löydettiin runsaasti kvartsi-iskoksia ja -esineitä sekä palanutta luuta. Löytöaineistoon kuuluu myös joitakin hiottujen kiviesineiden katkelmia. Koekuopituksessa 2019 saunan ja kukkulan lakialueen väliin avatusta koekuopasta saatiin talteen pieni pala asbestisekoitteista keramiikkaa, mutta kukkulan lakialueen kaivausalueelta ei löydetty lainkaan saviastioiden kappaleita. Vapaa-ajan asunnon ympärillä on yhä säilyneenä kivikautista asuinpaikkaa. Myös alempana niemen pohjoiskärjessä lähellä vanhaa saunarakennusta saattaa olla säilyneenä asuinpaikkakerroksia. Kukkulan kaakkois- ja itäosassa maaperä muuttuu saviseksi eikä sinne avatuista koekuopista saatu talteen kivikautisia löytöjä tai havaittu kivikautiseen asuinpaikkaan liittyviä rakenteita tai kerroksia. Osteologisessa löytöaineistossa on useita karhun kynsiluita.

Vellijoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilsiän itäosassa, Siikajärvien alueella, Ylä-Siikajärven ja Vellijärven välisen Vellijoen suun itäpuolella, Ylä-Siikajärven pohjoisrannalla olevalla pienellä metsäkumpareella, Nykälänniemen talosta 300 m luoteeseen. Kumpare on kivikkoinen ja tasalakinen, kooltaan vain noin 50 x 20 metriä ja sen laella on iso maakivi. Kiven koillispuolelle tehdyissä koekuopissa maa oli kovaa ja kivistä, mutta hiekkapohjaista ja molemmista löytyi yksi kvartsi-iskos. Kumpareen eteläosaan tehtiin myös koekuoppia, mutta sieltä ei tullut löytöjä. Asuinpaikka on rajattu löydöllisten koekuoppien ympärille.

Vellijärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilsiän itäosassa, Siikajärvien alueella, Vellijärven muinoin idemmäksi ulottuneen rannan äärellä, Nykälänniemen talosta 550 metriä pohjoisluoteeseen. Löydöt on kerätty hiekkaiselta pellon reunalta korkean muinaisrantatörmän päältä, törmän korkeus on 5-6 metriä yli Vellijärven pinnan. Paikalta löytyi kvartsia ja palanutta luuta noin 25 x 10 metriä kokoiselta alueelta sekä yksittäinen iso kvartsi tästä löytöalueesta 35 metriä kaakkoon. Ison kvartsin löytöpaikalla havaittiin myös palaneita kiviä, joten asuinpaikan voi rajata tänne saakka. Jonkin verran törmää on leikattu Nykälänniemeen johtavaa tietä varten. Todennäköisesti asuinpaikka jatkuu ehjällä metsäalueella sekä löytöalueen pohjois- että eteläpuolella.

Vellijärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilsiän itäosassa, Siikajärvien alueella, Vellijärven muinaisella kaakkoisrannalla, Nykälänniemen pohjoispuolella. Entinen ranta on nyt suota ja hyvin alavaa, ojitettua peltoa. Paikalta on kerätty runsaasti kvartsia Nykälänniemeen johtavan tien molemmin puolin olevilta pelloilta. Tien länsipuolella löytöjä on pellolla aivan soisen peltoniityn yläpuolella yli 100 metrin matkalla, osa kerätyistä löydöistä saattaa tosin olla tiesepeliä. Varmoja ihmisen työstämiä kvartseja on muinaisen rantatörmän päällä, tien itäpuolella, jossa löytöjä on kerätty 50 x 20 metriä kokoiselta alueelta. Todennäköisesti asuinpaikka jatkuu ylemmällä pellolla ainakin pohjoisen suuntaan, etelässä löydöt loppuvat hyvissä ajoin ennen siellä vastaan tulevaa metsän reunaa.

Nykälänniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilsiän itäosassa, Siikajärvien alueella, Ylä-Siikajärven pohjoisrannalla olevan Nykälänniemen tilan ympäristössä, sen etelä- ja länsipuolella. Päärakennuksesta 210 metriä eteläkaakkoon olevalta pellolta, aivan pellon reunasta on yksittäinen iso kvartsi-iskos kohdasta p= 7 018 339, i= 3 566 367 ja päärakennuksesta 130 metriä lounaaseen, 3-4 metriä järven pinnan yläpuolella olevalta muinaisrantatörmältä, pellolta, kaksi kvartsi-iskosta. Pellot ovat hiesu-/hiekkamultaa. Kivikautinen asuinpaikka on rajattu vain tilan länsipuoliselle pellolle. Nykälänniemen isännän mukaan perimätieto kertoo, että vanhin niemen talo olisi sijainnut päärakennuksesta eteläkaakkoon järven rannalla olevalla niemellä. Tänne tehdystä koeuopasta on löytynyt lasitettu punasavikeramiikan palanen, jota ei ole otettu talteen. Maa on multahiekkaa ja mullan alla on palaneenpunainen hiekkakerros. Niemellä on myös kiviröykkiöitä.

Puntinjoensuu 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Puntinjoki sijaitsee Nilsiän itäosassa, se on Ala-Luostan järveltä Ala-Siikajärveen laskeva leveähkö joki. Puntinjoen suussa, sen länsirannalla, Ala-Siikajärven pohjoisrannalla on noin 400 x 400 metrin suuruinen muinaissaari, joka olisi ilman Juankosken suuntaan johtavaa tietä vielä nykyäänkin saarena, sillä sitä rajaavat Puntinjoen ja Ala-Siikajärven lisäksi vielä Ylä-Siikajärveltä laskevan Välijoen kaksi haaraa. Tämän saaren rannoilla on useita kivikautisia asuinpaikkoja, joista Puntinjoensuu 1 sijaitsee sen kaakkoisosassa, Juankoskelle johtavan tien molemmin puolin peltoalueilla. Asuinpaikalla on kaksi löytöaluetta, joista ensimmäinen tien eteläpuolella olevalla savipellolla, jolta on löytynyti kvartsia 20 x 10 metrin alueelta. Toinen löytöalue on tien pohjoispuolella, lounaaseen suuntautuvan törmän päällä ja rinteellä, hiesusavisella viljapellolla. Täältä löytöjä on aivan pellon luoteisreunasta ja asuinpaikka jatkuu jokseenkin varmasti ehjälle metsäalueelle tässä suunnassa. Asuinpaikka on rajattu selvien havaintojen lisäksi myös todennäköisille alueille löytöalueiden välissä sekä pohjoispuolella. Myös etelän suunnassa asuinpaikka saattaa jatkua yhtenäisenäkin Puntinjoensuu 2 -asuinpaikalle saakka.

Puntinjoensuu 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Puntinjoki sijaitsee Nilsiän itäosassa, se on Ala-Luostan järveltä Ala-Siikajärveen laskeva leveähkö joki. Puntinjoen suussa, sen länsirannalla, Ala-Siikajärven pohjoisrannalla on noin 400 x 400 metrin suuruinen muinaissaari, joka olisi ilman Juankosken suuntaan johtavaa tietä vielä nykyäänkin saarena, sillä sitä rajaavat Puntinjoen ja Ala-Siikajärven lisäksi vielä Ylä-Siikajärveltä laskevan Välijoen kaksi haaraa. Tämän saaren rannoilla on useita kivikautisia asuinpaikkoja, joista Puntinjoensuu 2 sijaitsee saaren itärannalla, siellä olevan kesämökin luoteispuolella, mökistä 90 metriä luoteeseen. Täältä on kerätty kvartsia 40 x 20 metriä kokoiselta alueelta, savipellolta, vain 1-3 metriä joen pintaa ylemmältä tasolta.

Puntinjoensuu 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Puntinjoki sijaitsee Nilsiän itäosassa, se on Ala-Luostan järveltä Ala-Siikajärveen laskeva leveähkö joki. Puntinjoen suussa, sen länsirannalla, Ala-Siikajärven pohjoisrannalla on noin 400 x 400 metrin suuruinen muinaissaari, joka olisi ilman Juankosken suuntaan johtavaa tietä vielä nykyäänkin saarena, sillä sitä rajaavat Puntinjoen ja Ala-Siikajärven lisäksi vielä Ylä-Siikajärveltä laskevan Välijoen kaksi haaraa. Tämän saaren rannoilla on useita kivikautisia asuinpaikkoja, joista Puntinjoensuu 3 sijaitsee saaren etelä- ja länsirannalla, Juankoskelle johtavan tien molemmin puolin. Asuinpaikalla on neljä löytöaluetta, joista vain eteläisin on tien eteläpuolella, Ala-Siikajärven rannalla. Täältä on löytynyt muutama kvartsi hiesusavisen pellon alalaidasta, jossa aivan pienellä alueella oli näkyvissä maata. Pelto on 5-6 metriä järven pintaa ylempänä. Pellon pohjoisreunalla oli kvartsilohkoja, jotka lienevät peräisin alueen kivistä ja ehkä traktorin murskaamia. Alareunan iskokset eivät kuitenkaan ole tällaisia, vaan jokseenkin selvästi ihmisen työstämiä. Tämä löytökohta olisi mahdollista nähdä omana asuinpaikkanaankin, mutta topografian perusteella näyttää hyvin todennäköiseltä että asuinpaikka jatkuu ainakin länteen päin ja siksi löytöalueet on yhdistetty yhdeksi asuinpaikaksi. Toinen löytöalue on tien pohjoispuolella, korkealla peltotörmällä, Välijoen laajentuman yläpuolella, noin 5-6 metriä jokea ylempänä. Pelto on muuten savinen, mutta löytöalueella hiesuinen, jopa hiekkaa on paikoin näkyvissä. Löytöalueen laajuus on noin 75 x 25 metriä. Kolmas löytöalue on notkelmassa, edellisen löytöalueen pohjoispuolella, vain 30 metrin päässä, lähellä joen pintaa pellolla. Täältä löytyi vain muutama kvartsi. Edelleen pohjoisluoteeseen on asuinpaikan neljäs löytöalue, Välijoen yläpuolella olevan peltokumpareen syrjällä, josta löytyi kvartsia parinkymmenen neliön alueelta. Kaikkiaan asuinpaikaksi rajautuu noin 340 x 60 metrin kokoinen alue.

Kivikautinen; Puntinjoki sijaitsee Nilsiän itäosassa, se on Ala-Luostan järveltä Ala-Siikajärveen laskeva leveähkö joki. Puntinjoen suussa, sen länsirannalla, Ala-Siikajärven pohjoisrannalla on noin 400 x 400 metrin suuruinen muinaissaari, joka olisi ilman Juankosken suuntaan johtavaa tietä vielä nykyäänkin saarena, sillä sitä rajaavat Puntinjoen ja Ala-Siikajärven lisäksi vielä Ylä-Siikajärveltä laskevan Välijoen kaksi haaraa. Tämän saaren rannoilla on useita kivikautisia asuinpaikkoja, joista Puntinjoensuu 4 sijaitsee saaren pohjoisrannalla, Välijoen tänne aikanaan muodostaman lammen rannalla, joka nyt on suota. Paikalta on kerätty kvartsia kumpareen luoteisreunalta savi-/hiesupellolta. Löytöjä ei ole havaittu lainkaan kumpareen päällä. Löytöalueen laajuus on noin 30 x 60 metriä ja asuinpaikkaa vastapäätä on pienen lahdelman toisella rannalla Puntinjoensuu 1 -asuinpaikan pohjoisempi löytöalue.

Metsäharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilsiän itäosassa, Siikajärvien alueella, Ala-Siikajärven länsirannalla, vastapäätä Juankosken puolella olevaa, vaikuttavan näköistä Kypäräisen vuorta. Löytöjä on kerätty pellolta Tuovilan talosta 170-280 metriä länteen ja luoteeseen ja Metsäharjun talosta 380-600 metriä etelään, välittömästi Juankosken kunnan rajan länsipuolelta. Hiekkaisella pellolla, Ala-Siikajärveen laskevan törmän päällä ja rinteellä on havaittu erittäin paljon kvartsia 125 x 45 metrin kokoisena keskittymänä aivan kunnan rajaan rajoittuvalla pellolla. Samalla alueella on havaittavissa pellon pinnalla myös hiiliä, palaneita kiviä ja palanutta maata. Hyvin todennäköisesti asuinpaikka jatkuu idässä ja etelässä ehjässä maastossa Juankosken puolella. Asuinpaikka saattaa jatkua hyvin myös Nilsiän puolella, pellon länsipuolella. Toinen löytökohta on keskittymästä 90-100 metriä luoteeseen, josta on löytynyt muutama kvartsi-iskos hiekkaiselta, ylivuotiselta heinäpellolta, läheltä pellon reunaa. Löytökohdan yläpuolella (länsipuolella) oleva metsä on kovin kivisen näköinen, mutta siellä saattaa silti olla ehjää asuinpaikkaa. Asuinpaikka on rajattu pellolta kerättyjen löytöjen perusteella.

Hyppyrinkoski 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilsiän itäosassa, Siikajärvien alueella, Ala-Luostan järvestä Ala-Siikajärveen laskevan Puntinjoen pohjoisrannalla, Hyppyrinkosken talosta 320-400 metriä luoteeseen. Löytöalue on peltoalueen keskellä sijaitsevan vanhan talon länsipuolisella peltoalueella, joka laskee länteen olevalle suoalueelle. Löydöt on kerätty savipellolta, aika läheltä pellon alareunaa noin 100 x 25 metrin kokoiselta alueelta. Hyppyrinkosken pelloilta on löydetty kymmeniä vuosia sitten kaksi reikäkiveä. Pienempi reikäkivi, joka on kooltaan noin 2 x 5 cm, on löydetty riihtä purettaessa ja isompi reikäkivi, halkaisijaltaan noin 15 cm, on löydetty myös todennäköisesti jostain talon läheltä. Esineet ovat Hyppyrinkosken talossa.

Lehtoniemi (1000009981) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilsiän itäosassa, Siikajärvien alueella, Ylä-Siikajärvestä Ala-Siikajärveen laskevan Välijoen suun itärannalla, aivan Ylä-Siikajärven itäosassa, Lehtoniemen talosta 80 metriä itään. Löydöt on kerätty hiesupellolta 35 x 15 metriä kokoiselta alueelta, pienen kumpareen itäreunalta. Samalla kumpareella on vaja ja nykyisin viljelemätöntä aluetta, jonka alueella varsinainen asuinpaikka varmaankin sijaitsee suuntautuneena länteen, järven rantaan. Löydöt indikoivat todennäköisesti asuinpaikan itäistä reunaa.

Koskiselän pelto (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Loivasti Koskiselkään laskevassa rinteessä on havaittu peltoraunioita, tiheässä, nuorehkossa kuusikossa.
Pitäjänkartassa Koskiselän länsirannalle, muinaisjäännöspisteen osoittaman alueen läheisyyteen on merkitty kaksi peltopalstaa. Röykkiöt liittynevät näihin ainakin 1800-luvulla käytössä olleisiin peltoihin. Alueella on voitu harjoittaa myös kaskiviljelyä, jolloin kyseessä olisivat kaskiröykkiöt. Vuoden 1952 ilmakuvassa paikalla on jo metsää ja vanhin peruskartta on vasta vuodelta 1973.

Paavola (1000011184) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vieremän Valkeiskylässä, Valkeiskyläntien varressa olevan Paavolan tilan rakennuksista 200 metriä länteen. Jouko Aroalho Kuopion museosta löysi alueelta kvartsi-iskoksia metsäaurauksessa rikkoutuneesta maanpinnasta vuonna 2000. Paikka on noin 20 metriä pohjois-etelä -suuntaisesta kärrytiestä länteen, loivasti länteen päin viettävässä rinteessä. Kärrytien kuluneella pinnalla näkyi myös pari punertavaa läikkää, joiden yhteys asuinpaikkaan on epävarma. Aroalhon mukaan kvartsia oli noussut auratessa hienomman siltin alta, joka vaikutti mahdollisesti tulvakerrokselta.
Vuoden 2009 inventoinnin yhteydessä kohde tarkastettiin, mutta havaintojen teko oli vaikeaa tiheän nuoren mäntytaimikon takia eikä kohteen laajuudesta saatu lisätietoa. Asuinpaikan aluerajaus on tehty aiempien löytötietojen ja topografian perusteella.

Kissamäki (1000011185) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vieremän Valkeiskylässä, Karankajärvestä 850 metriä itään ja Pulkantiestä 160 metriä koilliseen. Alue on länteen viettävää hiekkapohjaista mäntykangasta. Jouko Aroalho Kuopion museosta inventoi aluetta vuonna 2000 ja löysi metsänaurauksessa rikkoutuneesta maanpinnasta kvartsi-iskoksia. Kyseessä on Aroalhon mukaan melko pienialainen kohde.
Vuoden 2009 inventoinnissa kohde tarkastettiin, mutta alue kasvoi hyvin tiheää mäntytaimikkoa, joten lisätietoa kohteesta ei saatu. Asuinpaikan aluerajaus perustuu aiempiin löytötietoihin ja topografiaan.

Luodelahti (1000011187) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Valkeiskylässä, Iso-Valkeinen -nimisen järven luoteispuolella, Aumaniemenkankaan lounaisosassa. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Jouko Aroalho Kuopion museosta löysi kohteen inventoidessaan aluetta vuonna 2000. Hän löysi kvartsi-iskoksia ja pienen palan palanutta luuta Valkeiskyläntiestä itään päin Aumaniemeen johtavalta tieltä. Tienhaaran tuntumasta on aikoinaan otettu hiekkaa, mutta kuopat olivat jo sammaloituneet. Aroalho teki apulaisensa kanssa lukuisia koepistoja tienhaarasta itäänpäin oleville lupaanvan näköisille rantaterasseille, mutta mitään asuinpaikkaan viittavaa ei löytynyt.
Vuoden 2009 inventoinnissa kohde tarkastettiin, mutta asuinpaikkaan liittyviä havaintoja ei tehty. Alueen hiekkakuopat olivat umpeenkasvaneita ja tien ympäristö kasvoi paikoin tiheää taimikkoa, vesakkoa ja horsmaa. Kohteen alurajaus on vain suuntaa antava ja se perustuu aiempiin löytyihin ja topografiaan.

Pieni-Saittajärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saittajärven luoteispuolella olevan Pieni-Saittajärven länsirannalla olevassa pienessä niemekkeessä. Matkaa Saittajärvestä laskevan joen suulle on kohteelta matkaa runsaat 100 metriä luoteeseen.
Paikalle tehtiin vuoden 2007 inventoinnissa koekuoppia. Koekuopissa oli suppeella alueella havaittavissa vahva kulttuurikerros ja löytöjä. Maannos paikalla oli hiekkamoreenia ja ympäristöään vähäkivisempää. Löytöinä saatiin saviastian paloja (ilmeisesti varhaista asbestikeramiikkaa), palanutta luuta sekä kvartsi-iskoksia. Paikka on täysin ehjä ja kajoamaton.

Lintuniemi (1000011557) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Levänen-järven pohjoisosassa olevan, kaakkoon suuntautuvan kapean harjumaisen niemen kaakkoiskärjen korkeimmalla kohdalla.
Paikalla on punkamainen kapea harjuniemi, jonka kärjessä on korkea kumpare. Sen kapealla laella on laen reunasta reunaan kaivettu matala pyöreä painanne. Painanteen läpimitta on noin 5 metriä. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löydettiin kvartsi-iskoksia. Harjun maaperä on sorainen. Paikka vaikuttaa eheältä.

Viijontie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Keiteleen Hamulan kylässä, Lammassuolta itää kohti nousevalla hiekkakankaalla, josta on otettu hiekkaa.
Paikalta otetussa hiekkalastissa havaittiin toukokuussa 2006 piirtokoristeinen reikäkivi (KM 36835), joka toimitettiin Kuopion museoon tutkittavaksi. Reikäkivi oli löytöhetkellä "savimöykyn" sisällä ja sen löytöpaikalla oli mahdollisesti värjäytynyttä hiekkaa.
Paikalla käynyt museon amanuenssi totesi, että Heinäjoen Lammassuon itäreunassa oli kaivettu ja osin jo täytetty kuoppa, joka oli tehty joen muinoin kasaamaan hiekkakerrostumaan. Veden siivilöimässä pintakerroksessa ja tehdyissä koepistoissa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Tutkijan mielestä kyseessä on kuitenkin suppea-alainen kivikautinen asuinpaikka, jonka mahdollisesta säilyneisyydestä ja laajuudesta on syytä varmistua lisätarkastuksin. Asuinpaikka vaikuttaa tulvakerrostumien peittämältä, mikä vaikeuttaa havainnointia.

Jokijärvi (1000011559) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Aittojärven ja Sopenjärven välillä olevan kapean Jokijärven itärannalla. Matkaa asuinpaikalta rantaan on noin 170 metriä. Kohde on jyrkkien rantakallioiden välisen notkelman eteläosassa hietikolla, missä rinne on loivempi. Notkelman eteläosassa on näkyvissä muinainen rantatörmä.
Vuoden 2007 inventoinnin yhteydessä paikalle tehtiin koekuoppia noin 10-20 metriä muinaisesta rantatörmästä ylärinteeseen päin. Koekuopista löydettiin kvartseja, joista osa oli varsin syvällä (20-30 senttimetrin syvyydessä). Koekuopissa oli myös havaittavissa ohut likamaakerros, josta löydöt saatiin. Vaikuttaa siltä, että likamaakerroksen päälle on kerrostunut ohuelti maata. Kyseessä saattaa olla ylempää rinteestä valunutta maata, mutta ei liene mahdotonta, että kyseessä olisi myös Muinais-Saimaan tulvan loppuvaiheessa rantaan kerrostunutta hiekkaa. Asuinpaikka vaikuttaa muutoin ehjältä ja koskemattomalta.

Kuttakoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuttajärven luoteispään Kuttakosken lahden koillisrannalla. Paikalla on rannasta noin 15 metrin päässä ehjä hiilimiilu, jonka halkaisija on noin 20 metriä.

Ruokolahti (1000011563) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuttajärven pohjoispään länsiosassa olevan Ruokolahden länsipuolella. Hiilimiilu on lahdekkeen pohjoispuolella, harjanteen eteläpäässä olevan kallion kupeessa.
Paikalla on kallioisen harjanteen kapeassa ja hiekkamoreenipohjaisessa päässä ehjä hiilimiilu, jonka halkaisija on noin 2 metriä.

Talasjoki (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso-Talaksen luoteiskulmasta lähtevässä Talasjoessa ja sen rannoilla. Uittopato eli- tammi sijaitsee puoliksi yksityismaalla ja puoliksi valtion maalla. Rajana on Talasjoki, johon tammi on rakennettu.
Tammi on purettu puron kohdalta. Näkyvillä on kivi- ja moreenivallin poikkileikkaus sekä hirsiä. Pato jatkuu molempiin suuntiin kivirakenteena, joka ulottuu kaakkoispuolen yksityismaalle noin 30 metrin pituudelta ja luoteeseen valtion maalle noin 100 metrin pituudelta. Kivirakenteen luoteiskärjen lähellä on kaivanto, joka vaikuttaisi olevan syntynyt patokivien kaivamisen tuloksena (Sorvari 2002).

Manginniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nilakan kaakkoispäässä, luoteeseen pistävän Manginniemen länsirannalla, 130 M niemeen johtavan tien kääntöpaikalta lounaaseen. Paikalla on rantatasannetta, jossa on todettu 2004 maston perusteella ilmeisen laaja asuinpaikka, johon kuuluu ainakin kaksi asumuspainannetta. Asuinpaikka jatkuu rantaan asti ja tuhoutuu sillä alueella eroosion vaikutuksesta.

Miilulahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Juankosken keskustassa, Niskakosken etelärannalla, ammattioppilaitoksesta noin 0,2 km pohjoisluoteeseen. Paikalta on löytynyt runsaasti saviastianpaloja, piitä, kvartsia ja palanutta luuta.
Asuinpaikkalöytöjä on tehty virran rannalta ja vedestä laajalta alueelta arviolta noin pisteiden 6994368/566765 ja 6994148/566974 väliseltä alueelta. Asuinpaikka-alue on ilmeisesti sijainnut alueen pohjoisosan alavammalla alueella, josta avautuu näkymä kohti Pisaa. Alueen rantatörmä on vahvasti erodoitunut ja alueen historiallinen maankäyttö on muokannut rantaa. Ranta-alueen matalampi pohjoisosa on ollut mm. Juantehtaiden aikaan laivojen rantautumisaluetta ja rannassa on pidetty pyykkitulia. Pohjoisosan maaperä on paikoin sekoittunut ja vahvasti nokeentunut, eteläpuolella maa-aines muuttuu kivensekaiseksi.

Kuttajärvi Kalmonsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Saarella on havaittu useita kuopanteita, erityisesti saaren kaakkoisosasta. Hautasaari-inventoinnin yhteydessä tehtiin koekaivauksia, joissa löydettiin palamatonta luuta. Osteoarkeologisessa analyysissä vainaja todettiin 6-7 vuotiaaksi lapseksi. Hautaus ajoittunee 1500-1700 -luvuille.

Väinölänniemi hautausmaa (Hautapaikat)
Historiallinen; Kuningas Kustaa III käski kirjeessään vuonna 1775 siirtää hautaukset kaupungin ulkopuolelle kirkon ympäristöstä. Maaherra Boije ilmoittikin vuonna 1776 Porvoon tuomiokapitulille, että hautaaminen on siirretty Kuopionniemeen kirkon kaakkoispuolelle. Väinölänniemen (aik. myös Kinnulanniemi) hautausmaan korvasi vuonna 1811 käyttöön otettu Hatsalan hautausmaa (nykyinen Sankaripuisto). Syynä siirtoon oli hautausmaan käyminen ahtaaksi ja toisaalta kova ja kivinen maaperä. Tarkkaa tietoa ei ole olemassa siitä, koska Väinölänniemelle on tehty ensimmäiset ja toisaalta viimeiset hautaukset.
Väinölänniemeä alettiin kehittää puistomaiseksi 1860-luvulta alkaen. Entisen hautausmaan kohdelle tehtiin juhlakenttä, jossa tiedetään järjestetyn kansanjuhlia ainakin vuodesta 1875 alkaen. Vuonna 1906 kentälle tehtiin urheilupaikkoja ja vuodesta 1916 alkaen juhlakenttä muutettiin urheilustadioniksi.
Vuonna 1977 laajaa viemärikaivantoa tehtäessä löydettiin noin 1-1,5 metrin syvyydestä itä-länsisuuntaisia hautauksia, 11 pääkalloa, sääri- ja lonkkaluita sekä rautaisia takonauloja.
Myös vuonna 1979 stadionin suuria valaisintoppia perustettaessa on tehty ihmisluuhavaintoja.

Patakivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on Osmajoen länsirannalla oleva suuri maakivi, jota on kutsuttu Patakiveksi, mutta myös Rajakiveksi. Kiveä on pidetty mahdollisena Pähkinäsaaren rauhan rajakivenä, koska se sijaitsee Siitinselältä Osmajärveen kulkevan reitin varrella, jota on yleisesti pidetty juuri Pähkinäsaaren rauhan rajana. Kivessä ei näy hakkauksia tai merkkejä.

Laakajärvi Murtosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Perimätiedon mukaan jonkin Ruotsin ja Venäjän välisen sodan aikaan venäläisiä jätettiin saareen kuolemaan, kun oppaana ollut Lauri Valkeapää laski veneet vesille. Saarelta kerrotaan löydetyn ihmisluita.
Kohde tarkastettu vuonna 2010. Koekuopituksessa on havaittu hautaus, josta nostetut luut analysoitu vuonna 2010. Luut kuuluvat yhdelle aikuiselle yksilölle.

Lapinjärvi Hyttikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soiden ja Hyttipuron ympäröimällä Hyttikangas -nimisellä metsäalueella on miilun pohjia, harkkohyttejä ja niihin liittyviä kuonakasoja.Raudanvalmistuspaikat ovat yhtä lukuun ottamatta tehty Hyttipuron vanhan uoman varrelle. Miilunpohjat on kaivettu lähes pohjaveden tasoon. Kunkin syvyys maanpinnasta on noin 1,5–2 m. Lounaisimman miilunpohjan (noin 15 kertaa 10 m) vieressä on kolme harkkohyttiä kuonakasoineen, yksi aivan miilunpohjan seinämässä kiinni sen koillispuolella. Miilunpohjan länsilaidassa on erotettavissa ramppi, jonka kautta hiiliä on kuljetettu. Keskimmäinen miilunpohja on kohteen miilunpohjista pienin ja neliskanttinen (noin 8 kertaa 8 m). Sen vallissa on 5 ilmanottoaukoista jäänyttä painannetta, mikä on enemmän kuin viereisissä, isommissa miilunpohjissa. Keskimmäisen miilunpohjan vieressä on yksi hytti ja kuonakasa. Koillisimman miilunpohjan (noin 15 kertaa 10 m) pitkä sivu on joenpenkassa kiinni. Neljäs miilunpohja (noin 12 kertaa 8 m) on noin 70 metriä itään koillisimmasta pohjasta ja merkitty peruskarttaan tervahaudaksi. Se ei sijaitse vesistön välittömässä läheisyydessä. En havainnut vedenottokuoppaa. Miilunpohjan koillispuolella on yksi harkkohytti kuonakasoineen.

Ala-Luosta Kalmosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Peruskartalla olevan nimen perusteella saarella saattaa olla kalmisto.
Kohde tarkastettu vuonna 2010. Koekuopituksessa on havaittu merkkejä hautauksista, josta nostetut luut analysoitu vuonna 2010. Luut kuuluvat vähintään kahdelle yksilölle, aikuiselle ja lapselle.

Karppaalanniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sulkavanjärven pohjoisosassa, etelään kurottuvan Karppaalanniemen kapean kärjen keskiosassa, tien itäpuolella, pellon rajasta noin 100 m etelään. Paikalla on ainakin kaksi kiukaan jäännöstä ja siten kaksi rakennuksen paikkaa. Alue on kuusimetsää ja inventointihetkellä v. 2004 laitumena. Maaperä on kivistä moreenia. Muistitietoa paikalla olleista rakennuksista ei ole, mutta toinen kiukaista on ollut Karppaalanniemen talonväen tiedossa. Karppaalanniemen talo on perustettu 1500-luvulla ja on siten yksi Sulkavanjärven alueen vanhimmista.

Käänninniemi (1000004160) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sulkavanjärven eteläosan itärannalla, Käänninniemen eteläpään kärjessä, paikalla olevasta sähkölinjasta noin 40 m itään, rantatörmän päällä. Paikalla on iso (halkaisijaltaan 15 m) ja hyvin säilynyt tervahauta. Alempana on toinen, pienempi tervahauta.

Järvenpää (1000004162) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Salmijärven eteläpäässä, järven lasku-uoman, Salminpuron, länsipuolella olevassa peltoniemekkeessä, Järvenpään talosta 100-200 m pohjoiskoilliseen. Pellon pinnalta on löytynyt piisäle, joka lienee esihistoriallinen. Lisäksi paikalla on havaittu mahdollisia kvartsiytimiä.

Pankalampi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sijaitsee Hankamäellä, Luostajoen länsipuolella, Pankalammen itäpuolella, purouoman itäpuolella. Asuinpaikka sijaitsee jyrkän harjurinteen alla, puron varressa. Rannan tuntumassa on tasanne, jossa on runsaasti kvartseja. Kvartsit havaittu metsänlaikutusvaoissa.

Hyppyrinkoski 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Nilsiän itäosassa, Siikajärvien alueella, Ala-Luostan järvestä Ala-Siikajärveen laskevan Puntinjoen pohjoisrannalla, Hyppyrinkosken talosta 450 metriä länteen, pelloksi raivatulla kumpareella jota ympäröi pohjoisessa ja lännessä pieni suoalue. Kumpareelta on löytynyt tarkastuksissa kivikirves ja yksi kvartsi-iskos savipellolta. Kvartsi on hyvälaatuinen, selvä iskos.

Hiekkoniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ei määritelty; Tahkovuoren lomakeskuksen itäpuolella olevalla Syvärin rannan rinteellä olevan Hiekkoniemen rinteellä havaittiin useita pieniä kiviröykkiöitä jyrkässä, melko kivisessä aukkohakatussa rinteessä. Kiviröykkiöistä ainakin neljä on varsin selviä ja ehjiä. Halkaisijaltaan röykkiöt ovat noin metrin ja ne ovat kaikki noin 15 x 10 m kokoisella alueella. GPS-mittaus on otettu ao. alueen keskeltä. Hiekkoniemessä maaperä on nimensä mukaisesti hiekkaa ja n. 100 m mpy korkeudella on selvä muinaisrantaterassi, jolle tehtiin inventoinnissa useita löydöttömiä koekuoppia.

Hepolahti (1000012347) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iisveden Jauholahden suulla, Kokinsalmen itärannalla olevalla Kinnulanniemellä, Hepolahden etelärannalla. Alueella on kaksi kesämökkiä, joiden välisellä rantaosuudella asuinpaikka sijaitsee. Asuinpaikka on pohjoiseen suuntautuvalla niemekkeellä, jonka pohjoispää nousee vielä hieman korkeammalle laskeakseen sitten jyrkähkösti länteen, salmen suuntaan ja (ruoppaus?)alueelle. Pohjoisen suunnassa lasku on loivempi ja siellä on matala tasanne ennen Hepolahden rannassa olevaa mökkiä. Niemekkeen pohjoiskärkeen tehtiin kaksi koekuoppaa noin viiden metrin päähän toisistaan ja niistä molemmista löytyi kvartsia. Löydöt tuntuivat olevan pintamullassa (0-10 cm syvyydellä). Maaperä on vaihtelevaa hiekka-/hiesumoreenia, pintakerroksen multa on ehkä perua vanhasta viljelystä. Maasto on harvaa sekametsää. Muinaisjäännös on rajattu topografian perusteella löydöllisten koekuoppien ympärille.

Koiraniemi (1000012897) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iisveden kylän luoteispuolella, Kinnulanniemen Iisveteen pistävässä Koiraniemessä. Aivan Koiraniemen kärjessä on talon pohja ja tästä kaakkoon harvassa kuusikossa on pieniä kiviröykkiöitä, ainakin puolenkymmentä kappaletta. Kiviröykkiöt ovat kooltaan noin 1 x 1,5 metriä. Kiviröykkiöt lienevät kaskiraunioita. Paikalle tehdyistä koekuopista näkyi maaperän olevan kivistä hiekkaa. Yhdessä koekuopassa oli kvartsi-iskos mahdollisen kivikautisen asuinpaikan merkkinä (p= 3500851, i= 6952332).

Simolanvuori (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iisveden ja Suonteen välisen Suonenjoen pohjoisrannalla, Petsamon kylään johtavan tien varrella, Simolanvuoren lounaispuolella. Löytöjä on kerätty tien koillispuolen hiekkapenkasta. Tie leikkaa muinaisen rantatörmän, joka kulkee tien ja joen suuntaisesti. Asuinpaikkaa on jäljellä ainakin tien koillispuolella mäntykankaalla, mutta mahdollisesti sitä on jonkin verran jäljellä myös tien lounaispuolella. Löytöjä on kerätty noin 60 metrin matkalta. Paikoin penkassa on myös hiiliä, palaneita kiviä ja likamaata näkyvissä. Runsaiten löytöjä oli alueen kaakkoispäässä. Kankaalle, tien koillispuolelle, tehtiin joitakin koekuoppia, joissa oli paikoin likamaata ja palaneita kiviä.

Koivukuja (1000012898) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Iisveden ja Suonteen yhdistävän Suonenjoen länsirannalla, Petsamon kylää vastapäätä, Koivukujan talosta 200 metriä itäkaakkoon. Tervahauta on törmällä joenrannan kuusikossa, sen halkaisija on noin seitsemän metriä.

Myllykoski (1000012350) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iisveden ja Suonteen välisen Suonenjoen itärannalla, Myllykosken talosta noin 100 metriä pohjoiseen. Pellon kulmassa olevan ladon vierestä rantaan kulkeva kärrytie on kuluttanut jyrkkää joen rantatörmää voimakkaasti ja törmän päältä kärrytieltä löytyi joukko kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta hienosta hiekasta. Myös palaneita kiviä on havaittu hiekassa. Itse pelto oli tarkastusajankohtana heinällä, mutta voidaan olettaa että asuinpaikka on laajempi sekä etelän että pohjoisen suuntaan. Pellon reunan ja törmän reunan välissä on kapea metsäkaistale, jossa saattaa olla ehjääkin asuinpaikkaa jäljellä. Rajaus on tehty topografian mukaan.

Lylykangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Suonenjoen itäpuolella olevan Lylyjärven länsipuolella, Lylykankaalla, kangasta halkovan tien eteläpuolella. Halkaisijaltaan nelimetrinen kuoppa on mäntykankaalla, koekuopassa näkyi vahva kerros hiiliä. Kyseessä lienee hiilimiilu.

Saunavirta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Miekkaveden ja Koskeloveden välisen Saunavirran itäpuolella olevan Saunaniemen kärjessä, mökin pohjoispuolella. Alue on mäntykangasta ja niemi pistää "sormena" luoteeseen Saunavirtaan. Mökistä 30 metriä luoteeseen olevan venerannan hiekkaleikkauksesta löytyi kivisen hiekan seasta keramiikkaa ja kvartsia. Lisäksi löytyi luuta venerannasta mökille johtavalta polulta, edellisestä löytöpaikasta 10 metriä etelään. Leikkauksissa ja poluilla maa oli hyvin punaista, samoin alueelle tehdyissä koekuopissa. Mökistä 15 metriä pohjoiseen niemen päällä on kaksi kuoppaa, halkaisijaltaan 3-4 metriä. Toiseen kuoppaan tehdyssä koekuopassa maaperä oli ruskeaa, soraista hiekkaa. Mahdollisesti kyseessä ovat pyyntikuopat. Mökin länsipuolelta on aiemmin löydetty rautainen keihäänkärki (KM 29379). Saunavirran asuinpaikan löytöjä voidaan verrata virran luoteispuolella olevan Rautalammin Hämeenniemen rautakautisiin keramiikkalöytöihin. Rautakautiset löydöt saattavat viitata asuinpaikan lisäksi myös kalmistoon.

Katsastusasema (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iisveden ja Suonteen yhdistävän Suonenjoen länsirannalla, katsastusasemasta 120 metriä koilliseen, joen rannan metsikössä. Ympäristö on sekametsää ja maaperä hiekkaa. Alueen poikki on rakennettu sähkölinja. Paikalla on havaittu viisi kuoppaa, joista yksi lienee kellarikuoppa tms. ja osa saattaa olla pyyntikuoppia, hiilimiiluja tms. Tarkkaa selkoa kohteen luonteesta ei ole.

Kolunlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee kirkonkylästä Äyskoskelle vievän tien ja siitä Hautolahdelle erkanevan tien haaran luoteispuolella, Kolunlahden talosta länteen. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille vanhan hiekkakuopan reunamilta.

Pajuharjuntie 16 (Hautapaikat)
Historiallinen; Oletettavasti 1900-luvun alussa rakennetun saunan korjaustöiden yhteydessä löytyi maankaivutöissä ihmisluita lokakuussa 2008. Löytöpaikka sijaitsee saunarakennuksen etelänpuoleisella sivulla 130-200 cm:n etäisyydellä julkisivusta. Hautapaikka tutkittiin Ylä-Savon kihlakunnan poliisilaitoksen toimesta. Samassa haudassa oli neljä päkalloa sekä huonosti säilyneitä muita luita vain noin puolen metrin syvyydellä hiekkamaassa. Vainajat oli haudattu jalat kohti länttä lähes saunan julkisivun suuntaisesti. Vainajista yksi on määriteltävissä todennäköisesti mieheksi ja yksi naiseksi. Haudasta löytyi myös rautanauloja sekä nappi, joka on luultavasti hautausta nuorempi. Hautauksia saattaa sijaita myös laajemmalla alueella.

Taatonpää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuotjärven länsipuolella, pienen Ylä-Hipan järveen laskevan Taatonjärven pohjoisrannalla. Asuinpaikka on järven pohjoiseen suuntautuvan lahden kuivuneen jatkeen itärannalla, Järvikummun talosta 120 metriä itäkoilliseen. Paikalta löytyi muutamia kvartseja yli talven seisseeltä hiesuiselta kyntöpellolta, törmän reunalta, noin 80 x 20 metrin kokoiselta alueelta.

Hittiharju 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuotjärven länsirannalla olevan Hittiharjun reunalla, Hiekkalahden pohjoisrannalla suuntautuen lähinnä eteläkaakkoon. Maasto on kauniisti muinaisina rantatörminä järvelle laskevaa hiekkakangasta, jonne on rakennettu kolme rantamökkiä talousrakennuksineen. Merkittävin kohde paikalla on noin 7 x 5 metrin kokoinen, itä-länsisuuntainen asumuspainanne mökkien välisellä alueella. Siihen tehdystä koekuopasta löytyi runsaasti asbestisekoitteista, myöhäiskivikautista keramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta. Asumuspainanne on rantatörmällä noin 10 metrin päässä rannasta. Lisäksi painanteesta 25 metriä länteen löytyi hiekalla olevalta istutus- tms. alueelta yksi kvartsi-iskos. Mökeille johtavan tien molemmilta puolilta, asumuspainanteesta 45 metriä pohjoiseen, havaittiin tervahaudat. Tienleikkauksessa oli tällä kohdalla myös hiiliä. Kolmas tervahauta on tästä noin 200 m pohjoiseen, tien itäpuolella.

Niemelä (1000013132) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuotjärvellä, Vuotjärven Koivulammen pohjoisrannalla, lähellä Ala-Hipan järvelle johtavan vesiväylän suuta. Paikka on hiekkaista peltoharjannetta Niemelän talon luoteispuolella, talolle johtavan tien eteläpuolella. Paikalta löytyi yksi kvartsi korkealta muokatulta peltotörmältä, peltoauken länsipäästä läheltä uutta omakotitaloa. Kaksi kvartsia löytyi tästä löytökohdasta 140 metriä itäkaakkoon pienen notkelman jälkeiseltä törmältä. Pelto oli tarkastettaessa hyvin kuiva, siksi löytöjäkin on niukasti. Asuinpaikka on rajattu löytöjen mukaisesti.

Koskenranta 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Luostan järvestä Ala-Siikajärveen laskevan Puntinjoen pohjoisrannalla, lähellä joen suuta, Puntinpyörre-nimisen suvannon länsipuolella, Koskenrannan talon pihapellolla, talon länsipuolella. Yksittäinen iso kvartsi löytyi pihatien pohjoispuolen pellolta, läheltä navettaa ja muutamia kvartseja pihatien eteläpuoliselta pellolta. Tarkastushetkellä hiesu-/hietapelto oli oraalla, löytöalue on selkeän törmän päällä. Rajaus on tehty löytöjen levinnän mukaan.

Joentaus (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee lähellä Nilsiän ja Juankosken rajaa, Ylä-Pieksän ja Suuri-Pieksän välisellä kannaksella, Pieksänjoen länsirannalla lähellä joen suuta Ylä-Pieksän Myllyselän etelärannalla. Asuinpaikkalöydöt, saviastian paloja, kvartsikaavin ja kvartsi-iskoksia, on kerätty kynnetyltä pellolta Joentauksen talon itäpuolelta, peltotörmän alapuolella olevalta tasanteelta. Joen rantaan on asuinpaikalta matkaa vain 30-40 metriä. Kynnetystä, kivisestä hiekkapellosta tuli runsaasti löytöjä noin 50 x 35 metrin kokoiselta alueelta. Asuinpaikka on rajattu löytöjen levinnän mukaan.

Jokela (1000013131) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuotjärvellä, Vuotjärven Koivulammen pohjoisrannalla, lähellä Ala-Hipan järvelle johtavan vesiväylän suuta, Jokelan talosta 400 metriä itäkaakkoon. Paikalta löytyi hiekkaiselta kyntöpellolta muutamia kvartsi-iskoksia, suppealta, noin 100 x 50 metrin alueelta. Löytöpaikka on peltoaukean itäpäässä oleva kumpare noin 3 metriä yli järven pinnan. Mahdollisesti asuinpaikka jatkuu itään pienen metsäsaarekkeen kohdalle, jonka itäpuolella hieman ylemmällä tasolla on Niemelän kivikautinen asuinpaikka.

Hittiharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilihauta sijaitsee Vuotjärvellä, Ylä-Hipan ja Vuotjärven välissä olevan Hittiharjun keskellä, pienen soistuneen lammen pohjoisrannalla. Maasto on mäntykangasta ja hiilihauta on Kuikkaniemeen johtavan polun pohjoispuolella. Kuoppaan tehdyssä koekuopassa oli heti pinnasta lähtien hiiliä ja nokista maata. Kuopan halkaisija on noin 2,5 metriä.

Mustalahti (1000013124) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vuotjärven Mustalahden länsirannalla, pitkän Hittiharjun reunamalla noin 50 metriä järven rannasta. Hiilihauta on halkaisijaltaan noin neljä metriä ja siihen tehdystä lapiopistosta näkyi mustaa nokimaata. Kuoppa on kuusikkoisessa rinteessä.

Rahkolahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ylä-Siikajärven ja Valkeisen välisen Valkeissalmen itärannalla, Ylä-Siikajärven Rahkolahden länsipuolella olevalla pitkällä sormimaisella Lehtoniemestä erkaantuvalla niemellä, aivan niemen päässä. Niemen kärkeen on tehty hiekkakuoppa, jonka reunoilta kerättiin löytöjä hienosta hiekasta. Maasto on havumetsää. Hiekkakuopan reunan päälle tehdyssä koekuopassa oli ehjä maannos ja likamaata, joten asuinpaikkaa on todennäköisesti hieman ehjänä kuopan laidoilla kapeana kaistana joka puolella pitkänomaista kuoppaa. Kuopalle etelästä tultaessa on itäpuolella hieman avokalliota, jossa havaittiin mahdollisesti käytetty kvartsisuoni kohdassa p= 7017402, i= 3566607.

Mustaniemi 2 (1000013134) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kämäräisen järven Jokilahden koillisrannalla, lähellä Kämäräisestä Puntinjokeen laskevaa ojaa, Mustaniemen talosta 170 metriä kaakkoon. Asuinpaikkalöydöt on poimittu kynnetyltä pellolta noin 50 x 25 metrin kokoiselta alueelta. Paikka on hiesupeltoa ja löytökeskittymä on noin 3-4 metriä järven pintaa ylemmäs kohoavalla kumpareella, noin 15-20 metrin etäisyydellä rannasta. Yksi iso kvartsi löytyi löytökeskittymästä 50 metriä koilliseen peltotasangolta suunnilleen siltä paikalta mistä on 1970-luvulla toimitettu Kuopion Museoon kivikirves. Lisäksi kvartsia on rantavedestä mökin edustalta 300 metriä Mustaniemen talosta kaakkoon.

Koskenranta 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Luostan järvestä Ala-Siikajärveen laskevan Puntinjoen pohjoisrannalla, lähellä joen suuta, Puntinpyörre-nimisen suvannon pohjoispuolella olevalla pellolla, Koskenrannan talosta 190 metriä koilliseen. Asuinpaikkalöydöt on kerätty tiiviiltä 40 x 40 metrin alalta, lounaaseen suuntautuvalta muokatulta peltorinteeltä, pari metriä Puntinpyörteeseen rajoittuvaa alankomaata ylempänä. Maaperä on pellolla hiesua. Asuinpaikka saattaa jatkua pohjoiseen metsän puolelle, mutta pellolla rajaus on pintalöytöjen perusteella kohtalaisen selvä. Koskenrannan tilalta on aiemmin löytynyt tasataltta (KM 21058), joka saattaa hyvin olla juuri tältä asuinpaikalta.

Rupalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Nurmes -nimisen järven eteläpäässä, Rupalahden länsirannalla, Rukaslahden talosta 270 metriä luoteeseen. Asuinpaikkalöytöjä on kerätty hiekkaiselta, kynnetyltä ja kylvetyltä pellolta noin kolme metriä yli järven pinnan olevalt tasanteelta noin 35 x 20 metrin kokoiselta alueelta järvenrannan peltokaistan pohjoisreunasta. On mahdollista, että asuinpaikka jatkuu pohjoisessa metsäalueella.

Kiviniemi (1000013138) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Nurmes -nimisen järven pohjoisosan länsirannalla, Kiviniemen tilasta 120-240 metriä pohjoiskoilliseen olevalla pellolla. Asuinpaikkalöydöt on kerätty järven rantapellolta, noin 20-30 metrin päästä järven rannasta, kynnetyltä hiekka-/ hiesupellolta noin 2-3 metriä yli järven pinnan olevalta tasolta. Paikalla on kaksi löytökeskittymää, joista pohjoisempi on lähellä metsän reunaa ja onkin mahdollista että asuinpaikka jatkuu täällä metsäalueelle. Löytöjä on noin 20 x 20 metrin kokoiselta alueelta. Eteläisempi keskittymä on matalan notkon eteläpuolella noin 60 metriä edellisestä etelään. Täällä löytöjä on kerätty noin 30 x 10 metrin kokoiselta alueelta.

Höökerinharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Nurmes -nimisen järven länsipuolella olevalla Palonurmen peltoalueella, jolta kuivattiin 1890-luvulla useita lampia: Pölläkkä ja siihen liittyvä Jynkkä, Poskilampi ja Soppilampi (Armas Laitinen: artikkeli Pitäjäläinen-lehdessä, heinäkuu 2007). Höökerinharjun asuinpaikka on sijainnut Pölläkän luoteisen kapean lahden länsirannalla, Höökerinharjun itärinteellä, Hartikkalan talosta 260 metriä pohjoisluoteeseen. Asuinpaikkalöydöt on kerätty muokatun hiekkapellon pinnasta pitkin pellon reunaa alueelta jolla on paljon muutakin irtokiveä. Kuitenkin hieman alemmalla tasolla, hiesuisella osalla peltoa, on kvartsia muttei kiviä. Löytöjä on noin 50 x 20 metrin kokoiselta alueelta. Rajaus on tehty löytöjen mukaan ulottaen rajausta hieman myös metsän puolelle, jossa asuinpaikkaa todennäköisesti myös on.

Rukaslahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee aivan Ala-Nurmes - nimisen järven eteläpäässä, Rupalahden etelärannalla, Rukaslahden talon itäpuolella olevalla pienellä pellolla. Maasto on hiekkaharjua ja pellollakin maaperä on hienoa hiekkaa. Rantatörmä nousee noin viisi metriä yli järven pinnan ja tältä törmältä löytyi muutamia kvartseja ja palanutta luuta. Rukaslahden talon eteläpuolella olevalta pieneltä pellolta löytyi myös muutama kvartsi, jotka ovat kuitenkin niin epämääräisiä ettei asuinpaikkaa ole toistaiseksi syytä ulottaa tänne. Rajaus on tehty vain talon itäpuoliselle pellolle ja välittömästi pellon länsipuolella olevalle tasanteelle, vaikka asuinpaikka saattaa hyvin jatkua myös Pirttipuron tien (nykyinen Pentumäentie) itäpuolella.

Myllykoski (1000013141) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilsiän ja Rautavaaran rajajoen, Keyritty-järvestä Puntinjoen kautta Ala-Siikajärveen laskevan Keyritynjoen länsirannalla, Myllykosken partaalla. Asuinpaikkalöydöt on saatu hiekkaisen pellon joen puoleisesta reunasta noin viisi metriä korkean törmän päältä. Löytöjen lisäksi paikalla on havaittu palaneita kiviä, hiiltä ja palomaata paikoitellen. Ylempänä pellolla sinne levitetty lietelanta haittasi näkyvyyttä, joten asuinpaikkavyöhyke ulottunee lännemmäksi pellon reunasta. Varsinaisen pellolla olevan löytökeskittymän laajuus on noin 50 x 10 metriä. Lisäksi muutamia kvartseja löytyi pellolle ja pellon pohjoispuolella olevalle mökille johtavan tien pinnalta. Tielle on tuotu soraa, joten on mahdollista etteivät kvartsit ole artefakteja. Toisaalta hiekkapohja on selvästi näkyvillä myös tien alueella.

Jokivarsikangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilsiän ja Rautavaaran rajalla, Keyritty-järvestä laskevan Keyritynjoen länsirannalla, Iso-Valkeinen -nimisestä lammesta jokeen laskevan pienen puron pohjoisrannalla, Saarikosken talosta 460 metriä eteläkaakkoon mäntykankaalla. Joen rantaan, kaakon suuntaan kulkee metsätie, jonka varteen, lähelle em. puroa on tehty kaivinkoneella joitakin kuopaisuja, joista parista löytyi hiekan seasta kvartsi-iskoksia. Enemmän kvartsia oli lähemmäs puroa tehdyssä kuopaisussa, yksi kvartsi löytyi pohjoisemmasta kuopasta. Löytöpaikalla on puroon nähden matala törmä ja löytöpaikasta itään puro jatkaa kulkuaan kohti jokea, mutta törmä kaartuu pohjoiseen pienen soistuman reunalle. Ilmeisesti tässä on aiemmin ollut vesialue.

Haasianniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuotjärven länsipäässä, Rakkinesalmen pohjoisrannalla, Haasianniemen talon eteläpuolella olevan viljelyspellon alueella. Löytöjä on noin 200 metrin matkalta. Asuinpaikka-alue sijoittuu noin 4 m korkean rantatörmän päälle. Maaperä alueella on savipitoista.

Raappanansalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuotjärvellä, Ala-Hippa -järven pohjoispäässä, lähellä Ylä-Hipalle johtavaa Raappanansalmea, sen itäpuolella olevan harjun etelärinteellä. Lähellä kaakossa on myös Ala-Hipalta Vuotjärvelle johtavan lyhyen vesiväylän suu. Rannalla on kaksi kesämökkiä, joista itäisempää ja sen sivurakennusta varten tehdystä maaleikkauksesta löytyi kvartsia, luuta ja palanutta kiveä hienon hiekan seasta noin kaksi metriä järven pinnan yläpuolelta. Palanutta luuta ei saatu talteen. Löytökohdan yläpuolelle tasanteelle tehdystä koekuopasta löytyi myös yksi kvartsi. Asuinpaikka on rajattu näiden löytöpisteiden ympärille mökin yläpuoliselle kankaalle.

Monganlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuotjärvellä, Hittiharjun eteläosassa olevan pienen Monganlammen lounaisrannalla, Hittiharjun tasanteella. Harju reunustaa Vuotjärven länsirantaa ja se toimii myös Lastulahden-Vuotjärven välisen tien alustana. Monganlammen länsipuolella on suuri hiekkakuoppa, jonka kaakkoisreuna on vain 50 metrin päässä asuinpaikan oletetusta luoteisreunasta. Lammen rannalla on eheä rantatörmä noin 3-4 metriä yli lammen pinnan, maasto on mäntykangasta ja hiekkamaata. Paikalle tehtiin kaksi koekuoppaa, joista ensimmäisestä tuli punaisen likamaan seasta kvartsia ja jälkimmäisestä niin ikään likamaasta keramiikkaa ja palanutta luuta. Keramiikka on asbestisekoitteista, ilmeisesti myöhäiskivikautista keramiikkaa. Asuinpaikka on rajattu topografian perusteella, luoteessa rinne jyrkkenee ja kaakossa se muuttuu loivemmaksi, löytökohdalla on tasanne.

Kilpimäki W (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kilpijärven länsiosan pohjoispuolella, Varpaniemen koillispuolella olevan mäen laella. Asuinpaikka sijaitsee mäen laen reunalla, jossa jyrkähkö ja korkea törmä laskee länteen. Maaperä on hyvin vähäkivistä hiekkamoreenia. Löytöjä, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta, saatiin koekuopista noin 100 m matkalta.

Kyllönniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hautajärven länsipään länsirannalla, Rapakkojoen suusta noin 500 m pohjoiseen ja Kilpijoen suusta noin 410 m itäkaakkoon. Asuinpaikka sijaitsee rannan suuntaisen harjanteen pohjoispäässä. Maaperä alueella on hiekkamoreenia. Koekuopista saatiin löytöinä kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Kämäränlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hautajärven itäosan pohjoispuolella olevan Kämäränlahden itärannalla. Asuinpaikkalöytöjä, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta, saatiin lahden keskiosassa olevan harjanteen eteläpäästä. Maaperä alueella on hiekkaista moreenia.

Metsäjärvi (1000013363) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hyvin säilynyt ja suurehko tervaränni sijaitsee pienen Metsäjärven itäpuolella metsässä. Tiestä ja pellon reunasta itään noin 40 m.

Hautajärven vanha saha (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kiuruvesi-Pielavesi maantien hautajärven nykyisen sillan pohjoispuolella. paikalla on vanhan kivisillan jäännökset ja perustukset joen molemmin puolin. Perustukset ovat erityisen hyvin säilyneet joen itärannalla.

Jouhilahti (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Historiallinen rautakaivos Nilsiässä. Malmia tiedetään louhitun ainakin 1848-1850. Ensimmäiseksi maininnaksi arvellaan malmiesiintymän löytymistä 1848.
Jouhilahti on ollut merkittävä historiallinen rautakaivos. Kaivospaikka mahdollisine siihen liittyvine rakenteineen ja muine jäännöksineen on muinaismuistolain tarkoittama kiinteä muinaisjäännös. Kohteen luonne ja laajuus kiinteänä muinaisjäännöksenä tulee vielä selvittää ja arvioida maastossa sekä historiallisia lähteitä hyödyntäen.
ALUSTAVA LUOKITUSPERUSTE:
- historiallinen merkitys GTK:n tietojen perusteella:
malmin kokonaislouhinta (1001 tonnia)
- tutkimuskirjallisuudessa tunnistettu historiallinen merkitys (Laine 1952, 405)
- karttatarkastelun perusteella myöhempi maankäyttö ei ole olennaisesti muuttanut kaivospaikkaa
PAIKKATIETOSELITE:
Kohde on alustavasti paikannettu pistemäisenä osoittaen sen historiallisten vaiheiden kannalta keskeinen sijoittuminen. Kulttuuriympäristön luonnetta ja laajuutta ei ole vielä esimerkiksi kaivosyhdyskunnan tai malmin käsittelyn ja kuljetuksen kannalta selvitetty.

Kettupetäikkö (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee VT 27 Kiuruveden liittymän koillispuolella, risteyksestä 170 m koilliseen ja tiestä noin 60 m pohjoiseen, metsäisellä mäenrinteellä.
Paikalla on jäljellä pienen talon perustuksia ja niihin liittyvä kellarikuoppa. Perustukset ovat kivikautisen asuinpaikka-alueen itäreunalla ja kellarikuoppa länsireunalla. Löydöt, kvartsi-iskokset ja palanut luu tulivat koekuopista talon perustusten länsi- ja luoteispuolelta. Asuinpaikka-alue on rajattu topografian perusteella.

Puistorinne (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kaivolammesta 220 m länteen, pohjois-luoteeseen laskevalla harjun rinteellä, muinaisrantatörmän päällä olevalla terassilla.
Harjun rinteessä on useita eri korkuisia muinaisrantatörmiä. Puistorinteen asuinpaikka-alue on toiseksi ylimmän, hyvin selkeän törmän päällä. Törmä edustaa Muinais-Saimaan korkeinta rantatörmää Pohjois-Savossa. Tämän perusteella paikka ajoittuu aikavälille 6500-4500 eKr. Löydöt, kvartsi-iskokset, palanut luu ja liuskekärjen teelmä tulivat koekuopista. Asuinpaikka on rajattu koekuoppien sekä tuulenkaadoista tehtyjen havaintojen perusteella melko tarkasti.

Kurvinsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kolun kanavan ja Tervamäen välisellä hiekkakankaalla. Hautolahteen johtavan Kangastien yli kulkevan sähkölinjan alla kulkevalta moottorikelkkauralta, Kurvinsuon reunasta, löytyi kvartsi-iskoksia. Vuoden 2014 inventoinnissa asuinpaikkalöytöä havaittiin noin 180 x 50 m alueella. Varmat asuinpaikkahavainnot olivat traktorien tekemistä urista sekä koekuopista.

Tuliniemi (595010019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilakan Pohjalevälahden itärannalla, jyrkällä rantatörmällä ja laajahkon hiekkakuopan reunoilla. Vuoden 2008 havaittiin kvartsi-iskoksia hiekkakuopan pohjoispuolella olevan muinaisen rantatörmän päältä. Tämän tasanteen yläpuolella olevalta toiselta tasanteelta löydettiin palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Asuinpaikkaa on säilynyt hiekkakuopan ja läheiselle kesämökille vievän tien välissä.

Kemilä Rykinranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilakan itärannalla Kemilänniemen kärjen alueella, muinaisen saaren etelärannalla. Kvartsi-iskokset kerättiin pellon pinnasta 5 x 20 m matkalta. Asuinpaikka lienee osittain tuhoutunut peltoa muokatessa. Muinaissaaren pohjoispäässä on Kemilän lapinraunio.

Kumpunen Pulloniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nilakan itäpuolella olevan Kumpunen-järven itäpään etelärannalla, rannan suuntaisen harjanteen länsipäässä. paikka on pieni muinainen saari, jonka länsipäässä on kalliopaljastuma. Kalliopaljastuman länsipuolelle tehdyistä koepistoista löytyi kvartsi-iskoksia. Asuinpaikka on todennäköisesti pienialainen.

Tölväänkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nilakan itäpuolella olevan Pirttijärven lounaisrannalla, noin 160 m päässä, rantaan menevän tien pohjoispuolella. Paikalla on loivasti etelään viettävä rinne. Kvartsi-iskokset havaittiin metsätien pohjoispuolella olevasta vaosta. Asuinpaikan kohdalla ei ole muinaista rantatörmää.

Pitkälahti (1000013439) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Nilakan itäpuolella olevan Pirttijärven lounaisrannalla olevan Pitkälahden pohjukan pohjoisrannalla. Paikalla on tiiviinä ryhmänä toistakymmenta huolella ladottua peltorauniota. Rauniot ovat osin sammaloituneet. Raunioryhmä on hyvin säilynyt ja ehjä.

Paanalahden pohjukka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Nilakan itärannalla olevan Paanalahden pohjukan etelärannalla, Pitkäjoen suusta 170 m itään. Asuinpaikka sijaitsee suon laidasta hieman kohoavalla kivisellä harjanteella. Metsälaikutuksesta havaittiin palanutta luuta, kvartsi-iskoksia ja paikoin myös vahva värjääntynyt kulttuurimaakerros.

Lampareenmutka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nilakan itärannalla olevan Paanalahden pohjukan eteläpuolella, rannasta noin 250 m etelään ja Pitkäjoesta 170 m länteen, suon laidalla. Asuinpaikka sijaitsee hyvin kivikkoisen mäenkumpareen vähäkivisemmällä länsirinteellä, suohon laskevan loivan tärmän päällä. Metsälaikutusvaoissa havaittiin kvartsi-iskoksia ja paikoin myös luukeskittymiä.

Pitkäkangas (1000013443) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nilakan itärannalla olevan Paanalanlahden pohjukasta 1,3 km kaakkoon, Pitkäjoesta 350 m koilliseen olevalla pellolla. Asuinpaikka sijaitsee hiekkakankaaseen raivatun pellon eteläosassa olevan matalan muinaisen rantatörmän päällä. Paikka jatkunee pellon eteläpuolella olevaan metsään.

Pitkäkankaan tervahauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paanalanlahden eteläpuolella olevan Pitkäkankaan keskivaiheilla on metsätieura, jonka reunalla on kaksi ehjää ja hyvin säilynyttä laskuojallista tervahautaa.

Tilkinmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde silaitsee Nilakan itärannalla olevan laajan Hirviniemen kärjen länsiosassa, Tilkinmäen luoteispuolen alarinteellä. Paikalla on hieman vallimainen hiekkainen muinaisrantatörmä. Metsälaikutuksessa erottui palaneita kiviä sekä kvartsi-iskoksia.

Tölväänkangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Nilakan itäpuolella olevan Pirttijärven lounaispuolella, suohon laskevassa rinteessä havaittiin tuulenkaadossa kvartsi-iskoksia. Tästä noin 190 metriä luoteeseen, metsälaikutusalueelta löytyi kvartsi-iskoksia. Harjanteen lännessä peltoon rajautuva kärki oli löydötön samoin kuin harjanteen laki ja sorakuopan reunat.

Joensuu (595010029) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Petäjäjärven pohjoisrannasta noin 200 m pohjoiseen, Joensuun talosta noin 90 m länteen, hiekkaisella pihapellolla. Vuoden 2008 inventoinnin aikana pellot olivat kyntämättä, joten uusia havaintoja ei voitu tehdä.

Heinikanjärvi-Savikaarre (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Nilakan itäpuolella olevan Heinikanjärven eteläpään länsipuolella, 160 m rannasta, Savikaarteen taloon menevän tien itäreunalla. Asuinpaikka sijaitsee länteen viettävällä mäntykankaalla, jossa rinteen suuntaisesti tehdyn tien itäreunalta löytyi kvartsi-iskoksia. Osa asuinpaikkaa lienee tuhoutunut tietä tehtäessä. Tien länsipuolelta ei löytynyt mitään asuinpaikkaan viittaavaa.

Pieni Valkeinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nerkoon taajaman kaakkoisosassa, Valkeismäen laajan hiekkakuopan luoteispuolella. Tasaisella ja loivasti etelään viettävällä kankaalla, noin 20 m metsäautotien eteläpuolella on pyöreä ja matala asumuspainanne. Halkaisijaltaan se on noin 5 m. Painanteen lounaisreunalle, sen sisäpuolelle, tehdyistä koepistoista löytyi kvartsi-iskoksia sekä palaneita kiviä. Asumuspainanteen ympäristöön tehdyistä koepistoista ei saatu löytöjä, joten asuinpaikan aluerajaus on arvio.
Noin 20 m painanteesta kaakkoon on halkaisijaltaan noin 2-2,5 m ja syvyydeltään noin 60 cm kuoppa. Kuopassa on podsolmaannos ja se on mahdollisesti pyyntikuoppa. Kuopasta 50 m etelään on kaksi samanlaista kuoppaa.

Nerkoo-Valkeinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nerkoon kaakkoispuolella, Valkeismäen laajan hiekkakuopan itäosan eteläreunalla. Siellä kulkevan tien pohjoispuolella on törmä, jonka päällä olevalta tasanteelta laikutusvaioista on löytynyt asbestisekoitteista ohutseinäistä keramiikkaa, palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Asuinpaikka lienee osin tuhoutunut hiekanotossa.

Venakkoniemi talo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Venakkoniemen kärjessä, jossa harjanteen laella on rakennuksen perusta (noin 10 x 5 m). Maan peittämä raunio, kiuas, on pohjoisseinän kupeessa. Talonpohjan pohjoispuolella on kuoppa, mahdollisesti kaivo sekä pienen rakennuksen perusta. Pienessä rakennuksessa on erotettavissa matala kiuasmainen jäännös. Paikalla on myös kellarikuopanjäänteet. Talo on merkitty 1757 kartalle.

Soukanlahti (1000014383) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Loivassa rinteessä Hiekkaniemessä sijaitsee 5 x 5 m kokoinen ja noin 0,5 m korkuinen kiviraunio, todennäköisesti kaskiröykkiö.

Näppälä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lounaaseen, kohti Rasvankia viettävässä rinteessä on useita kiviraunioita, jotka vaikuttavat kaskeamisen tai peltoviljelyn jäljiltä. Nähtävissä on myös kiviaitaa sekä rakennuksen pohja. Maasto on kivikkoista, tiheää kuusikkoa.

Hiidenvuori (1000014385) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hiidenvuoren tasaisen laen tarkastuksessa havaittiin useita kiviraunioita. Ne on koottu pyöreistä kivistä kulmikkaiksi. Korkeus oli enimmillään 1 m. Mäellä oli myös kivirivejä, jotka vaikuttivat kuuluvan rakennuksen pohjaan. Mäen kaakkoispuolella, jossa laki alkaa loivasti laskea, havaittiin rinnakkain kaksi pitkänomaista kuoppaa. Ne olivat noin metrin syvyisiä ja 2 x 3 m kokoisia.

Haukimäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Haukimäen länsilaidalla, Juntulan tilan rakennuksista parisataa metriä itään. Haukimäellä on laaja hiekkakuoppa-alue, josta osa on myös Vieremälle johtavan tien länsipuolella. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Tien länsipuolella olevan hiekkakuopan luoteiskulmasta, kuoritulta alueelta ja hiekkakasasta löytyi kvartsi-iskoksia parinkymmenen metrin matkalta. Eniten iskoksia löytyi koordinaattien osoittamasta kohdasta. Metsän puolelle tehdyistä kuudesta koepistosta ei tullut löytöjä, asuinpaikka jatkunee kuitenkin myös sinne. Kohde on rajattu löytöjen ja topografian perusteella.

Likolampi (1000014781) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Vieremäjärven kaakkoispuolella olevalla Marjomäenselänteellä olevan Likolammen ympäristössä. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Likolampi on pieni, halkaisijaltaan vain noin 80 metriä. Kohteen länsi- ja lounaispuolella on suuri maa-aineksenottoalue.
Vuoden 2009 inventoinnissa Likolammen länsipuolelta löytyi mahdollinen asumuspainanne, jonka valliin tehdyssä koepistossa oli kvartsi-iskoksia. Asuinpainanne sijaitsee melko jyrkän Likolampeen laskevan terassin päällä. Painanteesta noin 10 metriä etelään on noin metrin läpimitaltaan oleva kuoppa ja vielä toinen hieman isompi kuoppa noin 50 metriä etelään. Painanteen ja kauimmaisen kuopan välille noin kymmenen metrin välein tehdyistä koepistoista ei tullut löytöjä.
Myöhemmin vuoden 2009 syksyllä museonjohtaja Jouko Aroalho Kuopion kulttuurihistoriallisesta museosta kävi tarkastelemassa Likolammen itä- ja länsipuolista aluetta ja löysi sieltä tyypillistä kampakeramiikkaa ja varhaista asbestikeramiikkaa. Kampakeramiikan löytöpaikka on noin 120 metriä Likolammen pohjoispuolella noin 105 metrin korkeudella ja asbestikeramiikan löytöpaikka on heti Likolammen koillispuolella noin 106 metrin korkeudella.
Asuinpaikka on rajattu inventointi- ja tarkastulöytöjen sekä topografian perusteella.
Asuinpaikan pohjois ja luoteisosa on rajattu 2020 koekaivauksella. Kivikautisen asuinpaikan lisäksi kohteessa on useita punamultahautahavaintoja, hiilihauta ja esihistoriallinen keittokuoppa. Vuonna 2022 ottoalueella B tehtiin kaivaustutkimus, jonka jälkeen ko. osa-alue poistettiin muinaisjäännösrekisteristä (ks. tutkimukset).

Karjalankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Karjalankangaksen itäosassa, Myllyjärvestä noin 600 metriä luoteeseen, Vesalan tilan rakennusten länsipuolella. Noin 200 metriä kohteen eteläpuolella on suuri hiekkakuoppa, länsipuolella harjanteen takana on käytöstä poistunut hiekkakuoppa. Alue on hiekkapohjaista hakkuukypsää mäntykangasta.
Kohteen läpi kulkevan metsäautotien leikkauksesta löytyi kvartsi-iskoksia noin 20 metrin matkalta. Asuinpaikka on sijainnut kapeahkolla terassilla muinaisen lahden poukamassa, korkeutensa perusteella paikka on vanhempi kuin muinais-Saimaan maksimi. Parista koepistosta ei tullut löytöjä eikä kulttuurimaata, asuinpaikka on rajattu pintapoimintalöytöjen ja topografian perusteella.

Lehmimäki (1000014784) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Lehmimäen itä-, länsi- ja pohjoispuolella. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Kohteessa on paikannettu 145 pyyntikuoppaa tai muuta kuoppajäännöstä. Lähes yhtenäinen kuoppaketju lähtee Lehmimäen eteläpuolelta, jatkuu sen itäpuolitse ja päättyy Lehmimäen pohjoispuolelle olevan Laajakankaan pohjoislaitaan. Lehmimäen itäpuolella, ketjun puolen välin paikkeilla, haarautuu kuoppaketju myös Kalliomäen suuntaan parin sadan metrin verran.
Linnunteitse mitattuna ketjun eteläisimmän ja pohjoisimman kuopan välillä on matkaa 1,8 km. Eteläisimmässä osassa kuoppaketju nousee ylärinteeseen, muualla se noudattelee hieman eri korkeuksilla olevien törmien korkeuksia, yleensä niin, että törmä jolle kuopat on tehty laskee nykyiseen suohon. Nykyisen suon paikalla on voinut aiemmin olla myös vettä.
Kuoppien koko vaihteli, usein ne ovat halkaisijaltaan pari metrisiä, syvyys vaihtelee puolesta metristä metriin. Joukossa on myös pienempiä ja hieman isompia kuoppia. Pyyntikuoppajärjestelmä on luultavasti komein Pohjois-Savossa tunnettu.

Hiekkaranta (1000015005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kutunjärven lounaispäässä olevan lahden pohjoisrannalla Hiekkarannantalon lounaan- ja kaakonpuoleisilla pelloilla. Paikalla on loiva muinaisrantatörmä. Pellolta on löytynyt melko runsaasti kvartsi-iskoksia.

Kumpunen Jokisuu (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kumpunen-järven koillisrannalla, jokisuun eteläpuolella. Paikalla on kooltaan 4 x 2 m ja syvyydeltään 60-70 cm kokoisia kuoppia.

Valkeinen 2 (174010008) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Västinniemen länsiosassa olevan Valkeinen-lahden koillispuolella olevassa pienessä niemekkeessä, viljelyspellon kohdalla, rannasta noin 20 m päässä. Maaperä alueella on hienoa hiesuhiekkaa. Asuinpaikkalöydöt on poimittu peltomullasta. Topgrafian perusteella asuinpaikka on arveltavissa melko pienialaiseksi.

Siikakoski (1000015183) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Atrojoen Siikakosken alapään etelärannalla, jokivarressa olevan harjanteen laella. Harjanne on muinainen länteen kuroutuva niemi. Laki on leveydeltään 30x35 metriä. Harjanteen pohjoisreunalta on pellosta löytynyt saviastianpaloja.

Mustola (1000015184) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Atronjoen eteläpuolella, joista noin 120 m etelään olevalla pellolta. Paikalla on joen suuntaan kuroutuva kumparemainen niemeke. Kumpareen laelta on löytynyt kaksi tasoydintä ja kvartsi-iskoksia.

Niemelä (1000015185) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Atronjoen pohjoispuolella, lounaaseen viettävällä peltorinteellä. Ladon eteläpuolelta on kerätty kvartsi-iskoksia.

Koiraharju (1000015188) (Hautapaikat)
Historiallinen; Hautausmaa sijaitsee Auluslammen lounaispuolella olevalla kannaksella, peltojen ympäröimässä metsäsaarekkeessa. Hautausmaalle on haudattu nälkävuosien 1866-1867 aikana noin 60 vainajaa. Paikalla on nähtävissä useita hautapaikanteita. Hautausmaa on merkitty muistomerkillä.

Toso (Hautapaikat)
Historiallinen; Saaresta on 1900-luvulla kerrottu 1800-luvun puolivälin tienoilla löytyneen
yhteishauta, jossa olisi ollut vierekkäin kymmenen luurankoa. Gustar Retziuksen vuoden 1873 kaivauksissa löyty yhdeksän pääkalloa ja yksi luuranko, jotka vietiin Ruotsiin.
Pieni matala saari Hirviniemen kupeessa. 1700-l lopun isojakokartalla ei saaressa mitään merkintää. Saari on pieni ja kapea, moreeniharjanne. Saarella ei
ollut yksittäisiä hautamaisia kuopanteita, mutta sen reunoilla havaittiin ojamainen, matalan
vallin reunustama kaivanto. Oja ja valli ovat todennäköisiä merkkejä saarella 1870-luvulla tapahtuneesta kaivamisesta

Hietaharju (1000011186) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Valkeisjärven kylässä, Peltuentien varressa noin kilometri Iso-Valkeinen -nimisen järven itäpuolella. Asuinpaikka on Hietaharjun lounaislaidalla. Harju on hiekkapohjaista kuivahkoa mäntykangasta, jonka länsiosa on peltona.
Jouko Aroalho löysi kohteen invetoidessaan aluetta vuonna 2000. Peltueentien itäpuolella aivan tien vieressä oli pieni hiekanottokuoppa, josta löytyi yksi kvartsi-iskos. Aroalho teki apulaisensa kanssa muutamia koepistoja harjun lounaisosaan, mutta ei saanut esiin muita löytöjä.
Kohde tarkastettiin vuoden 2009 inventoinnissa, jolloin samaisesta pienestä hiekanottokuopasta löytyi kolme kvartsi-iskosta, kvartsi on melko säröistä ja huonolaatuista. Kuopan profiilissa näkyvä hiekka oli paikoin voimakkaasti punaiseksi värjäytynyttä, mutta ilmiö vaikuttaa luontaiselta, sillä vastaavanlaisia värjäytymiä on lukuisissa paikoissa harjualueilla Vieremällä eikä niihin useimmiten liity mitään arkeologista aineistoa. Asuinpaikan aluerajaus on tehty löytöjen ja topografian perusteella, mutta kohde vaatii jatkotutkimuksia tarkemman laajuuden ja säilyneisyyden toteamiseksi.

Valkeismäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde, metsänvartijan tilan jäänteet, sijaitsee Valkeismäen korkeimmalla kohdalla, noin 2 kilometriä Iso-Talaksesta lounaaseen. Maaperä alueella moreenia ja puusto vanhaa sekametsää.
Kohteeseen kuuluu metsänvartijan tilan kahden rakennuksen, kahden kaivannon ja pihan jäänteet. Tupa on ollut kooltaan noin 6 x 6 metriä. Siitä on jäljellä vielä 1-2 maatunutta ja sammaloitunutta hirsikertaa. Rakennuksenpohjan luoteiskulmassa on lieden jäänteet. Toinen rakennuksenpohja, mahdollisesti sauna, on ollut kooltaan noin 4 x 5 metriä ja sen luoteiskulmassa on niin ikään lieden jäänteet. Rakenteen eteläpuolella on siihen liittyvä 1 x 3 metrin kokoinen ja 0,5 metriä syvä kaivanto.
Tilan lounaispuolella on vierekkäin rinteessä kaksi noin 1,5 x 5 metrin kokoista ja 1,5 metriä syvää kaivantoa, jotka mahdollisesti ovat säilytyskuoppia. Tuvan ympärillä on noin 25 x 25 metrin kokoinen ruohoa kasvava, vanhojen koivujen reunustama alue. Tila on ollut nimeltään Talasaho ja se on ollut käytössä 1860-70 -luvuilla metsänvartijan asuinpaikkana. Talo paloi lyhyen ajan sisällä kahdesti, minkä jälkeen vartijan asuinpaikka muutettiin Levämäkeen (Sorvari 2002).
Kohde tarkastettiin vuoden 2009 inventoinnissa ja sen todettiin olevan aiemman kuvauksen mukaisessa tilassa. Puusto ja kasvillisuus peittävät rakenteita huomattavassa määrin ja kohteessa olisi syytä tehdä hoitotoimenpiteitä. Aluerajauksessa on otettu huomioon näkyvät rakenteet sekä pihapiiri.

Talaskangas (1000011564) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pikku-Talaksesta 500 metriä etelälounaaseen olevan moreenikankaan huipulla. Tervahauta on läpimitaltaan noin 14 metriä. Se on sammaleen peitossa ja sen päällä kasvaa useita koivuja ja kuusia. Hauta ja sen lounaisreunassa sijaitseva juoksutusränni ovat maastossa selkeästi havaittavissa. Juoksutusrännin portti on kivetty. Alueen puissa on yleisesti koloamisen jälkiä.
Kohde tarkistettiin vuoden 2009 inventoinnissa ja sen todettiin olevan aiemman kuvauksen mukaisessa kunnossa. Aluerajaus käsittää tervahaudan.

Varvinkallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Varvinkallion tasaisella maastonkohdalla, kalliomuodostelmien välissä on luontainen tasanne, jossa on toiminut laivavarvi. Muistitiedon mukaan vielä vuonna 1905 on maassa ollut paksu lahoava lastukerros. Paikalla on nyt 1960- luvulla istutettu vahva kuusikko.
Kohteessa havaittiin todennäköisesti pajauunin pohja (P 6975892, I 530565), josta noin parikymmentä metriä itäkoilliseen on lähde. Rantakivissä ei havaittu merkkejä pengerryksistä, kaiverruksista tai kiinnitysrenkaista tms. Varvinpaikalta noin 40 metriä kaakkoon rantakallion tuntumassa havaittiin sammaloituneet ja heinittyneet kahden rakennuksen kivijalat: Rakennus 1 (P 6975841, I 530543) on noin 3,6m x 3,7 metrin laajuinen ja rakennus 2 (P 6975833 I 530535) on noin 3,8m x 5,5m laajuinen.
Laivonsaaressa on toiminut laivanrakennustelakka todennäköisesti 1850-luvulta alkaen. Vuonna 1856 perustettiin Bona Kellgren & Komp laivanrakennusyhtiö mutta on mahdollista, että paikalla on rakennettu laivoja jo 1850-luvun alussa. Laivonsaaren varvi tuotti kaikkiaan ilmeisesti kymmenkunta kuunaria, joista tunnetuimmat ovat Kuopio, Wellamo (upposi 50 tonnin marmorilastissa Välimerellä matkalla Livornosta Liverpooliin vuonna 1859) ja Sawon neito (rak.vuosi 1858?). Rakennusmestarina varvilla toimi ainakin Johan Wikman. Varvin toiminta lienee loppunut viimeistään 1870- luvun alkuvuosina. Viimeiset vuodet varvi toimi enimmäkseen korjaustelakkana.
Kuopion urheilusukeltajat ry on sukeltanut Laivonsaaren eteläkärjen ympäristössä heinäkuussa 1990 ja löytäneet mm. savi- ja posliiniastioiden kappaleita sekä pulloja.

Ritoniemi SW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Nurmisaaren ja Ritoniemen välisen salmen lounaaseen suuntautuvalla hiekkaharjun rinteellä, mäntykankaalla, kesämökeille johtavan tien pohjoispuolella, rantatörmällä. Paikalla on havaittu olevan noin 6 m halkaisijaltaan oleva painanne, mahdollinen asumuspainanne. Se sijaitsee noin 30 m rannasta itään. Paikalle tehdyistä kahdesta koekuopasta ei ole tullut löytöjä, mutta maa on ollut värjääntynyttä. Paikka on kivikautiselle asuinpaikalle sopiva.

Iso Runkkuu 2 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen;

Lapinniemi (1000015805) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Esihistoriallinen röykkiö/asuinpaikka.

Särkänniemi (1000015806) (Asuinpaikat)
Kivikautinen;

Pertunmäki (1000015807) (Asuinpaikat)
Kivikautinen;

Pertunlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen;

Majaniemi (1000015810) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen;

Purontauslampi 1 (Asuinpaikat)

Purontauslampi 3 (Asuinpaikat)

Linjalanlahti (Asuinpaikat)

Purontauslampi 2 (Asuinpaikat)

Juantehdas (Strömsdal bruk) (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Strömsdalin ruukki sijaitsee Vuoksen vesistöön kuuluvien Vuotjärven ja Akonjärven välisen Juankosken kohdalla. Savon keskisen kihlakunnan manttaalikomissaari Brynolf Brunou sai 1746 Kuninkaalliselta Vuorikollegiolta luvan masuunin, kankirautavasaran ja kahden ahjon perustamisluvan syvälle Savon erämaahan Juankosken partaalle. Strömsdalin ruukki oli Suomen ainoa Ruotsin vallan aikainen järvimalmimasuuni.
Juankosken varsinainen ruukkiyhdyskunta syntyi Tigerstedt-suvun omistajakauden aikana (vuodesta 1765 lähtien). Tehdasyhteisö laajeni edelleen 1860-luvulta alkaneen taloudellisen vapautumisen johdosta. Saimaan kanavan valmistuminen vuonna 1856 paransi merkittävästi liikenneyhteyksiä. Ruukista vietiin Pietariin erilaisia taloustavaroita sekä raakarautaa, maatalouskoneita ja turbiineja. 1900-luvun alussa vapaaherra Anton von Alfthan osti ruukin konkurssipesältä ja muutti ruukin tuotantosuuntaa puunjalostusteollisuuden suuntaan. Paikalle rakennettiin vuosina 1906–1908 puuhiomo ja 1911–1913 kartonkitehdas. Tehdas siirtyi Strömsdal Oy:n omistukseen 1988. Yhä toiminnassa oleva kartonkitehdas sijaitsee kosken itärannalla, vanhat rautaruukkilaitoksen rakennukset kosken länsirannalla.
Kohteen sijaintitieto on esitetty pisteenä. Jatkuva teollinen toiminta ja maankäyttö ovat todennäköisesti tuhonneet ruukin varhaisvaiheisiin liittyviä rakenteita. Koordinaattipisteen tienoilla on maanpäälle havaittavia jäännöksiä: kiuasröykkiö ja talonpohja. Teollista toimintaa entisten ruukkirakennusten tuntumassa ovat jatkaneet kartonkitehdas ja viiratehdas. Kartonkitehtaan paikalla sijaitsi aikaisemmin saha ja mylly. Vanhan ruukkialueen rakennuskanta on suurelta osin 1800-luvun jälkipuoliskolta. Juantehtaan (Strömsdal) ruukki on Suomen vanhin ja parhaiten säilynyt järvimalmia hyödyntänyt Savon ruukkikokonaisuus. Alue on luetteloitu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Kunnan talon pohjoispuolella sijaitsee ruukin hautausmaa, johon hautaaminen lopetettiin kirkon valmistuttua 1800-luvun puolivälin tienoilla. Juankosken kulttuurihistoriallinen seura ry on rakentanut alueen ympärille uutta kiviaitaa ja pystyttänyt opaskyltin. Hautausmaalla on joitakin rautaristejä ja lukuisia matalia painanteita, mahdollisesti hautapainanteita.

Jyrkkäkosken ruukki (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sonkajärjen Jyrkkäkosken ruukki sijaitsee Kiltuanjärven ja Haapajärven välisessä koskipaikassa. Järvissä ja soissa olevan rautamalmin hyödyntäminen merkitsi uusien ruukkien perustamista Itä-Suomen järviseuduille 1800-luvun alussa. Jyrkkäkosken järvimalmiruukin toiminta alkoi vuonna 1831, jolloin Salahmin ruukin omistaja Franzen sai luvan masuunin ja kankirautavasaran rakentamiseen Jyrkän kruununtilan maalle. Paikalle rakennettiin aluksi harkkohytti, joka jäi käytöstä kun masuuni valmistui vuonna 1835. Ruukissa tuotettiin takki- ja kankirautaa sekä nauloja ja valutavaroita. 1900-luvun alussa ruukilla oli jopa oma pieni höyrylaiva. Jyrkkäkosken ruukki toimi vuoteen 1909 ja lyhyen aikaa vielä I maailmasodan aikana. Viimeinen sulatus tapahtui maaliskuussa 1918.
Kohteella on Pohjois-Savon ympäristökeskuksen päätöksellä (5.12.2001) vahvistettu suoja-alue. Ruukin masuunit, muut tuotantorakennukset ja ruukinkartano sijaitsevat kosken molemmin puolin. Kosken keskellä sijaitsevalla Masuuninsaarella ovat vuonna 1835 rakennetun alueen vanhimman masuunin rauniot, kosken itärannalla sijaitseva uudempi masuuni on vuodelta 1874. Museovirasto on restauroinut tuotantorakennuksia vuosin 1996–1998. Kosken itäpuolisessa metsässä on hiiliuuneja. Alue on luetteloitu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.

Kauppilanjoen (Ostokosken) harkkohytti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kauppilanjoen harkkohytti on sijainnut Kauppilanjoen rannalla lähellä Iso-Ii nimisen järven rantaa. Hieman hytinpaikan pohjoispuolella joen ylittää Soinlahdelta Vieremään vievä paikallistie. Salahmin ruukin omistaja Franzen perusti Kauppilanjoen harkkohytin 1840-luvulla Salahmin ruukille apuhytiksi. Harkkohytti rakennettiin todennäköisesti vuonna 1848 ja vuonna 1849 hytti sai privilegion. Kauppilanjoen harkkohytti sulatti lyhyen toiminta-aikansa Iijärvestä nostettua malmia. Harkot kuljetettiin taottavaksi Salahmiin. Viimeistään vuonna 1876 hytti on kokonaan hävitetty.
Kohteen sijaintitieto on arvioitu peruskartalta ja esitetty pistemäisenä. Todennäköisesti harkkohyttiin ja sen toimintaan liittyviä rakenteita on säilynyt laajemminkin joen molemmin puolin. Hytinpaikka on nykyisin niittynä ja osittain lepikon peitossa. Lähes kaikki jäljet hytistä ovat olleet vuonna 1980 hävinneet. Kosken länsirannalla on tuolloin ollut vähäisiä jälkiä jokiuoman suhteen vinosti sijaitsevasta padosta. Padon etureunan muodostaneet puupaalut erottuivat hyvin. Kosken itärannalla on maakumpu, jossa kasvaa vanhoja kuusia. Mahdollisesi kyseessä on padon länsirannan puoleinen osa. Harkkohytin tarkempaa paikkaa ei ole pystytty määrittämään. Joen itärannalla maasta tuli lapionpistossa esiin kuonaa, tiilimurskaa ja liuskekiven kappaleita. Länsirannalta on myös löydetty kuonaa. Lisäksi länsirannalla on metsässä noin 4,5x4,5 m kokoinen rakennuksen pohja.

Kortteisten harkkohytti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kortteisten harkkohytti on sijainnut Välijärven ja Kärjenjärven välisessä Ruukinkoskessa (Kiukookoskessa). Kortteisten ruukki rakennettiin todennäköisesti vuonna 1832, mutta toimintaprivilegion se sai vasta vuonna 1829. Malmina käytettiin järvimalmia. Vuonna 1835 harkkohytti siirtyi Juantehtaan ruukkipatruunan A.W. Tigerstedtille. Raudantaonta lopetettiin Kortteisilla vuonna 1842 ja harkot kuljetettiin Juantehtaalle jalostettaviksi. Viimeistään vuoteen 1851 mennessä myös harkkouunin toiminta loppui ja ruukki purettiin.
Kohteen sijaintitieto on arvioitu peruskartalta ja se on esitetty pistemäisenä. Todennäköisesti ruukkiin liittyviä rakenteita on säilynyt laajemmalla alueella. Paikalla erottuu yhä lohkokivistä ladottu padon raunio. Padon alapuolella joen itärannalla on epäselviä jäännöksiä voimakanavasta ja vään kuonaa. Tasaisella joen länsirannalla ei selviä rakenteita ole havaittavissa.

Korkeakosken harkkohytti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Korkeakosken harkkohytin paikka sijaitsee Koivujoessa suuren kosken (Korkeakosken) rannalla, Ruukinlammen pohjoispuolella. Fredrik Paldan poikineen sai vuonna 1839 luvan puhalluslaitoksen ja sulatushytin perustamiseen Laukkalan kylän Korkeakosken rannalle. Alue oli jo vanhastaan tunnettua raudanvalmistusseutua, jolta tunnetaan talonpoikaisten harkkohyttien pohjia. Korkeakosken harkkohytissä sulatettiin järvimalmia. Harkkohytin toiminta päättyi vuonna 1882. Vanhassa kankivasarapajarakennuksessa oli mylly ja saha vuoteen 1914 asti.
Ruukkiin liittyviä rakenteita on säilynyt joen molemmilla rannoilla. Saarelasta Laukkalaan johtava paikallistie ylittää joen kosken alkukohdassa, vanhassa patopaikassa. Joen länsirannalla on kahden kivistä ladotun voimakanavan rauniot. Voimakanavien alkupäässä, lähellä patopaikkaa erottuu maastossa vasarapajan kivijalka. Itärannalla ei maanpinnalle erotu selkeitä rakennusten jäänteitä. Ruukinjärven rannalla koskesta länteen on kasa järvimalmia ja sen lähellä runsaasti sysiä sisältävä kumpu. Läheisillä soilla kerrotaan erottuvan vanhan ruukilta Ouluun johtaneen tien jälkiä ja että lähimetisissä olisi ainakin kaksi avaamatonta sysimiilua.
Kohteen tarkastuksessa 2020 tarkempi rakenteiden kartoitus ei onnistunut rehevän kasvillisuuden takia. 2023 kohteella tehtiin tarkastus metsänkäytön ja rakennushankkeen takia.

Pitkälä (263010020) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lahnajoesta noin 300 m koilliseen, joesta kohoavalla peltorinteellä. Asuinpaikka-alue on asuinrakennuksesta noin 250 m itäkoilliseen olevalla loivasti koilliseen viettävän viljelyspellon kumpareella. Maaperä alueella on hienoa hiekkamoreenia.

Pohjoismäki (1000016416) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on merkintä kahdessa kivessä. Inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu olevan kunnossa. Struve käytti pisteestä nimeä Wesa-mäki, nykyiseltä maastonimeltään piste on Pohjoismäki. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.
Vuoden 2013 inventoinnissa havaittiin kolme pientä kuoppaa heti mäen laella kulkevan traktoriuran pohjoispuolella. Kahden kuopan välillä on matala ja laakea maakivi, n. 70 x 100 cm, joka oli sammaleen peitossa. Kiven itäkärjestä poistettiin hieman sammalta ja sillä kohden havaittiin kiveen porattu muutaman sentin syvyinen reikä. Lähellä on useita sammalpeitteisiä matalia ja korkeampiakin maakiviä, joista sammalta ei poistettu. Toisen merkintäkiven paikka jäi siis todentamatta.
Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.
Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.
Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Pihlajamäki (1000016392) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on ollut maastoon merkitsemätön. Struve käytti pisteestä nimeä Pihlajan-mäki, nykyiseltä maastonimeltään piste on Pihlajamäki. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Honkamäki (1000016434) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on merkintä kivessä. Struve käytti pisteestä nimeä Honka-mäki, nykyiseltä maastonimeltään piste on Honkamäki. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.
Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittaukseksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.
Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.
Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Kilpimäki (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on ollut merkintä kahdessa kalliossa . Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu olevan kunnossa. Struve käytti pisteestä nimeä Kilpi-mäki, nykyiseltä maastonimeltään piste on Kilpimäki. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Iimäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on merkintä kivessä. Struve käytti pisteestä nimeä Ii-mäki, nykyiseltä maastonimeltään piste on Iimäki. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Kakkomäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on merkintä kivessä. Struve käytti pisteestä nimeä Lehto-mäki, nykyiseltä maastonimeltään piste on Kakkomäki. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Kulvemäki (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on merkintä kivessä. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu olevan kunnossa. Struve käytti pisteestä nimeä Kulven-mäki, nykyiseltä maastonimeltään piste on Kulvemäki. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.
Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.
Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.
Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Poromäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Poromäen länsiosassa, kuivatun Saikaan järven vesijättöalueella. Vesiyhteys Nilakkaan on aikanaan kulkenut Hattujärven ja Saikaan kautta. Alueella sijaitsevan sähkölinjan tasalla, länteen viettävästä rinteestä havaittiin koekuopista sekä laikutusjäljistä kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta noin 100 metrin matkalta. On mahdollista, että asuinpaikka on laajempi niin etelään kuin pohjoiseenkin.

Salahmin ruukki (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Salahmin ruukki nousi 1800-luvun aikana Murennusjoen varrelle Kyhiänkosken partaalle. Harkkohytti valmistui alueelle 1810, jolloin alueella oli pato, kankirautavasarapaja ja mylly. 1829 ruukki sai virallisen toimintaprivilegion ja tuotanto oli melko alhainen, vedenpuute esti ympärivuotisen taonnan. Vähitellen ruukki muodosti keskuksen laajalle ruukkiyritykselle, johon kuului mm. apuharkkohyttejä ja Jyrkkäkosken masuuni. Apuharkkohytit korvasivat Salahmin omaa harkkouunia. Masuunin tuotanto pysyi kuitenkin aina suhteellisen pienenä ja raudan laatukin vaihteli. Ruukin toiminnan lopetti Varkauden valssilaitoksen palo vuonna 1908, jolle ruukki tuotti takkirautaa, ja vuoden 1909 jälkeen masuunia ei enää käytetty. 1920-Iuvulla rakennuksissa toimi terva- ja tärpättitehdas, ja 1930-1950-luvuilla suuri osa rakenteista hävitettiin. Lisaksi vuonna 1952 rakennetun ja 1996 uusitun voimalaitoksen töissä on tuhottu osa ruukinalueen rakenteista.
Nykyisin Salahmin ruukkialue on melko suurelta osin tuhoutunut, rehevän joenrantakasvillisuuden peittämä kohde. Osa kohteesta on peitetty täytemaakerrosten alle voimalaitosrakentamisen yhteydessä. Aivan joen rannalla ja kosken partaalla on joitakin rakennejäänteitä, jotka ovat tiiviin pensaskerroksen kasvillisuuden peitossa. Suurin osa työväenasunnoista on myös kadonnut. Kauempana sijaitseva ruukinkartano ympäristöineen on hyvin säilynyt, joskin sen puutarha ja puisto kaipaavat kunnostamista.

Vanhapappila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkosaaren Kirkkoniemen itäreunalla olevalla pelto- ja niittyalueella. Noin 1 km:n pituinen löytöalue ulottuu Kuuselan tilan pellolta Parolan Tuhannenniemeen. Alue on lähinnä kaakkoon loivasti viettävää viljelysmaata. Maaperä on hiesuista.
Parolan talo on aikoinaan ollut pappila, mistä johtuu nimi Vanhapappila tai Saarenpappila. Siitä noin 300 m länteen sijaitsee Pielaveden ensimmäinen kirkko ja paikalla on vielä tapuli ja vanha hautausmaa. Siitä kaakkoon olevan Kalmalahden nimi periytyy hautausmaan käytön ajoilta.

Pikkuhiekka N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rusalanniemen länsirannalla, Ala-Rusalavuoren länsipuolella, Pikkuhiekka-lahden pohjoispuolella, louhikon pohjoispuolella olevan korkean törmän päällä, rannasta noin 15 m:n päässä.
Alue on maaperältään hiekkaa. Kasvillisuutena on nuorta mäntymetsää. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille törmän reunalle kaivetusta koekuopasta. Pohjoisempana maaperä muuttuu kivisemmäksi ja terasssi kapenee. Idässä alueen rajana on muinainen rantatörmä.

Iso Lapinsaari 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivitalaanselän pohjoispuolella olevan Lapinsaaren etelärannan keskivaiheilla, rannasta noin 50-60 m, muinaisen rantatörmän päällä.
Ison Lapinsaaren etelärannan keskivaiheilla erottuu selvästi muinainen rantatörmä noin 100 m matkalla. Törmän alueella maaperä on vähäkivistä, lajittunutta hiekkaa, kun muualla maaperä on tällä tasolla varsin kivistä moreenia. Törmä häviää länteen ja itään mentäessä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista.
Maaperästä ja kasvillisuudesta päätellen alueella on ollut joskus pelto. Saaressa on myös talon rauniot.

Rusalanniemen kärki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jylhänselän etelärannalla olevan suuren Rusalanniemen pohjoiskärjen länsirannalla, muinaisen salmen erottaman niemennipukan eteläkärjessä, rannasta 15-20 m:n päässä olevalla hiekkaisella tasanteella.
Alueen maasto on kallioinen ja hyvin kivinen. Asuinpaikka-alue sijoittuu kapealle terassille, joka levenee pieneksi tasalakiseksi niemenkärjeksi. Paikalla on rantakerrostumahiekkaa ja maan pinta on kivetön. Asuinpaikan laajuus on arviolta noin 10 x 20 m .

Huttula 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka on aivan maantien vieressä lähellä muinaisrannan törmää. Alueella on myöhemmän maankäytön jälkiä. Kohde löytyi kevyenliikenteen väylän tutkimuksissa ja osa siitä on tutkittu pois. On mahdollista, että asuinpaikkaa on vielä jäljellä kevyenliikenteen väylästä länteen.

Koljonvirta Leirintäalue (Hautapaikat)
Historiallinen; Koljonviraan leirintäalueen itälaidassa sijaitsevan pienen lammen pohjoispuolelta löytyi vuonna 1920 pääkalloja ja muita ihmisluita. Sakari Pälsi tutki kohteen ja tuli löytyneiden nappien perusteella tulokseen, että kyseessä on Suomen sodan aikainen venäläissotilaiden hautausmaa.

Kauppilan talo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on mahdollisesti Koljonvirran taistelun aikana poltettu Kukkolan tilan talo.
Osa talosta kaivettiin esiin vuonna 2005. Rakennus on ollut yhdeksän metriä pitkä ja 5-6 metriä leveä. Talon pitkäsivu ollut Koljonvirran suuntaisesti. Kaivauksissa havaittiin mahdollinen uunin perustus. Löytöinä saatiin punasavikeramiikkaa, fajanssia, vihreää ikkunalasia ja liitupiippuja.

Vallikangas (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Vallinkangas on hyvin säilyneenä kokonaisuutena erinomainen esimerkki sisämaahan ensimmäisen maailmansodan aikana rakennetuista linnoitteista. Vallinkankaalla on ampuma-ja yhdyshautoja, tulipesäkkeitä ja suojahuoneita noin 500 x 1000 metriä laajalla alueella. Kaivantojen yhteispituus on noin 2450 juoksumetriä.

Koljonvirta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Iisalmen Koljonvirta, nykyisen sillan eteläpuolella
Koljonvirrasta löytyy veden alta mm. kaksi kiviröykkiötä, joiden arvellaan olevan paikalla olleen sillan silta-arkun paino-kiviä. Jäännökset eivät kuitenkaan välttämättä liity Koljonvirran taistelun (1808) siltaan.

Kinnulanlahti 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Maaninkajärven kaakkoispää, Kinnulanlahti, ojansuu
Kaksimastoisen purjealuksen hylky, jonka pituus on 22.8 metriä ja leveys 4.47 metriä. Hylky on pohjassa kölillään, ja mahdollisesti limisaumainen vesirajan alapuolelta ja tasasaumainen yläpuolelta. Hylyn keula ja perä ovat revenneet, ankkuripelin päädyt on veistetty juurakoista. Ankkuripeli on pudonnut keulakannen romahtaessa ruumaan, rustien paikat erottuvat kyljessä.

Kinnulanlahti 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Maaningan Kinnulanlahti n. 50m koilliseen hylystä no 1998
Puurakenteisen aluksen pahoin hajonnut hylky matalassa vedessä. Pohjassa on havaittavissa lautoja sekä parruja hajallaan. Rakenteiden joukossa on kiviä, mahdollista painolastia. Muutamia kylkikaaria on pystyssä pohjassa. Osista ei voi päätellä, onko kyseessä limi- vai tasasaumainen alus.

Karhonsalmi 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Kuopion keskustasta koilliseen Karhonsaaren ja Vaajasalon pohjoisosan välisessä Karhonsalmessa, noin kahden metrin päässä salmen etelärannasta. Salmessa on havaittu useita veneen hylkyjä.
Kyseessä on puurunkoisen veneen hylky, jonka jäljellä olevan osan pituus on 5 metriä ja leveys 1,8 metriä. Hylyn pohjalauta on 45 cm leveä ja 5 cm paksu, kylkilaudat ovat 35-43 cm leveitä ja keskimäärin 20 mm paksuja. Hylyssä on havaittu hentorakenteinen mastonkenkä. Hylyn ympäristöstä on kaaria, keula/perärankaa, sekä peräsimen kappale. Hylyn päällä on kiviä. Rakenteeltaan hylky on lotjamainen ja siinä on lähes pystysuoraan nousevat kyljet.
Jo vuonna 1885 hylyistä on tehty ensimmäiset osien nostot. Salmesta nostettiin vuonna 1934 kaksi veneen hylkyä, ja joitakin esineitä. Hylyt tuhoutuivat varaston palossa 1970-luvulla. Joitakin osia ja pienesineitä on säilynyt Kuopion kulttuurihistoriallisen museon kokoelmissa.
Karhonsalmen hylyt paikannettiin uudestaan vuonna 1987. Karhonsalmi I -hylkyä dokumentoitiin Savonlinnan museon ja useiden muiden tahojen yhteistyönä 1991, jolloin pumppauksen yhteydessä löytyi liitupiipun varren pätkä.
Karhonsalmen veneen hylkyjen oletetaan liittyvän 1808 sotatapahtumiin.

Karhonsalmi 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Kuopion keskustasta koilliseen Karhonsaaren ja Vaajasalon pohjoisosan välisessä Karhonsalmessa, keskellä salmea. Samassa salmessa on useita veneen hylkyjä, ilmeisesti viisi tai kuusi kappaletta. Veden syvyys salmessa on vajaat kaksi metriä.
Kyseessä on puurunkoinen hylky, jonka pituus on noin 10 metriä. Hylky on vajonnut pohjahiekkaan ja sen rakenteiden päällä on kiviä.
Karhonsalmen veneen hylkyjen on oletettu liittyvän kesän 1808 tapahtumiin, kun perimätiedon mukaan Sandels määräsi salmiin upotettavaksi kuorma- ja kirkkoveneitä väyläesteiksi.

Karhonsalmi 3 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Karhonsalmessa, noin kolmen metrin päässä rannasta.
Pohjahiekkaan vajonneet hylyn jäännökset. Runkokaarien päät ovat noin 15 cm koholla pohjasta.

Historiallinen; Karhonsalmessa
Pohjahiekkaan vajonneet hylyn jäännökset, runkokaarien päät koholla pohjasta noin 15 cm. Irrallisia lautoja koko hylyn ympärillä.

Historiallinen; Karhonsalmessa, salmen suulla
Pohjahiekkaan vajonnut puuhylky.

Matkusjärvi 1 (Alusten hylyt)
Ei määritelty; melko keskellä Kuopion Matkusjärveä
Kevytrakenteisen veneen hylky, jonka pituus on noin kolme metriä ja leveys noin metrin. Hylky on kivillä lastattu (tahallisesti upotettu?), puuaines on erittäin haurasta, mahdollisesti haapaa. Hylyn peräosa on painuneena mutaan. Ruuhi on kölitöntä tyyppiä, jossa pohjalaudat liittyvät toisiinsa. Keula ja perä ovat tasaiset.

Petynsaari (Alusten hylyt)
Ei määritelty;

Peräniemi (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Lähellä Kuopion keskustaa, sen eteläpuolella, Peräniemen ja Rönö -saaren välillä, Peräniemen uimarannan edustalla. Puisen hylyn ruotomainen jäänne. Kyseessä on soutuvenettä huomattavasti isomman aluksen jäänne.
Vuoden 2014 tarkastuksessa hylky oli noin puolentoista metrin syvyydessä mutapohjassa. Kyseessä on ilmeisesti purjealus, jossa on paikat mahdollisesti kolmelle mastolle. Keula on hajonnut ja 2014 rantaan ajautuneet irtokappaleet saattavat olla siitä peräisin.

Ruokovirta Kanavalahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Ruokovirran vanhimman kanavan suu
Hylky on suurimmaksi osaksi peittynyt sulkukanavasta ruopatun maa-aineksen alle. Hylyn läheisyydestä löytyi myös luita, mm. selkänikamia, jotka mahdollisesti ovat ihmisen. Hylyn puuaines on edelleen kovaa, ehkä lehtikuusta tai tammea. Hylyn pituus on noin 20 m ja leveys 3-4 m. Hylystä on näkyvissä/jäljellä irrallisia puukappaleita vain muutama.

Uimaranta (1000017485) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde löytyi vuoden 2010 inventoinnissa. Se sijaitsee Vieremän Salahmin kylässä, Salahminjärven itärannalla hiekkakankaalla. Parisataa metriä kohteen eteläpuolella on yleinen uimaranta. Asuinpaikka on muinaisen rantatörmän päällä, noin 114-115 metriä mpy, ja ajoittunee mesoliittiseen kivikauteen. Alueelta on hakattu pois puut ja se kasvaa paikoin heinää ja horsmaa. Alueen maaperä on sieltä täältä rikkoutunut, mahdollisesti laikutettu, ja rikkoutuneesta maaperästä löytyi kvartsia. Kohteen länsipuolella, heti muinaisen rantatörmän alla, on kesämökki ulkorakennuksineen.
Kohde on rajattu lähinnä topografian perusteella.

Honkamäki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde löytyi vuoden 2010 inventoinnissa ja se sijaitsee 1,2 km Salahminjärven pohjoispuolella Honkamäen eteläosassa, Marttisenjoentien ja Nissiläntien risteyksen luoteispuolella. Asuinpaikan poikki kulkee metsätie ja itäosan on tuhonnut hiekkakuoppa. Honkamäellä on useita muitakin hiekkakuoppia. Alue on hiekkapohjaista kuivahkoa mäntykangasta. Hiekkakuopan laidalta sekä kuluneesta tieurasta löytyi kvartsi-iskoksia. Kohde on korkeutensa perusteella mesoliittinen.
Kohteen rajaus perustuu löytöihin ja topografiaan.

Honkasuo (1000017488) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde löytyi vuoden 2010 inventoinnissa. Se sijaitsee Vieremän Salahminjärvestä noin 2 km pohjoiseen, Honkamäen länsilaidalla, Honkasuon ja Honkalammen itäpuolella. Mäen länsilaitaa kulkee metsäautotie, joka on painanut uran hiekkakankaaseen. Tieuralta löytyi kvartsia, sieltä täältä parin sadan metrin matkalta. Tie kulkee kapean rantatörmän päällä, joten asuinpaikan leveys on itä-länsi -suunnassa pieni, noin 10- 20 metriä, mutta se voi muodostaa pari sataa metriä pitkän kapean kaistaleen kaakko-luode suunnassa. Korkeutensa puolesta kohde on mesoliittinen.
Kohde on rajattu löytöjen ja topografian perusteella.

Honkamäki 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde löytyi vuoden 2010 inventoinnissa. Se sijaitsee 2,5 km Salahminjärven pohjoispuolella, Honkamäen laella. Kohteessa on viisi kuoppaa, halkaisijaltaan 4-5 metriä ja syvyydeltään vajaa metri. Maaperä on moreenia. Kuoppien eteläpuolella on laaja maa-aineksenottoalue. Kairauksissa havaittiin, että kuopissa on huuhtoutumiskerros ja niiden keskellä on noin 15-20 cm noki- ja hiilikerros. Kuoppien käyttötarkoitus on epäselvä, mutta ne voivat olla pyyntikuoppia. Asian selvittäminen vaatii kaivauksen.

Karjumäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde löytyi vuoden 2010 inventoinnissa, se sijaitsee Salahmin kylässä, Karjumäen eteläosassa. Karjumäki on suurimmaksi osaksi maa-aineksenottoalueena, mutta sen eteläosassa on pieni kaistale, jonne hiekanotto ei ole ylettänyt. Asuinpaikassa on ilmeisesti alempi osa noin 127-128 metrin korkeudella ja ylempi osa, joka on noin 130 metrin korkeudella mpy. Molemmilta alueilta löytyi kvartsia sekä hiekkakuopan reunasta että rikkoutuneesta maanpinnasta tieuralta. Asuinpaikkaa on siis säilynyt jonkin verran, mutta suurin osa siitä tuhoutunut. Korkeutensa perusteella kohde on mesoliittinen.
Kohteen rajaus on tehty löytöjen ja topografian perusteella.
Vuoden 2023 Karjumäen ja Mäntyharjun alueen koekaivauksissa todettiin asuinpaikan jatkuvan kaakkoon, jo hiekanoton vaurioittamalle alueelle.

Mammonkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde löytyi vuoden 2010 inventoinnissa. Se sijaitsee Nissilän kylässä, Kupulanharjun eteläpuolella, Mammonkankaalla. Kuopat ovat Nissiläntien tuntumassa, seitsemän kuoppaa on tien länsipuolella, yksi sen itäpuolella. Alue on hiekkapohjaista kuivahkoa mäntykangasta. Kuopat ovat rivissä noin 250 metrin matkalla. Kuoppien halkaisija on noin 3-4 metriä ja syvyys vajaa metri. Kuopissa on huuhtoutumiskerros. Sijaintinsa ja kokonsa perusteella kuopat vaikuttaisivat olevan pyyntikuoppia.
Kuoppia on ilmeisesti tuhoutunut tietä ja sen vieressä kulkevaa vesijohtoa rakennettaessa. Kuoppalinja on voinut alunperin jatkua pohjoiseen, missä on toinen pyyntikuoppakohde noin 350 metrin päässä (Mammonkangas 2).
Kohteen rajaus on tehty näkyvien rakenteiden perusteella.

Mammonkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde löytyi vuoden 2010 inventoinnissa. Se sijaitsee Nissilän kylässä Mammonkankaalla, Kupulanharjun eteläpuolella. Kuopat ovat Nissiläntien tuntumassa, kolme kuoppaa on tien länsipuolella, kolme sen itäpuolella. Alue on hiekkapohjaista kuivahkoa mäntykangasta. Kuopat ovat kahdessa ryhmässä. Eteläisemmässä ryhmässä Nissiläntien länsipuolella, vedenottamon kohdalla, on kolme kuoppaa. Kuopat ovat Nissilän tieltä erkanevan peltotien molemmin puolin. Näistä noin 100 metriä pohjoiseen, tien itäpuolella on kolme kuoppaa noin 60 metrin matkalla. Kuopparyhmien välissä on todennäköisesti ollut muitakin kuoppia, mutta ne ovat tuhoutuneet tietä ja vesijohtoa rakennettaessa.
Kuoppien halkaisija on noin 3-4 metriä ja syvyys puolisen metriä. Kuopissa on huuhtoutumiskerros. Sijaintinsa ja kokonsa perusteella kuopat voivat olla pyyntikuoppia.
Kuoppia on ilmeisesti tuhoutunut tietä ja sen vieressä kulkevaa vesijohtoa rakennettaessa. Kuoppalinja on voinut alunperin jatkua etelään, missä on toinen pyyntikuoppakohde noin 350 metrin päässä (Mammonkangas 1).
Kohteen rajaus on tehty näkyvien rakenteiden perusteella.

Paavola (1000014765) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiuruveden Ohenmäessä Paavolanvuoren länsipuolella, länteen laskevassa rinteessä pellolla. Paavolan talo on noin 250 m itään löytöpaikalta. Paikalta on löytynyt reikänuija ja kvartsiitti-iskos. Pellon itäpuoleisessa, melko tiheää sekametsää kasvavassa, rinteessä maaperä on paikoin hienoa hiekkaa. Tarkastuksen yhteydessä 20.3.2010 alueelle tehtiin muutama koepisto, mutta merkkejä asuinpaikasta ei havaittu. Syksyllä 2014 reikäkiven löytöpaikan pellon ollessa kynnettynä todettiin löytöpaikan läheisyydestä kvartsi- ja pii-iskoksia KM 40324:1-2. Löytöjä tehtiin myös viereiseltä pellolta, samalta korkeudelta.
Paavolan tilan pihamaalta sekä tilan ja tien välissä olevalta pieneltä pellolta on löytynyt kvartsi-iskoksia. Jouko Aroalho Kuopion kulttuurihistoriallisesta museosta kävi paikalla 10.8.2012, koska vesijohto-ojan kaivuussa oli tavattu punaista maata. Pihan kellarin eteläpuolitse kaivetussa salaojassa, 2,9 m etelänurkasta, noin 50 cm syvällä oli punamultaa, ei muuta mainittavaa, todennäköisesti myöhäisiä palon jälkiä. Tarkastetun paikan koordinaatit p=7069340, i=469029, z=125 m mpy ETRS-TM35FIN. Tarkastettu paikka sijaitsee noin 200 metriä muinaisjäännösrekisteriin merkitystä löytöpaikasta kaakkoon 10-15 metriä korkeammalla. Samalla käynnillä Jouko Aroalho sai piinpalan ja kvartsin KM 40029 mukaansa talonväeltä. Ne ovat löytyneet joskus alempaa varsinaiselta löytöpaikalta, jolta ovat ennestään rekisterissä luetellut löydötkin. Talon pihamaalta on löytynyt vuonna 2014 kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (KM 40030, 40159).

Jataniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde löytyi vuoden 2010 inventoinnissa. Se sijaitsee Salahminjärven itäpuolella, Jataniemestä hieman kaakkoon. Pehkolan tilan rakennukset ovat noin 250 metriä pohjoiseen. Kohteelta on rantaan matkaa noin 120 metriä. Alue on hiekkapohjaista kuivahkoa mäntykangasta.
Rantaan johtavan mökkitien vieressä on halkaisijaltaan noin viisimetrinen hiilimiilu, syvyyttä sillä on noin metri. Kairattaessa miilusta paljastui paksu noki- ja hiilikerros.
Kohderajaus koskee hiilimiilua suoja-alueineen.

Sorvalampi 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, halk n. 10 m.

Koivukoski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, halk n. 8 m.

Hyppyrimäki tst-hauta 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Pyykkiniemeä vastapäätä olevassa niemekkeessä on jyrkästi rantaan laskevan harjanteen laella pesäke ja siitä lähtee kaakkoon varsin sortunut juoksuhaudan jäännös lounaaseen laskevan rinteen laen reunalla. Kauempana kaakossa hauta kaartuu alarinteeseen lounaaseen. Taisteluhaudan jäännös on varsin huonokuntoinen. Osa haudasta on risujen ja puutarhajätteiden peittämä. Hautaa n. 65 m matkalla.

Hyppyrimäki tst-hauta 3 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Paikalla on virran itärannasta n. 50-60 m, virtaan laskevan rinteen laella 1. ms. taisteluhautaa. Osin suhteellisen hyvässä kunnossa. Yhtenäistä taisteluhautaa on n.
150 m matkalla. Eteläpäässä hautaa laskee alarinteeseen ja häviää. Siitä n 50 m
etelään on taas ehjää hautaa parin kymmenen metrin matkalla. Loppuosa haudasta
on tuhoutunut talojen pihoilla.

Taipaleenlahti 2 (1000017907) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halk n. 7 m.

Saunaniemi SW A (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halk 16 m.

Lintharju 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilihauta, halk n. 3 m.

Lintharju 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilimiilu, halk n. 10 m.

Lintharju 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilimiilu, halk n. 16 m

Historiallinen; Paikalla on hiilihauta, halk n. 5 m.

Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halk n. 5 m.

Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halk n. 8 m

Nuottiniemi (1000017895) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Paikalla on ensimmäisen maailmansodan aikainen varustus: taisteluhauta. Rannan
suuntainen, jyrkän järveen laskevan kalliorinteen laella oleva osuus varustuksesta
on suhteellisen hyväkuntoinen. Eteläpäässä varustus kääntyy itään noudattaen
"korkeuskäyrää". Itäpuolinen osuus varustuksesta on huonompikuntoinen.
Varustuksen mitta: rannan suunnassa (N-S) n. 36 m ja itäosa (W-E) n. 40 m. Varustuksen luoteispään koordinaatit: 3567108 6997952, lounaismutka 3567120 6997924 ja itäpää 3567160 6997934 (mittaus n. +-4 m tarkkuudella).

Hyppyrimäki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu, halk n. 10 m. Kangasmetsää.

Sorvalampi 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta halk n. 12 m.

Sorvalampi 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu, halk 12 m.

Historiallinen; Hiilimiilun jäänne, halk n. 12 m. Miilun osin tieuran alla ja sen luoteiskuve aivan ladossa kiinni. Hiekkamaata.

Hyppyrimäki tst-hauta 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Jyrkässä rinteessä olevalla kapealla tasanteella on n. 33 m pitkä 1. ms. aikaisen
taisteluhaudan jäännös.

Taipaleenlahti 1 (1000017906) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on soikea tervahauta, koko n. 9 x 14 m.

Kalatie 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halk n. 14 m

Kalatie 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halk n. 9 m

Historiallinen; Paikalla on kolme hiilihautaa , 1) hiilihauta N 6946998 E 500514, halk n, 3 m, 2)
halk n. 6 m.

Historiallinen; Paikalla on hiilihauta, halk n. 4 m

Historiallinen; Paikalla on hiilimiilun puolikas, halk n. 7 m. Tie kovertanut puolet miilusta pois.

Historiallinen; Paikalla on hiilihauta, halk n. 3 m. Kyseessä saattaa ollu muukin kuoppa.

Palonurmen harkkohytti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Palonurmen (Korkeakosken) harkkohytti on sijainnut Syvärinlahteen laskevassa Palonurmenjoessa, Mustalammen ja Alalammen välissä olevassa Korkeakoskessa. Ennen harkkohytin perustamista koskessa oli mylly ja tamppilaitos, jotka siirrettiin harkkohytin alta itärannalle. Harkkohytin perusti Victor Edvard Dahlström. Alun perin harkkohytin oli tarkoitus toimia vedenpuutteesta kärsivän Urimalahden apuhyttinä. Vuonna 1852 oli rakennettu valmiiksi pato, sekä kosken länsirannalle yksipiippuinen harkkohytti ja kankirautapaja. Vuonna 1854 saatiin lupa kuvernööriltä harkkohytin käyttämiseen. Harkkohytin toiminta oli vähäistä koko sen toiminta-ajan. Harkkohytti paloi rakennuksineen vuonna 1866, eikä sitä rakennettu uudelleen.
Kohteen sijaintitieto on arvioitu peruskartalta ja esitetty pistemäisenä. Tarkkaa alueen sijainti ja laajuus ei ole tiedossa. Paikalla on voinut säilyä arkeologisesti mielenkiintoisia kerroksia. Harkkohytti ja kankirautapaja sijaitsivat kosken länsirannalla, nykyisen liiterin kohdalla (tieto vuodelta 1980). Liiterin lattian alle kerrotaan jääneen ”harmaakivikellarin tapainen rakennelma”. Paikallistie ylitti aikaisemmin kosken padon vierestä, mutta 1970-luvulla tienoikaisu siirsi tien pohjoisemmaksi. Uuden tien alle kerrotaan jääneen useita vanhoja rakennuksen pohjia. Myllyrakennuksen vieressä on myös jäänteitä ensimmäisen maailmansodan aikaisesta voimalaitoksesta ja sahasta.

Nissilän harkkohytti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Nissilän harkkohytti on sijainnut Rotimojärvestä etelään laskevan vuolaan Rotimojoen Myllykoskessa, joen länsirannalla. Hytinpaikalle ja sen alapuolella olevalle myllylle johtaa pellonlaitaa kulkeva vanha maatunut tienpohja.
Nissilän harkkohytin perusti kauppaneuvos Zachris Franzen Salahmin ruukin apuhytiksi. Hytti oli valmis viimeistään vuonna 1844. Hytti oli aluksi yksipiippuinen, mutta viimeistään vuonna 1860 kaksipiippuinen. Vuonna 1875 rakennettiin Salahmin ruukille masuuni, eikä Nissilän harkkohyttiä enää tarvittu. Harkkohytti hävitettiin 1876. Harkkohytti käytti etupäässä Rotimojärven, mutta myös Raha- ja Marttisenjärven malmia. Harkot vietiin Salahmiin jalostettaviksi.
Kohteen sijaintitieto on arvioitu peruskartalta ja esitetty pistemäisenä (ei vält. tarkka kohteen sijainti). Alueen laajuutta ei ole arvioitu, mutta on mahdollista, että alueella on säilynyt laajemmin arkeologisesti mielenkiintoisia rakenteita.
Vuonna 1980 pystyssä ollut myllyrakennus on ollut huonokuntoinen. Harkkohytti on sijainnut myllyn yläpuolella. Kosken sivulla kulkee noin kaksi metriä leveä oja, joka on mahdollisesti voimakanavan jäänne. Voimakanava alkaa vanhan padon paikalta, jossa erottuu hirsirakenteita. Padon alapuolella erottuu noin 7x7 m kokoinen neliö, jonka keskellä on noin 1,5 m korkea kumpu. Rakennetta ympäröi ojamainen ura. Kummussa on liuskekiven kappaleita. Kyseessä on mahdollisesti harkkohytin pohja. Rakenteen länsipuolella on yli 4 m korkea kuonakasa. Kuonakasan koillispuolella erottuu noin 19x8 m kokoinen tasainen kenttä, jossa on tasaisin välein ainakin 11 samansuuntaista painannetta. Ylempänä rinteessä on myös pienen asuinrakennuksen pohja

Saarikosken harkkohytti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Saarikosken (Saariskosken) harkkohytti on sijainnut Salahminjärvestä alkavan Murennusjoen alussa, Saarikoski-nimisen tilan kohdalla. Harkkohytti rakennettiin Salahmin ruukin apuhytiksi. Salahmin pääruukki sijaitsee saman joen varrella, reilun 3 km päässä Saarikoskesta. Ruukkien välillä erottuu maastossa vanha tienpohja. Saarikosken ja muiden samaan aikaan perustettujen apuhyttien tehtävänä oli korvata Salahmin toimintansa lopettava harkkohytti ja valmistaa harkkorautaa pääruukin vasarapajoille. Saarikosken harkkohytti rakennettiin ilmeisesti ilman virallista privilegiota ja se oli toiminnassa viimeistään vuonna 1841. Ruukin toiminnasta ja rakennuksista tiedetään hyvin vähän. Harkkohytti oli toiminnassa vielä vuonna 1859, vuonna 1873 se oli jo osittain purettu.
Harkkohytin yläpuolelta joen ylittää tie. Hieman sillan alapuolella on joen molemmin puolin matalia kumpuja, jotka ovat mahdollisesti padon jäänteitä. Itärannalla kumpujen eteläpuolella on kivikasa (hytin pohja?) ja noin metrin korkuinen slagikasa. Joen länsirannalla on padon alapuolella jyrkässä joentörmässä runsaasti sysiä.
Kohteen sijaintitieto on arvioitu peruskartalta ja esitetty pistemäisenä. Tarkka alueen sijainti ja laajuus ei ole tiedossa.

Sourun ruukki (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sourun (Karttulan) ruukki on sijainnut Kuttajärven koillisrannalla Sourunniemellä. Sourun ruukin toiminnan käynnistivät vuonna 1868 venäläiset aatelismiehet Semjannikov ja Poletika. Höyryvoimalla käynyt ruukki tuotti takkirautaa Pietarin Nevan konepajalle, jossa valmistettiin sotalaivoja ja vetureita. Raaka-aineena ruukki käytti järvimalmeja. Vuonna 1881 ruukilla oli valtausoikeus 111 järveen. Parhaimmillaan vuonna 1896 Sourun ruukilla oli 200 työntekijää ja tehdas lähiympäristöineen muodosti tiiviin yhdyskunnan asuntoineen ja palvelevine rakennuksineen (mm. koulu, sairaala ja kirjasto). Ruukissa valmistettiin rautaa vuoteen 1908 saakka, minkä jälkeen kuopiolainen Oy H. Saastamoinen Ltd. osti ruukin ja harjoitti siellä hiilenpolttoa. Sourun tehdas purettiin lähes kokonaan 1941, mutta maastossa erottuvat yhä rakennusten ja rakennelmien paikat. Ainoa pystyyn jäänyt rakennus on tiilisavupiippu. Myös ranta ruukin kohdalla on ollut slagilla hirsiarkkujen varaan pengerretty.
Sourun rautaruukki on rakennettu Kukkolan tilan maille. Kukkolan iän osalta tällä
hetkellä ainoa varma tieto on se, että tila on ollut olemassa viimeistään 1700-luvun
lopulla. Kukkolan tilan paikka on nykyään sakean metsän ja tiiviin aluskasvillisuuden peittämä hehtaarin kokoinen alue. Inventoinnin yhteydessä alueelta löydettiin kahden rakennuksen ja yhden kellarin jäännökset.
Kuttajärven vastakkaisella puolella, Punnonmäessä on ollut neljä taloa 1500-luvun puolivälissä.

Urimalahden harkkohytti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Urimalahden harkkohytti on sijainnut Urimajoen alkupäässä, Urimolahden rannalla. Joessa on ruukin kohdalla kaksi haaraa. Ruukin laitokset ovat sijainneet eteläisemmän haaran varrella. Eteläisen jokihaaran yli johtaa betoninen pato, jonka runkona on kertoman mukaan käytetty ruukin aikaista patoa. Padon alapuolella on saaressa 1900-luvulla rakennettu paja, jonka rakennustöiden yhteydessä on kertoman mukaan löydetty harkkohytin jäänteitä. Padon alapuolella, rannanpuolella, on 1900-luvulla rakennetun myllyn ja voimalaitoksen betoniset perustukset sekä lahonnut uittoränni. Niiden paikalla kerrotaan sijainneen vasarapajan.
Kohteen sijaintitieto on arvioitu peruskartalta ja esitetty pistemäisenä. Tarkkaa alueen laajuutta ei ole arvioitu.
Urimalahden ruukki on vanhin ”teollinen” järvimalmia sulattanut harkkohytti Suomessa. Useimmista talonpoikien harkkohyteistä Urimalahden erotti myös vesivoiman käyttö; niin palkeita kuin kankivasaraa liikuttivat kosken pyörittämät vesirattaat. Urimalahden harkkohytti rakennettiin todennäköisesti vuonna 1792 vanhan myllyn lähelle. 1800-luvun alkuvuosina paikalle rakennettiin myös pienoismasuuni, joka kuitenkin jäi pian käytöstä. Urimalahden ruukki pysyi koko toiminta-aikansa vaatimattomana vesivoiman vähäisyyden vuoksi. Lopullisen iskun ruukin toiminnalle antoi Lastukosken perkaus ja Syvärijäven pinnan lasku. Ruukin tärkein malmijärvi jäi näin osittain kuiville ja myös malmiveneiden pääsy ruukinpaikalle tuli mahdottomaksi. Harkkohytin toiminta loppui vuonna 1858 ja seuraavana vuonna se hävitettiin.

Lapinmäki (1000018934) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lapinmäki/Sinkonniemen poikki kulkevan tien itäpuolelta, Lutinmäen luoteeseen laskevassa rinteessä on noin 10 kivirauniota. Rauniot ovat kooltaan vaihtelevia ja sammalpeitteisiä. Useimmat ovat muodoltaan soikeita ja melko korkeita. Kyseessä on kaskiraunioalue. Kasvillisuus mäellä on rehevää sekametsää.

Matojoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkänmäen luonnonsuojelualueen lounaiskulmassa, Matojoen pohjoispuolella, mäen kaakkoisrinteellä. Maasto on lehtomaista kangasmetsää, valtalajina kuusi. Paikalla havaittiin 24 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä. Suuri osa raunioista on kasattu maakiven päälle, kivet ovat halkaisijaltaan 20-30 cm. Röykkiöiden koko vaihtelee yhdestä kolmeen metriin. Röykkiöiden korkeus on keskimäärin 0,4-1 m.

Koljonvirta tykkipatteri 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Iisalmen Koljonvirralla käytiin yksi Suomen sodan viimeisimpiä taisteluja. 27.10.1808 ruotsalainen eversti Sandels otti voiton ruhtinas Dolgorukin johdolla taistelleista venäläisjoukoista. Ruhtinas Dolgoruk kaatui taistelussa. Toisen kerran alueella taisteltiin 10-11.11.1808 yöllä. Tuolloin ruotsalaisten hyökkäys epäonnistui ja Sandels joutui aloittamaan vetäytymisen.
Koljonvirran alueella on säilynyt useita taistelusta kertovia jäänteitä (esim. inventointikertomus Timo Ylimaunu, Iisalmen Koljonvirran taistelupaikan inventointi 2000 ja kaivauskertomus Hannu Poutiainen, Iisalmi Koljonvirta Taistelualueen arkeologinen tutkimus 2005).
Tykkipatteri 1 on Mansikkaniemen kärjen eteläpuolella korkealla harjanteella noin 12 m pitkä, noin kaksi metriä leveä ja noin 0,5 m pitkä venäläinen tykkipatterin valli. Se on hieman kaareva ja työntyy keskisosastaan länteen päin. Vallissa ovat olleet havaittavissa neljän tykin asemat. Vallin ja harjanteen etelärinteessä on ainakin neljä pyöreää kuopannetta, joiden halkaisija on noin metrin ja syvyys noin 0,3 metriä. Pohjoiseen laskevassa rinteessä on myös samanlaisia kuoppia.

Koljonvirta tykkipatteri 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Iisalmen Koljonvirralla käytiin yksi Suomen sodan viimeisimpiä taisteluja. 27.10.1808 ruotsalainen eversti Sandels otti voiton ruhtinas Dolgorukin johdolla taistelleista venäläisjoukoista. Ruhtinas Dolgoruk kaatui taistelussa. Toisen kerran alueella taisteltiin 10-11.11.1808 yöllä. Tuolloin ruotsalaisten hyökkäys epäonnistui ja Sandels joutui aloittamaan vetäytymisen.
Koljonvirran alueella on säilynyt useita taistelusta kertovia jäännöksiä (esim. inventointikertomus Timo Ylimaunu, Iisalmen Koljonvirran taistelupaikan inventointi 2000 ja kaivauskertomus Hannu Poutiainen, Iisalmi Koljonvirta Taistelualueen arkeologinen tutkimus 2005).
Tykkipatteri 2 on Mansikkaniemen kärjessä ja se on saman kokoinen kuin venäläisten tykkipatteri 1 eli noin 12 metriä pitkä ja kolme metriä leveä. Vallin korkeus vaihtelee 1-2 m. Vallin itäpuolella eteläpäässä vallio on mahdollinen majoituskorsun pohja. Se on nelikulmainen painanne, jonka kokko non noin 3 x 3 m ja syvyys on noin 0,5 m.

Koljonvirta hauta-alue (Hautapaikat)
Historiallinen; Iisalmen Koljonvirralla käytiin yksi Suomen sodan viimeisimpiä taisteluja. 27.10.1808 ruotsalainen eversti Sandels otti voiton ruhtinas Dolgorukin johdolla taistelleista venäläisjoukoista. Ruhtinas Dolgoruk kaatui taistelussa. Toisen kerran alueella taisteltiin 10-11.11.1808 yöllä. Tuolloin ruotsalaisten hyökkäys epäonnistui ja Sandels joutui aloittamaan lopullisen vetäytymisen.
Koljonvirran alueella on säilynyt useita taistelusta kertovia jäännöksiä (esim. inventointikertomus Timo Ylimaunu, Iisalmen Koljonvirran taistelupaikan inventointi 2000).
Mansikkamäen juhlakentän koillispuolella sijaitsee hauta-alue, jossa ovat mahdolliset venäläisten sotilaiden haudat. Alueen mäntykankaassa on epämääräisiä painumia. Alueesta lounaaseen lähellä juhlakenttää on kuoppajäännös, joka on noin 5,2 x 3,8 m kokoinen ja 1-2 m syvä. Kyseessä on mahdollisesti majoituskorsu.

Koljonvirta korsualue (Asuinpaikat)
Historiallinen; Iisalmen Koljonvirralla käytiin yksi Suomen sodan viimeisimpiä taisteluja. 27.10.1808 ruotsalainen eversti Sandels otti voiton ruhtinas Dolgorukin johdolla taistelleista venäläisjoukoista. Ruhtinas Dolgoruk kaatui taistelussa. Toisen kerran alueella taisteltiin 10-11.11.1808 yöllä. Tuolloin ruotsalaisten hyökkäys epäonnistui ja Sandels joutui aloittamaan vetäytymisen.
Koljonvirran alueella on säilynyt useita taistelusta kertovia jäänteitä (esim. inventointikertomus Timo Ylimaunu, Iisalmen Koljonvirran taistelupaikan inventointi 2000).
Hietamäessä Metsäpirtin leirikeskuksen itäpuolella sijaitsee korsualue, missä on korsujen jäänteitä. Alueella on rinteessä noin 30 maahan kaivettua neliön muotoista ja eri kokoista kuoppaa. Kuoppien koko vaihtelee noin 2x2 m kokoisista 7-8 x 5-6 metrin kokoisiin. Syvyydeltään ne ovat noin metrin ja kuoppien länsiosassa on noin metrin leveä aukko alarinteen puolella. Kuopat liittyvät todennäköisesti Hietamäkeen linnoittautuneiden joukkojen majoittumiseen. Korsualueen seudulla taisteltiin 10-11.11.1808

Tiikinlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tiikinlahden pohjukassa, järveä kohti viettävällä mäntykankaalla, vanhan kärrytien kohdalla. Lietteenmäen tilan eteläisestä kivisestä rajapyykistä etelään, tien pinnasta, on löytynyt saviastianpaloja. Paikalla on havaittu myös tulisijan jäännös (palaneita kiviä ja värjääntynyttä maata). Lisäksi Tiikinniemen mökille vievän tien pinnasta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Saunaniemi 2 (1000019570) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tasaisella hiekkakankaalla on Muinais-Päijänteen korkeimman rannan rantavalli, joka asuinpaikan kohdalla muodostaa matalan tasalakisen kumpareen.

Saunaniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee matalalla muinaisrantavallilla Saunaniemen lounaisosassa, leirikeskuksesta 290 m luoteeseen, rannasta noin 100 m. Löytöinä kvartsia ja palanutta luuta.

Saunataival (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee muinaisen rantatörmän ja harjanteen etelärinteen juuren välisellä kapealla tasanteella, maaperä hiekkaa.

Koivukoskenmutka (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Asuinpaikka sijaitsee Koivukosken itärannalla, Pyykkiniemestä 250 m etelään, joen mutkan niemekkeen lounaisella rannalla. Asuinpaikalla on pyöreä asumuspainanne, halkaisijaltaan noin 5 m. Asumuspainanteeseen tehdyssä koekuopassa havaittiin kulttuurikerros, mutta ei löytöjä. Asumuspainanteen luoteispuolella noin 9 m:n päässä on pieni painanne, halkaisijaltaan noin 3 m, tähän kaivetusta koekuopasta löytyi kvartsi-iskos. Tästä 11 m luoteeseen tehdystä koekuopasta löytyi asbestisekoitteista keramiikkaa. Kohde on ehjä.

Sorvalampi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sorvalammen keskiosan koillispuolella, lammesta 140 m koilliseen, metsätie uran alla ja liepeillä törmän laella. Paikalla on ollut muinoin lahti. Rinne laskee jyrkähkösti länteen lammen suuntaan. Rinteen päällys tasanteelta löytöjä ainakin 20 m:n matkalla. Asuinpaikka on ehjä.

Koivukosken mutka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koivukosken itärannalla, Pyykkiniemestä 250 m etelään, joen mutkan niemekkeen lounaisrannalla. Maasto nousee tasanteeksi, jolla pyöreä asumuspainanne. Painanne on halkaisijaltaan noin 5 m. Siihen tehdyssä koekuopassa havaittiin kulttuurikerros. Painanteen luoteispuolella noin 9 m:n päässä on pieni painanne, jonka halkaisija on 3 m. Tähän tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskos. Edelleen tästä 11 m luoteeseen löytyi asbestisekoitteista keramiikkaa.

Sorvalampi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sorvalammen pohjoispuolella, lammen pohjoispäästä 130 m, itä-länsi suuntaisen matalan ja kapean hiekkaharjanteen tyvessä, metsätieuran pohjoispuolella. Harjanteen tyveen tehdyistä koekuopista palanutta luuta.

Hyppyrimäki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee mäen itäreunalla, idässä olevan suolammen tasalla, siitä länteen. Itään suohon laskevan rinteen tasaisella yläosalla on nelisivuinen painanne, mahdollisesti esihistoriallinen. Siihen tehdystä koekuopasta runsaasti pientä palanutta luun sirua. Hieman kauemmaksi tehdystä koekuopasta kvartsi-iskos. Maaperä on hiekkaa.

Hyppyrimäki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kaavintien länsi-lounaispuolella, korkean mäennyppylän länsirinteellä olevalla terassilla (noin 20-30 m leveä), josta rinne laskee länteen suohon; suolammesta 110 m kaakkoon. Tasanteen pohjoisosaan, ennen sen kaartumista koilliseen, tehdyissä koekuopissa havaittiin erittäin paksu ja vahva punaiseksi palanut likamaa ja pieneksi palanutta luuta.

Matojoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaskialue sijaitsee ns. Matojoen palstalla, luonnonsuojelualueen lounaiskulmassa, Pieni-Kotoiseen laskevan Matojoen eteläpuolella, mäen luoteisrinteellä. Alue on lehtomaista kangasmetsää; valtapuulaji on kuusi.
Kohteessa on 19 sammalen peittämää kaskiröykkiötä ja yksi nauriskuoppa. Suuri osa raunioista on kasattu maakiven päällä halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Röykkiöiden koko vaihtelee puolesta kolmeen metriin. Korkeutta röykkiöillä on 0,3-1,2 m.
Nauriskuoppa sijaitsee kumpareen laella. Se on pitkänomainen, hautamainen matala painanne, jota ympäröi matalat vallit. Kooltaan se on 2,7x2x0,4 m. Vallin kairauksessa ei havaittu podsolin muodostumista.

Pajuharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Joutenlahden pohjoispäässä itään Huosiaislahdelle avautuvalla rannalla sijaitseva asuinpaikka todettiin 9.5.2012. Hiekkakankaalla on n. 8 m halkaisijaltaan selvä asumuspainanne, johon tehdystä lapionpistosta löytyi kampakeramiikan palasia KM 39301. Yksi kvartsi löytyi painanteesta länteen päin etelästä rantamökille johtavalta tieltä ja samoin yksi Ooperinharju-kumpareella olevasta kuopanteesta, eli suurin löytöjen välinen etäisyys on lähes 200 m.

Syvänmutka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Viitamäentien ns. Syvänmutkasta lähtee metsätie kohti ylärinnettä itään. Noin 60 m:n päässä Viitamäentiestä, metsätien pohjoispuolella on tien vieressä pieni laajennus, josta on otettu hieman hiekkaa, penkan korkeus noin 40 cm. Taltta on löytynyt tästä lapiolla hiekka otettaessa. Hiekka on karkeaa, väriltään samean ruskeaa. Turpeen alla maannoksen yläosassa mustaa hiiltä vajaan 10 cm:n kerros. Hiilikerroksen alaosa epätasainen. Ei normaalia podsolia. Leikkauksen yläpuolelle tehdyissä muutamassa lapionpistossa myös runsaasti hiiltä. Lähellä metsätietä, löytökohdan takana oja.

Saariskangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Saariskankaalta Viitasuon ja Pirttijärven välissä läheltä polkua 17.9.2003 löytyi lapionpistosta kvartsi-iskoksia. Pekkalan talon pellon reunaan on noin 35 m.

Pekkalanlahti 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Saarinen-järven pohjoisrannalla peruskarttaan merkityn ison kiven tasalta 107,5 m:n korkeuskäyrää mukaillen länteen kohti Asumainen -lampea noin 170 m päähän. Varhaiskampakeramiikka ison kiven länsipuolelta n. 25 m:n päästä metsäauratulta alueelta ja länteen päin auraamattomassa metsässäkin hiekkatörmän päältä lapionpistoista löytyi kvartsia ja palanutta luuta.

Saariskangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Saariskankaan lounaispäässä kohti etelää, Viitasuota, laskevalla hiekkakankaalla 19.9.2003 lapionpistosta löytyi kvartsi-iskoksia.

Pekkalanlahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pohjoisesta metsätiehen rajautuvan hiekkakuopan ja tien eteläpuolella metsäauratulla alueella 20.9.2003 auranviillosta ja koekuopasta löytyi kvartsia. Maasto loivasti viettää kohti Pekkalanlahden vesijättörantaa.

Pekkala (1000020417) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pellon pohjoisreunassa kohti Pekkalanlahtea laskevan Pekkalantien varrella havaittiin 19.9.2003 kvartsi-iskoksia. Löytöalue jatkuu tien ja pellon pohjoisreunan suuntaisena kohti länttä, mutta heinittyneellä pellolla laajuus ei ollut varmennettavissa.

Kainuuntie, Huhtijärventie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Tie Kuopiosta Leppävirralle uusittiin täydellisesti 1957-1967. Sitä ennen tielinja on kulkenut ainakin 1920 luvun lopulle asti jokseenkin tarkalleen 1700-luvun lopun tien linjauksen kohdalla, todennäköisesti vastaten myös varhaisempaa tien linjausta. Tielinja on 1700-luvulla kulkenut Kuopiosta Juvan kautta Mikkeliin haarautuen Juvan pohjoispuolelta Rantasalmen kautta Savonlinnaan sekä Juvan kirkolla myös Puumalan kautta Viipuriin. Tie on ollut Itä-Suomen keskeinen valtaväylä ilmeisesti jo 1600 luvulta lähtien. Vanha ratsutie rakennettiin ja levennettiin kärrykelpoiseksi Kustaa III:n toimesta 1700-luvun lopulla. Suomen viimeinen kuningas Kustaa IV Adolf on matkustanut tätä tietä Leppävirran kautta Kuopioon 1800-luvun alussa. Tästä matkasta tie sai paikkakuntalaisten puheissa nimen
”kuninkaantie”. Tietä on nimitetty Kainuuntieksi ja Kuninkaantieksi. Tietä ovat kulkeneet sekä Ruotsin että Venäjän sotajoukot Suomen sodassa v. 1808-9, ja sen varsille sijoittuu useita kahakoita ja taistelupaikkoja, joista yksi on Paukarlahdessa.
Tien itäreunalla selkeä pengerrys, joka tuettu kivillä. Pohjoisosa epäselvempi, se on kärsinyt ilmeisesti vahinkoa nykyistä tielinjausta rakennettaessa. Tielinjalla kasvaa nuorta kuusikkoa ja lehtipuuta, muuten ympärillä vanhempaa metsää.

Kettulanmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Nurmeksentien pohjois- ja eteläpuolella, Kettulanmäen länsirinteessä sijaitsee vuosina 1915-1917 venäläisten toimesta kaivettua puolustuskaivantoa 1,5 kilometriä pitkällä alueella aina Jokijärven pohjoisosasta Ylä-Keyritty järven eteläosan Joenlahteen ulottuvalla vyöhykkeellä. Alueella on eri syvyyteen kaivettuja juoksuhautoja sekä kooltaan vaihtelevia korsukuoppia. Osa kaivannoista on louhittu kiveen ja kallioon ja niistä poistetuilla kivimassoilla on vahvistettu valleja.
Rautavaaran linnoitustyömaat sijaitsivat Kettulan- ja Roinilanmäellä vanhojen postiteiden varressa. Venäläisiä on ollut sijoitettuna Rautavaaralle arviolta noin komppanian verran. Töissä käytettiin myös paikallista työväkeä. Venäläiset hakivat miehiä ja hevosia töihin lehti-ilmoituksilla. Linnoittajat majoitettiin niihin taloihin, jotka olivat lähellä työmaita.

Ristolan karsikkokallio (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Uurrokset ovat Paukarlahden kylässä, Ristolan talon lounaispuolella, Niityntaukseen menevän kylätien risteyksestä noin 12 metriä kaakkoon olevassa kalliossa.
Laakeassa pienessä kalliopaljastumassa, joka laskee loivasti sorapintaisen kylätien alle, on kalliossa siihen uurrettuja piirroksia: kolme tai neljä kirkonpäädyn muotoista kehystä joiden harjalla ristit. Kehysten sisään on uurrettu nimikirjaimet ja vuosilukuja. Kaksi kehystä on rinnakkain tien reunalla, kallion alaosassa ja kaksi niiden yläpuolella. Yläpuolisista ylin on epäselvä eikä kehystä erotu. Ylhäällä vasemmalla, edellisen alapuolella: ristin alla 1880, sen alla mahdollisesti kaiverruksia joista ei saa selvää. Ylhäällä oikealla: 1882 ja alla kirjaimet IHK (K on epäselvä). Alhaalla vasemmalla MTK, S 1/4 1816, K 8/11 (11 epäselvä) 1888. Alhaalla oikealla nimikirjaimet ja alla vuosilukuja - näistä ei saa kunnolla selvää, mutta viimeinen luku on ilmeisesti 1894. Sitä näyttäisi edeltävän syntymäaika ja tämä siis olisi kuolinvuosi. Tämä jälkimmäinen on osin hioutunut epäselväksi. Kyseessä on vainajan muistoksi kaiverretut merkinnät. Kaiverrukset ovat aivan tien laidalla.

Oravilahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Oravilahden itäpuolella olevan laajan niemen länsirannalla, rannasta noin 20 metriä, Ollinsalmesta 960 metriä pohjoiseen. Hiilimiilu on kooltaan 3x3x0,5 metriä. Lapionpistossa havaittiin hiiltä ja punaiseksi palanutta maata.

Sormusmäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Voivakan ja Valkeaveden välisellä kannaksella, Sikalanharjun tilakeskuksesta 550 metriä luoteeseen.
Paikalla on maatilan jäännöksiä vanhassa umpimetsässä, kuusikossa. Alueella on ainakin yhdeksän raivausröykkiötä, kaksi rakennuksen perustusta sekä yksi kivetty kaivo. Kyseessä lienee vanha torpansija tms. 1840-luvun pitäjänkartassa paikalla (tai lähialueella) ei ole asutusta. 1768 kartalla on alueelle merkitty punainen piste ja kirjaimet C.P. Selitystä merkinnälle en löytänyt. Kyseessä lienee sotilastorppa. Raivausröykkiöt ovat rakennusten perustusten pohjoispuolella.

Kaivantolammen silta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vanhalla, hyvin säilyneellä Kainuuntien osuudella hyvässä kunnossa oleva kivinen maatiesilta. Silta on rakennettu 1770-luvun lopulla. Silta on ladottu luonnon kivistä, siihen on holvattu noin 80x130 cm:n suuruinen aukko. Pintakerroksen paksuus kannen kohdalla on noin 30-50 cm (soraa ja hiekkaa). Sillan ja tien leveys on noin 4-5 m. Sillan pohjoispuoli on osin romahtanut ja se on pullistunut ulospäin. Sillan eteläpuoli on säilynyt puolestaan erittäin hyvin. Rajaukseen on sisällytetty tien vieressä olevaa kivipengerrystä, joka liittyy suoraan kivisiltaan.
Sillan länsipuolella sijaitseva Kaivantolampi on pienikokoinen ja matalahko, se on yhteydessä yläpuolella olevaan Kivilampeen. Kaivantolammesta johtava puro alittaa valtatie 5:en rummussa. Puron uoma on kivetty sillan molemmin puolin, mutta muita rakenteita purossa ei ole. Tieosuus jonka keskellä silta on, kasvaa reunoiltaan luonnontilaista nuorta puustoa joka osaltaan estää näkymän sillalta valtatielle ja lammelle.
Silta on jäänyt pois valtatiekäytöstä 1930-luvulla tien oikaisun jälkeen.

Konnuksen kanava (Kulkuväylät)
Historiallinen; Konnuksen kanava-alue sijaitsee n. 6,5 km Leppävirran keskustasta pohjoisluoteeseen Koskiniemen kärjessä Konnusveden ja Voipaanselän välissä. Kanava yhdistää Unnukan ja Kallaveden vesistöt. Nykyisin käytössä on eteläisin kanava, Saimaan syväväylän sulku, kaksi muuta ovat nähtävyytenä.
Käytöstä pois jääneet kanavat rantoineen ovat kokonaisuudessaan hyvin säilyneet.
Rakenteet ovat betonia ja osin luonnonkivistä. Keskimmäisen l. vanhimman kanavan rantapenkereellä on säilynyt yli 50 metrin matkalla kivirakennetta, joka on mahdollisesti vanhinta osaa kanavasta (rakenne 3).
1840-luvun pitäjänkarttaan on merkitty yksi mylly niemen kärkeen kanavan pohjoispuolelle.Paikalla toimineiden myllyjen jäänteet ovat hävinneet rakentamisen ja koskien perkauksen yhteydessä. Pohjoispuolisen kosken yli kulkee nykyisin luontopolku, joka on osin korotettu kivillä.
Sisävesiliikenteen kasvu 1800-luvun alussa nosti ajankohtaiseksi Konnuksen
kanavan rakentamisen, koska vesitie Konnuksen kautta oli hidas koskisuuden takia. Etenkin sahalaitokset ja ruukit tarvitsivat parempia vesiliikenneyhteyksiä. Samaan aikaan kanavarakennustaito kehittyi. Kolme kanavaa ovat valmistuneet kallioisen niemen kärkeen eri aikoina. Ensimmäinen kanava valmistui 1841. Saimaan kanavan valmistuttua 1856 ja laivojen koon kasvaessa tuli tarpeelliseksi rakentaa syvempi väylä, joka valmistui vanhan kanavan pohjoispuolelle
1865-1868 osittain nälkävuosien hätäaputöinä. Vanhin kanava muutettiin uittoväyläksi v. 1917-1919, jolloin sen seinämät betonoitiin. Kolmas kanava valmistui v. 1973 syväväylää varten.
Muinaisjäännökseksi luokitellaan käytöstä pois jääneet kanavat rantapenkereineen ja keskimmäisen kanavan pohjoispenkereellä oleva rakenne 3. Konnuksen kanava-alue on luokiteltu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.

Lounaanniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kalmalahden etelärannalla, Lounaanniemen luoteisreunalla, kallioisen niemenkärjen eteläpuolella. Paikalla on n. 10 m halkaisijaltaan oleva tervahauta. Alueen puusto on varttunutta kuusimetsää. Aluskasvillisuutena on runsaasti apilaa. Niemen alue tarkastettiin kattavasti, mutta muita muinaisjäännöksiä ei löytynyt.

Ukonniemi (1000020776) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Leppävirran keskustan kaakkoispuolella Ukonniemen halki johtavan luontopolun
varrella. Paikka on hieman ympäristöstään kohoava mäki, jonka länteen loivasti laskevalla rinteellä miilut sijaitsevat. Kohteessa on kuusi muodoltaan pyöreähköä tai soikeaa hiilimiilua, jotka ovat halkaisijoiltaan n. 2- 3 m ja n. 50-70 cm syviä. Kairauksessa todettiin hiiltä. Yksi kuopista sijaitsee metsätien itäpuolella, muut tien länsipuolella.

Pekkala (239010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sulkavanjärven länsipuolella, Pekkalan tilan päärakennuksesta noin 600 m luoteeseen. Asuinpaikka-alue on hiekkaista, jyrkähköä kumparetta. Kirjallisuudessa on mainintoja asuinpaikalta löydetyistä kahdesta tulisijasta ja kiviesineistä.

Kaapinniemi (1000022106) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hintikansalmen itärannalla Kaapinniementien ja rannan välissä n. 12 m halkaisijaltaan laakea painanne, josta tuli värjääntynyttä hiekkaa ja yksi terävä kvartsinsiru. Mahdollinen asuinpaikka muinaisen rantatörmän päällä hiekkakankaalla.

Matojoki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee ns. Matojoenpalstalla, Telkkämäen luonnonsuojelualueen lounaiskulmassa Pieni-Kotoiseen laskevan Matojoen pohjoispuolella, mäen etelä-, länsi ja itärinteellä. Alue on lehtomaista kangasmetsää, jossa valtalajina kasvaa kuusta.
Paikalla havaittiin yhteensä 84 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä, 2 nauriskuoppaa sekä yksi mahdollinen kellarikuoppa. Suuri osa raunioista on kasattu maakiven päälle halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee puolesta neljään metriin. Korkeutta niillä on 0,3-1,0 metriä.
Nauriskuopat sijaitsevat alueen reunoilla (53 lounaiskulmassa, 86 koilliskulmassa) kumpareen rinteillä. Ne ovat pitkänomaisia (4,7 x 1,7 x 0,6 ja 2,8 x 1,6 x 0,5 m) hautamaisia matalia painanteita, joita ympäröivät matalat vallit. Valliin tehdyistä kairauksista ei havaittu podsolin muodostumista. Kuoppa numero 87
poikkeaa näistä. Sekin sijaitsee alueen reunalla, sen luoteiskulmassa ja on muodoltaan pitkänomainen painanne (3,8 x 3 x 0,6), jota ympäröi matalat vallit. Kuopan kaakkoisseinämä on kuitenkin kivetty.
Kohde on yksi viidestä Matojoenlaaksoa reunustavista kaskialueista. Itse laakso on ollut niittynä.

Historiallinen; Kohde sijaitsee ns. Matojoenpalstalla, Telkkämäen luonnonsuojelualueen lounaiskulmassa Pieni-Kotoiseen laskevan Matojoen eteläpuolella, pienen mäen laella. Alue on tuoretta kangasmetsää, valtalajina kasvaa harmaaleppää.
Paikalla havaittiin yhteensä 2 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä ja yksi nauriskuoppa. Rauniot ovat kasattu maakiven päälle halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden halkaisijat ovat suurimmillaan 1,6 ja 1,7 metriä. Korkeutta niillä on noin 0,6 metriä.
Nauriskuoppa sijaitsee kumpareen laella. Se on pitkänomainen (4,4 x 2,6 x 1 m) hautamainen matala painanne, jota ympäröi matalat vallit. Kuopan pohjalla ja reunoilla on yksittäisiä kiviä.
Kohde on yksi viidestä Matojoenlaaksoa reunustavista kaskialueista. Itse laakso on ollut niittynä.

Historiallinen; Kohde sijaitsee ns. Matojoenpalstalla, Telkkämäen luonnonsuojelualueen lounaiskulmassa Pieni-Kotoiseen laskevan Matojoen pohjoispuolella Vehkalahdentien varrella. Alue on lehtomaista kangasmetsää, jossa valtalajeina kasvaa harmaaleppää ja kuusta.

Syrjävaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee ns. Matojoenpalstalla, Telkkämäen luonnonsuojelualueen länsirajalla. Alue on lehtomaista kangasmetsää. Valtalajina kasvaa rauduskoivua ja/tai hieskoivua.
Paikalla havaittiin yhteensä 55 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä. Rauniot ovat kasattu maakiven päälle tai maapohjalle useimmiten halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 0,8-3,5 metrin välillä. Korkeutta niillä on 0,3-1 metriä.
Kohde rajautuu vanhaan tilusrajaan ja kohteelta Jänismäenpelto 3 raivattujen kivien muodostamaan valliin.

Syrjävaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee ns. Matojoenpalstalla, Telkkämäen luonnonsuojelualueen länsiosassa. Alue on lehtomaista kangasmetsää. Alueen keskellä on kohta, jossa valtalajina kasvaa rauduskoivua ja/tai hieskoivua, muuten puusto on leppää ja kuusta.
Paikalla havaittiin yhteensä 28 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä ja yksi nauriskuoppa. Suuri osa raunioista on kasattu maakiven päälle halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee alle metristä yli neljään metriin. Korkeutta niillä on 0,3-1,2 metriä.
Nauriskuoppa sijaitsee alueen itäreunassa. Se on pitkänomainen (3 x 1,4 x 0,4 m) hautamainen matala painanne, jota ympäröi matalat vallit.

Syrjävaara 3 (1000022529) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee ns. Matojoenpalstalla, Telkkämäen luonnonsuojelualueen länsiosassa Vehkalahdentien varrella. Alue on lehtomaista kangasmetsää. Valtalajina kasvaa harmaaleppää, mutta myös kuusta. Kohde rajautuu idässä Vehkalahdentiehen lännessä Jänismäki 3:n vanhaan peltoalueeseen.
Paikalla havaittiin yhteensä 15 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä ja kaksi nauriskuoppaa. Suuri osa raunioista on kasattu maakiven päälle halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee puolesta metristä yli kolmeen metriin. Korkeutta niillä on 0,3-0,6 metriä.
Nauriskuopat sijaitsevat aivan vierekkäin ja niitä erottaa kapea valli. Ne ovat pitkänomaisia (4,3 x 1,9 x 0,5 m) hautamaisia painanteita, joita ympäröi matalat vallit.

Sulkusuonrinne 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sulkulan tilan mailla, Telkkämäen luonnonsuojelualueen länsiosassa Vehkalahdentien itäpuolella, lähellä Jänismäen rajaa. Alue on tuoretta kuusivaltaista kangasmetsää.
Paikalla havaittiin yhteensä kolme sammaleen peittämää kaskiröykkiötä ja yksi nauriskuoppa. Kaksi röykkiöistä on kasattu maaohjalle, yksi maakiven päälle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 0,9-1,7 metrin välillä. Korkeutta niillä on 0,3-0,7 metriä.
Nauriskuoppa sijaitsee kumpareen laella. Se on pitkänomainen (3,2 x 1,8 x 0,4 m) hautamainen painanne,jota ympäröi matalat vallit.

Sulkusuonrinne 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee vanhan Sulkulan tilan mailla, Telkkämäen luonnonsuojelualueen länsiosassa
Vehkalahdentien itäpuolella. Alue viettää etelään ja on tuoretta kangasmetsää. Valtalajina kasvaa harmaaleppää.
Paikalla havaittiin yhteensä kolme sammaleen peittämää kaskiröykkiötä. Kaikki röykkiöt ovat kasattu maakiven päälle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 0,9-1,3 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,3 metriä.
Alue on yksi viidestä Sulkusuon niittyaluetta reunustavasta kaskialueesta.

Sulkusuonrinne 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee vanhan Sulkulan tilan mailla, Telkkämäen luonnonsuojelualueen länsiosassa
Vehkalahdentien varrella, aivan tien itäpuolella. Alue viettää etelään ja on tuoretta kangasmetsää. Valtalajina kasvaa harmaaleppää.
Paikalla havaittiin yhteensä kolme sammaleen peittämää kaskiröykkiötä. Kaksi röykkiöistä ovat kasattu maakiven päälle yksi maapohjalle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 0,8-2,0 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,3-0,6 metriä.
Alue on yksi viidestä Sulkusuon niittyaluetta reunustavasta kaskialueesta.

Sulkusuo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee vanhan Sulkulan tilan mailla, Telkkämäen luonnonsuojelualueen länsiosassa
Telkkämäentien pohjoispuolella. Alue viettää etelään ja on lehtomaista kangasmetsää. Valtalajeina kasvaa harmaaleppää ja kuusta.
Paikalla havaittiin yhteensä 21 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä ja yksi nauriskuoppa. Suurin osa raunioista on kasattu maapohjalle halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Joukossa on taidokkaasti ladottuja yksilöitä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee metristä kolmeen metriin. Korkeutta niillä on 0,3-1,0 metriä.
Nauriskuoppa on pitkänomainen (3 x 1,7 x 0,5 m) hautamainen painanne, jota ympäröi matalat vallit.
Alue on yksi viidestä Sulkusuon niittyaluetta reunustavasta kaskialueesta.

Sulkusuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Telkkämäentien pohjoispuolella. Alue viettää etelään ja on lehtomaista kangasmetsää. Valtalajeina kasvaa harmaaleppää ja kuusta.
Paikalla havaittiin yhteensä 24 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä ja yksi nauriskuoppa. Suurin osa raunioista on kasattu maapohjalle halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee metristä kolmeen metriin. Korkeutta niillä on 0,3-0,9 metriä.

Sulkusuo 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Telkkämäentien pohjoispuolella. Alue viettää länteen ja on lehtomaista kangasmetsää. Valtalajeina kasvaa harmaaleppää ja kuusta.
Paikalla havaittiin yhteensä 10 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä ja kaksi nauriskuoppaa. Suurin osa raunioista on kasattu maapohjalle halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee alle metristä kahteen metriin. Korkeutta niillä on 0,3-0,6 metriä.
Nauriskuopat sijaitsevat aivan vierekkäin ja niitä erottaa kapea valli. Ne ovat pitkänomaisia (noin 4 x 1,7 x0,8 m) hautamaisia painanteita, joita ympäröi matalat vallit.

Historiallinen; Kohde sijaitsee vanhan Sulkulan tilan mailla, Telkkämäentien varrella, sen pohjoispuolella keskellä Telkkämäen luonnonsuojelualuetta. Kuopat sijaitsevat itään viettävällä rinteellä. Alue on kuusivaltaista kangasmetsää.
Paikalla on kaksi nauriskuoppaa. Nauriskuopat sijaitsevat lähekkäin. Ne ovat pitkänomaisia (2,9 x 1,5 x 0,8 m ja 2,5 x 1,5 x 0,8 m) hautamaisia painanteita, joita ympäröi matalat vallit.

Hintikka (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen;

Mansikka-aho 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee vanhan ns. Mansikka-ahon palstalla, Telkkämäen luonnonsuojelualueen pohjoisrajalla,Telkkämäentien pohjoispuolella. Alue on tuoretta kangasmetsää. Valtalajina kasvaa rauduskoivua ja/tai hieskoivua ja harmaaleppää.
Paikalla havaittiin yhteensä neljä sammaleen peittämää kaskiröykkiötä. Kaikki röykkiöt ovat kasattu maakiven päälle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 1,6-2,7 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,6-0,8 metriä. Röykkiö 4 toimii rajamerkkinä, mutta on muodoltaan kaskiröykkiö.

Mansikka-aho 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee vanhan ns. Mansikka-ahon palstalla, Telkkämäen luonnonsuojelualueen pohjoisrajalla,Telkkämäentien pohjoispuolella. Alue on lehtomaista kangasmetsää. Valtalajina kasvaa kuusta.
Paikalla havaittiin yhteensä viisi sammaleen peittämää kaskiröykkiötä ja yksi mahdollinen nauriskuoppa. Yhtä lukuun ottamatta röykkiöt ovat kasattu maakiven päälle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 1-1,6 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,5-0,6 metriä.
Nauriskuoppa sijaitsee alueen luoteiskulmassa. Se on länteen viettävän rinteen vastaisesti kaivettu pisaranmuotoinen kuoppa (6 x 3,1 x 1 m). Valliin tehdystä kairauksesta ei havaittu podsolin muodostumista.

Mansikka-aho 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee vanhan ns. Mansikka-ahon palstalla, pienen mäen rinteillä ja sen laella, Telkkämäen luonnonsuojelualueen pohjoisrajalla, Telkkämäentien pohjoispuolella. Alue on lehtomaista kangasmetsää ja tuoretta kangasmetsää. Valtalajeina kasvaa kuusta, harmaaleppää ja koivua.
Paikalla havaittiin yhteensä 20 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä ja kaksi nauriskuoppaa. Suurin osa röykkiöistä on kasattu maakiven päälle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 0,8-3,2 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,4-1 metriä.
Moreenikumpareella on kaksi nauriskuoppaa. Nauriskuopat sijaitsevat lähekkäin. Ne ovat pitkänomaisia (3,1 x 2,1 x 0,9 m ja 3,3 x 1,8 x 0,7 m) hautamaisia painanteita, joita ympäröi matalat vallit. Toinen on kaivettu rinteen myötäisesti (12) toinen rinteen vastaisesti (13).

Punamäki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen keskiosassa, Telkkämäentien pohjoispuolella, Rietulasta Sulkulaan kulkevan kärrytien lounaispuolella. Alue on tuoretta kangasmetsää. Valtalajina kasvaa kuusta.
Paikalla havaittiin yhteensä 4 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä ja yksi nauriskuoppa. Suurin osa röykkiöistä on kasattu maakiven päälle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 2-2,5 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,5-0,6 metriä.
Nauriskuoppa sijaitsee röykkiöistä erillään pienellä moreenikumpareella. Se on pitkänomainen (2,7 x 1,2 x 0,6 m) hautamainen painanne, jota ympäröi matalat vallit.

Punamäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen keskiosassa, Telkkämäentien pohjoispuolella, lähellä Rietulan tilaa. Alue on tuoretta kangasmetsää. Valtalajina kasvaa kuusta.
Paikalla havaittiin yhteensä 4 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä. Kaksi röykkiöistä on kasattu maakiven päälle, kaksi maapohjalle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 1-1,5 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,3-0,5 metriä.

Punamäki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen keskiosassa, Telkkämäentien pohjoispuolella, lähellä Rietulan tilaa. Alue on tuoretta kangasmetsää. Valtalajina kasvaa kuusta.
Paikalla havaittiin yhteensä 19 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä. Suurin osa röykkiöistä on kasattu maakiven päälle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 0,9- 4,5 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,4-1,3 metriä.

Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen keskiosassa, aivan Telkkämäentien pohjoispuolella, lähellä Rietulan tilaa. Alue on tuoretta kangasmetsää. Valtalajina kasvaa kuusta.
Paikalla on kaksi nauriskuoppaa. Nauriskuopat sijaitsevat lähekkäin ja niitä erottaa noin metrin leveä maavalli. Ne ovat pitkänomaisia (3 x 1,5 x 0,8 m) hautamaisia painanteita, joita ympäröi matalat vallit. Kuoppien pohjalla on kiviä ja lehtiä sekä muoviroskaa, leluankka ja suksisauva.

Rietulankaski 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen keskiosassa, Telkkämäentien ja Rietulan tilan eteläpuolella. Kaskialue rajautuu lounaassa luonnonsuojelualueen rajaan ja pohjoisessa Rietulanpellon kivivalliin. Alue on lehtomaista kangasmetsää. Valtalajeina kasvaa kuusta ja harmaaleppää.
Paikalla havaittiin yhteensä 54 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä, yksi peltoröykkiö ja kiviaita. Vähän yli puolet röykkiöistä on kasattu maakiven päälle, loput maapohjalle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan 20- 30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 1-3,6 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,3-0,7 metriä.

Rietulankaski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen keskiosassa, Telkkämäentien eteläpuolella, Rietulan tilan itäpuolella. Kaskialue rajautuu lännessä Rietulanpellon kivivalliin. Alue on tuoretta kangasmetsää. Valtalajina kasvaa harmaaleppää.
Paikalla havaittiin yhteensä 55 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä, kaksi nauriskuoppaa ja kiviaita. Vähän yli puolet röykkiöistä on kasattu maakiven päälle, loput maapohjalle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 0,8-3,2 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,3-0,8 metriä. Alue on muodoltaan hevosenkengänmuotoinen ja sen keskellä on alavampi ja kosteampi kohta.
Alueella on myös kaksi nauriskuoppaa. Nauriskuopat sijaitsevat toisistaan erillään. Ne ovat kuitenkin molemmat pitkänomaisia (2,9 x 2,2 x 0,7 m ja 3,7 x 2,4 x 0,4 m) hautamaisia painanteita, joita ympäröi matalat vallit. Valleihin tehdyistä kairauksista ei havaittu podsolin muodostumista.

Salopalsta 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen keskiosassa, Telkkämäentien eteläpuolella ja Rietulan tilan kaakkoispuolella. Alue on tuoretta kangasmetsää. Valtalajina kasvaa kuusta.
Paikalla havaittiin yhteensä 13 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä. Kaikki röykkiöt ovat kasattu maakiven päälle, tai sivuun. Niissä on käytetty halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 0,9-3 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,4-1 metriä.

Salopalsta 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen keskiosassa, Telkkämäentien eteläpuolella, Rietulan tilan kaakkoispuolella. Alue on tuoretta kangasmetsää. Valtalajina kasvaa harmaaleppää.
Paikalla havaittiin yhteensä 19 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä ja nauriskuoppa. Suurin osa röykkiöistä on kasattu maakiven päälle tai sivuun. Niissä on käytetty halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 0,9-4,6 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,4-0,8 metriä.
Alueella on myös yksi nauriskuoppa. Se on muodoltaan pitkänomainen (3,6 x 2,2 x 0,4 m), ja sen pohjalla on kiviä. Kuoppaa ympäröi valli, jossa ei havaittu kairattaessa merkkejä podsolista.

Palsta 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen keskiosassa, Telkkämäentien eteläpuolella, Rietulan tilan itäpuolella. Alue on lehtomaista kangasmetsää, jossa kasvaa kuusta ja koivua.
Paikalla havaittiin yhteensä 38 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä, yksi nauriskuoppaa ja kiviaita, joka päättyy rajamerkkiin. Vähän yli puolet röykkiöistä on kasattu maakiven päälle, loput maapohjalle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan noin 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 0,3-4,2 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,3-1,5 metriä. Alueen keskellä kulkee Rietulankierron luontopolku (Rietulanpolku 1).
Nauriskuoppa on pitkänomainen (3,6 x 2,3 x 0,8 m) hautamainen painanne, jota ympäröi matalat vallit.
Alueen itäreunassa, luonnonsuojelualueen rajalla on 12 metriä pitkä pohjoinen-etelä -suuntainen kiviaita, jonka eteläpäässä on ”viisarikivi” – rajamerkki.

Notko 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen keskiosassa, Telkkämäentien pohjoispuolella olevan mäen kaakkoisrinteellä. Alue on tuoretta kangasmetsää. Valtalajina kasvaa kuusta, alempana rinteessä harmaaleppää.
Alueella havaittiin yhteensä 79 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä ja yksi nauriskuoppa. Vähän yli puolet röykkiöistä on kasattu maapohjalle, loput maakiven päälle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 0,5-4,2 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,2-0,8 metriä.
Nauriskuoppa on pitkänomainen (3,2 x 1,2 x 0,6 m) hautamainen painanne, jota ympäröi matalat vallit. Mahdollinen nauriskuoppa sijaitsee kaakkoon viettävällä rinteellä. Sen pohjalla on joitain kiviä. Valliin tehdyssä kairauksessa havaittiin kaksoismaannos. Ylempi podsoli on heikosti muodostunut.

Notko 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen keskiosassa, Telkkämäentien eteläpuolella. Alue on tuoretta kangasmetsää. Valtalajina kasvaa harmaaleppää. Alueen puusto on osin kaadettu vuonna 2010 tulevaa kaskeamista varten.
Alueella havaittiin yhteensä 8 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä ja 3 nauriskuoppaa. Kaikki röykkiöt on kasattu maakiven päälle tai sivuun. Niissä on käytetty halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 1-3 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,4-1 metriä.
Nauriskuopat ovat pitkänomaisia (2,9 x 1,6 x 0,5 m, 3,8 x 1,4 x 0,5 m ja 2,6 x 1,4x 0,5 m) hautamaisia painanteita, joita ympäröi matalat vallit. Valleihin tehdyistä kairauksissa ei havaittu podsoli muodostumista. Kuopan 4 vallissa havaittiin vanha turve noin 20 cm syvyydessä.

Notko 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen keskiosassa, Telkkämäentien molemmin puolin. Alue on tuoretta kangasmetsää. Valtalajina kasvaa harmaaleppää.
Alueella havaittiin yhteensä 6 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä. Kaikki röykkiöt yhtä lukuun ottamatta on kasattu maapohjalle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 1-2 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,4-0,8 metriä.

Telkkäpuro 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen itäosassa, Telkkämäentien pohjoispuolella, Kaiturintien länsipuolella, länteen viettävällä rinteellä. Alue rajautuu idässä Telkkämäen tilan peltoalueeseen ja siihen liittyvään raivattujen kivien muodostamaan valliin. Lännessä kohdetta rajaa vanha niittyalue. Alue on lehtomaista kangasmetsää. Valtalajina kasvaa harmaaleppää.
Alueella havaittiin yhteensä 60 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä, 4 peltoröykkiötä ja 4 nauriskuoppaa. Vähän yli puolet röykkiöistä on kasattu maapohjalle, loput maakiven päälle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan noin 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 0,8-4,8 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,3-1,2 metriä.
Nauriskuopat ovat pitkänomaisia hautamaisia painanteita, joita ympäröivät matalat vallit. Joukossa on myös yksi mahdollinen kellarikuoppa (34), joka on rinteeseen kaivettu, lounas-koillinen suuntainen kaivanto, jonka kaakkoisseinä on kivetty.

Telkkäpuro 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen itäosassa, Telkkämäentien eteläpuolella, Kaiturintien länsipuolella, länteen viettävällä rinteellä. Alue rajautuu idässä Telkkämäen tilan peltoalueeseen ja siihen liittyvään raivattujen kivien muodostamaan valliin. Lännessä kohdetta rajaa vanha niittyalue, etelässä tilusrajalla kulkeva kiviaita. Alue on lehtomaista kangasmetsää. Valtalajina kasvaa harmaaleppää.
Alueella havaittiin yhteensä 81 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä, kiviaita ja nauriskuoppa. Vähän yli puolet röykkiöistä on kasattu maakiven päälle, loput maapohjalle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan noin 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 0,9-3,9 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,3-1,2 metriä.
Nauriskuoppa on pitkänomainen (5,2 x 1,7 x 0,6 m) kaksiosainen, hautamainen painanne, jota ympäröi matalat vallit. Mahdollinen nauriskuoppa sijaitsee kumpareen reunassa. Läntisemmän kuopan eteläpuolelle on kasattu kiviä. Kuopassa kasvaa kitukasvuinen kuusi.

Telkkälampi 4 (1000022555) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen keskiosassa, mäen kaakkoisrinteellä, Telkkämäentien pohjoispuolella, Kaiturintien länsipuolella. Alue on lehtomaista kangasmetsää. Valtalajina kasvaa kuusta.
Alueella havaittiin luonnonsuojelualueenrajan myötäinen kiviaita, sekä yksi kaskiröykkiö. Alueella on kuitenkin maakivien päälle nosteltuna yksittäisiä kiviä.

Telkänmäenkaski 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen itäosassa, Kaiturintien itäpuolella, Telkkämäentilan itäja eteläpuolella. Alue rajautuu tilan peltoalueeseen ja siihen liittyvään raivattujen kivien muodostamaan valliin. Alue on lehtomaista ja tuoretta kangasmetsää. Valtalajeina kasvaa kuusta ja koivua.
Alueella havaittiin yhteensä 44 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä ja 4 peltoröykkiötä. Vähän yli puolet röykkiöistä on kasattu maakiven päälle, loput maapohjalle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan noin 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 1-3,1 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,3-0,9 metriä.

Telkänmäenkaski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen itäosassa, Kaiturintien itäpuolella, Telkkämäentilan eteläpuolella. Alue rajautuu luonnonsuojelualueen rajaan ja siihen liittyvään kiviaitaan Alue on lehtomaista ja tuoretta kangasmetsää. Valtalajeina kasvaa kuusta ja koivua.
Alueella havaittiin yhteensä 25 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä, nauriskuoppa ja kiviaita. Suurin osa röykkiöistä on kasattu maakiven päälle, loput maapohjalle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan noin 20-30 cm kiviä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 1,1-3,9 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,4-0,9 metriä.
Nauriskuoppa on pitkänomainen, matalan vallin erottama kaksiosainen hautamainen painanne, jota ympäröi matalat vallit.

Juvosensuo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen itäosassa, Kaiturintien itäpuolella, Telkkämäentilan itäpuolella. Alue on lehtomaista ja tuoretta kangasmetsää. Valtalajeina kasvaa kuusta ja koivua.
Alueella havaittiin yhteensä 28 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä ja 3 nauriskuoppaa. Suurin osa röykkiöistä on kasattu maakiven päälle, loput maapohjalle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan noin 20-30 cm kiviä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 1,2-5,2 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,4-1 metriä.
Nauriskuopat ovat pitkänomaisia, hautamaisia painanteita, joita ympäröivät matalat vallit. Näistä suurin ja selkein on alakohde 20.

Juvosensuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen itäosassa, Kaiturintien itäpuolella, Telkkämäentilan itäpuolella. Alue on tuoretta kangasmetsää. Valtalajeina kasvaa kuusta ja koivua.
Alueella havaittiin yhteensä 28 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä. Suurin osa röykkiöistä on kasattu maakiven päälle, loput maapohjalle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan noin 20-30 cm kiviä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 1,2-6,8 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,4-1,1 metriä.
Röykkiöitä havaittiin myös luonnonsuojelualueen rajan ulkopuolella, joten alueen voidaan katsoa jatkuvan ainakin sen eteläosissa itään.

Susikorpi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen pohjoispuolella, Kaiturintien itäpuolella, erillisellä Susikorven alueella, sen länsiosassa. Alue rajautuu koillisessa Pässienmäen jyrkkään kalliorinteeseen ja lännessä Susikorven vanhaan peltoalueeseen. Alueella kasvaa koivua ja harmaaleppää.
Alueella havaittiin yhteensä 27 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä. Suurin osa röykkiöistä on kasattu maapohjalle, loput maakiven päälle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan noin 20-30 cm kiviä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 0,5-2,6 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,3-1 metriä.

Susikorpi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen pohjoispuolella, Kaiturintien itäpuolella, erillisellä Susikorven alueella, sen länsiosassa, Pässinmäen lounaisrinteellä. Alue rajautuu lännessä Susikorven vanhaan peltoalueeseen. Alueella kasvaa koivua ja harmaaleppää.
Alueella havaittiin yhteensä 15 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä. Suurin osa röykkiöistä on kasattu maakiven päälle, loput maapohjalle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan noin 20-30 cm kiviä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 0,8-27 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,2-0,7 metriä.

Susikorpi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen pohjoispuolella, Kaiturintien varrella, sen itäpuolella, erillisellä Susikorven alueella, Pässinmäen itärinteellä. Alue rajautuu lännessä Pässimäen kallioiseen rinteeseen, idässä Kaiturintiehen. Alueella kasvaa kuusta ja harmaaleppää.
Alueella havaittiin yhteensä 22 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä. Suurin osa röykkiöistä on kasattu maakiven päälle, loput maapohjalle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan noin 20-30 cm kiviä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 0,7-29 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,3-1 metriä.

Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen pohjoispuolella, Kaiturintien itäpuolella, erillisellä Susikorven alueella, Pässinmäen etelärinteellä. Alueella kasvaa koivua.
Paikalla on yksittäinen sammaleen peittämä kaskiröykkiö (1,6 x 1,5 x 0,6). Se on kasattu maakiven päälle halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Myös tämä osa Pässinmäkeä lienee ollut aiemmin kaskena.

Taipaleen vanha kanava (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kanavan rakennustyömaa alkoi keväällä 1835. Kanava valmistui heinäkuussa 1840. Kanavasta tuli 700 kyynärää pitkä. Sulkuja oli kaksi. Kanavan leveys oli 46 jalkaa ja sulkujen leveys 23 jalkaa, sulkujen pituus 130 jalkaa. Sulut oli tehty hakkaamattomista graniittikappaleista ja niiden sisäpuoli oli päällystetty lankuilla. Kanava oli reunustettu kivineliöillä.
Taipale ja saman ikäinen Konnus olivat ensimmäiset sulkukanavat Suomessa.
Taipaleen kanavalle rakennettiin hirsinen päärakennus kanavanhoitajaa ja muita kanavamiehiä varten, sauna, leivintupa, navetta, talli, rekivaja ja kellari sekä laivaliikennettä palveleva tavaramakasiini.
Taipaleen kanavat muodostavat valtakunnallisesti merkittävän kulttuuriympäristön.
Vanhan kanavan viereen alettiin tehdä uutta kanavaa vuonna 1868. Sen valmistuttua vuonna 1871 jäi vanha kanava muuhun käyttöön. Siellä toimi mm. saha ja laivaveistämö. Kanavan itärannalla, alasulun lähellä poltettiin hiilimiiluissa puuhiiltä.
Alueelta on purettu kaikki vanhat rakennukset lukuun ottamatta 1928 valmistunutta Thure Hellströmin suunnittelemaa varikkorakennusta ja vuonna 1872 valmistunutta uuden kanavan varrella sijaitsevaa luotsiasemaa.
Taipaleen kanavat sisältyy rakennettuna ympäristönä valtakunnalliseen inventointiin (RKY 2009) ja se on huomioitu kulttuuriympäristötavoittein myös maakuntakaavassa.

Varkausmäki (Hautapaikat)
Historiallinen; Hoikanmäen etelärinteellä sijaitsee aidattu alue, jonka keskelle on pystytetty muistomerkki vuoden 1868 nälkävuoden kuolonuhreille. Taipaleen uuden kanavan työmaalla työskenteli tuolloin noin 600 miestä, monilla perheet mukana. Työ tehtiin hätäaputöinä. Työmaalle oli tulijoita 51 pitäjästä, eniten Kälviältä ja Toholammilta. Vuoden 1868 alusta työmaalle perustettiin sairaala. Työmaalla sairastui yli 700 henkeä.
Varkausmäen tilapäiseen hautausmaahan on haudattu pääasiassa huhti-toukokuun 1868 aikana kuolleet 281 vainajaa, näistä osa työmaan ja ruukin liepeiden kerjäläisiä. Paikalla on nähtävissä hautauksia varten kaivettuja ojia ja niitä reunustavia maavalleja. Alue on aidattu, mutta yksi hautaoja jatkuu etelänpuolella aidatun alueen ulkopuolelle.

Harijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaskiröykkiöt ovat Harijärven tilan metsässä pienellä alalla, järvestä luoteeseen.

Harakkamäki (1000022653) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kurolassa, pitkäjärven pohjoispuolella, Harakkasuon peltoalueen pohjoispäässä on kiviraunio.

Hoikanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pitkälänniemen tieltä nälkäänkuolleitten hautausmaalle johtavan kärrytien pohjoispuolella, Hoikanmäen itärinteessä on kaskiraunioita.

Niittypuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on kuusimetsässä, halkaisijaltaan noin 12 m (vallin päältä mitattuna ). Sen reunavalli on n. 60-70 cm korkea ja saatu aikaan kasaamalla n. 4-5 metriä leveältä alalta maata hautaa kiertäväksi valliksi . Keskelle tehdystä lapionpistosta tuli heti sammalen alta hiiltä.

Ukonsuo (1000022657) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Niittypuron tervahaudasta noin 800 m koilliseen sijaitsevassa pellon viereisessä metsässä on 8 ilmeistä terva- tai sysihautaa. Ne ovat Peräsuolle johtavan tien länsipuolella, kuusimetsässä, Ukonsuosta kuivattujen peltojen likellä

Rietulankaski 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Telkkämäen luonnonsuojelualueen keskiosassa, Telkkämäentien eteläpuolella, Rietulan tilan itäpuolella. Alue on tuoretta kangasmetsää. Valtalajina kasvaa harmaaleppää.
Paikalla havaittiin yhteensä 14 sammaleen peittämää kaskiröykkiötä ja nauriskuoppa. Suurin osa röykkiöistä on kasattu maakiven päälle. Niissä on käytetty halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Itse röykkiöiden koko vaihtelee 0,7-3 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,3-0,8 metriä.
Alueella on myös yksi nauriskuoppa. Se on muodoltaan sydämenmuotoinen (5,7 x 4 x 0,8 m), kasiosainen kuoppa, jonka pohjalla on kiviä. Kuoppaa ympäröi valli, jossa ei havaittu kairattaessa merkkejä podsolista.

Tiilikka Kalmoniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Kalmoniemi sijaitsee Tiilikkajärveen etelästä pistävän kapean harjun kärjen tuntumassa.
Kohdassa 7062348/3564100 harjun laella todettiin harjun suuntainen painanne, joka on kooltaan 1,9x0,8 m, syvyys 30 cm. Painanteeseen tehdyssä koekuopassa tuli vastaan 85 cm:n syvyydellä alkuperäisestä maanpinnasta mitaten heikkokuntoisia luita. Hautauksen suunnaksi mitattiin noin 375 (pään suunta). Vasemman reisiluun päällä oli säilynyt puujäännöstä, jossa syyt olivat hautauksen suuntaisesti. Reisi- ja sääriluut otettiin talteen.
Alueelle on tehty todennäköisesti kymmeniä hautauksia. Painanteet ovat vaihtelevan suuntaisia ja monet muodoltaan epämääräisiä. Painanteita on harjulla harvakseltaan noin kolmensadan metrin matkalla etelään päin katketen topografisesti matalaan maastonkohtaan. Hieman etelämpänä vuoden 2020 tarkastuksessa havaittiin vielä neljän painautuman rykelmä, jotka todennäköisesti liittyvät hautauksiin alueella.

Neulaniemi (1000022951) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuopion Neulaniemessä Pöyrynlahden itärannalla kallion päälle kerrostuneesta rantahiekasta löytyi lapionpistosta kvartsi-iskoksia 14.11.2013.

Repohäikkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Repohäikän pohjoispuolella, aivan rannan tuntumassa. Pieni hiilihauta, osin sortunut.

Repohäikkä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pieni hiilihauta Repohäikän eteläpuolella, aivan rannan tuntumassa.

Haaponiemi (1000011560) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Aittojärven pohjoispään itärannalla olevan Haaponiemen kärjen alueella on metsässä useita vanhoja ja jo osin sammaloituneita peltoraunioita. Metsässä on vielä näkyvissä vanhojen ojien jäänteitä ja sinne vieneen tien pohja. Kärjen laen tasanteella on vanhan ulkorakennuksen pohja. Jäännökset saattavat olla 1900-luvulta.
Vuoden 2016 inventoinnissa aikaisemmassa inventointikertomuksessa mainittua tienpohjaa ei alueelta havaittu, eikä myöskään vanhaa ulkorakennuksen pohjaa. Vanhan rakennuksen pohja on voinut tuhoutua kesämökkien rakentamisen yhteydessä. Vuoden 1847 pitäjänkartassa Haaponiemen itälaita on merkattu niityksi - vuoden 1973 peruskartassa niemen itälaidalla on pelto. Kummassakaan edellä mainitussa kartassa niemessä ei ole asutusta.
Vanhojen karttojen perusteella havaittu kiviröykkiöiden alue ei ole vanhaa peltoaluetta. Tämän perusteella on syytä olettaa, että kyseessä on kaskiraunioalue.

Keskisaari Eteläranta (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Paikka havaittiin Keskisaaren etelärannan muinaisjäännöskartoituksessa kesäkuussa 2013. Alueella ollut metsä oli hakattu ja maapohja kevyesti laikutettu. Tällä kohdalla on matala ja loivahko rantatörmä, joka kaartuu idästä tultaessa etelään ja samalla maasto laskee. Paikalla on ollut pieni etelään kurottuva ja laskeva niemeke. Kyseisen niemekkeen "kainalosta" löytyi parista koekuopasta pieniä palaneen luun fragmentteja. Läheisestä koekuopasta löytyi vielä rautakuonalta vaikuttava kuonan pala. Lähiympäristössä oli rajatulla alueella koekuopissa palaneita kiviä (joita alueella ei muualla havaittu). Paikalla on - löytöjen korkeustason alara-ja n. 87 m huomioiden - varhaismetallikautinen, todennäköisesti varhaisrautakautinen asuinpaikka tai raudanvalmistuspaikka. Mahdollisesti ns. asuinpaikka jossa on valmistettu myös metallia, kenties rautaa.
Maaperä paikalla on hieno hiekka, täysin kivetön vanha rantakerrostuma. Paikan rajaus on tehty eteläsuuntaan topografian ja löytöhavaintojen perusteella, muihin suuntiin koekuopista saatujen löytöhavaintojen (palaneet kivet) perusteella. Muistettakoon, että tämän aikaiset sisämaan asuinpaikat ovat yleensä varsin vähälöytöisiä ja löydöt ovat usein keskittyneinä pienille aloille

Harju (1000023250) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on vanha pitäjänrajamerkki, nykyiseltä rajalta 17 m itään. Rajamerkki on koottu pään kokoisista kivistä ja kooltaan n. 1,2 x 1,2 m kokoinen kivikeko. Vaikuttaa siltä, että kyseessä olisi aiempi pitäjänrajamerkki ja että rajaa olisi myöhemmin mitattaessa siirretty hieman länteen jossa on myös samantapainen rajamerkki kuin tämä. Kyseessä voi olla tosin "viisari", mutta muihin suuntaan sellaista ei ole tehty.

Keskisaari (476010001) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kiviröykkiöt sijaitsevat Keskisaaressa olevan Kaarilammen ja Syvälahden välisellä harjulla. Röykkiöt on tehty jyrkkärinteisen harjun kapeimmalle, mutta ei kuitenkaan korkeimmalle kohdalle. Röykkiöiden yli kulkee polku. Röykkiöt ovat muodoltaan pyörehtäviä ja halkaisijaltaan 7-12 m ja korkeudeltaan 1-1,5 m. Ne on tehty pelkistä kivistä. Röykkiöiden keskellä on kuoppia. Röykkiöiden pohjoispuolella heti röykkiöiden alapuolella on luontainen rantakivikko. Harjun laella kulkevalta polulta avautuu hieno näköala Maaninkajärvelle.
Suuren röykkiön (läntisin, halk. 2 m) itäkupeessa on vieri vieressä muutama pieni röykkiö.

Huutoniemi 1 (476010009) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keskisaaressa sijaitsevan Huutoniemen kärjessä olevan rantatörmän päällä. Alue on mäntyvaltaista sekametsää ja maaperä hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille rantahiekasta noin 10 m:n päästä vesirajasta.
Inventoinnissa 2012 asuinpaikka rajattiin ehjälle kapealle rantatörmälle niemen kärkeen. Mitään havaintoja esihistoriasta ei tarkastuksessa saatu, koska vesi oli hyvin korkealla. Lähialueelle tehtiin runsaasti koekuoppia mutta mitään ei havaittu. On ilmeistä, että asuinpaikka on osin tuhoutunut.

Kätölahti 1 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keskisaaren pohjoisosassa, peruskartalla näkyvän metsäautotien kääntöpaikalta noin 50 m:n päässä olevalla hiekanottoaluella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kuoritulta alueelta. Asuinpaikka-alue jatkunee kuoritulta alueelta kohti länttä, jossa se muutaman kymmenen metrin päästä laskee jyrkästi kohti Myhkyrinsalmea.
Inventoinnissa 2012 asuinpaikan lähialueella ei osin laikkuisessa hakatussa metsämaassa todettu mitään esihistoriaan viittaavaa.

Haatalansalmi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Maantien koillispuolella, matalan törmän päällä, on todettu 2012 inventoinnissa kaksi asumuspainannetta. Selvä ja soikiomainen asumuspainanne (4 x 5 m). Siihen tehdystä koekuopasta tuli esiin kvartsia ja palanutta luuta. Siitä 36 m kaakkoon, tien varressa on toinen painanne. Painanteen etelä-kaakkoispuolella on laakea matala ja soistunut suppa. Asuinpaikka on ollut 2012 ehjä. Ympäröivä metsäalue oli inventoinnin aikoihin hakattu, muttei laikutettu.
Vuonna 2012 havaittu asuinpaikka ja siinä ollut pohjoisempi painanne oli vuoden 2013 tutkimusten aikaan laikutettu raskaasti – syviä ja isoja laikkuja hiekkaisessa metsämaastossa. Eteläinen painanne ehjä, kantokasan kupeessa. Ehjä asuinpaikka on nyt melko pahasti runneltu.

Haatalansalmi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Supan koillispuolella on jyrkemmän rinteen juurella tasanne, muinaisen matalan törmän päällä. Törmällä on asumuspainanne (3 x 4 m). Painanteeseen tehdystä koekuopasta löytöjä. Paikan rajaus on arvio.

Hiekkaniemi (1000023262) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka on todettu inventoinnissa 2012 ja sijaitsee hakkuualueella, jossa on portaikkomaisesti muinaisrantatörmiä ja valleja. Maaperä on hienoa hiekkaa. Metsämaa on kevyesti laikutettua. Erään vallin päällä on selkeä soikiomainen, lähes nelisivuinen painanne (7 x 5 m). Painanteeseen tehdyissä koekuopissa tai metsämaan laikuissa ei havaittu löytöjä. Jäännös on tulkittu korkeustason ja rakenteen perusteella mahdollisesti varhaismetallikautiseksi asumuspainanteeksi.

Haaponiemi (1000023263) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Tuulenkaadossa havaittiin runsaasti palanutta luuta. Paikalla on matala törmä jonka liepeillä löydöt. Kyseessä on varhaismetallikautinen asuinpaikka. Sen rajaus on arvio.

Syvälahti (1000023264) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Uimarannan yläpuolisessa rinteessä on viisi kuoppaa, joissa pohjalla hiiltä ja nokea. Kyseessä ovat hiilihaudat, ne ovat pyöreitä, halkaisijaltaan 2-2,5 m, ja syvyys 0,5-0,8 m.

Pohjoislahti (1000023267) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Inventoinnin 2012 mukaan paikalla on itään viettävä jyrkähkö rinne jossa maaperä hiekkaa. Rinne on hyvin kivikkoinen, mutta pohjoisosassa keskirinteen alueella vähäkivisempää. Rinteessä on 5 - 15 m leveä ja 40 m pitkä "hylly" eli tasanne n. 116 m tasolla. Pari metriä sen alapuolella maasto muuttuu kiviseksi ja hienoainesmaaperäiseksi ja liejuiseksi. Alue oli hakattu ja laikutettu. Tasanteen eteläosassa olevasta laikusta löytyi kivikirveen teelmä ja siitä 5 m pohjoiseen kvartsiydin, hyvälaatuisesta kvartsista. On ilmeistä että ydin on paikalle tuotu. Alueella ei havaittu laikuissa muita merkkejä esihistoriasta. On mahdollista, että paikalla on kivikautinen asuinpaikka, selvästikään ei kuitenkaan runsaslöytöinen. Paikan rajaus on arvio.
Mahdollinen asuinpaikka on törmän laella 115-116 m tasolla, josta törmä laskee ja taittuu pari metriä alempana. On ilmeistä, että Ison Vesijärven taso on ollut 2-3 m nykyistä ylempänä esihistoriallisena aikana. Järvi on kuroutunut Ancylusjärvestä karkeasti arvioiden 7500 eKr. eikä Muinais-Päijänteen transgressio ole siihen ulottunut. Järvi on siis elänyt "omaa elämäänsä" ja sen kynnys on saattanut olla nykyistä korkeammalla. Asuinpaikan ajoitus voi siten olla lähes mitä tahansa 7500 eKr. jälkeen.

Kukkovuori (1000023268) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Horonjärven ja Läämingin välisessä laaksossa, johon laskee puro Horonjärvestä. Paikalla on Muinais-Päijänteen korkea ja hyvin muodostunut rantatörmä, jonka päällä tasanne. Törmän juurella kulkee metsätie, joka osin sortanut ja leikkaa törmää. Asuinpaikka on todettu inventoinnissa 2012. Alueen metsä on ollut inventoinnin aikaan hakattu ja laikutettu. Laikuista törmän päältä löytyi noin 40 metrin matkalta kvartsi-iskoksia. Asuinpaikka rajautuu löytöhavaintojen perusteella. Asuinpaikan pohjoispäässä on hiilimiilun jäänne.

Mertalahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Mertalahden koillispuolella on laakea niemeke. Sen rannan tuntumassa (rannasta n. 40 m) on vierekkäin kolme kuoppaa, halk. n. 3 m ja matalat vallit. Yhden kuopan pohjalla runsaasti hiiltä ja nokea. Neljäs kuoppa on näistä 70 m koilliseen. Se on kaksoiskuoppa eli kaksi kuoppaa aivan kiinni toisissaan. Kyseessä lienevät hiilihautojen jäännökset.

Koulukeskus (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka-alue sijaitsee Tervonsalmen ja Pohjanlammen välisellä kannaksella, koulukeskuksen länsipuolella. Alueelta on saatu useita irtolöytöjä ja vuoden 1987 koekaivauksessa todettiin paikalla olevan vähintään 50 x 50 metrin kokoinen varhaismetallikautinen asuinpaikka. Alueelle on tutkimusten jälkeen rakennettu jääkiekkokaukalo ja huoltorakennus.
Asuinpaikka kuuluu samaan kokonaisuuteen Keskikoulun kanssa.

Keskisaari etelä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kangasmetsässä on pini ja matala hiilihaudan jäännös. Kuopassa on matalat vallit. Kuopan halkaisija noin kaksi metriä. Podsolin alla hiiltä ja nokea.

Keskisaari etelä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pienen hiilihaudan jäännös on matala kuoppa, jossa matalat vallit. Jäännöksen koko on noin 1,5x2 m. Kuopassa on turpeen alla hiiltä ja nokea. Maaperä pehmeää, hienoa hiekkaa.

Keskisaari etelä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pienen hiilihaudan jäännös on matala kuoppa, jossa on matalat vallit, rakenteen halkaisija noin 1,8 m. kuopassa on ohuen turpeen ja ohuen podsolin alla hiiltä ja nokea. Maaperä on pehmeää, hienoa hiekkaa.

Historiallinen; Pienen hiilihaudan jäännös on matala kuoppa, jossa on matalat vallit. Kuopan halkaisija on noin 1,8 m. Turpeen alla on hiiltä ja nokea. Maaperä on pehmeää, hienoa hiekkaa. Jäännös on vaikeasti erotettavissa, metsäkoneella on ajettu sen yli.

Aittosalmi Ristikivi (Taide)
Ajoittamaton; Etelä-Konnevedellä, Kumpusaaressa Aittosalmen rannalla olevassa kolmiomaisessa siirtolohkareessa on punaisella värillä piirretty risti. Rantavedessä on noin 3,5 m korkea, 4,5 m pitkä ja 2,5 m leveä siirtolohkare, joka on haljennut aivan pystysuunnassa, itäpuolella yläpäässä on pieni lipare. Veden syvyys lohkareen itäpuolella oli inventointihetkellä 1 m.
Lohkareen halkeamispinnalle on maalattu punamultamaalilla 1,4 m korkea ja 1 m leveä risti. Maali on läpikuultavaa, sen alla olevat mineraalikiteet kuultavat läpi, ja ovat ilmeisesti ohuen silikaattikerroksen peitossa. Inventointiajankohtana risti sijaitsi n. 30 cm vedenpinnan yläpuolella. Ristimaalaus on jossain vaiheessa puhdistettu jäkäläkerroksesta vaakasakaroiden päitä lukuun ottamatta. Sen jälkeen on jonkin verran kasvanut jäkälää puhdistetulle alueelle. Kiven keskialueella on havaittavissa runsaasti hiushalkeamia, mikä viittaa siihen, että pinta on mahdollisesti kuumennettu ennen ristin tekemistä, mutta se olisi mahdollista varmistaa vain analyysilla. Valospektrianalyysi viittaa siihen, että risti on tehty vanhemman maalauksen päällä. Maalausten ikää ei pystytty määrittämään; ristikuvio kuitenkin viittaa historialliseen aikaan, mutta sen alla olevan kuvion ikä on epäselvä.
Ristiin liittyy paikallisia kertomuksia. Erään mukaan koivutukkien päitä maalannut mies olisi maalin lopulla maalannut ristin kiveen kalastusalueiden rajan merkiksi. Toinen tarina kertoo, että risti olisi maalattu salmeen hukkuneen hevosen muistoksi. Kumpusaaressa kun laidunnettiin kesäisin hevosia.

Vääräniemi (1000023638) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iso-Petäinen -järveen lännestä pistävän Vääräniemen kaakkoon viettävältä peltorinteeltä on löytynyt kivikirves (KuM 2683) vuonna 1930. Löytöpaikasta noin 30 metriä länteen olevasta peltokivirauniosta on myös löytynyt kiviesineen katkelma, joka on hävinnyt.
Vaatii tarkastuksen yhteydessä koekuopitusta.

Hintikansalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kaapinniemen lounaispäässä on laakea painanne, johon tehdystä lapionpistossa havaittiin värjääntynyttä hiekkaa ja kvartsi-iskos

Haaparanta 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Salmenrannan alueella, rautatien länsipuolella siitä noin 70 metrin päässä. Paikalla on matala, soikea halkaisijaltaan noin 5-6 metrin kokoinen painanne. Painanne on matalan muinaisen rantavallin päällä. Alue on loivapiirteistä hiekkakangasta, jossa nähtävissä Muinais-Saimaan matalia rantatörmiä eri korkaustasoilla. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi palanutta luuta sekä erottui noin 10 cm paksu luun sekainen kulttuurikerros. Alueen rajaus on rantavallin suuntaisesti tehty arvio. Lähialueelle tehdyissä koekuopissa ei havaittu asuinpaikkaan viittaavaa.

Haaparanta 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilihaudan jäännös, josta nähtävillä matala kuoppa, halkaisijaltaan noin 2,5 metriä ja matalat vallit. Kuopassa havaittiin turpeen alla hiiltä ja nokea.

Pehkola (1000023712) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on rakenne, joka on ilmeisesti tervahaudan pohja. Harjanteen ylärinteessä on soikiomainen kuoppa, halkaisijaltaan noin 7-8 metriä ja kuopassa vallit. Kuopan alarinteen puolella on vallissa lovi. Pohjalle tehdyssä koekuopassa oli runsaasti hiiltä ja nokea. Muodon ja hiilihavaintojen perusteella kyseesä on tervahauta. Iisalmen alueella tervahaudat ovat melko harvinaisia, joten kellarikuoppakaan ei ole pois suljettu mahdollisuus.

Kaijärvi Hoikanvuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyiseen suohon pistävän muinaisen niemen kärjessä on selvästi ihmisen tekemiä kiviröykkiöitä. Röykkiöt ovat loivasti kohti Särkijärveä laskevalla kumpareella. Ne sijaitsevat noin 20 metrin päässä toisistaan ja ovat kooltaan suurimmillaan noin 40 cm korkeita ja halkaisijaltaan 4 metrisiä. Kumpareen lounaispuolella on kaksi suorakaiteenmuotoista kaivantoa ja kaakkoispuolella lounas-koillinen -suuntaista kiviaitaa. Röykkiöiden sijainti kaukana vesistöstä viittaa kaskiraunioihin, mutta alue ei vaikuta ainakaan laajamittaiseen kaskeamiseen sopivalta.

Kukkosaari (1000023741) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Leppälahdessa, Kuivaniemen länsipuolella sijaitsevassa Kukkosaaressa on viisi lapinraunioksi tulkittua röykkiötä. Tallgren on tutkinut niistä yhden ja tulokset on julkaistu Suomen Museossa 1911. Tallgren sanoo seuraavaa: Muinaisjätteet sijaitsevat suuremmalla N puolisella saarella, jossa niitä on 5 kpl. 4 jotenkin rivissä pitkin saarta, yksi kymmenkunta askelta itään. Hautoja ne eivät ole , vaan ns. "apinraunioita. Yleensä ovat ne 3 x 3 askelta ristiinsä ja ½ m korkeita. Tehtyämme toverini kanssa ylimalkaisen asemapiirrustuksen, valokuvattuamme ja piirrettyämme, tutkittiin yksi raunio. Siinä oli selvä ympäryskehä suurellaisista kivistä. Keskellä oli suurehko maakivi ja sen ympäryskehän välit olivat pienemmillä kivillä täytetyt. Purettaissa tuli esiin hiiltä ja nokea, ei muuta mitään. Pohjassa oli maa liikkumatonta hiekkaa.
Lapinlahden 1979 yleisinventointiraporttiin on Lauri Pohjakallio tehnyt merkinnän: mielestäni Kukkosaaren rauniot eivät ole esihistoriallisia, vaan rinnastettavissa kaskimaille kasattuihin raunioihin. Pohjakallio on mahdollisesti käynyt paikalla inventoinnin yhteydessä?

Ukkokivi (Taide)
Ajoittamaton; Kalliomaalaus sijaitsee Ukkokivi -nimisessä saaressa Sorsaveden Kiilunselällä. Saaren itärannalla sijaitsevassa siirtolohkareessa on rannan puoleisessa, sisäänpäin kaltevassa pinnassa, kaksi punaväriläikkää. Ylempi läikkä on kooltaan 50 x 20 cm ja siitä alavasemmalla oleva noin 20 x 20 cm. Ylempi läikkä on arviolta noin 2 metrin korkeudella maanpinnasta. Läikistä ei hahmotu varsinaisia kuvioita. Löytäjän ilmoituksen mukaan maalia on hävinnyt karkeammalta pinnalta ja osan päällä kasvaa jäkälää. Punaväri on selvästi ihmisen maalaamaa.
Siirtolohkare muodostaa yhdellä sivulla suojaisen lipan, jonka alla on tulenpidon merkkejä.

Näätähiekka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Älänteen etelärannalla, Tiilikkajoen suulla, Näätähiekan uimarannan takana on infotaululla merkitty raudanvalmistuspaikka. Kohde koostuu hiilimiilunpohjasta (laaja vallinen kuoppa) ja kuonakasasta. Miilunpohja on 1,5 metriä syvä ja sen vallin laelta mitattu halkaisija on noin 9 metriä.

Lahnavuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Lahnavuoren koilliseen pistävässä kärjessä, Kiuruveden ja Pyhäjärven rajalla on rajakivi. Kivi koostuu kookkaista särmikkäistä lohkareista neliömäiseksi ladotusta alaosasta ja sen keskelle pystyyn asetetusta paadesta. Alaosa on 2 x 2,2 metrin kokoinen ja noin 0.5 metriä korkea. Paasi on noin 0.9 metriä korkea ja 0,5 metrin levyinen. Kivipaateen on kaiverrettu vene tai kruunu ja risti.
Kiveä pidetään Pähkinäsaaren rauhan jälkeisten vuosien rajankäyntiepäselvyyksien päättymiseen vuonna 1452 liittyvänä merkkinä, joka osoittaa Venäjän, Pohjanmaan, Savon ja Hämeen rajat.

Silmusharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maaningan Käärmelahden itäpuolella olevan harjualueen laen kahden suppalammen - Kellarlammen ja Heinälammen välisellä kannaksella on lakialueella tervahaudan pohja. Sen halkaisija on 13 m ympärysvallin ulkolaidoilta mitattuna. Hauta on halssiton.

Hiekkaniemi C (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lieteniemen luoteisrannalla, Hiekkaniemen pohjoispuolella. paikalta todettiin 150 cm halkaisijaltaan oleva pyöreä kuoppa, syvyydeltään 20-30 cm. Kuoppaa ympäröivät noin 50 cm leveät ja noin 10 cm korkeat vallit. Kuoppaan tehdyssä koekuopassa havaittiin selvä, vahva nokimaakerros, sekä myös selvästi havaittava huuhtoutumiskerros.
Kohteessa oli selvästi havaittavissa oleva huuhtoutumiskerros ja kohde sijaitsee muinaisella rantatörmällä. Nämä seikat saattavat viitata siihen, että kyseessä on historiallista aikaa vanhempi ruoanhaudutuskuoppa tai muu rakenne, (kohde sijaitsee samalla alueella ja rantatörmällä, jolta on selviä merkkejä esihistoriallisesta asuinpaikasta).

Hiekkaniemi D (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pieni tervahauta, halkaisijaltaan noin 10 m, halssi lounaaseen.

Sammakkolahti (1000024843) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Käpysaaren länsirannalla, Sammakkolahdessa. paikalla havaittiin noin 220 cm halkaisijaltaan oleva pyöreä kuoppa, syvyydeltään 20-30 cm. Kuoppaa ympäröivät noin 50 cm leveät ja noin 10 cm korkeat vallit. Kuoppaan tehdyssä koekuopassa havaittiin selvä, vahva nokimaakerros, mutta myös selvästi havaittava huuhtoutumiskerros.
Pelkästään kuopan maanpinnalle näkyvän rakenteen ja sen perusteella, että kuoppa sisältää vahvasti noensekaista maata, kohde olisi luokiteltavissa historiallisen ajan hiilihaudaksi. Se seikka, että kohteessa oli selvästi havaittavissa oleva huuhtoutumiskerros ja että kohde sijaisi muinaisella rantatörmällä, saattavat viitata siihen, että kyseessä on historiallista aikaa vanhempi ruoanhaudutuskuoppa tai muu rakenne.

Pekkala (1000024846) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuivaniemen eteläosassa sijaitsee kahden tien risteysalueen eteläpuolella 16 kaskiröykkiötä 200 X 200 metrin kokoisella alueella. Osa maanpinnalle te-tyjä, osa maakivien päälle ladottuja. 1800-luvun pitäjänkartan perusteella pari sataa metriä raivausröykkiöalueesta länsiluoteeseen on sijainnut sittemmin autioitunut talo. Myöhempien karttojen perusteella kyseessä on ollut Pekkalan talo.

Maaselänlampi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisellä Pohjois-Savon ja Kainuun rajalla oleva suurikokoinen rajamerkki. Kivilatomus on kooltaan 1,8 x 1,8 x 0,6 metriä ja sen keskellä pystyssä kivipaasi, johon on kaiverrettu kruunu ja numero 28. Rajamerkki on edelleen käytössä Vieremän ja Kajaanin kuntien rajalla. Rakenteeltaan se on 1700-1800 -lukujen mallinen.

Maaselänjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Petronsuon länsipuolella Maaselänjoen varrella,
sen mutkan eteläpuoleisella moreenimuodostumalla. Tervahauta on pyöreähkö ja
pohja on keskustaan viettävä. Halkaisija vallin ulkoreunoista mitattuna on 12 m ja
maksimisyvyys suhteessa valliin on 1 m. Vallit ovat noin 3 m leveät. Juoksutuskuoppa
on pohjoiseen joen suuntaan, sen pituus on 2 m, leveys 0,5-1 m ja syvyys
2 m. Kairanäytteessä tervahaudan puolella havaittiin hiiltä, ei huuhtoutumiskerrosta.
Maaperä on moreenia ja ympäristö nuorta mäntytaimikkoa. Tervahaudan paikkeilla
on vanhoja maatuneita kantoja.

Jokivarsikangas 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Maaselänjoesta 200 m luoteeseen ja Pyhännän
rajasta 350 m kaakkoon. Paikka on soiden sekä Maaselänjoen ja Löytöpuron rajaama
suhteellisen korkea, osin kivinen ja osin hiekkainen mäkialue. Röykkiö on
säännöllisen pyöreähkö ja se on koottu särmikkäistä kivistä. Sen koko on 3,2x2,5
m ja korkeus 0,8 m. Se on sammalen ja varpujen peitossa ja sijaitsee kivennäismaapohjalla. Kairauksessa todettiin yhtenäinen kiveys, jonka väleistä tuli jonkin verran hiiltä. Ominaispiirteidensä perusteella kyseessä on todennäköisesti tulisijan jäännös, mahdollisesti kämpästä tms.

Jokivarsikangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Maaselänjoesta 60 m luoteeseen ja Pyhännän rajasta 500 m kaakkoon. Paikka on soiden sekä Maaselänjoen ja Löytöpuron rajaama suhteellisen korkea, osin kivinen ja osin hiekkainen mäkialue. Miilukuoppa on pyöreähkö ja pohja on selvästi keskustaan viettävä. Halkaisija vallin ulkoreunoista mitattuna on 5 m ja maksimisyvyys suhteessa valliin on 0,8 m. (juoksutuskuoppaa ei ole) Kairanäytteessä kuopan pohjalla havaittiin hiiltä, ei huuhtoutumiskerrosta. Maaperä on kivistä hiekkamoreenia ja ympäristö mäntykangasta. Maasto paikalla on suhteellisen kivistä.

Maaselänlampi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikka sijaitsee 50 m Ison Maaselänlammen rannasta pohjoiseen. Kohde on Pyhännän, Vieremän ja Kajaanin kuntien sekä samalla Pohjois-Pohjanmaan, Pohjois-Savon ja Kainuun maakuntien rajalla. Alun perin kyse on tosin ollut mahdollisesti ainoastaan Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun valisestä rajamerkistä (ks. Maaselänlampi 3).
Kyseessä on luonnonkivistä kasattu suuri ja varsin näyttävä rajamerkki. Kivistä ladottu nelikulmainen rakenne (4-5 kivikertaa) on kooltaan noin koko 2x2x0,8 metriä. Latomuksen päällä on pystykivi, koko 60x30 cm, korkeus 60 cm. Pystykiveen on kaiverrettu kruunu ja kirjain N. Seuraava numero on epäselvä.
Noin 15 metriä luoteeseen on rajalinjalla paasimainen viisarikivi sekä toinen pienempi kivi tämän vieressä. Rajamerkistä noin 11 metriä länteen toisella rajalinjalla havaittiin myös vaatimattomampi rajaviisari, joka muodostuu neljän kiven kasasta. Kolmannelta kaakkoon lähtevältä linjalta ei havaittu varmaa viisaria. Noin 14 metriä rajamerkistä kaakkoon on maassa yksinäinen kivi. Tämä on kuitenkin joitain metrejä rajalinjalta itään.

Hiekkapakka itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen viljelyröykkiö nykyisen pellon läheisyydessä. Röykkiö on halkaisijaltaan noin 2 metriä ja puoli metriä korkea. Voimakkaasti sammaloitunut ja keskellä kasvaa kookas mänty.

Venäänkosket (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lähellä peltoa, joen rannalla on tervahauta. Se on 2-3 metriä halkaisijalta ja keskeltä noin 1 metriä syvä. Tervahaudan reunat erottuvat selvästi maastosta. Tervahaudan aukko on jokeen laskevalla rinteellä.

Ala-Luosta Väätälänniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee Ala-Luosta -järven Väätälänniemellä. Paikalla kasvaa varttunut mäntyvoittoinen kasvatusmetsikkö. Maaperä on moreenia.
Kohteen kuvaus
Paikalla on kooltaan noin 10x8x1,5 m hiilimiilu, luonnonkivestä valmistettu raudansulatusuunin pohja (halkaisija noin 2 m), kuonakasa sekä pienehkö maakuoppa.

Vitjonsuo Hyttikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Hyttikangas-nimisellä moreeniharjanteella, noin 3,3 km Ylä-Luosta -järveltä länteen. Paikalla sijaitsee raudanvalmistukseen liittyviä jäänteitä, kuten raudansulatusuunin jäännös sekä hiilimiilu. Uuni on halkaisijaltaan noin 1,5 m ja noin 0,7 m korkea romahtanut luonnonkivinen rakennelma. Sen yhteydessä on kaksi kaivantoa (halkaisijaltaan noin 2 m) ja kuonakasoja. Hiilimiilu on kooltaan 15x9x2 m.
Alueella kasvaa nuori, mäntyvaltainen kasvatusmetsikkö. Maaperä on moreenia.

Ala-Luosta Väätälänniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ympäristön kuvaus
Asuinpaikka sijaitsee Ala-Luosta -järven Väätälänniemellä, sen etelään antavalla rannalla. Paikalla kasvaa mäntyvaltainen kasvatusmetsikkö. Paikalla on selvä rantamuodostuma, joka on erodoitunut vedenpinnanvaihteluiden vaikutuksesta. Rantavyöhyke on kivikkoinen, mutta kivien välissä maaperä on hiekkaa.
Kohteen kuvaus
Paikalta havaittiin vuoden 2002 inventoinnissa koepistosta kvartsia ja palanutta luuta, mutta se ei ollut aiemmin päätynyt mj-rekisteriin. Paikka tarkastettiin vuoden 2012 inventoinnissa ja siellä todettiin sijaitsevan kivikautisen asuinpaikan.

Höylhiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ympäristön kuvaus
Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Ala-Luosta -järven etelään antavalla rannalla, Höylhiekka nimisen lahden poukamassa. Kohde sijoittuu aivan rannan tuntumaan siten, että osa asuinpaikasta on ilmeisesti huuhtoutunut veteen. Paikalla kasvaa kuivaa kangasmetsää.
Kohteen kuvaus
Alueelta löydettiin useita kvartsi-iskoksia sekä palaneita kiviä. Osa löydöistä tehtiin veteen työntyvältä hiekkaiselta ja pahasti erodoituneelta niemekkeeltä. Kvartsi-iskoksia havaittiin myös sekä rannalla että rantavedessä. Kauemmas rannasta tehdyt koepistot osoittautuivat löydöttömiksi, joten on syytä olettaa että osa kivikautisesta asuinpaikasta on huuhtoutunut Ala-Luosta -järveen.
Lisätietoja
Kohteesta länsiluoteeseen olevalla Autioniemellä on yksityisiä kesämökkejä, joita ei ole rakennettu aivan rannan tuntumaan. Vaikuttaakin todennäköiseltä että myös tällä alueella saattaisi olla entuudestaan tuntemattomia kivikautisia asuinpaikkoja.

Pohjalampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee Pohjalammen itäpäädyssä. Asuinpaikasta lounaaseen, lammen toisella puolen on vesiputous, joka näkyy ja kuuluu kohteelle. Paikalla kasvaa varttunut, koivuvoittoinen kasvatusmetsikkö. Maaperä on pääasiassa hiekkamoreenia.
Paikalla on noin 25x12 m hiekkainen rantamuodostuma, johon kaivettiin noin 10 koepistoa. Näistä yhdestä löytyi kvartsi-iskoksia. Löydöt tulivat noin 20 cm syvyydestä. Osa asuinpaikasta on mahdollisesti huuhtoutunut järveen.

Metsäkartano (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Metsäkartanon uimarannan pohjoispäädyssä, Ylä-Keyrityn -järven lounaaseen antavalla rannalla. Alue on virkistyskäytössä ja ympäristössä kasvaa lähinnä mäntyä. Maaperä on hiekkaa.
Rantavyöhykkeeltä on noin sadan metrin matkalta löydettävissä kvartsi-iskoksia sekä palaneita kiviä. Asuttu rantaterassi on suureksi osaksi huuhtoutunut veteen, mutta alueen pohjoispäässä, Metsäkartanon saunarakennuksen ja rannan välissä on vielä jäljellä alkuperäistä rantamuodostumaa. Tämän alueen koko on noin 20x8 m (KM 39206:1). Kvartseja löydettiin myös rantavedestä sekä uimarannan eteläpäästä, uimakopin edestä (KM 39206:2). Näiden perusteella vaikuttaa siltä, että koko ranta on ollut asuttu ja että vedenpinnan vaihtelu on myöhemmin syövyttänyt suuren osan asutusta alueesta. Maaperässä ei inventoinnin yhteydessä havaittu selvää kulttuurikerrosta.

Autiokangas (1000025060) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee Saarimäen alueella, noin 330 m Saarisen -järvestä pohjoiseen. Paikalla kasvaa varttunut, mäntyvaltainen kasvatusmetsikkö. Maaperä on moreenia.
Alueella on peltoraunioita ja nauriskuoppia. Peltoraunioita on alueella runsaasti. Niiden halkaisija on suurimmillaan noin 4 m. Mäellä on myös kaksi nauriskuoppaa (2,3x1,5x1 m).
Tulkinta
Nimistön perusteella paikalla on sijainnut asuinpaikka. Alueelta ei havaittu kuitenkaan yksiselitteisiä rakennuksen jäänteitä. Kyseessä on todennäköisesti myös vanha kaskialue, joka on myöhemmin raivattu pelloksi.

Ylä-Luosta Laajakallio (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee Kaitoo-järven kaakkoispuolella, noin 450 päässä rannasta kohoavilla Kaivoskalliolla. Alueella kasvaa nuori, kuusivaltainen kasvatusmetsikkö. Maaperä on moreenia.
Alueella on vanha kuparikaivos. Kaivoksen suuaukon koko on noin 7x5 m ja sisäpuolella on yhä näkyvillä puisia tukirakenteita. Itse kaivoskuilu on luhistunut. Paikalla on harjoitettu kaivostoimintaa vuonna 1905 Saastamoinen Oy:n toimesta (Puustinen 2003).

Tiemäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Kaskialue sijaitsee Tiemäki-nimisellä harjulla noin 300 m Tieharjunmäen asuinpaikan lounaispuolella. Alueella kasvaa nuorta mäntyvaltaista sekametsää. Maaperä on moreenia.
Paikalla on useita kaskiraunioita sekä nauriskuoppa. Rauniot ovat matalia ja usein maakiven ympärille rakennettuja. Nauriskuoppa on kooltaan 3,5x1,5x1 m.

Kaitoonmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Yläluostantien pohjoispuolella kohoavalla Kaitoonmäen rinteellä. Alue on kuivahkoa kangasta. Maaperä on moreenia.
Paikalla sijaitsee luonnonkivistä rakennetun raudansulatusuunin jäännös (halkaisija 1,5 m), sekä 11x8x1,7 m hiilimiilu. Uunirakenteen ympärillä on runsaasti rautakuonaa.

Pohjalampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Pohjalammen itäpäässä, lammen pohjoispuolella. Paikalla kasvaa nuorta mäntyvoittoista kasvatusmetsää. Maaperä on moreenia.
Paikalla on havaittavissa halkaisijaltaan 7,5 m ja syvyydeltään 2,5 m suppilomainen tervahauta. Haudan pohjalla havaittiin yli 70 cm paksu hiiltyneen maan kerros. Tervahaudan rannanpuolelle viettävällä sivustalla on 2,5x1,5 m ränni. Tervahaudasta noin 40 m rantaan päin on toinen kuopparakenne, joka tulkittiin mahdolliseksi asumuksen tai korsun pohjaksi. Kuopan halkaisija on noin 6 m.

Raholankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Pohjalampi-nimisen vesistön itäpäässä, lammen pohjoispuolella. Paikalla kasvaa nuorta mäntyvoittoista kasvatusmetsää. Maaperä on moreenia.
Paikalla on halkaisijaltaan 7 m ja syvyydeltään 2 m suppilonmuotoinen kuoppa, jonka pohjalla on noen ja hiilen sekainen maakerros.

Tervahautakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Laskulammen alueella Pohjalammesta noin 1,5 km koilliseen. Paikalla kasvaa varttunutta mäntymetsää. Maaperä on moreenia.
Paikalla on suppilomainen kuoppa, joka on halkaisijaltaan 6,5 m ja syvyydeltään 1,7 m. Pohjalla on noen ja hiilen sekainen maakerros.

Autioniemi 2 (1000025067) (Työ- ja valmistuspaikat)
Tervahauta sijaitsee Ala-Luosta -järven itärannalla olevan Höylhiekka-nimisen lahden pohjukassa noin 85 m päässä rannasta. Paikalla kasvaa varttunut, mäntyvaltainen kasvatusmetsikkö. Maaperä on moreenia.
Paikalla on havaittavissa halkaisijaltaan noin 3,5 m oleva suppilomainen kuoppa, jonka pohjalla on 35 cm paksu kerros rasvaista nokimaata. Vallien päälle on muodostunut ohut podsolimaannos. Kohde löytyi laserkeilausaineiston perusteella inventoinnissa.
Lidar 5p -korkeusmallissa näkyy myös kaksi pienempää kuoppaa, maastossa varmistetusta tervahaudasta n. 30 m itäkoilliseen ja n. 45 m itään

Autioniemi (1000025068) (Asuinpaikat)
Asuinpaikka sijaitsee Autiolammen eteläpäässä kulkevan tien varrella. Paikalla kasvaa varttunut, mäntyvaltainen kasvatusmetsikkö. Maaperä on moreenia.
Paikalla on kahden rakennuksen jäänteet. Päärakennus on ollut maapenkkaperusteinen ja sen koilliskulmassa erottuu sammaloitunut kiuas tai uuni. Päärakennuksen pohja
on kooltaan noin 7,5x7,5 m. Toinen rakennuksen pohja on nähtävissä noin 20 m päässä päärakennuksesta luoteeseen. rakennuksen mitat ovat 4,5x4,5 m ja se on todennäköisesti
rakennettu maapohjalle.
Tulkinta
Alueella on vanhan asuinpaikan jäänteet. Rakennustapa sekä muun muassa ympäröivän puuston ikä viittaavat myös asuinpaikan olevan kohtalaisen vanha.

Autioniemi 3 (1000025069) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Ala-Luosta -järven ja Autiolammen välisellä kannaksella. Paikalla kasvaa varttunut, mäntyvaltainen kasvatusmetsikkö. Maaperä on moreenia.
Alueella on havaittavissa kolme tervahautaa sekä kaksi muuta kuopparakennetta. Tervahaudat 1 ja 2 ovat halkaisijaltaan 3,5 m, suppilomaisia ja niiden pohjalla on 35 cm
paksu nokimaakerros. Vallien päälle on muodostunut ohut podsolimaannos. Tervahauta 3 on hieman pienempi, halkaisijaltaan noin 3 m eikä siinä ole yhtä selvästi erottuvia valleja,
kuin tervahaudoissa 1 ja 2. Alueella on myös havaittavissa kahden huomattavasti pienemmän kuopan jäännökset. Nämä ovat halkaisijaltaan noin 1,5 m ja niiden pohjalla on
ohut hiilikerros.

Autiolampi (1000025070) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Autiolammen itäpuolella olevalla kivikkoisella kukkulalla. Paikalla kasvaa varttunutta, mäntyvaltaista kasvatusmetsikköä. Maaperä on moreenia.
Alueella on hiilimiilu, joka erottuu ympäristöstä puoliympyrän muotoisena matalana kumpareena. Maaperässä on runsaasti hiiltä. Rakenteen molemmin puolin ovat havaittavissa ilmanottokanavat, jotka ovat halkaisijaltaan 1-1,5 m. Koko rakenteen halkaisija on noin 6,5 m.

Soidinsuo (Kulkuväylät)
Kohde sijaitsee Sotinpuron ampuma-alueella, Soidinsuo nimisellä suolla, noin 750 m Repojärven rannalta itään. Alue on pääosin suota, mutta merkkipuun ympäristössä kasvaa varttunutta mäntymetsää. Maaperä on turvetta.
Paikalla on elävä mänty, jonka kyljessä olevaan pilkkaan on kaiverrettu päivämäärä 17.8.1876, sanat KUIN PAIO (PALO?) sekä nimikirjaimet? I. T. Pilkka on kooltaan noin 20x40 cm ja se on noin 1,5 m korkeudella maanpinnasta.

Miilusuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Taivaljärven lounaispuolisella Miilusuo-nimisellä alueella suon keskellä olevalla saarekkeella. Alueella kasvaa nuorta, mäntyvoittoista kasvatusmetsikköä. Maaperä on moreenia.
Paikalla on halkaisijaltaan 9 m oleva hiilimiilu ilmanottoaukkoineen. Hiilimiilun pohjalla on noin 50 cm paksu kerros hiiltä. Alueella on lisäksi kolme suppilomaista tervahautaa. Ne ovat halkaisijaltaan noin 3,5 m ja syvyydeltään 1,5 m ja ne sijaitsevat hiilimiilun länsipuolelle. Kaikkien kuopparakenteiden pohjalla on hiilensekainen maakerros. Hiilimiilusta noin 10 m itään on rakennuksen pohja. Tämä on kooltaan noin 3x3 m ja siitä on säilynyt 3 alinta hirsikertaa.

Saarinen Kalmosaari (Hautapaikat)
Kohde sijaitsee Saarisen-järvellä. Saarella kasvaa sekametsää. Maaperä on avokalliota ja moreenia.
Saaren keskiosissa, sen itään antavalla rannalla havaittiin kahdeksan matalaa painannetta (2x1x0,3 m), jotka tulkittiin haudoiksi. Saaren pohjoisosa on kallioinen ja siellä on moderni leiripaikka.

Kapeaniitty (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kunnan eteläosassa, 5-tien varrella. Maaperä on kivikkoa ja hakkuualue taimella. Kairauksen avulla hahmottuu noin 12 m halkaisijaltaan oleva alue, jota on kiertänyt oja on paikoin säilynyt. Haudan keskellä olevan painauman laajuus on kuusi metriä. Painauman pohjalla on suhteellisen puhtaalta vaikuttava podsoli, vallien päällä noin 40 cm paksu nokinen kerros, jossa suuria hiilen kappaleita. Tervahauta on maanmuokkauksessa tuhoutunut.

Rajakallio (1000025662) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Niiniveden itärannan kaakkoisosassa, Vesannon ja Tervon Niiniveden rannassa olevasta rajapisteestä noin 640 m pohjoisluoteeseen, Rajakallion talosta noin 420 m länsiluoteeseen. Vanhalla, noin 101 m:n korkeustasolla sijaitsevalla rantatörmällä on pyöreähkö kuoppa, halkaisijaltaan noin 2 m ja syvyydeltään noin 35 cm. Rannan eli lännen ja lounaan puolella matala valli rajaa kuoppaa. Kuopan keskelle tehdyssä koekuopassa havaittiin nokimaata, ei selvää maannosta.
Maaperä on hiekkamoreenia, puusto nuorta mänty- ja kuusimetsää.

Kytölänranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Niiniveden itärannalla, Kytölän talosta noin 510 m länteen. Vanhalla niemekemäisellä rantaterassilla on pyöreähkö kuoppa, halkaisijaltaan noin 3 m, syvyydeltään noin 35 cm. Kuopan keskelle tehdyssä koekuopassa havaittiin nokimaata, ei selvää podsolia.
Maaperä on hiekkamoreenia, puusto pääasiassa täysikasvuista kuusikkoa.

Koljosniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Niiniveden itärannalla, Pellonpään talosta noin 490 m lounaaseen. Paikalla havaittiin halkaisijaltaan noin 3 m ja syvyydeltään noin 30 cm kuoppa. Kuopan keskelle tehdyssä koekuopassa havaittiin kaksinkertainen podsolimaannos, sekä hieman hiilenmuruja ja nokihippuja maannosten välisellä alueella. Ylempi maannos oli heikompi kuin alempi, mutta silti aivan selvä – siis arviolta satojen vuosien ikäinen.
Kuopan funktio jäi selvittämättä. Mahdollisesti kyseessä on keittokuoppa tai vanha hiilihauta.
Maaperä on hiekkaa, puusto pääasiassa kuusimetsää.

Hiekkaniemi A (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Niiniveden itärannalla, noin puoli kilometriä Pulkkilan talosta kaakkoon, muuten melko suo-rasta rantaviivasta lievästi ulkonevan Hiekkaniemen kärjessä. Maasto on vähäkivistä hiekkaista kangasta, joka laskee loivasti länteen. Alueella kasvaa mäntyval-taista metsää. Rannalla on pari metriä korkea jyrkempi törmämäinen rinne.
Tervahaudan kuoppa on halkaisijaltaan noin 6 m. Haudan reunoilla olevat vallit kohoavat 20–50 cm ympäröivää maan pintaa ylemmäs. Koko haudan läpimitta vallit mukaan lukien on noin 9 m. Kuoppa on täytetty osittain kivillä, joten sen suurin syvyys on vain puolisen metriä. Kivet näyttävät olevan melko tasakokoisia pieniä kiviä. Haudan länsipuolella, rantaan laskevassa törmässä on tervanlasku-kuoppa, pituus noin 4 m ja leveys noin 1,5 m. Sen lounaiskulma on vain noin 2,5 m päässä saunan koilliskulmasta. Myös tervanlaskukuoppa on täytetty kivillä melkein maan pinnan tasoon. Tervahaudan vallin laen sisäreunan kohdalle haudan pohjoislaidalle tehdyssä koekuopassa oli kangasturpeen alla ainakin 10 cm pak-suudelta hiili- ja nokipitoista hiekkamaata.

Ollanlahti A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Niiniveden pohjoisosan länsirannalla, Ollanlahden kaakkoispuolella olevan niemen pohjoisosassa, Kunnaksen talosta noin 460 m koilliseen. Muinaisen saaren länsi- ja luoteisosa on maaperältään lajittunutta hiekkaa. Tältä alueelta on laajalti otettu hiekkaa, vanhan hiekkakuopan koillislaidalla on käytössä oleva maakellari. Koillisessa ja kaakossa maaperä muuttuu kivikoksi. Puusto alueella on nuorehkoa mänty- ja kuusimetsää.
Hiekkaiselle alueelle tehtiin kymmenkunta koekuoppaa, joista neljästä löytyi kvartsi-iskoksia, yhteensä 8 kpl. Osa löydöistä tuli noin 100 m:n tasolla olevan rantatörmän päälle tehdyistä koekuopista, osa löydöistä tuli selvästi (2-3 m) korkeammalta tasolta.
Ehdotus muinaisjäännösalueeksi on esitetty oheisessa karttaotteessa. Tämä perustuu löytöihin, maaperään ja maaston muotoihin. Historiallisen ajan hiilihauta (alakohde Ollanlahti B) on rajattu tämän alueen sisään. Rajauksen lounaislaidalla oleva ”lovi” johtuu siitä, että maakellari on rajattu pois muinaisjäännösalueesta.

Matola A ja B (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Niiniveden keskiosan itärannalla, Matolan talosta noin 510 m itäkoilliseen. Alue on koilliseen viettävää rinnettä, maaperä on hiekkaa. Alu-eella on useita rantavalleja eri korkeuksilla. Alue on täysikasvuista kuusimetsää. Alueella havaittiin kaksi muinaisjäännökseksi tulkittavaa kuoppaa:
Kuoppa A: Noin 100 m:n korkeustasolla olevan niemekkeen kärjessä, idässä rantavalliin rajautuen. Pyöreähkö kuoppa, halkaisijaltaan noin 3 m, syvyys noin 60 cm. Keskelle tehdyssä koekuopassa havaittiin vahvaa nokimaata. Ilmeisesti kyseessä on hiilimiilu.
Kuoppa B: Edellisestä noin 60 m lounaaseen. Pyöristetyn suorakaiteen muotoinen kuoppa, koko noin 3 x 2 m, syvyys noin 60 cm. Keskelle tehdyssä koekuopassa ei havaittu nokimaata, mutta kylläkin selvä podsolimaannos. Alue vaikutti topografisesti erittäin sopivalta kivikautisten asuinpaikkojen kannalta. Alueelle tehdyistä noin kymmenestä koekuopasta ei kuitenkaan saatu mitään viitteitä asuinpaikasta.
Lidar 5p -korkeusmallissa näkyy kuopasta B n. 30 m etelään vielä kolmaskin kuoppa.

Paskurlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Niiniveden eteläosan länsi-rannalla, Paskurlahden koillisrannalla, Laurilan talosta 980 m itään, moreenikumpareen laen eteläosassa, kaakossa sijaitsevalle ke-sämökille johtavasta tiestä muutama metri etelään. Kyseessä on pyöreä, halkaisijaltaan noin 1,5 m ja syvyydeltään 25 cm kuoppa. Pohjalle tehdyssä koekuopassa havaittiin vahvaa nokimaata. Kyseessä lienee hiilihauta.

Tervaharju (1000025670) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Niiniveden eteläosan länsi-rannalla, Tervaniemellä, Tienhaaran talosta 1,5 km itään.
Alue on maaperältään kivikkoista hiekkamaata, puusto pääasiassa mäntyä. Alueella todettiin 7 pienehköä, pyöreää kuoppaa, halkaisija noin 1,5 – 2 m. Yhden kuopan reunavallille tehdyssä koekuopassa havaittiin selvä podsolimaannos sekä palanutta luuta. Tällä läntisimmällä alueella 4 – 5 selvää kuoppaa sijaitsevat tasavälein kaaressa. Itäisimmällä alueella olleelle harjanteelle tehdystä koekuopasta löytyi palanutta luuta. Myös alueen itäpäähän tehdyssä koekuopassa havaittiin runsaasti palaneen luun siruja.

Käärmelahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alue on loivasti lounaaseen viettävää hiekkakangasta. Suurimmalta osalta aluetta metsä on hiljattain hakattu, mutta joitakin suuria mäntyjä on jätetty. Hiilihaudat 1–8 sijaitsevat hakkualueen puolella, 9–11 hakkualueen itä-puolella sijaitsevassa ehjässä mänty-/kuusimetsässä. Alueelta (noin 400x65 m) todettiin 11 kpl hiilihautoja kooltaan 1–3 metrin välillä, syvyydeltään 20–40 cm. Kaikkiin kuoppiin tehtiin koekuopat ja kaikista löytyi selvä, vaihtelevan paksuinen hiilikerros vaihtelevilta syvyyksiltä (5–35 cm).

Hiekkakangas (1000025853) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohdalla todettiin 3 kpl hiilihautoja noin 15x6 metrin alalla. Maaperä on hiekkaa, puusto kohdalla on hyvin tiheäkasvuista mänty- ja kuusimetsää, jossa kasvaa myös lehtipuupensaikkoa.

Pistekangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, halkaisija noin12 m, halssi itään.

Ohtaansalmi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Täyssinnän rauhan (1595) rajamerkki sijaitsee Ohtaansalmessa, Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan rajalla, Virranniemen etelärannalla. Täyssinän rauha päätti kaksikymmentäviisi vuotta jatkuneen sotajakson Ruotsi-Suomen ja Venäjän välillä. Rauha solmittiin 18.5.1595 Täyssinän kylässä Inkerinmaalla. Ruotsi-Suomen ja Venäjän välinen valtakunnan raja oli ollut epäselvä ja riidanalainen Pähkinänsaaren rauhasta (1323) lähtien. Rajan tuntumassa oli ollut jatkuvasti selkkauksia sekä puolin ja toisin tehtyjä hävitysretkiä. Tämän johdosta talonpoikia ei uskaltautunut asumaan vakituisesti rajan läheisyyteen. Täyssinän rauhansopimus vakiinnutti rajamaakuntana olleen Savon itärajan.
Ruotsin ja Venäjän valtuuskunnilla oli toisistaan poikkeava käsitys rajan kulusta. Ruotsin valtuuskunnan saamissa ohjeissa korostettiin, että tosiasiallisen nautinnan tuli mennä vanhojen asiakirjojen edelle. Ruotsin ja Venäjän valtuuskuntien välisissä neuvotteluissa saatiin huomattavatkin erimielisyydet kuitenkin sovituiksi tosiasiallisen nautinnan pohjalta. Lokakuun 19. päivänä 1595 voitiin allekirjoittaa asiakirja, joka määritti rajan kulun Säämingin Varpavuoresta Nilsiän Pisamäkeen.
Ruotsi-Suomen puolelta rajaa kävi kaksi komissiota, Savon ja Pohjanmaan komissiot. Ruotsalaisten merkissä on rajakomission ruotsalaisten jäsenten nimikirjaimet. Ensimmäinen monogrammi kuuluu Arvid Henrinkinpoika Tavastille, toinen Yrjänä Henrikinpoika Hornille (kivenhakkaaja tosin on kirjoittanut etunimen alkukirjaimen niin kuin on kuullut sen äännettävän), seuraava Klaus Hermaninpoika Flemingille ja viimeinen merkki Gödik Finckelle, Savonlinnan linnanherralle. Savon komission merkin vieressä on Pohjanmaan komission merkki. Ruotsin merkin kirjaimet ovat lyhennys sanoista Sigismundus Rex Swecia. Tämä lienee viimeinen Sigismundia koskeva virallinen merkintä, sillä hän ei enää merkkiä tehtäessä ollut hallitsijana.

Historiallinen; Paikalla on neljä hiilihautaa: 1) N 6946301 E 500977 halk 6 m, 2) N 6946273 E
4 m, rikkonainen. Vuoden 2013 inventoinnissa kohteesta on löytynyt viisi hiilimiilua lisää, mutta yhtä aiemmin havaittua ei nähty.

Levälahti (1000026043) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Leppävirralla, Osmajärven lounaispäässä, pari sataa metriä rannasta. Metsäkuvio on tasaisella ja kivikkoisella pohjalla, kasvillisuus on rehevää. Valtapuuna ovat suuret, jopa 30 m korkeat koivut. Kuviolla kasvaa myös runsaasti nuoria kuusia sekä lehtipuita. Aluskasvillisuus on rehevää. paikalla kasvaa runsaasti heiniä ja saniaisia.
Tervahauta on tehty tasaiselle maalle. Se on suuri, halkaisijaltaan parikymmenmetrinen. Vallit ovat kuutisen metriä leveät ja paikoin jopa metrin korkuiset. Haudan keskellä on laaja painauma, joka on halkaisijaltaan kahdeksan metriä. Vallin harjalta mitattuna on kuopanteella syvyyttä parhaimmillaan lähes puolitoista metriä. Kairauksissa haudasta
paljastui paksu noki- ja hiilikerros niin vallilta kuin haudan keskeltäkin. Tervahautaa ympäröi kehänä sarja vaihtelevan kokoisia kuoppia. Suurimmat niistä saattaisivat olla jäänteitä rännistä, mutta tämä ei hahmotu kovin selvästi.
Tervahauta on säännöllisen muotoinen. Sen päällä kasvaa samanlaista puustoa kuin muuallakin metsäkuviolla.

Patouslampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsäkuvio, jolla tervahaudat ovat sijainneet, on Osmajärven länsirannalla, Sorsakoski-Varkaus -tien länsipuolella, siitä erkanevan metsätien kaakkoispuolisessa maastossa. Koko alue on laajemminkin erittäin kivikkoista ja valtavat lohkarekeskittymät vaikeuttavat kulkua. Kuvion ympärillä kasvaa harvennuskypsää männikköä, itse tervahautakuvio on vastikään hakattu ja aurattu. Hautojen päällä ja vieressä on suurten, toistasataa vuotta vanhojen mäntyjen kantoja. Maaperä on hiekkainen ja hieman vähempikivinen kuin ympäristössä.
Ilmoitetun koordinaattipisteen kohdalla hahmottuu edelleen tervahauta, joka on ollut ainakin 20 metriä halkaisijaltaan. Sen päältä on ajettu koneella, ja aurauskuoppia on keskellä hautaa, vallien päällä ja niiden ulkopuolella. Sammalen alta on paljastunut suuria hiiltyneiden puiden kappaleita, pienempiä hiilipartikkeleita sekä nokea. Toinen tervahauta
on sijainnut ilmeisesti vain kymmenkunta metriä etelään tältä selkeimmin hahmottuvalta haudalta. Täälläkin koneen kuopaisuissa on runsaasti puuhiiltä ja nokea. Todennäköisesti tervahautoja on ollut useampia, sillä koko kuvion alueella on siellä täällä hiiltyneiden puiden kappaleita. Ne ovat selkeästi peräisin tervahaudoista, sillä metsäpalon jälkeen ei jää hakattuja halkoja hiilisinä maahan.

Korpisenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Korpisenkankaan tervahauta sijaitsee kankaan alarinteen alla tasanteella kahden järven välissä. Pohjoispuolelle jää pitkän mallinen Kolihta, jonne on matkaa haudalta alun toistasataa metriä. Kaakossa parinsadan metrin päässä on Korpinen. Kunnan raja kulkee järvissä.
Järvien väliin jäävä kannas, jolla tervahauta sijaitsee, on kohteen tienoilla pohjaltaan rehevä ja ruohoinen. Aluskasvillisuus on runsasta. Heinien lisäksi täällä kasvaa saniaisia, pensaita, metsämansikkaa ja vattua. Puusto on pääosin suurta ja täysmittaista mäntyä, joukossa on myös koivuja sekä pienempiä leppiä ja muita lehtipuita. Tervahaudan päällä puustoa on erityisen runsaasti. Edellä mainittujen lisäksi haudan päällä kasvaa muutama kuusikin.
Myös aluskasvillisuus tervahaudan päällä on ympäristöä runsaampaa. Maanpinta haudan kohdalla on ehjä. Kartalle merkityltä metsäautotieltä kulkee ajoura suoraan tervahaudalle.
Tervahauta on tehty tasaiselle maalle vaikka rantaan laskeva rinne olisi ollut muutaman metrin päässä. Hautaa ympäröivistä suurista kuopista yhtä luoteen puolella sijaitsevaa kuoppaa voi ehkä pitää haudan ränninä, sillä se näyttää jatkuvan hautavallin yli kohden haudan keskustaa. Vaikuttaa siltä, että leppävirtalaisissa tervahaudoissa juoksuttaminen alarinteeseen ei ole ollut ainoa ratkaisu tervan talteenottoon. Tähän viittaa sekin, että kuoppa haudan keskellä on poikkeuksellisen syvä, lähes 2 metriä hautavallin harjalta. Kuoppa on kuitenkin hyvin säännöllisen muotoinen suorakaide, 1.5 x 1 m, ja voikin olla, että se on kaivettu myöhemmin. Kuopan pohjalla on vahva, ainakin 30 cm syvyyteen ulottuva hiilikerros.
Tervahauta on halkaisijaltaan noin 16 m. Vallit ovat jyhkeät ja yli viisi metriä leveät. Ne ovat myös aika korkeat. Lounaisnurkalla ne nousevat lähes metrin ympäröivää kangasta korkeammiksi. Hiilikerros valleilla näyttää olevan vähintään yhtä paksu kuin haudan keskellä, sillä kairauksessa hiilikerros näyttää jatkuvan yli 30 cm syvyyteen.
Keskuskuoppa laskee jyrkästi alas jo kuvattuun syvennykseen. Kuoppia kulkee nauhana ympäri tervahautaa.

Hankalampi NE (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Leppävirran lounaisosassa, pienen Hankalammen koillispuolella. Metsäkuvio, jonka reunalla tervahauta sijaitsee, on noin kilometrin päässä lammesta, josta kuvion tuntumaan jatkuu soistunut kaistale. Tervahaudan ympäristössä metsiköt ovat kivikkoisia mäntyvaltaisia kankaita, jossa puusto on kookasta ja harvennuskypsää. Itse tervahautakuvio on aukkohakattu joitakin vuosia sitten.
Tervahaudan päällä aluskasvillisuus poikkeaa voimakkaasti ympäristöstä, millä perusteella se myös erottuu kauas. Sen päällä kasvaa heinien lisäksi vattua ja nokkosta sekä lehtipuiden taimia sekä pensaita. Kasvillisuuden vuoksi ei haudan rakenteellisista yksityiskohdista saa mitään tolkkua. Haudan päältä on kaadettu suuria mäntyjä ja ilmeisesti hauta on
huomioitu hakkuiden yhteydessä. Se ei tosin ole estänyt ajamasta jollain raskaalla koneella haudan itäpuolisella vallilla.
Tervahauta on silmämääräisesti arvioiden halkaisijaltaan noin viisitoista metriä. Runsaan kasvillisuuden vuoksi haudasta voidaan arvioida vain sen yleisilmettä. Tervahauta on rakennettu tasaiselle kankaalle eikä rännin paikkaa voi haudan ympärillä hahmottaa. Vallit ovat toista metriä korkeat ja viisi-kuusi metriä leveät. Kairauksessa vallista paljastui noin 40 cm vahva kerros, joka oli nokinen ja hiilinen. Kuoppa keskellä on halkaisijaltaan vain 3 - 4 metriä ja se vaikuttaa suhteellisen syvältä. Kuopan pohjalla kasvaa tiheä vatukko ja nokkospuskisto, joten syvyyden arviointi jää silmämääräiseksi. Vaikuttaa siltä, että kuoppa on vallin harjalta ainakin metrin syvyydessä. Haudan ympärillä ei hahmotu selkeätä kuopparivistöä kuten monissa muissa alueen tervahaudoissa.

Kurjenlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Leppävirran lounaisosassa, Osmajärven länsipuolella, muutamia satoja metrejä Kurjenlammelta pohjoiseen.
Miilun pohja tavoittelee pyöreätä muotoa vaikkakaan se ei ole aivan yhtä säännöllisen muotoinen kuin tervahaudat. Sen halkaisija on silmämääräisesti arvioiden noin 15 metriä. Kauttaaltaan miilun ympärillä kiertää oja tai kaivanto, minkä perusteella miilu yleensäkin kyettiin havaitsemaan. Itse miilun pohja ei juurikaan nouse ympäröivää maastoa korkeammalle, mutta sen ympärille kaivettu oja on paikoin metrinkin syvyinen. Ojan leveys vaihtelee puolesta metristä metriin, samoin syvyys. Paikoin ojan reunalla näkyy runsaastikin suuria hiilen kappaleita. Kairauksissa miilun päällä hiilikerros vaikuttaa ohuelta ja sen erottuminen vaihtelee suuresti. Ilmeisesti poltetut hiilet on kerätty suhteellisen tarkoin miilun päältä.

Savelan hiihtomaja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee laajalla hiekkakankaalla, joka tällä alueella laskee itään ja kaakkoon. Alueella on useita matalia ja laakeita rantavalleja eri korkeustasoilla. Puusto on harvahkoa keski-ikäistä mäntymetsää. Kangastie kulkee kohteen pohjoispuolitse itäkaakkoon.
Paikalla havaittiin inventoinnissa yhdeksän kuoppaa. Ne kaikki sijaitsevat rantavalleilla. Kuopat 1 -3 sijaitsevat W-E-suuntaisella vallilla, joka kaartuu idässä koil-liseen, kuopat 4 ja 5 sen ja siitä eteläkaakkoon lähtevän vallin risteyskohdassa sekä kuopat 6 ja 7 tällä eteläkaakkoon suuntautuvalla vallilla. Kuopat 8 ja 9 sijaitsevat muista kauempana kaakossa, alempana olevalla toisella vallilla. Kuopissa havaittiin matalat vallit ja yhteen tehdyssä koekuopassa kehittynyt podsolimaannos.

Kangastie (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee koilliseen laskevalla hiekkakankaalla, jolla on törmiä ja niiden välissä tasanteita. Alueella kasvaa vanhaa havumetsää. Noin 30 m päässä lounaassa ja ylempänä rinteessä kulkee Kangastie.
Tervahauta on tasanteella. Sen kokonaishalkaisija reunavalleineen on noin 8 m. Reunavalli on leveä ja kohoaa noin 50 cm ympäröivästä tasanteesta. Varsinainen hautakuoppa on läpimitaltaan noin 5 m. Sen keskellä parin metrin läpimittainen jyrkemmin suppilomainen osa. Kuopan syvyys on noin 150 cm. Hauta on pohjasäiliöllistä tyyppiä. Reunavallille kaakkoon tehdyssä koekuopassa todettiin kerros noensekaista maata. Tervahauta on ehjä.

Eerikkala A (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on pyöreä, kehä-vallillinen, halkaisijaltaan noin 3 m kuoppa, syvyydeltään noin 0,5 m. Kuopan reunalle tehdyssä koekuopassa havaittiin vahva noki- ja hiilikerros, jonka perusteella kyseessä on hiilihauta. Kohde sijaitsee harjumuodostumalla. Maaperä on hiekkaa ja puusto mäntymetsää.
Noin 40 m kohteen pistekoordinaateista länteen näkyy Lidar 5p -korkeusmallissa mahdollinen toinen hiilimiilu.

Ortodoksinen hautausmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ortodoksisen hautausmaan länsipuolelle tehtiin 11 koekuoppaa. Koekuopista tuli löytöinä kvartsi-iskoksia. Näiden havaintojen perusteella paikalla on kivikautinen asuinpaikka. Arvio asuinpaikan laajuudesta perustuu siihen, että lännessä se rajautuu suohon, idässä hautausmaahan sekä etelässä ja pohjoises-sa rakennettuihin ja / tai muun maankäytön tuhoamiin alueisiin.

Autiokangas (1000026354) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee itään viettävällä moreenirinteellä. Metsä on noin 90-vuotiasta kuusimetsää. Alueen halki menee metsäautotie.
Kohde käsittää vanhan tilan jäänteet. Jäljellä on savupirtin ja kahden kellarin jäänteet, sekä noin 100 raivausröykkiötä tai kiviaitaa. Päärakennuksesta on jäljellä noin 6m x 6m kokoinen pohja. Rakennuksessa on luonnonkivistä ladottu noin 1m leveä kivijalka. Rakenteen sisäosa on kaivettu maanpinnan alapuolelle. Länsikulmassa on noin 2,3m x 2,3m x 0,7m kokoinen luonnonkivistä ladottu liesi. Kellarit ovat noin 3,5m x 2m x 0,5m sekä 2,5m x 1,5m x 0,5m kokoisia kuoppia alueen luoteisosassa.
Röykkiöt ovat pääosin noin 2m halkaisijaltaan olevia noin 0,5m kokoisia kiviröykkiöitä. Paikoitellen röykkiöt ovat myös pitkänmallisia. Paikalla on myös näyttävää ladottua sekä myös löyhempää kiviaitaa, etenkin alueen reunoilla.
Kohde rajautuu noin 130m x 130m kokoiselle alueelle tien ympärille. Aluetta halkovan tien luoteispuolella sijaitsee noin kolmasosa kokonaisalueesta, mukaanlukien päärakennus ja kellarit.
Kyseessä on vanha tila, rakenteista päätellen luultavasti 1800-luvulla hylätty.

Kurvinsuo 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kangastiestä noin 20 metriä koilliseen, hiekkakankaalla. Se on pyöreä reunavallillinen kuoppa, halkaisija noin 3,5 m, syvyys noin 0,4 m. Reunavallille tehdyssä koekuopassa havaittiin vahva nokimaa- ja hiilikerros, jolla perusteella kyseessä on hiilihauta.
Kuoppa erottuu maastossa paitsi kuoppana, myös pohjakasvillisuudeltaan selvästi ympäristöstä poikkeavana alueena. Kuopan ja reunavallien kohdalla pohjakasvillisuus on pääasiassa sammalta, kun taas välittömässä ympäristössä pohjakasvillisuus on mustikka- ja puolukkavarvikkoa. Tämä ero kasvillisuudessa saattaa viitata siihen, että hiilihauta on melko nuori. Vallilla kasvavat männyt ovat arviolta 40-vuotiaita, joten vähintään sen ikäinen jäännös on kyseessä. Ei ole poissuljettua, että kyseessä on huomattavasti vanhempikin hiilihauta ja aluskasvillisuuden erilaisuus ympäristöstä johtuu esimerkiksi siitä, hauta on vahingossa palanut pohjaan eli tuhkaksi, jolloin maaperästä kohdalla on tullut emäksistä.

Kurvinsuo 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiekkakankaalla sijaitseva pyöreä reunavallillinen kuoppa, halkaisija noin 3 m, syvyys noin 0,4 m. Reunavallille tehdyssä koekuopassa havaittiin vahva nokimaa- ja hiilikerros, jolla perusteella kyseessä on hiilihauta.
Alue on hiekkakangasta, hakkuuaukeaa. Sijaitsee kivikautisen asuinpaikan (Kurvinsuo) lounaislaidalla.

Kurvinsuo 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiekkakankaalla sijaitseva pyöreä reunavallillinen kuoppa, halkaisija noin 3 m, syvyys noin 0,4 m. Reunavallille tehdyssä koekuopassa havaittiin vahva nokimaa- ja hiilikerros, jolla perusteella kyseessä on hiilihauta.
Alue on hiekkakangasta, hakkuuaukeaa. Sijaitsee kivikautisen asuinpaikan (Kurvinsuo) lounaislaidalla.

Ajoittamaton; Hiekkakankaalla sijaitseva pyöreä kuoppa, jossa on matalat reunavallit, halkaisija noin 5 m, syvyys noin 0,5 m. Reunavallille ja kuopan keskelle tehdyissä koekuopissa havaittiin selvä podsolimaannos, mutta ei löytöjä tai nokimaata. Kyseessä saattaa olla kivikautinen asumuspainanne liittyen heti kaakkoispuolella olevaan asuinpaikkaan. Säännöllisen pyöreä muoto ja sen, että reunavallilla ei ole ”kulkuaukkoa”, ei kuitenkaan viittaa tähän, vaan kyseessä on mahdollisesti maatunut, suurikokoinen pyyntikuoppa, puolisen kilometriä kaakkoon sijaitsevaan pyyntikuoppa-alueeseen (Savelan hiihtomaja) liittyen.
Alue on hiekkakangasta, hakkuuaukeaa. Sijaitsee kivikautisen asuinpaikan (Kurvinsuo) luoteislaidalla.

Saastamoisen rullatehdas (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Senaatti vahvisti Syvänniemen höyrysahan perustamisoikeudet vuonna 1863. Sen perusti viipurilainen kauppahuone Rosenius & Sesemann. Kauppahuone teki konkurssin 1885, jolloin saha siirtyi Saastamoisen omistukseen, joka muutti sahalaitoksen rullatehtaaksi.
Alueella on vuonna 1891 toimintansa aloittaneen Syvänniemen rullatehtaan kolminivelinen savupiippu, pätkä tehtaan seinää, jossa 3 pyörökaari-ikkunan aukkoa ja osin näkyvissä ja osin peittyneena olevaa lohkokiviperustaa on säilynyt niemen tyvessä. Savupiipusta noin 70-80 metriä lounaaseen, rannalla, on nähtävissä tehtaan telakan jäännöksiä. Niemen ympäristössä ja Paskolahden rannoilla on ollut useita rakennuksia, joista osa on kuulunut jo vuonna 1863 aloittaneen Syvänniemen höyrysahan toimintaan.
Alkuperäinen puinen tehdasrakennus paloi vuonna 1906 ja uusi tehdasrakennus tehtiin tiilestä ja oli arkkitehti J.W.Strömbergin suunnittelema. Rullatehdas lopetti toimintansa vuonna 1932, tätä edelsi mm. kuivaamon palo. Tehdas oli jonkin aikaa tyhjillään. Talvisodan aikana tehdas toimi vankileirinä, jatkosodan aikana siellä toimi sotamateriaalien korjauspaja. Sotien jälkeen tehdasrakennus purettiin.
Vuoden 2024 inventoinnissa havaittiin, että rullatehtaan jäännöksistä on selvästi näkyvissä tiilestä muurattuja seinärakenteita, tiilirakenteinen savupiippu ja osa lohkokivisistä perustuksista. Monet rakenteiden osat ja niiden jäännökset ovat maantasaisia ja osittain nykyisten rakennusten ja rakenteiden peittämiä. Suuri osa rakenteiden jäännöksistä on ilmeisesti ainakin osittain maanpinnan alapuolella. Tiettävästi tehtaaseen on kuulunut myös maanalaisia rakenteita, kuten mahdollisesti tunneleita.

Koninsärkkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Roinilanmäen länsirinteessä, Keyritynjoen varressa sijaitsee raudanvalmistuspaikka. Kohde on ympäristöstään kohoavalla pienellä kumpareella. Siihen kuuluu kuonakasa ja halkaisijaltaan noin 10 metrin kokoinen miilukuoppa.
Alue on avohakattu ja istutettu.

Kuoliosaari (1000026691) (Hautapaikat)
Historiallinen; Talluskylän Liesjärvessä sijaitsevaan pieneen Kuoliosaareen liittyy tarinoita, joiden mukaan se on ollut hautasaarena. Saaren tasaisella laella, pienellä alueella, sijaitsee muutama painauma. Yhteen painaumaan tehdyssä kaivauksessa löydettiin luita, jotka kuuluivat aikuiselle, mahdollisesti naiselle. Koetutkimuksessa löydettiin myös orgaaninen käärö, joka todettiin mahdollisesti verellä silatuksi äyrin kolikoksi vuodelta 1725. Kolikko oli kääritty kankaaseen ja nahkaan. Kyseessä on mahdollisesti taikakalu, joka on voitu kaivaa hautaan myös jälkikäteen.

Roinilanmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Roinilanmäen pohjois- ja länsireunan linnoitettaminen alkoi Venäjän armeijan toimesta vuonna 1915. Mäen rinteellä kulkee ainakin kaksi taisteluhautalinjaa, joita yhdistää yhdyshautalinjat. Puolustusasemaan kuului myös kookkaita suojahuoneita ja muita kaivantoja. Taisteluhaudoissa on nähtävissä ympäri juostavia traversseja. Linja on jatkunut Hankamäentien itäpuolelle, Hankajärven etelärannalle, jossa on vielä nähtävissä taisteluhautalinjaa.
Roinilanmäen alarinne on avohakattu ja istutettu.

Pyylahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilihaudan leveys on noin neljä metriä ja syvyys noin 70 cm. Hiilihauta sijaitsee hyvin loivasti länteen laskevassa hiekkaisessa rinteessä.

Rajakivi (1000027327) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajakivi sijaitsee Nilakan rannalla, aivan Keiteleen keskustan tuntumassa. Rajakivi sijaitsee Vuonamon ja Äyräpään kylien rajalla ja se otettiin käyttöön 1780-luvun isojaon yhteydessä. Kiveen on tämän jälkeen kaiverrettu useita vuosilukuja ja merkkejä eri tapahtumien muistoksi mm. Valapaton viiva ja vuosiluku 1899, vuosiluku 1903 silloin sattuneesta kirkkoveneonnettomuudesta sekä risti, vuosiluku 1907, vaakaviiva, jonka yläpuolella vuosiluku 1981. Kivi on tallentanut Keiteleen historiaa aivan viimepäiviin saakka. Lisäksi se on toiminut ja toimii talviseen aikaan jäällä hiihtäjille maamerkkinä.

Vanha pappila (1000027651) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuopion vanhin pappila on sijainnut Väinölänniemen tyvessä oletettavasti siitä asti kun ensimmäinen kirkko valmistui Kuopionniemelle 1552. Pappila siirrettiin keskustan pohjoispuolelle vuonna 1859. Tämän jälkeen Väinölänniemi on ollut virkistysalueena. On oletettavaa, että alueella on säilyneenä vanhoja rakenteita.
On myös mahdollista, että pappilan vanhat kellarit ovat säilyneet pappilan pohjoispuolella ja palvelevat nykyisin ravintolana osoitteessa Satamakatu 4.

Piispanpuisto (Hautapaikat)
Tuntematon ajoitus; Ensimmäinen kirkko valmistui Kuopionniemelle vuonna 1552. Kirkon rakennutti Savonlinnan linnaläänin haltija Kustaa Fincke Juvan ja Rantasalmen kirkkopitäjistä erotetulle uudisasutusalueelle Tavinsalmen hallintopitäjään.
Nykyisen Piispanpuiston alueella on sijainnut varmuudella kolme, mutta todennäköisesti neljä kirkkoa. Vanhimpien kirkkojen rakenteesta ei ole tarkkaa tietoa, mutta oletettavasti ne olivat suhteellisen yksinkertaisia suorakaiteen muotoisia hirsirakenteita. Ensimmäiset kaksi tai kolme kirkkoa ovat palaneet. Vuosina 1730 - 1817 alueella sijainnut kirkko on ollut rakenteeltaan tasavartinen hirsirakenteinen ristikirkko. Tämän viimeisin Piispanpuistossa sijainneista kirkoista purettiin vuonna 1817 sen jälkeen kun nykyinen Tuomiokirkko valmistui 1815.
Koekaivauksissa vuonna 2021 todettiin, että koko puiston alueella aivan reuna-alueita lukuunottamatta on säilynyt hautauksia. Kirkkojen ympärillä olleeseen kirkkomaahan hautaaminen on lopetettu jo 1770-luvulla. Koetutkimuksissa saatiin havaintoja rakenteista, jotka saattavat liittyä kirkkorakennuksiin ja kirkkomaan aitoihin.

Kukkula-aho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Juankosken koillisosassa Suuri Väärä-nimisestä järvestä 0,5 km eteläkaakkoon. Kukkula-aho on kumpuilevaa moreenimäkimaastoa, jonka kaakkoisosassa on kumputyyppinen hiilimiilu. Rakenne on loivassa rinteessä parikymmentä metriä metsäautotien kääntöpaikan eteläpuolella. Puusto alueella on männikköä. Miilun kohdalla kasvaa myös nuorta kuusta. Jäännöksen halkaisija on noin 11 m ja sen korkeus vaihtelee puolesta metristä metriin. Ympärillä on kuoppien kehä. Kohde on ehjä, mutta vierestä kulkee moton ajouria.

Suurensuonniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Juankosken koillisosassa noin 1,2 km itäkaakkoon Suuri Väärä-nimisestä järvestä. Suurensuonniemi on luode-kaakkosuuntainen moreeniharjanne. Harjanteen kaakkoisrinteellä, noin 40 m metsäautotiestä koilliseen, on kaksi hiilimiilua. Miilut erottuvat maastossa matalina kumpuina, joita ympäröi kuoppakehä. Miilujen halkaisijat ovat noin 12 m ja korkeus 0,5 m. Puusto paikalla on varttunutta sekametsää. Kohde on ehjä.

Putaansaari länsi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Varustus sijaitsee Putaansaaren länsiosassa, Muuruveteen pistävässä niemekkeessä.
Aidattuna on kallioon louhittu traverssi, jonka laajuus on 5 x 10 m ja syvyys 2,3 m. Siitä lähtee kohti luodetta yhteys/taisteluhautaa, jonka alkuosa on louhittu kallioon. Louhitun osan leveys on 1,5-2 m ja syvyys 1,5 m, seinämät ovat pystysuorat.
Kohde rajautuu omakotitontteihin, kadunvarren hoidettuun nurmikkoon ja järven rantaan.

Putaansaari itä (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Varustus sijaitsee Putaansaaren pohjoisosassa, Muurutvirran etelärannalla, mänty-valtaisessa sekametsässä. Etelässä alue rajoittuu peltoon. Paikalla on kaksi erillistä puolustusvarustusta, jotka sijaitsevat erillisissä metsäsaarekkeissa noin sadan metrin päässä toisistaan. Välissä on peltoa ja kostea notko. Molemmissa on kyse moreeniin kaivetusta taisteluhaudasta.

Muurutvirta (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kivi sijaitsee Putaansaaren pohjoisosassa, Muurutvirran eteläpuolella, noin 35 metrin päässä nykyisestä rannasta. Kivi on lehtipuuvaltaisessa metsämaastossa, matalassa pellon reunan suuntaisessa ojamaisessa syvennyk-sessä, joka lienee vanha pellon oja. Etäisyys pellon reunaan on kolme metriä.
Kiven laajuus on 1,2 x 1 m ja korkeus 0,6 m. Se on kovaa harmaata kivilajia. Sen pinta on paikoin hieman rapautunut, mutta esimerkiksi lohkomisjälkiä ei ole. Pinta on jäkälöitynyt ja sammaloitunut, muttei koko kiven alalta.
Kiven luontaisella yläpinnalla, sen keskellä, on selkeästi ihmisen aikaansaama uurre, jonka pituus on 47 cm, suurin leveys 45 mm ja keskimääräinen leveys noin 40 mm. Suurin syvyys on noin 30 mm. Uurre on keskiosastaan noin 5 mm syvempi kuin päistä. Uurteen pohja ja reunat ovat hioutuneet; muilta osilta kiven pinta on selvästi karkeampi. Uurteen pohjan poikkileikkaus on puolipyöreä. Myös uurteessa kasvoi jonkin verran jäkälää ja sammalta.
Uurre on identtinen Hämeestä tunnettujen ns. miekanhiontakivien urien kanssa, joten Putaansaaren kivi on luokiteltava saman tyyppiseksi muinaisjäännökseksi.
Kiven löytöpaikka on sekundaarinen: se on melko varmasti raivattu viereiseltä pellolta. Vierellä on muitakin pellolta raivatuilta vaikuttavia kiviä. Löytöpaikkapaikan ympäristöä tarkastettiin, mutta havainto-olot olivat heikohkot, koska ympäröivät pellot olivat kasvipeitteisiä. Maaperä pellolla on savea, metsässä kivistä soraa.

Kaposaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Oikokirves (KM 5410:2) on löytynyt Kaposaaresta v. 1909 ja metallinen nuolenkärki (KuM 6147) Kaposaaren päärakennuksesta hieman yli 100 m koilliseen (p= 6950730, i= 3494640. Kaposaari sijaitsee Koskelovedessä, Tyyrinvirrasta 2,5 km kaakkoon. Oikokirveen löytösuhteista ei ole tarkempaa tietoa, nuolenkärki löytyi pellonraivauksessa.

Koukkelo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Luosto -järven pohjoisrannalla, sortuneen rantatörmän kohdalla Koukkelonlahden itäosassa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille vesirajasta noin 50 m:n pituiselta matkalta. Maaperä alueella on hienoa hiekkaa. Rantatörmä kuluu voimakkaasti.

Koukkelo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Luosto -järven pohjoisrannalla, Luostanjoen suun koillispuolella, soistuneessa Koukkelonlahdessa, noin 5-10 m etäisyydellä rannasta. Maaperä alueella on hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille rantan vievän polun kohdalta sekä tästä länteen, hiekkarannalta.

Koivukoski A (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Koivukosken ja Sorvalammen välisellä kallioalueella sijaitsee ensimmäisen maailmansodan puolustusasema. Hyppyrimäentien länsipuolella, virran varrella, on noin 20 metriä pitkä, kallioon louhittu taisteluhauta. Haudassa on kaksi traverssia.
Tien itäpuolella on loivasti kohti Sorvalampea laskevaa yhdyshautaa noin 30 metriä. Alueella sijaitsee todennäköisesti muitakin puolustusasemaan liittyviä kaivantoja, kuten korsukuoppia.

Kinnunen (1000028589) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Koivukosken virran länsirannalla oleva kallion laki on varustettu kahdella ensimmäisen maailmansodan aikaisella taistelukaivannolla. Kallioalue sijaitsee hyppyrimäentien itäpuolella ja Sorvalammentien eteläpuolella.
Kallioon lauhitut taistelukaivannot kiertävät kallion korkeinta kohtaa. Pohjoisemman kaivannon itään kaartava pää on mataloitunut ja jo vaikeasti havaittavissa. Eteläisempi kaivanto päättyy louhitulta vaikuttavaan kallioseinämään. Paikalla on mahdollisesti ollut miehistökorsu tai joku muu puolustusasemaan liittyvä rakennelma.

Iso Purtolampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lintuharjulla, Iso Purtolammen itäpuolella, sijaitsee vierekkäin kaksi kookasta pystymiilua. Niiden halkaisija on noin 15 metriä. Ympärillä on kuoppaketju.

Väätälänniemenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Al-Luosta järven itäpuolella, tasaisella hiekkakankaalla on ympäristöstään selkeästi havaittava hiilimiilu. Se on halkaisijaltaan noin 10 metriä ja syvyys noin 1,5 metriä. Ympärillä on selkeät vallit.

Väätälänniemi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ala-Luosta järven itäpuolella, tasaisella hiekkakankaalla, sijaitsee ensimmäisen maailmansodan aikainen taistelukaivanto. Puolustusasema on rakenteeltaan alueelle epätyypillinen, mahdollisesti osoittain luonnon muovaama ja osin kesken jäänyt.
Kankaalta suuntautuu kohtisuoraan kohti järven rantaa suora, leveä ja syvä kaivanto. Kaivanto on vallilta vallille noin 15 metriä ja syvyydeltään yli 2 metriä. Vallit ovat hyvin matalat suhteutettuna kaivannon kokoon. Sisämaan puolella kaivanto jakautuu kahdeksi selkeäksi taistelukaivannoksi, jotka on kaivettu siksak-taitteiseksi.
Ala-Luosta on Keyrittyjoen kautta yhteydessä pohjoiseen, jossa mm. joen varsi Roinilanmäellä on vahvasti varustettu, sekä Ala-Siikajärven kautta etelään Vuotjärvelle ja Juankoskelle.

Rytkyn ja Sulkavan rajakivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Maastossa paikalta todettiin kaatunut, osin karikkeen peittämä laakea kivi. Kiven koko on noin 90 x 80 cm. Sen yläosasta erottuu hakkaus N; 5. Kyseessä on isojakokartalle merkatun rajapisteen pyykki. Kartan laatimisen aikaan se on ollut Rytkyn ja Sulkavan kylien rajalla. Isojakokartassa raja on merkattu numeroksi 5. Edelleen samalla paikalla kulkeva raja erottaa nykyisin Rytkyn ja Tommonmäen kyliä.

Raja 15 A (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee noin 80 cm korkea kenossa oleva pystykivi. Kiven yhdellä laidalla on epäselvä hakkaus ”3”. Rajamerkkiä on syytä pitää kiinteänä muinaisjäännöksenä, vaikka sen iästä ei ole täyttä varmuutta. Vuoden 1794 isojakokartalta paikannettu Hautakylän ja Salmijärven rajalla sijaitseva pyykki, joka vanhalla kartalla on merkattu ”No 15a”. Paikalla kulkee edelleen kylien välinen raja.

Isokoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sulkavanjärvestä Kotajärveen laskevassa Isokoskessa, Salmenkyläntien länsipuolella, sijaitsee myllytoiminnan jälkiä kosken molemmilla rannoilla sekä itse kosken uomassa. Paikalla on opastaulu, jossa kerrotaan myllytoiminnasta. Isokosken mylly on merkitty vuoden 1635 myllyluetteloon. Paikalla on havaittavissa myllytoiminnan jälkiä noin 120 metrin matkalta, alkaen Isokosken ylittävän Salmenkyläntien länsipuolelta. Koskessa olevista kahdesta saaresta ja mantereen molemmin puolin on havaittavissa sekä kivistä että betonia rakennusten jäänteitä. Myös kosken rantoja on paikoin muokattu.
Sillasta parikymmentä metriä itään, kosken molemmilla rannoilla on kivestä ladotun padon jäänteitä (N 7035484 E 483820). Sillan eteläpuolella, maantien länsi- ja tilustien koillispuolella olevalla koivua kasvavalla nurmialueella on kaksi lähes maantasaista, mutta selvästi erottuvaa rakennuksen perustusta:
- N 7035442 E 483786, lähes maantasainen, nurmen peittämä rakennusperusta, reunat lohkokiviä, mitta 4 x 7 m
- N 7035459 E 483777, lohkokivistä tehdyn rakennuksen (4 x 5 m) jäänteet, päälle raivattu kiviä. Kohta pusikoitunut.
Joen pohjoisrannalla, autopaikan ja joen välisen aidan kupeessa todettiin kallioon hakattu (oletettavasti vuosiluku) 1798. Ei ole kuitenkaan takeita siitä, että hakkaus olisi tehty tuolloin.
Suuri osa Isokoskessa sijainneiden myllyjen ja niihin liittyvien rakennuksien jäänteistä on todennäköisesti 1900-luvulta. On silti täysin mahdollista, että kosken partaalla ja ns. myllysaarissa olisi säilyneitä osia jopa 1600-luvulta.
Kiuruveden ja Pielaveden välinen kunnanraja kulkee koskea pitkin.

Tintonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tintonkangas sijaitsee Älänteen pohjoisosassa, sen koillisrannalla. Raudanvalmistuspaikka on noin 70 metriä rannasta pohjoiseen pari metriä korkean törmän taitteessa. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Törmän ja rannan välinen alue on alavaa ja kosteaa.
Kohteessa on ison kuoppamiilun jäännös. Kuoppa on sisäosaltaan neliskanttinen, kooltaan noin 10x10 metriä, ja noin 3 metriä syvä. Alun perin kuopan sisäosa on luultavasti ollut isompikin, sillä reunat ovat ajan myötä valuneet. Kuopan ympärillä on vallit ja niiden ulkoreunasta mitattuna koko rakenteen halkaisija on noin 20 metriä. Rinteen puoleinen reuna lounaassa on matalampi. Miilun pohjoisreunassa on pari metriä pitkä ja puolisen metriä syvä oja.
Miilun itä- ja kaakkoispuolella on kolme harkkohytin paikkaa, jotka erottuvat kaksiosaisina painanteina ja niitä ympäröivinä kuonakasoina. Painanteet ovat alun perin olleet ilmeisesti neliskanttisia, sivujen pituus noin pari kolme metriä. Kaksi hyteistä (hytti 1 ja hytti 2, edellisen pohjoispuolella) ovat 4–5 metriä miilun reunasta itään ja hytti 3on miilun reunassa kiinni, tässä hytissä on suurimmat kuonakasat, korkeudeltaan kolmisen metriä.
Miilukuoppa ja kuonakasat erottuvat rinnevarjosteessa ja kohteen rajaus on tehty sen perusteella käsittäen 3–5 metrin suoja-alueen.

Näätähiekka S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Älänteen rannalta, Tiilikkajoen niskan länsirannan hiekalta on eri paikoista löytynyt kvartsi-iskoksia ja kaksi palaa asbestikeramiikkaa (ks. alakohde). Löytöjä tehnyt arkeologian harrastaja kertoi myös havainneensa liesikiveyksen vedessä noin 30 cm syvyydessä.
Kohde tarkastettiin inventoinnissa vuonna 2023.
Näätähiekka S sijaitsee Älänteen eteläpäässä Tiilikkajoen suulla, sen länsirannalla. Aiemmat löydöt ovat tulleet kapealta, noin 200 metriä pitkältä, hiekkasärkältä, joka on rajattu muinaisjäännösalueeksi. Inventoinnissa särkkä käytiin havainnoiden läpi ja sen itäpäästä löytyi hiekasta pari palaa asbestikeramiikkaa, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Palaneiden luiden vieressä oli tulisijan jäännökset. Rantavedessä näkyi myös kahden tulisijan jäännökset, toinen on muinaisjäännöspisteen kohdalla ja toinen asbestikeramiikan alakohdekoordinaattien kohdalla. Särkän länsiosa on kapea, leveys vain pari metriä, mutta itäosa, josta löytöjä on tullut, on noin 10–15 metriä leveä. Eroosio on syönyt rantaa ja myös särkän pinta on kulunut melko paljaaksi. Särkän laidoilla kasvaa pensaita ja itäpäässä, jossa särkkä on leveämpi, kasvaa myös varttuneempaa puustoa. Särkän eteläpuoli on soistunutta aluetta, joka rajautuu idässä jokeen ja lännessä hiekkapohjaiseen mäntykankaaseen.

Roopetinraivio 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde oli merkitty Metsähallituksen SutiGis -paikkatietojärjestelmään ja tarkastettiin inventoinnissa vuonna 2014.
Roopetinraivio 1: Kohde sijaitsee suon reunassa kangasmaan puolella. Puustona kuusi ja koivu. Kyseessä on kaksi rinnakkaista pystymiilun jäännöstä, jotka erottuvat kraaterimaisina vierekkäisinä kehinä. Molempien halkaisijat ovat noin 14 metriä, vallien paksuus on noin puolitoista ja korkeus noin puoli metriä. Rakenteiden päällä on vanhoja lahoja kantoja. Lisäksi toisen jäännöksen päällä kasvavaan koivuun tehtiin ikäkairaus. Koivu on sen perusteella 70 vuotias. Kohde rajautuu miilujen näkyvien rajojen mukaisesti. Miilujen ikä lienee rakenteiden päällä olevien vanhojen kantojen ja ikäkairauksen perusteella yli sata vuotta.
Samalla harjanteella on 4 muuta hiilenpolttoon liittyvää jäännöstä, ks. alakohteet. Koko alueen mitat ovat noin 120x40 metriä. Lisäksi kohteet Roopetinraivio 7 1000028972 sekä uudempia hiilimiiluja ja kuoppia (Roopetinraivio 6, 9, 10 muu kulttuuriperintökohde).

Ahmomäki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde löytyi inventoinnissa 12.8.2014. Maasto on lehtomainen kangas Ahmomäen jyrkähköllä koillisrinteellä. Puusto kuusivaltainen, aluskasvillisuutena mm. käenkaali. Sijaitsee noin 30 metriä suon reunasta. Kyseessä on hautamainen sammaloitunut loivaprofiilinen kuoppa, jonka leveys on noin 1,2 ja pituus noin 3,5 metriä sekä syvyys noin 0,6 metriä. Kuopassa ei ollut hiiltä. Kohde rajautuu pistemäisesti näkyvien rakenteiden mukaan. Kyseessä lienee yli sata vuotta vanhan nauriskuopan jäännös. Ympäristö on sopivaa kaskeamiseen.

Ahmomäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde löytyi inventoinnissa 12.8.2014. Kohde sijaitsee Ahmomäen kahden korkeamman laen välisellä harjanteella. Puusto on kuusivaltaista, aluskasvillisuutena mm. käenkaali. Harjanteella ja sen jyrhkähköllä rinteellä sijaitsee noin kahdenkymmenen metrin matkalla neljä kuoppaa. Kuopat ovat sammaloituneita ja loivapiirteisiä.
Alueen eteläosassa on kaksi rinnakkaista kuoppaa, jotka ovat suunnilleen saman kokoisia. Niiden mitat ovat 1,3 x 4 metriä ja syvyys noin 0,5 metriä. Maaperäkairauksessa ei näkynyt hiiltä. Alueen keskiosassa sijaitsevan kuopan mitat ovat 1,5 x 3 metriä ja syvyys noin 0,4 metriä. Maaperäkairauksessa ei näkynyt hiiltä. Alueen pohjoisosassa sijaitsevan kuopan koko on 1 x 3 metriä ja syvyys noin 0,4 metriä. Maaperäkairauksessa kuopan pohjalta paljastui sammalkerroksen alta noin 20 sentin vahvuinen likamaakerros. Kohde rajautuu aluemaisesti neljän kuopan näkyvien rakenteiden mukaisesti. Kyseessä lienevät nauriskuoppien jäännökset, joilla lienee ikää yli sata vuotta.

Roopetinraivio 7 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde oli merkitty Metsähallituksen SutiGis -tietojärjestelmään ja käytiin tarkastamassa 12.8.2014.
Maasto on havupuuvaltaista metsää, matalan harjanteen lounaispäässä. Kyseessä on soikea sammalreunainen kuoppa. Halkaisijaltaan kuoppa on noin 1,5 metriä ja syvyydeltään noin puoli metriä. Kuopan pohjalla ei ollut minkäänlaisia kulttuurikerrostumia. Tulkinta: Ihmisen kaivama kuoppa. Tarkempi käyttötarkoitus tai ajoitus vaikea määritellä ilman tarkempia tutkimuksia. Kyseessä saattaa olla esim. nauriskuoppa tai muu varastokuoppa. Noin 50 metriä luoteeseen on toinen kuoppa, ks. alakohde.
Samalla harjanteella on muita hiilenpolttoon liittyviä jäännöksiä. Koko alueen mitat ovat noin 120x40 metriä. Lisäksi kohteet Roopetinraivio 1-5 1000028960 sekä uudempia hiilimiiluja ja kuoppia (Roopetinraivio 6, 9, 10 muu kulttuuriperintökohde).

Majamäki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde löytyi inventoinnissa 12.8.2014. Kohde sijaitsee Majamäen jyrkähkön kaakkoisrinteen alaosassa lehtomaisella kankaalla, noin 15 metriä suon reunasta. Puusto on kuusimetsää, maaperä hietaa. Kyseessä on sammaloitunut kuoppa, jonka pituus on kolme metriä, leveys metrin ja syvyys noin puoli metriä. Maaperäkairauksessa kuopan pohjalle ei paljastunut kulttuurikerroksia. Kyseessä lienee nauriskuopan jäännös, iältään yli sata vuotta.
Samalla mäen rinteellä on 4 muuta vastaavaa kuoppaa noin 80 metrin matkalla, ks. alakohteet.

Jokisuo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde löytyi inventoinnissa 13.8.2014. Kohde sijaitsee kangasmaan itäreunassa, suon laidassa. Ympyrän muotoisen tervahaudan vallien ulkomittojen halkaisija on kahdeksan metriä. Halssi on alarinteeseen suon suuntaan. Vallien korkeus on noin puoli metriä. Tervahaudan sisäosan kuopan syvyys on noin puoli metriä - metrin. Sisäosan kuopan halkaisija on noin neljä metriä. Haudan sisällä kasvavaan mäntyyn tehtiin ikäkairaus, mikä osoitti sen iäksi 70 vuotta. Tämän lisäksi rakenteen päällä on nykyistä puusukupolvea vanhempia isoja tervaskantoja. Kohde rajautuu tervahaudan näkyvien rakenteiden mukaisesti. Ikä yli sata vuotta.

Varpaniemi (1000028987) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1794 isojakokartalta paikannettu talotontti (Warpanniemi) sijaitsee täysin autioituneena Kilpijärven Varpaniemessä. Paikalla todettiin kaksi halkaisijaltaan noin kolme m ja noin metrin korkuista uuninjäännöstä viiden metrin etäisyydellä toisistaan (koordinaatit N 7052591 E 477303 ja N 7052588 E 477308). Jäännöksissä oli turpeen alla palaneita kiviä, nokimaata ja tiilen tai palaneen saven siruja. Selvää talon perustusta ei näiden ympärillä havaittu, mutta kylläkin joitakin suurempia kiviä, jotka saattavat olla rakennuksen nurkkakiviä. Aivan ilmeisesti ky-seessä on kaksiuunisen talon paikka. Kyseessä on ilmeisesti jo 1800-luvulla autioitunut (tai tuolloin siirretty) talonpaikka, jota myöhempi maankäyttö ei juurikaan ole vaurioittanut.
Näistä runsas 100 m pohjoisluoteeseen, äestetyllä hakkuuaukealla todettiin kaksi selvää, melko ehjää raivausröykkiötä, halkaisijaltaan 3 ja 4 m sekä muutama metsänhoitotöissä hajonnut röykkiö.

Hautajärven ja Niemisjärven rajakivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Isojakokartalta (v. 1794) paikannettu rajamerkki sijaitsi Hautajärven ja Niemisjärven kylien rajalla. Isojakokarttaan rajamerkin numero on 5. Vanhan rajamerkin kohdalla kulkee nykyinenkin kiinteistöraja.
Pellon ja ojan väliin jäävällä kapealla maakaistaleella sijaitsee noin 1 x 1 metrin kokoinen kivikasa. Kivikasan korkeus on noin 40 cm ja se tulkittiin laonneeksi ra-jamerkiksi. Kivien pinnassa ei näkynyt hakkauksia, joita todennäköisesti olisi löydettävissä kivien putsaamisen ja kääntämisen jälkeen.

Hautajärven ja Rytkyn rajakivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vuonna 1794 laaditulta isojakokartalta paikannettu rajamerkki (vanhalla kartalla numero 21) sijaitsi Hautajärven ja Rytkyn kylien rajalla.
Muutaman metrin nykyisen kiinteistörajan etelä-kaakkoispuolelta maastossa havaittiin noin 60 cm korkea ns. viisarikivi. Kivessä ei havaittu haukkauksia. Viisarikiven ympärillä, noin puolen metrin säteellä kivestä, on paksun karike-heinä-sammal kerroksen alla useita kiviä. Viisarikiven ympäriltä ei maastossa kaivettu maata.
Maastossa havaittua viisarikivi tulkittiin vanhaksi kylien rajamerkiksi.

Leppäkorpi (1000029345) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ranta-Toivalassa sijaitsevan Pökösenmäen koillisrinteestä, tasaiselta terassilta, löytyi metallinetsinnän yhteydessä kaksi piiesinettä. Pökösenmäen rinteet ovat luonnostaan melko kivikkoisia, mutta kyseinen tasanne vaikuttaa raivatulta. Pökösenmäellä on sijainnut Suomen sodan aikana Sandelssin tykkiasema ja siihen liittyviä majoitus ys. alueita. Kyseiseltä tasanteelta on löytynyt myös musketin kuulia. Löydetyt piiesineet (KM 41603: 1 ja 2) voivat myös olla musketin lukkopiitä.
Piiesineet löytyivät noin 7 metrin päästä toisistaan, kivennäismaan pinnasta. Alue on hakattu ja mätästetty.

Lakeansuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Varkauden pohjoisosassa olevan Ala-Lylyjärven länsipuolella kulkevan
metsäautotien kääntöpaikan vieressä. Maasto on avointa kuivaa mäntykangasta. Paikalla on hyvin pieni, kotitarvekäyttöön tehty tervahauta. Hauta erottuu maastossa pienenä pyöreänä kohoumana, jonka keskellä on matala kuopanne. Haudan halkaisija on 6 metriä ja sen halssi on lounaissivulla. Hauta erottuu maastossa selkeästi.

Tervaruukinlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Varkauden pohjoisosassa olevan Sääksjärven eteläpäässä olevan
Tervaruukinlahden länsirannalla. Aivan kohteen pohjoispuolitse kulkee rautatie.
Maasto on melko kosteaa ja alueella on runsas aluskasvillisuus. Paikalla on matala tervahauta, jota ainakin kauempaa on suhteellisen vaikea erottaa maastossa. Hauta on pyöreä ja keskeltä laakea ja sen halkaisija on 11 metriä. Tervahaudan eteläpuolella on matala kuopanne, todennäköisesti halssi. Haudan päällä kasvaa haapaa, koivua ja kuusta.

Sonkari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sonkarin Koivuniemen tyvessä Siikalahden itäpuolella loivalla lounaisrinteellä.
Leveän mökkitien molemmin puolin on noin 2,3 ha kokoinen vanha kaskialue, jossa on 26 pääosin sammalen peittämää kaskiröykkiötä, halkaisija 1,5 – 4 m, korkeus 0,3 – 0,7 m ja kolme kivivallia, pituudet 50 , 45 ja 25 m, niiden leveys on 2 – 2,5 m ja korkeus 0,5 – 0,8 m, lyhyin valli oli osittain hajonnut. Alueen lounaisreunalla on lisäksi jäännökset peltoaidasta. Alue on raivattu ja maannos on tyypillinen kaskialueille: humuskerroksen alla on 5 – 15 cm vahva tumanharmaa nokipitoinen kerros.
Alueen luoteisosassa, rannanpuoleisella reunalla, on viisi kellarikuoppaa jonossa, mitat 2,5 x 1,5 m - 1,5 x 1 m. Kellarit on tehty muinaiseen rantavalliin, ja niiden pohjasta lähtee kapea ilmakanava alarinteeseen. Yhdessä kellarissa on kylmämuurattu sisäkehys vielä hyvin näkyvissä. Kellareiden pohjasta viistosti alaspäin lähtevät ilmakanavat ovat tyypillisiä juuri kalakellareille.

Asijoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Asijoen eteläreunalla, Asin talon kohdalla, on kaksi myllynränniä, pituudet 6 ja 8 m, ne kaartavat uomassa etelään. Läntisen rännin kohdalla on ilmeisesti osa myllyn perustuksia jäljellä. Kyseessä on kaksi eri-ikäistä vesimyllyn paikkaa, joiden ikä on epäselvä, vuoden 1844 pitäjänkartasta puuttuu juuri tältä kohdalta karttapala.
Joen pohjoispuolella kulkee noin metri korkeammalla kuin jokiuoma 140 m pitkä osittain kivitetty kanava. Sen länsipäässä Vesantojärven rannalla oli teollisuuslaitos.

Hemminki (402010013) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee valtatieltä 5 kaakkoon, Humpille, erkanevan tien varressa, soraharjun kaakkoispäässä, kahden hiekkakuopan välisellä kaistaleella. Hiekkakuopan reunoilla on havaittu värjääntynyttä ja paikalta on poimittu talteen kvartsi-iskoksia. Asuinpaikka lienee suurelta osin tuhoutunut hiekanoton myötä.
Muinaisjäännöksen etelä-kaakkoispuolella on hiekkakuoppa, joka on tuhonnut muinaisjäännöstä. Hiekkakuopan sortuneilta (eroosion vuoksi) reunoilta ei tehty uusia havaintoja asuinpaikasta. Metsäautotien länsireunan leikkauksesta havaittiin kolme palaa palanutta luuta kahdesta eri kohtaa.

Martikainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jouhteno-järven (Joutseninen) eteläpäässä, noin 60 m päässä rannasta, savipellolla. Paikalta on löytynyt poikkirves ja kvartsi (KM 19504).

Humppi (1000030053) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Humpintien ja Kuopiontien (E63) väliseltä metsäalueelta havaittiin kivikautinen asuinpaikka noin 105–111 metrin korkeustasolla. Korkeustasonsa perusteella kyseessä on kampakeraaminen asuinpaikka.
Kivikautisen asuinpaikan aluetta on laikutettu metsänhoidollisten toimenpiteiden yhteydessä. Laikutettu alue tarkastettiin laajalti, jolloin yhteensä 22 laikusta havaittiin useita kymmeniä kvartsi-iskoksia sekä palaneen luun kappaleita. Lisäksi kah-desta laikusta havaittiin palaneen oloisia kiviä. Löytöjä otettiin talteen näytteenomaisesti kahdesta laikutuskuopasta, yhteensä 15 palaa palanutta luuta sekä kolme kvartsi-iskosta. Muut löydöt jätettiin niille sijoilleen. Kohteen rajaus perustuu laikutuskuopissa havaittuihin löytöihin sekä alueen topografiaan.

Paskosuo (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vanha, noin kilometrin pituinen, Savon radan käytöstä poisjäänyt osuus sijaitsee Lapinlahden kirkonkylän eteläpuolella - Kuopiontien (E63) länsipuolella. Vanha ratapohja mukailee Tikankoskentietä, sijoittuen välittömästi sen länsipuolelle. Invetoinnin yhteydessä todettu vanha ratapohja ulottuu myös inventointialueen ulkopuolelle, eikä radan vanhaa linjaa tarkastettu tästä syystä Sihvonlahden talon idän puoleisella pellolla.
Vuonna 1902 käyttöön otettua rautatietä on oikaistu Paskosuon kohdalla 1960-luvulla. Maastossa vanha ratapohja erottuu selvästi, leveimmillään noin kahdeksan metrin levyisenä tasaisena alueena.

Taskilanmäki E (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla on 4 x 3 metrin kokoinen kuoppa, jonka syvyys on noin 0,8 metriä. Kuoppa sijaitsee havupuuvaltaisessa metsässä, soiden ympäröimällä itään työntyvällä hiekkaisella niemellä noin 106 metrin korkeustasolla. Kuoppaan lapiolla tehdyssä koekuopassa havaittiin noin 15 cm:n paksuinen huuhtoutumiskerros, minkä perusteella kuoppa on vähintään sata vuotta vanha. Ei ole poissuljettua, että kuoppa olisi esihistoriallinen. On ilmeis-tä, että kuoppa on ihmistekoinen – tuulenkaadoksi se on liian laaja.

Kainuuntie, Haminamäki vanha tie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vanha, vähintään 1700-luvulle periytyvä, Iisalmen ja Kuopion välillä kulkenut tie noudattaa inventointialueella suurilta osin nykyisiä tielinjoja. Valkeinen järven länsi- ja lounaispuolella, Kuopiontien (E63) molemmin puolin, vanha tielinjaa on säilynyt käytöstä poisjääneenä kahdessa eri osassa, noin 115 ja 60 metrin matkoilta.

1. kirkon paikka (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Lapinlahden kirkon luoteispuolella (noin 170 metrin etäisyydellä), välittömästi vanhan hautausmaan pohjoispuolella, sijaitsee Lapinlahden ensimmäisen kirkon muistomerkki. Muistomerkissä olevassa kyltissä ensimmäisen kirkon vuosiksi ilmoitetaan olleen käytössä vuodet 1826–1881.
Vuosina 1779–1787 laadittuun isojakokarttaan paikalle on merkattu kirkko- ja hautausmaa sekä teksti ”ny kyrkoplan”. Lapinlahden kirkolle on siis varattu tontti jo isojakokartan laatimisen aikaan, noin 40 vuotta ennen ensimmäisen kirkon käyttöönottoa.
Muinaisjäännösrajaus perustuu muistomerkin osoittamaan kohtaan, sekä isojako-kartassa rajatun kirkkomaan luoteiskulmaan, jota rajaavat tiet pohjoisessa ja lännessä. Vanha hautausmaa rajautuu muinaisjäännösalueen ulkopuolelle.

Jaakkola 2 (1000030073) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuosina 1779–1787 laaditusta isojakokartasta paikannettu talotontti sijoittuu suurimmalta osalta nykyisen pellon kohdalle ja pieneltä osin tien alle. Paikannuksen tarkkuudeksi arvioidaan noin 20 metriä. Pelto oli inventoinnin hetkellä heinällä, joten havaintojen tekeminen maastossa oli varsin rajallista. Tien ja pellon väliseltä pientareelta havaittiin muutamia tiilen kappaleita.
Syksyllä 2018 tehdyissä koetutkimuksissa alueelle kaivettiin kahdeksan koeojaa. Yhdestä niistä, kyntökerroksen alta, tehtiin havaintoja kolmesta erillisestä kohdasta, jotka tulkittiin vanhan talotontin jäänteiksi. Koeojia laajennettiin näiden ilmiöiden kohdalla. Niissä oli hyvin tummaa, hiekan, mullan ja noen sekaista maata sekä eri kokoisia kiviä. Löytöinä saatiin palanutta luuta, punasavikeramiikkaa ja palanutta savea.

Hanhiniemi (1000030109) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vuonamonlahden itärannalla, Elosaarta vastapäätä, Hanhilahden ja Palolahden välisen niemen keskiosassa. Niemen keskellä olevasta pohjoisemmasta kesämökistä 80 m pohjoiseen on rannan tuntumassa pitkänomainen kuopanne, kooltaan n. 3 x 1,5 m ja n. 50 cm syvä. Kuopanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi palanutta luuta ja kuopanteen reuna-vallille tehdystä kvartsi-iskos. Molemmissa podsoli maannos. Paikalla on siis pienialainen esihistoriallinen asuinpaikka joka korkeussijaintinsa perusteella voisi olla varhaismetallikautinen tai myöhäiskivikautinen.

Tulilahti (1000030110) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Koutajärven länsirannalla olevan Tulinimen tyvessä, lahden pohjoisrannalla, mökistä 70 m länteen. Paikalla on soinen ranta. Rannasta n. 30 m kohoaa parimetrinen törmä. Törmän laki - niemen tyven lakialue on tasaista, loivasti kaakkoon viettävää. Maaperä paikalla on hieno hiekka, lähes hiesu. Paikalla on merkkejä vanhasta pellosta. Paikalle tehdystä koekuopasta löytyi palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Koutajärven länsirannalla olevan Tuliniemen kärjen länsiosassa. Tuliniemen kärki on alavaa ja rantaa kiertää jäiden puskema valli. Kärjen länsiosassa, etelärannasta n. 20 m etäisyydellä on kärjen lounaisrannasta nouseva ja koilliseen ja kauempana rannasta pohjoiseen kaartuva matala harjanne, n. 40 m pitkä. Harjanne on 10-15 m leveä. Harjanteen laelle tehdystä koekuopasta tuli runsaasti palanutta luuta pieninä fragmentteina. Löytökoekuopan koillispuolella on laella n. 1 m halk. pyöreä kuopanne jossa on podsolimaannos. Se voisi olla keittokuopan jäänne. Paikalla on harjanteen lounaisosassa suppeahko esihistoriallinen asuinpaikka, joka on täysin kajoamaton ja ehjä. Paikan rajaus harjanteelle on hyvä arvio. Koordinaatti osoittaa löytökoekuoppaan.

Kannasniemi (1000030113) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Koutajärven eteläpäässä ja länsirannalla olevan Kannasniemen kärjessä. Kannasniemi on kapea, alava ja suometsäinen niemi, jonka maaperä on hietaa. Niemen itäkärjessä maasto nousee ja kärkiosa muodostaa n. 47 x 25 m laajuisen kumpareen jonka länsiosa on hieman matalammalla kuin itäosa. Kumpareen laen it-päässä on n. 1,5 m halk. laakea ja matala, pyöreä kuopanne. Kuoppaan tehdystä koekuopasta löytyi runsaasti palanutta luuta pieninä hippuina. Kuopassa on vahva nokinen kulttuurikerros ja syvemmällä ruskea maa jossa hiilen kekäleitä. Maaperä on hiekkainen moreeni. Kumpareen itäosassa koekuopasta löytyi kulunut saviastian pala. Kuopassa oli myös rapautunutta, palanutta kiveä ja n. 20 cm paksu likamaakerros. Itäosassa on myös maljamainen pyöreä kuopanne jonka halkaisija vajaa 2 m - mahdollinen keittokuoppa.

Kannaksensaari (1000030114) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koutajärven eteläosassa Kannasniemen ja Maaherranniemen välisessä salmessa olevassa pienessä saaressa. Kannasniemen ja Maaherranniemen välillä on n 250 m leveä matala salmi jonka keskellä on n. 100 x 24 m laajuinen saari. Saaren itäosa on kapea ja alava, hyvin kivikkoinen. Länsiosassa on kumpare, laajuudeltaan n 40 x 20 m. Sen laki on tasainen joskin kapeahko. Laen keskellä, sen eteläreunamilla on 3 x 1,3 m kokoinen matala kuopanne. Kuopanteeseen tehdystä koekuopasta tuli runsaasti palanutta luuta pieninä hippuina. Koko saaren korkeampi länsiosa on muinaisjäännöstä.

Maaherranniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laaja asuinpaikka-alue sijaitsee Koutajärven eteläosassa, pohjoiseen kurottuvan Maaherranniemen kärkiosan länsirannalla.
Maaherran tilan päärakennuksesta n. 300 m luoteeseen on niemen länsirannassa vanha sauna ja vaja. Saunan eteläpuolella n. 50 m etäisyydellä maaperä muuttuu hiekasta kivikkoiseksi maaperäksi ja kauempana hiesuksi. Lähes kivetöntä hiekkaa on saunan eteläpuolelta pohjoiseen n. 160 m matkalla, niemen kärkeen vievän tien länsipuolella. Alueen pohjoisosassa erottuu kauempana rannasta oleva muinaisrantatörmä n. 1,5-2 m korkeammalla tasolla kuin rantametsässä. Sen päälle, n. 125 m korkeustasolle tehdystä koekuopasta tuli löytöjä. Hiekkaiselle alueelle tehtiin yli 10 koekuoppaa. Lähes kaikista tuli löytöjä, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Masunniemi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilakan itärannalla olevan laajan Hamulanniemen itärannalla olevan Masunniemen tyven länsirannalla. Niemi on ollut esihistoriallisella ajalla saari. Alueelle kaivettiin runsaasti koekuoppia, joista neljästä löytyi kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Masunniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Nilakan itärannalla olevan laajan Hamulanniemen itärannalla olevan Masunniemen tyvessä - niemen pohjois-päässä pohjoisrannasta 40 m. Hiekkamaaperäisen niemen pohjoisrannalla, rannasta 40 m etelään, mökin pihaan vievän tien pohjoispuolella on ehjä tervahauta, halkaisijaltaan 14 m, halssi pohjoiseen, rannan suuntaan. Tervahaudasta 24 m länteen, mökkitien pohjoiskupeessa on tervaränni, joka on loivasti luoteeseen laskevassa rinteessä.

Jokiniemi (1000030119) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilihaudat sijaitsevat Nilakan Hamulanlahden eteläsuussa olevan Jokinimenen kärjen alueella, sen koillisrannalla. Niemen alavan kärkialueen pohjoisrannalla, kärjestä 300 m luoteeseen on kolme hiilihautaa, kaksi vierekkäin ja kolmas näistä n. 16 m pohjoiseen.

Korvenpolvenvuoret (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Nilakan länsipuolella, rannasta 400 m, Korvenpolvenvuorien eteläisemmän kalliomäen lounaisrinteellä olevalla tasanteella. Rinteen kupeessa on uuninraunio ja rakennuksenpohjan jäänteet (matalat ja vaikeat erottaa, uuni selvä). Uunin jäänne on kooltaan 2 x 1,5 m ja rakennuksen perusta n. 4,5 x 4,5 m. Sen länsipuolella n. 25 m etäisyydellä on kahden rakennuksen perustojen jäänteet, joissa ei ole tulisijaa, toinen on kooltaan 4 x 4,4 m ja toinen 3 x 3,5 m. Rakennuksenpohjan luoteis-eteläpuolella on kaikkiaan 27 erikokoista raivausröykkiötä joista suurimmat ovat 4,5 x 3 m kokoisia ja pienimmät runsaan metrin laajuisia, yleensä hyvin ladottuja kivikasoja joiden korkeudet vaihtelevat 0,5 metristä 1,5 metriin. Laajan röykkiökeskittymän kaakkoispuolella n. 130 m etäisyydellä on kaksi erillistä, vierekkäin olevaa raivausröykkiötä.
Paikalla on ollut torppa tms. pientila joka on puustosta päätellen hylätty ainakin yli 50 v. sitten. Millään käytettävissä olleella vanhalla kartalla ei ole rakennusta tai tilaa merkitty tälle kohdalle, joten asuin paikan ja raivausröykkiöiden ikä, perustamisajankohta ja hylkäysajankohta eivät ole tiedossa. Kyseessä on kuitenkin hyvin säilynyt ja eheä kokonaisuus, muistomerkki vanhasta pientila-asutuksesta.

Rajala (1000030121) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajakivi sijaitsee Nilakan länsirannalla, Keiteleen ja Tervon rajalla. Paikalla, rantatöyräällä on vanha Hamulan ja Hautalahden kylien välinen rajamerkki. Rajamerkki on edelleen käytössä Keiteleen ja Tervon rajalla. Rajamerkki on (lähes) ns. isojaon standardin mukainen: 150 x 60 cm kivilatomus jonka keskellä pystykivi.

Heikkilänniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on 10 oletettavasti kellarikuoppaa, 2 hiilihautaa ja 1 funktioltaan määrittämätön kuoppa noin 70 x 40 m suuruisella alueella. Kellarikuopat ja yksi hiilihauta sijaitsevat tiiviissä muodostelmassa noin 40 x 10 m alueella. Yksi hiilihauta sijaitsee tästä alueesta noin 40 m kaakkoon ja funktioltaan tunnistamaton kuoppa noin 30 m etelään.
Alueella ei vanhoilla kartoilla ole ollut asutusta tai muuta kartoilla esitettyä toimintaa. Kellarikuopat voivat liittyä kaskitalouteen (esim. nauriskuopat), mutta niitä on harvinaisen paljon suppealla alueella. Se, että toinen kohteen hiilihaudoista sijaitsee kellarikuoppien tiukasti ympäröimällä alueella, mutta vaikuttaa täysin ehjältä, voi viitata siihen, että kellarikuopat ja hiilihauta liittyvät tavalla tai toisella samanaikaiseen toimintaan. Nilakan alueelta on tietoja järvimalmin keräämisestä (Ks. Keiteleen - Pielaveden historia I). Em. lähteen mukaan läheinen Kuonan talo olisi saanut nimensä siitä, että sen alueella olisi runsaasti rautakuonaa.

Elosaari 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Elosaaren itärannalta on pyöreähkö hiilihauta, kooltaan noin 4 x 4 m. Hiilihaudan syvyys on noin 0,9 m. Hiilihaudan pohjalle tehdystä koekuopasta paljastui hiekkainen, vahvan hiilen ja noen sekainen noin 15 sentin paksuinen maakerros.
Noin 50 m maastossa tarkastetusta hiilimiilusta länteen näkyy Lidar 5p korkeusmallissa mahdollinen toinen hiilimiilu.

Elosaari 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Elosaaren itärannalle, pienessä niemessä sijaitsevan osin lahonneen laavun "pihamaalle" tehtiin kolme koekuoppaa. Yhdestä kuopasta löytyi kolme kvartsi-iskosta. Iskokset löytyivät maakiven juurelle tehdystä koekuopasta.

Elosaari 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Elosaaren itärannalla, rantatörmän äärellä on tervahaudan pohja, jonka halkaisija on 11 m. Tervahaudan halssiura on auennut järvelle, joskin suurin osa halssia on tuhoutunut rantatörmän lossaamisen myötä.

Elosaari 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Elosaaren itärannalla, rantatörmän äärellä on tervahaudan pohja, jonka halkaisija on 10 m (vallin paksuus noin 2 m). Tervahaudan pohjalla on selkeä noin 1,3 x 1,3 metrin kokoinen painauma - kyseessä lienee tervankeräysastian paikka.

Historiallinen; Rantatörmän äärellä on ehjä, matala ja maljamainen hiilihauta. Pyöreähkön hiilihaudan halkaisija on noin 9 metriä, josta "selkeää" keskiosaa noin 5,5 metriä, loput vallia.

Historiallinen; Rantatörmän äärellä on hiilihauta, halkaisijaltaan noin 2 m, ympärillä noin 1 m ma-tala reunavalli. Kuopan pohjalle tehdyssä koekuopassa havaittiin vahva noki- ja hiilikerros. Kohdalla maaperä on soransekaista hiekkaa. Puusto pääasiassa mäntyä.

Elosaari Peltolahti 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peltolahden pohjukan lounaispuolella, noin 25 m rannasta ja 15 m rantatörmän reunalta lounaaseen on halkaisijaltaan noin 2 m kuoppa, jossa reunavallit. Kuoppaan tehdyssä koekuopassa havaittiin vahva noki- ja hiilikerros.

Elosaari Peltolahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 80 m Peltolahden pohjukan itäpuolella sijaitsee halkaisijaltaan 8 metrinen tervahauta (vallin paksuus noin 1,3 m). Tasaisessa mäntymetsässä olevan suppilomaisen tervahaudan syvyys on noin 1,5 m ja sen keskellä on neliön kokoinen kuopanne - tervankeräysastian paikka.

Elosaari Peltolahti 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on laakea hiilihaudan pohja, jonka syvyys on 70 cm ja halkaisija hieman alle 8 metriä. Yhden koekuopan perusteella maalaji hiilihaudassa on noen ja hiilen sekaista hiekkaa.

Elosaari 7 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Elosaaren keskiosassa, itärannasta n. 180 lounaaseen. Paikalta löydettiin viisi kvartsi-iskosta noin 15 metrin matkalta (koordinaatit osoittavat alueen keskipisteen). Kvartsit löytyivät metsäkoneen urasta, vähäkivisestä hiekasta. Metsäkoneen urat ovat paikalla korkeuskäyrien suuntaisia (luode-kaakko).
Rinne laskee paikalla loivasti itäkoilliseen. Paikalla on heikosti erottuva Muinais-Päijänteen korkein rantatörmä. Sen perusteella paikka ajoittuu noin 5000 eKr. Paikka on laikutusta lukuun ottamatta ehjä.

Maaherranniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Koutajärven eteläosassa sijaitsevan Maaherranniemen länsirannalla. Maaherranniemi kivikautisen asuinpaikan länsilaitamilla on hiekkakankaalla hiilihaudan jäänne. Matala pyöreä kuopanne, halkaisijaltaan 2 m ja sitä ympäröi matalat vallit. Kuopan pohjalla maaperässä on runsaasti hiiltä ja nokea. Hiilihauta sijaitsee rannasta 46 m etäisyydellä, saunan pohjoispuolella n 17 m.

Hamulanniemi torp (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torpat on merkitty v. 1788 isojakokartalle ja ne paikantuva melko hyvin. 1840-luvun pitäjänkartalla torppia ei enää ole. Samoin myöhemmillä kartoilla alueelle ei ole rakennuksia merkitty. Alueella on kymmeniä raivausröykkiöitä. Niistä ei voinut erottaa uunin tai kiukaan jäännettä, joten eksakti torpanpaikka on paikantamatta.

Hamulanniemi soldats torp (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torpat on merkitty v. 1788 isojakokartalle ja ne paikantuva melko hyvin. 1840-luvun pitäjänkartalla torppia ei enää ole. Samoin myöhemmillä kartoilla alueelle ei ole rakennuksia merkitty. Alueella on kymmeniä raivausröykkiöitä. Niistä ei voinut erottaa uunin tai kiukaan jäännöksiä, joten eksakti torpanpaikka on maastosta paikantamatta. Joskin kohdassa N 6990514 E 474973 on tasanne ja tanner joka mm. kasvillisuuden perusteella vaikuttaa vanhalta pihamaalta. Sen länsireunalla on hirsisen saunan raunio kohdassa N 6990517 E 474986, joka on merkitty v. 1973 peruskarttaan.
Alueelta havaittiin myöhemmässä tarkastuksessa nauriskuoppa, kivetty kellarikuoppa sekä rakennuksen pohja, jossa sortunut uuni.

Kallioharju (595010031) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan löytöpaikan koordinaatit on korjattu vuoden 2016 inventoinnissa Pukkilan v. 1992 tarkastuskertomuksen kuvien ja kuvauksen perusteella. Paikalta on löytynyt vesirajasta reikäkivi ja Pukkila löysi v. 1992 tarkastuksen yhteydessä kivitaltan n. 20 m rannasta, talon kaakkoispuolelta, perunapellosta. Paikka oli tarkastettaessa kasvillisuuden peitossa eikä mitään havaintoja siitä saatu. Asuinpaikka on epävarma - onko sitä - mutta kuitenkin mahdollinen, ehkä todennäköinenkin.

Mackola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti on paikannettu vuoden 1779 isojakokartalta (D10:6/1-20). Paikannustarkkuus on hyvä, arviolta ± 20 metriä. Talotontti on merkattu samaan paikkaan vuosina 1845-47 laaditulle pitäjänkartalle (3314 12). Vuoden 1973 peruskartalla (3314 12) kyseiselle paikalle on merkattu lato tms. talousrakennus. Nykyisin peltojen ympäröimällä saarekkeella on marjapensaita, lisäksi saarekkeella kasvaa muutamia lehtipuita sekä villiintynyttä vadelmapuskaa. Paikka vaikuttaa välttyneen voimakkaalta maankäytöltä ja onkin oletettavaa, että alueella on säilynyt jäännöksiä myös 1700-luvun talotontista.

Nirala N (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti on paikannettu vuoden 1779 isojakokartalta (D10:6/1-20). Paika-nustarkkuus on hyvä, arviolta ± 20 metriä. Talotontti on merkattu samaan paikkaan myös vuosina 1845-47 laaditulle pitäjänkartalle (3314 12). Vuoden 1973 peruskartalle (3314 12) vanhan talotontin paikka sijoittuu Saikkolan tilan kaakkoispuolelle, talousrakennusten itäpuolelle. Nykyisin vanha talotontti sijoittuu järvelle johtavan tien ja pellon välisellä pitkulaiselle viljelemättömälle saarekkeelle, missä kasvaa lehtipuita ja tiheää pusikkoa.
Vanhan talon alue vaikuttaa välttyneen voimakkaalta maankäytöltä, tosin peltoviljely on mitä ilmeisemmin tasannut osan alueesta. On todennäköistä, että paikalla on säilynyt jäännöksiä vanhasta talotontista.

Lampaanjärvi Syväniemi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Paikka sijaitsee Lampaanjärven länsirannalla, Syvänniemen eteläkärjessä. Alue on sekametsää, maaperä kivikkoista hiekkamoreenia.
Alueelle tehtiin yksi koekuoppa. Koekuopassa oli pinnassa noin 15 cm kaski-, pelto- tai lehtokerros, jossa ei ollut löytöjä. Tämän alapuolella oli tiivis kellanruskea hiekkamoreenikerros, jossa noin 10 cm syvyydeltä oli runsaasti esihistoriallisia asuinpaikkalöytöjä: asbestikeramiikkaa (ilmeisesti Pöljän keramiikkaa), kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta. Ehjää kulttuurikerrosta on siis jäljellä.
Asuinpaikka-alueen laajuus on arvio, joka on tehty silmämääräisten topografiaan perustuvien arvioiden perusteella.

Lampaanjärvi Kissalahti (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lampaanjärven pohjoisosan länsirannalla, Niemen talon päära-kennuksesta noin 170 m itään. Kyseessä on vanha mänty, joka erottuu kokonsa vuoksi rannan muista puista. Puun halkaisija on arviolta 1 metri 1,5 metrin korkeudelta. Puu on karsittu noin 3,5 - 4 m korkeuteen.
Puussa on kolme selvää, suurehkoa umpeen kasvavaa pilkkaa 80-150 cm tasolla maanpinnasta. Kahdessa näistä oli havaittavissa selviä kirjoitusmerkkejä.

Lampaanjärvi Kurjenniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lampaanjärven itärannalla Kurjenniemen tyvellä. Moreeniharjanteella, N-S-suunnassa noin 130 m pitkällä ja vastakkaisessa suunnassa noin 40 m leveällä alueella on 23 kpl viljelyröykkiötä. Röykkiöt ovat matalia ja niiden halkaisija vaihtelee 1,5 ja 4 metrin välillä. Alueelta havaittiin myös kaksi kivivallia, joista toinen on pituudeltaan noin 20 m ja toinen noin 10 m. Kivivallien korkeus vaihtelee metrin molemmin puolin. Näiden lisäksi alueen eteläosasta tavattiin kaksi kellarikuoppaa, joista toinen voi olla naurishauta. Mahdollinen naurishauta on noin 3,5 x 1,5 m kokoinen kuoppa, jonka syvyys on noin 60 cm. Kellari-kuopan koko on noin 5 x 2 m, syvyys noin 0,8 m. Kellarikuopan ympärillä on matalat maavallit.
Vuoden 1973 peruskartalla alueelle on merkattu yksittäinen lato tms. talousrakennus. Vuosina 1845-47 laaditussa pitäjänkartassa alueelle ei ole merkattu peltoja tai rakennuksia. Kohde tulkittiin maastohavaintojen perusteella kaskiviljelyn jäännöksiksi.

Pieni-Panka Itäranta (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pieni-Panka järven itärannan eteläosassa. Rantamuodostumien perusteella vaikuttaa siltä, että järven pintaa olisi historiallisena aikana laskettu noin metrin verran. Tätä aikaisemmin järven pinta on geologiaan pohjautuen päätellen ollut noin 122,5 m korkeudella tuhansia vuosia.
Kohteessa ja sen ympäristössä on parikymmentä metriä N-S - suunnassa pitkä ja 3-5 m leveä melko tasainen, joskin paikoin kivikkoinen rantaterassi noin 2 m nykyisen järvenpinnan yläpuolella. Maaperä on kivikkoista hiekkamoreenia. Yhdestä tasanteelle tehdystä koekuopasta löytyi yksi pii-iskos ja useita aivan pieniä palaneen luun siruja noin 20 cm paksuisesta noensekaisesta likamaakerroksesta. Tasanteelle tehtiin lisäksi 4 koekuoppaa, joista löytöjä muinaisjäännöksistä ei todettu. Ilmeisesti kyseessä on pienialainen esihistoriallinen asuinpaikka.

Iso-Kiukoinen Itäranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso-Kiukoinen järven itärannalla, kuusimetsässä. Kyseessä on noin 2 x 1 m laajuinen, syvyydeltään noin 0,5 m kuoppa, jossa on runsaan metrin maavallit ympärillä. Kyseessä on aivan ilmeisesti nauriskuoppa. Lähistöllä ei havaittu muita rakenteita. Paikalla ei ole merkattu rakennuksia tai peltoja vuoden 1973 peruskartalla eikä vuosina 1845-47 laaditulla pitäjänkartalla.

Multakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Suonenjoen keskustaajaman länsipuolella sijaitsevalla, laajan suoalueen ympäröimällä hiekkaharjulla sijaitsee lukuisia hiilimiiluja. Vuoden 2016 tarkastuksen aikana harjualueesta käveltiin vain kaakkoispää. Vuonna 2021 kartoitettii selkeästi lidarissa näkyvät miilut. Alueelta havaittiin myös yksi suorakaiteen muotoinen säilytyskuoppa.

Viljolahti 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Viljolahden rantaan menevän tien varressa on mahdollinen rajamerkki, jossa kaiverrus 1797. Tarkastamaton kohde.

Kerkonjoki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Venäläisten toimesta tehtiin vuosina 1915-1917 toimesta puolustuskaivantoja myös Pohjois-Savon alueella. Kerkonjoen eteläpuolinen ranta on ollut arkistolähteiden perusteella linnoitettu noin 3 km matkalta. Aluetta ei ole toistaiseksi inventoitu kattavasti. Paikannus on tehty vinovalovarjosteen perusteella, jossa säilyneitä taistelukaivantoja on erityisesti Sillanmäen lakialueella sekä Jokirannassa.
Vuoden 2022 tarkastuksessa kartoitettiin pääosa länsipuolen kaivannoista ja aluerajauksessa käytettiin apuna myös lidar- ja vinovalovarjostemallia.

Hatsalan hautausmaa (Hautapaikat)
Historiallinen; Hatsalan hautausmaa perustettiin 1811 ruutukaava-alueen luoteiskulmaan kaupunki- ja maaseurakunnan yhteiseksi hautausmaaksi. Sitä edelsi Vanha hautausmaa Väinölänniemen kärjessä. Hatsalan hautausmaa oli käytössä 1860-luvulle saakka. Vanhemmassa, 1787 laaditussa asemakaavassa Multamäeksi -nimetty alue oli merkitty toriksi. Nykyistä puistoa rajaava penger on tehty 1920-luvulla.
Muinaisjäännökseksi katsotaan ainakin torin kaakkoiskulma, jossa pääosa 1800-luvun hautamuistomerkeistä sijaitsee. Sankarihautausmaa perustettiin alueen lounaisosaan. Hautausmaa-alue on myös valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö.

Karhuvuori (1000030623) (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalausseinämä sijaitsee Pöyhönsaaressa, Unnukan eteläosassa. Saaren länsipuolella on Karhuvuori -niminen kallio, jonka länsiseinämä laskeutuu pystysuoraan rantaveteen. Karhuvuoren edustalla on noin 200 metriä leveä Pöyhönsalmi, joka erottaa saaren mantereesta.
Punaväriä erottuu kallioalueen eteläosassa, etelään aukeavalla kalliopinnalla. Selkeämpänä kuviona hahmottuu tikku-ukko, jonka kädet on nostettu yläviistoon. Toisessa kädessä vaikuttaa olevan keppi tai jokin pitkulainen esine. Kuvio on korkeudeltaan noin 30 cm. Kuvion oikealla puolella näkyy punaväriläiskiä. Maalatulta vaikuttava alue on kokonaisuudessaan noin 1,3 metrin korkuinen ja 1,6 metrin levyinen. Alue on noin 88 metrin korkeudella eli 6 metriä Unnukan nykytasoa korkeammalla. Käynnin yhteydessä ei muilta kalliopinnoilta havaittu samanlaista punaväriä. Kalliopinta on jäkälöitynyt.

Marttikivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Juankosken ja Kaavin rajan läheisyydessä, Pieneen Vehkalahteen pistävän Venäänniemen eteläkärjessä on suuri siirtolohkare. Lohkareen nimi on kartoilla Marttikivi, mutta paikalliset käyttävät kivestä nimeä Paksu-Martti.
Lohkareen eteläkärjen länsisivulle on hakattu noin 25 cm korkea kruunu ja itäsivulle noin 40 cm pitkä risti. Hakkaukset sijaitsevat lohkareen yläosassa. Lohkareessa ei havaittu muita hakkauksia, mutta paikallisen asukkaan mukaan siinä on myös vuosiluku. Lisäksi lohkareen itäpuolelle on hakattu vaakasuora viiva osoittamaan mahdollista korkeinta veden korkeutta. Vastaava vaakaviiva on ilmeisesti lohkareesta 250 metriä koilliseen olevan kesämökin edustalla olevassa silokalliossa.
Marttikivi on Täyssinän rauhan rajamerkki ja se on merkitty sellaisena jo vuoden 1975 peruskartalle.

Keihäsjoen mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuttajärven pohjoisrannalla, Keihäsjoen suulla sijaitsee myllyn jäännökset. Ne kuuluvat todennäköisesti Syvänniemen teollistumisen alkuun 1800-luvun alkupuolella. Mahdollisesti joessa on ollut mylly tätä ennenkin 1700-luvulla.

Kangaslahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kuusivaltaisessa metsässä tasaisessa hiekkapohjaisessa maastossa Raudanniementien itäpuolella, noin 30 metriä tiestä. Kangaslahden rantaan on matkaa noin 230 metriä. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 15,7 metriä ja syvyydeltään noin 2 metriä. Vallin korkeus ulkoreunan juurelta mitattuna on noin 1,3 metriä. Tervahauta on suhteellisen hyvin säilynyt.

Hällämönharju 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Matala pyöreä painanne, jonka läpimitta on noin 6 m ja syvyys noin 0.8 m. Keskelle kaivetuissa koekuopissa podsolimaannos hienorakeisessa hiekassa. Ei löytöjä.

Aarrekangas (1000031446) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ylä-Luostan länsirannalla, Höyläntien itäpuolella sijaitsee raudanvalmistuspaikka. Kohteessa on hytin, kuonakasan ja kuoppamiilun kokonaisuus.

Turvesuo E (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilihauta sijaitsee loivasti kohti kaakkoa laskevassa rinteessä, 105 metrin korkeustason alapuolella. Hiilihaudan koko on noin 1 x 2,4 metriä ja syvyyttä sillä on noin 40 cm ja se sijoittuu maastoon pitkittäin rinteen suuntaisesti. Maaperä kuusivaltaisessa sekametsässä on hiekkaa. Haudan pohjalle tehdystä koekuopasta paljastui noin 25 cm paksuinen paksun hiilen ja noen sekainen hiekkakerros.

Miekkaranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tiikinlahden pohjukassa, 105 metrin korkeustason päällä. Asuinpaikkahavainnot tehtiin hyvin loivasti kohti länttä laskevalta mäntykankaalta, jossa maaperänä on kivinen hiekka. Maaperä alueella laskee jyrkemmin kohti järveä noin 101 metrin korkeustason alapuolella.
Alueelle tehtiin useita koekuoppia, joista kolmesta saatiin viitteitä asuinpaikasta. Eteläisimmät havainnot saatiin koekuopista, jotka tehtiin epämääräiseen, halkaisijaltaan noin 10 metriseen painaumaan. Yhdestä koekuopasta löytyi kvartsi-iskos noin 20 cm syvyydeltä vaalean huuhtoumakerroksen ja punaruskean hiekkakerroksen rajalta. Toisesta koekuopasta löytyi kaksi pientä palaneen luun kappaletta, jotka löytyivät samasta syvyydestä ja kerroksesta kuin kvartsi-iskos. Toiseen epämääräiseen, halkaisijaltaan hieman alle kymmenmetriseen painaumaan tehdystä koekuopasta löytyi myös kaksi pientä palaneen luun kappaletta.
Muinaisjäännösrajaus perustuu löydöllisiin koekuoppiin sekä niihin painaumiin, joihin nämä koekuopat tehtiin. Painaumat saattavat olla asuinpainanteita.

Kohiseva (1000032025) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suonenjoen laskusuulta noin 420 metriä pohjoisluoteeseen sijaitsee tervahauta. Tervahauta sijoittuu noin 111 metrin korkeustasolle. Valleineen haudan halkaisija on noin 14 metriä, josta selkeän sisäosan osuus on reilu neljä metriä. Tervahaudan keskiosan syvyys on liki 1,5 metriä. Tervahaudan halssiura sijoittuu sen eteläreunalle, pituutta halssilla on noin 4 metriä.

Rumavuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Karsikonmäen länsipuolella, noin 125 metriä rannasta sijaitsee tervahauta. Tervahauta sijoittuu välittömästi mökkitien itäpuolelle, noin 115 metrin korkeustasolle. Ulkoapäin tarkasteltuna tervahaudan vallit ovat matalat, noin 60 cm, mutta tervahaudan keskus on liki kaksi metriä syvä. Haudasta ei lähde halssiaukkoa, joten kyseessä onkin ilmeisesti keskussäiliöllinen tervahauta. Sisäosan halkaisija on noin 5 metriä ja valleineen tervahaudan halkaisija on hieman alle 10 metriä.

Saaroslampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Saaroslammen pohjoisreunalta noin 170 metriä koilliseen sijaitsee tervahauta noin 109 metrin korkeustasolla. Paikalla kasvaa nuorehkoa tiheää talousmetsää. Tervahaudan halkaisija on noin 14 metriä, josta selkeää keskiosaa on noin 8 metriä. Vallin korkeus (tervahaudan ulkopuolelta mitattuna) on noin 1,2, metriä. Tervahauta on laakea ja maljamainen ja sen noin 8 metriä pitkä halssiura antaa etelälounaaseen.

Lamminkallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Saaroslammen itäpuolella, tasaisessa ja aukeassa havupuuvaltaisessa metsässä sijaitsee halkaisijaltaan noin 5,5 metrinen hiilihauta. Epämääräisen neliön muotoisen hiilihaudan reunoilla on matalat (max. 25 cm) vallit. Hiilihaudan keskustan halkaisija on noin 4 metriä ja syvyyttä sillä on hieman yli metri. Hiilihaudan vallille tehdystä koekuopasta paljastui hiilen ja noen sekainen kivi- ja hiekkakerros, joka jatkui 20 cm syvyyteen.

Iisakkila (1000032050) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rantolahden kaakkoispuolella on tervahauta, joka sijoittuu välittömästi mökkitien koillispuolelle, noin 105 metrin korkeustasolle. Noin 65 metrin etäisyydellä rannasta olevan tervahaudan halkaisija on noin 13 metriä. Haudan muoto on laakean maljamainen ja siitä lähtee epämääräinen halssiura kohti mökkitietä (lounasta). Halssiura lienee tuhoutunut osittain tienteon yhteydessä.

Kunnanniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kunnanniemen kärjessä, Rantolahden eteläpuolella, havaittiin yksittäinen naurishauta. Se sijaitsee Kunnanniemen kärjen korkeimman alueen itäpuolella, kivisessä sekametsässä. Naurishauta on noin 1 x 2 metrin kokoinen (E-W-suuntainen), syvyyttä sillä on noin 60 cm. Naurishaudan ympärillä on epämääräiset vallit, johon tehdystä koekuopasta paljastui noin 15 cm paksuinen sekoittunut kivinen hiekka - samanlainen havainto tehtiin myös haudan pohjalle tehdystä koekuopasta. Etäämmälle naurishaudasta tehdyssä koekuopassa pintaturpeen alla oli parisenttinen huuhtoumakerros, mitä ei naurisshaudassa havaittu.

Autioranta 1 (1000032052) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Miekkaveden rannasta 165 metriä koilliseen, Autiorannan talosta 170 metriä luoteeseen, kahden mökkitien risteyksessä. Mökkitien laidoille oli hiljattain kaivettu ojat. Pohjoisimman ojan leikkauksesta löytyi kvartsi-iskoksia noin 7 metrin matkalta. Maaperä kohdalla on hiekkaa. Maasto kohoaa heti ojan pohjoispuolella ja muuttuu kivikkoiseksi, samoin kohdalta parikymmentä metriä itään, länteen ja etelään maaperä muuttuu kivikkoiseksi ja epäsuotuisemmaksi asuinpaikan kannalta. Törmän reuna on noin 103 metrin tasolla, lähimmillään paikan länsi-kaakkoispuolella noin 20 metrin päässä, tienristeyksen kaakkoislaidalla. Asuinpaikka lienee pienialainen ja suureksi osaksi teiden ja ojien tuhoama. Ehjää kulttuurikerrosta voi olla jäljellä ojien ulkopuolella ja teiden alla.

Karjala 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pohjois-eteläsuuntaisen harjumuodostuman itäosassa, Karjalan talosta 250 metriä länteen, 102,5 metrin törmän päällä olevalla terassilla on hiilihauta. Sen sisäläpimitta on 3,5 metriä ja sitä kiertää noin 2 metriä leveä maavalli. Haudan pohjalle tehdyssä koekuopassa oli vahva hiilikerros. Maaperä kohdalla on hiekkaa ja puusto ympäristössä nuorehkoa mäntymetsää.

Karjala 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pohjois-eteläsuuntaisen harjumuodostuman itäosassa, Karjalan talosta noin 230 länteen, on kaksi pyöristyneen suorakaiteen muotoista kuoppaa noin 15 metrin päässä toisistaan. Läntisempi on sisäläpimitaltaan noin 2,5 x 1 metriä ja sitä kiertää noin 1,5 metriä leveä maavalli. Itäisempi sijaitsee törmän reunalla ja on kooltaan noin 1,5 x 1 metriä ja sitä kiertävä maavalli on hyvin heikosti erotettavissa.
Kuoppien pohjalle ja reunavalleille tehdyissä koekuopissa ei ollut hiiltä eikä podsolimaannosta. Ympäristö on tuoretta kangasmetsää, puusto nuorehkoa mäntyä, kuusta ja hieman lehtipuita. Maaperä hieman kiviä sisältävää hiekkaa ja hietaa.

Turvesuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Turvesuo- nimisen suon länsilaidalla, harjumuodostuman koillislaidalla, Kotilahdentieltä noin 50 metriä itään, on sisäläpimitaltaan noin 3 metrin kokoinen hiilihauta. Sitä kiertää noin 2 metrin levyiset maavallit. Sisäosaan tehdyssä koekuopassa todettiin vahva hiilikerros. Kasvillisuus paikalla on nuorehkoa mäntymetsää ja maaperä kivikkoista hiekkaa.

Eteläniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Autiorannan talosta 275 metriä kaakkoon, Miekkaveden Tiikinlahden rannasta noin 20 metriä koilliseen, on tervahauta, halkaisijaltaan noin 12 metriä. Sen halssin suunta on lounaaseen. Tervahauta on hyvin tiheän nuoren lehtipuu- ja heinäkasvillisuuden peitossa.

Pohjoisniemi 2 (1000032057) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Autiorannan talosta 275 metriä kaakkoon, Miekkaveden Tiikinlahden rannasta 20 metriä koilliseen, pienen tien kaakkoispään koillislaidalla on neliön muotoinen kuoppa, kooltaan noin 1,5 x 1,5 metriä. Kuoppaa kiertää noin metrin levyinen maavalli. Kuopan pohjalle tehdyssä koekuopassa todettiin vahva hiilikerros. Puusto ympäristössä on täysikasvuista mäntymetsää, maaperä kivikkoista hiekkamoreenia.

Levälahti (1000032058) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Levälahden eteläpohjukasta 105 metriä etelään, Kalliorannan taloon johtavan tien ja itään johtavan metsäautotien risteyksen kaakkoiskulmalla on tervahauta, jonka halkaisija on noin 15 metriä. Halssi on länteen eli poispäin alarinteestä. Tervahaudan länsilaitaa leikaten on tehty maakaapeli, joka on tuhonnut haudan länsiosaa, mm. halssin aluetta. Hauta on kuitenkin suuremmaksi osaksi ehjä. Metsä on mäntyä ja kuusta, maaperä hiekkamoreenia.

Haavanpuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Iisveden rannalla olevalle mökille johtavan tien risteyksestä 180 metriä länsiluoteeseen, Haavanpurosta 70 metriä lounaaseen, on tervahauta. Haudan halkaisija on noin 15 metriä. Puusto ympäristössä on mäntyä ja kuusta, maaperä moreenia.

Selänranta (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Selänrannan talosta 340 metriä luoteeseen, 15 metriä Iisveden rannasta koilliseen mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla sijaitsee noin 1,5 x 1,0 metrin laajuinen, noin 30 cm syvä kuoppa. Kuoppaa kiertää noin metrin levyiset matalat maavallit. Kuopan ympärillä on heikommin hahmotettavissa noin 4 x 4 metrin kokoinen suorakaiteen muotoinen maavalli, jonka luoteiskulmalla on matala noin 1,5 x 1,5 metrin suuruinen, 20 cm korkea kasa särmikkäitä noin 20 cm kokoisia kiviä. Keskellä olevaan kuoppaan ja sen reunavallille tehdyissä koekuopissa todettiin selvä, noin 5 cm paksu podsolimaannos. Muissa kahdessa kuopasta noin 10 metrin säteelle tehdyissä koekuopissa oli koskematon podsolimaannos.

Rantala 2 (1000032065) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Iisveden Rantolahden itärannalta noin 150 metriä itään on 7 kpl pyöristyneen suorakaiteen muotoisia kuoppia, sisäläpimitaltaan 350 x 150 - 200 x 100 cm, joita kiertävät noin 1-2- metrin levyiset vallit. Koekuopissa ei ollut podsolimaannosta tai hiiltä. Rakenteen, topografian ja maaperän perusteella kyseessä ovat nauriskuopat. Kuopista 6 kpl sijaitsevat tiiviissä noin 20 x 15 metrin rykelmässä noin 100 metrin korkeustasolla olevan muinaisen niemimäisen rantatörmän päällä ja reunalla. Yksi kuoppa sijaitsee näistä noin 50 - 70 metriä koilliseen, 105 metrin korkeustasolla.

Suurisuo (1000032082) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kehvonlahden pohjukassa, sen luoteisrannalla sijaitsee kivikautinen asuinpaikka kaakko-luode suuntaisen pienen harjanteen laella. Vedenpinnan korkeus lahdessa on noin 82 metrin tasolla. Harjanteen korkein kohta on yli 95 metrin korkeustasolla. Asuinpaikkahavainnot saatiin harjanteen keskivaiheilta, harjanteen korkeimpien kohtien sijoittuessa sen päihin eli asuinpaikka sijoittuu suojaiseen paikkaan satulamaisen harjanteen keskellä.
Paikalle tehtiin kuusi koekuoppaa, joista kolmesta saatiin löytöjä, kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta. Maalaji harjanteella ja asuinpaikalla on moreeni. Puusto on havupuuvaltaista. Löydöt tehtiin noin 7-15 cm syvyydestä kunttakerroksen alta, vaalean huuhtouma- ja rikastumiskerroksen tasosta.

Koivusaari Mäkelä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde paikannettiin vuoden 1815 isojakokartasta (A.C. Nordenstreng). Isojakokartan mukaan paikalla on ollut yksi talo, Mäkelä. Mäkelän talo on merkitty myös vuonna 1846 laadittuun pitäjänkarttaan. Vuoden 1972 peruskartalla paikka on autioitunut, ja alue on merkitty metsäksi.
Autioitunut talonpaikka sijaitsee Lapinmäen luoteisosassa, Kumpunen -järven länsipuolella. Lapinmäellä kasvaa eri-ikäistä talousmetsää, joka on paikoitellen erittäin tiheää ja vaikeakulkuista. Paikalla havaittiin noin 5 x 6 metrin kokoinen rakennuksen perustus. Perustus on paksun turpeen/heinän peittämä, mutta se vaikutti tehdyn lohkokivistä. Perustuksen koillislaidalla on romahtaneen uunin jäänteet. Toisen romahtaneen uunin jäänteet havaittiin rakennuksen perustusten pohjoispuolelta. Tämän uunin koko on noin 3 x 1 m, korkeutta sillä on alla metri. Molempien uunien kohdalla havaittiin tiilimurskaa tai palaneen saven kappaleita. Tämän toisen uunin jäännöksen länsipuolella on noin 2,5 x 3,5 m kokoinen maakasa, jonka korkeus on noin metri. Maakasaan tehtiin pieni koekuoppa, mistä muutamia kiviä sekä muutamia hiilenmuruja. Maakasa ei liene rauennut uuni – sellaiseksi siinä on liikaa maata. Joka tapauksessa maakasa ei ole luontainen.
Havaitusta rakennuksen perustuksesta noin 150 länteen havaittiin naurishaudaksi tulkittu kuoppajäännös. Naurishauta sijaitsee länteen laskevassa rinteessä ja sen koko on noin 3,5 x 1 m. Rakennuksen perustuksesta noin 90 metriä itään havaittiin viisi pellonraivausröykkiöiksi tulkittua kivikasaa. Röykkiöiden muoto vaihteli pyöreistä pitkulaisiin ja niiden kaikkien korkeus on alle puoli metriä. Kaikki havaitut röykkiöt sijaitsevat 20 metrin säteellä toisistaan. Sekä naurishauta että raivausröykkiöt sijoittuvat isojako- ja pitäjänkartan mukaisten Mäkelän talon peltojen laidoille, niiden itä- ja länsipäihin.

Autioranta (1000032107) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee loivasti kohti kaakkoa ja etelää laskevalla hiekkakankaalla, hieman 97,5 metrin korkeustason yläpuolella. Alueella on matala, noin 30 cm syvä, halkaisijaltaan noin seitsemän metrin kokoinen painanne. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löydettiin palaneen luun kappale.
Edellisestä painanteesta noin 40 m länsilounaaseen on toinen saman kokoinen painanne. Siihen tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskos.
Alue on havupuuvaltaista avarapohjaista talousmetsää. Maanpinnalla kasvaa matalaa varpukasvillisuutta. Maaperä alueella on vähäkivistä hiekkaa. Havaittujen painanteiden pohjois- ja itäpuolella on laajoja maanottokuoppia ja onkin mahdollista, että ne ovat tuhonneet osan asuinpaikasta.

Hiekkakaarre (1000032240) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pulkkilansaaren pohjoispäässä Hiekkakaarteen kohdalla etelään kohti Salonvuorta nousevalla rannalla. Taimikon istutuksessa paljastuneella hiekkamaalla havaittiin pienellä alalla kvartsi-iskoksia sekä palaneita kiviä. Pulkkilansaari on maaperältään kallioinen mutta sen pohjoispäässä on muutamia hiekka-sorajaksoja.

Konnekoski 1 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Konnekosken koillispuoleisella rannalla noin 2-5 metriä rannasta on 40 metriä pitkä, 3-5 metriä leveä ja 0,5-1,5 metriä korkea rannansuuntainen kivisuiste. Sen ja rannan väliin on kaivettu noin 2 metriä leveä ränni.
Paikalla oli 1700- luvun venereittikartan mukaan raivattu kivikkoon koskea kiertävä veneväylä. Myöhemmin kohdalle on rakennettu ilmeisesti myllyn ränni lähemmäksi rantaa. Suistetta on mahdollisesti korotettu myöhemmin uittoihin liittyen.
Konnekoskessa on muistitiedon mukaan sijainnut myös kruununkalastomo.

Konnekoski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Konnekosken koillispuoleisella rannalla olevan kivisuisteen ja rannan väliin on kaivettu noin 2 metriä leveä ränni, joka on toiminut ainakin jossain vaiheessa myllyn ränninä. Noin 15 metriä rännin luoteispäästä kaakkoon on noin 3 metriä pitkien ja noin 0,7 metriä korkeiden kiviperustusten jäänteitä, jotka ovat ilmeisesti pienen vesimyllyn perustuksia. Perustukset on tehty lohkokivistä ja ne ovat sortuneet. Kohteen koillispuoleisen harjanteen nimi on Myllyharju.

Konnekoski 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Konnekoskessa olevan kivisuisteen kaakkoispään lähellä on rannassa noin metrin korkean penkan päällä vanha lohkokivistä tehty rakennuksen perustus, josta vain etelä- ja länsiosa on säilynyt, joitakin sortuneita lohkokiviä on vieressä. Kohteen päälle on lähivuosina rakennettu laavu. Paikalla sijainneen rakennuksen kokoa ja tarkempaa rakennetta ei saatu selville, vanhoilla kartoilla ei ole merkintöjä rakennuksesta paikalla. Vanha maantiesilta on sijainnut noin 30 metriä kaakkoon perustuksista. Sijainnin perusteella kohden on voinut olla myllyn tai pienvoimalaitoksen perustus.

Konnekoski 4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Konnekoskessa olevan kivisuisteen kaakkoispuolella on rannasta kohtisuoraan jokea päin lähtevä kivipato, jota on säilynyt noin 4 metriä. Sitä on mahdollisesti purettu uiton takia. Padon leveys on noin metri ja korkeus 0,5 - 1 metriä. Rannan puolella on osittain lohkokivistä koottu korkeampi penger. Pato on mahdollisesti toiminut myllyrännin säännöstelypatona.

Viitasuo N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alueella on laaja hiekkakangas, joka laskee loivasti länteen Viitasuohon, jonka pohjoisosassa on Pikku-Ahvenislampi. Suohon laskevan törmän päällä on tasanne, josta metsänlaikutusvaoista löytyi palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia noin 35 x 15 m laajuiselta alalta. Laikut olivat hyvin matalia, vain kunttaa oli rouhaistu pois. Mahdollisesti varhaismesoliittinen asuinpaikka.

Viitasuo N 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kankaalla, Viitasuon talon pohjoispuolella, suohon laskevan törmän reunalla. Tervahauta on vahingoittunut metsänlaikutuksessa.

Viitasuo N 3 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kankaalla, suohon laskevassa loivassa rinteessä on metsänlaikutuksen osittain esille nostama kivetty liesi, halkaisijaltaan noin 70 cm. Liesikiveyksen lisäksi lähistöllä ei metsänlaikutusvaoissa havaittu mitään liettä ajoittavaa materiaalia.

Ritoniemenpää (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Ritoniemenpää on Kallaveteen työntyvän Ritoniemen pohjoisosan läntisempi, kapea niemenkärki. Sen pohjoispäässä noin 20 metriä vesirajasta sijaitsee sammaloitunut kiviraunio, jonka pintakivet ovat osin paljaana.
Kohde on tarkastamaton.

Konnekoski 10 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Konnekoski on ollut tärkeä kirkkovenereitti. Vuonna 1860 tapahtui kirkkoveneturma, jossa Varismäen kylän kirkkovene törmäsi kariin. Yli 30 henkilö joutui veden varaan. Konnekosken sillan eteläpään itäpuolella on noin 160 cm korkea kapea rautaristi, jonka alla on käsin kaiverrettu muistotaulu, jossa lukee: Tähän kiveen törmäsi kirkkovene 17.6.1860 jolloin hukkui 17 henkeä.
Muistoristin alueella on tehty maansiirtotöitä ja on epäselvää, onko muistomerkki alkuperäisellä paikallaan.

Hällämö pohjoisranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hällämöjärven pohjoispäässä, Hällämöharjun itäpuolella, havaittiin suurikokoinen hyvin säilynyt tervahauta. Sen halkaisija on noin 16 metriä ja vallin maksimikorkeus noin kaksi metriä. Tervahaudassa erottuu selvästi noin 3,3 metriä pitkä halssi kohti lounaista. Tervahaudan vallien päällä ja sen keskellä kasvaa eri-ikäistä puustoa. Tervahaudan pohjoispuolella noin 3,5 metrin päässä on havaittavissa kuoppa, johon tehdyssä lapionpistossa ohuehkon turvekerroksen alta paljastui vahva kerros hiiltynyttä puuta ja nokea. Tästä vielä noin 5 metriä pohjoisen suuntaan oli havaittavissa kevyt painanne, jonka keskelle tehdystä koekuopasta paljastui podsolimaannos, jossa ei juurikaan ollut huuhoutumiskerrosta noin 5 cm turvekerroksen alla.

1. ja 2. kirkon paikka (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Kaavin ensimmäisten kirkkojen paikka sijaitsee Kaavin kirkonkylällä sankarihautausmaan ja vuonna 1845 valmistuneen viljamakasiinin, nykyisen kotiseutumuseon välissä. Alueelle on vuonna 1953 pystytetty muistokivi, jossa teksti: Tässä olivat Kaavin entiset kirkot, I 1671 - 1749, II 1749 - 1816 ja hautausmaa 1650. Paikka jossa seisot on pyhä maa.
Ensimmäinen puurakenteinen kirkko on rakennettu ilmeisesti vuonna 1671. Maaherran kirjeessä kuninkaalle vuodelta 1747 todetaan, että kirkko on luhistumaisillaan ja pyydetään lupaa uuden kirkon rakentamiseen. Toinen kirkko rakennettiin ensimmäisen paikalle todennäköisesti vuosina 1749-1751. Toisen kirkon aikana rakennettiin myös kellotapuli. Kaavin kolmas kirkko rakennettiin 1815 nykyisen kirkon paikalle ja samalla kellotapuli siirrettiin nykyiselle paikalleen. Tapulin alkuperäinen sijaintipaikka on ollut ilmeisesti nykyisen sankarihautausmaan alueella. Toisen kirkon rakennusmateriaaleista käytettiin kaikki käyttöön kelpaava kolmannen kirkon rakentamisessa. Kolmas kirkko paloi vuonna 1980. (Maija-Liisa Tuomi 1984: Suur-Liperin historia. ss. 492-494)

Levälahti Heikkilä (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Vanhan maatilan pihapiirin läheisessä metsikössä sijaitsee karsikkomänty, jossa näkyvissä kaksi kaiverrusta: alempana 1821 ja ylempänä 1856. Puussa on ollut mahdollisesti kolmaskin kaiverrus, joka on jo kadonnut päälle kasvaneen kaarnan alle. Puu on pystyyn kuollut.

Pisankoski (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pisankosken ylittävän Lastukoskentien maantiesillan pohjoispuolella sijaitsee vanha tielinjaus ja vanhan sillan kiviset silta-arkut. Vanha tielinja on vielä havaittavissa kävelypolkuna. Tien oikaisu on tehty mahdollisesti 1960- luvulla. Sillan itärannan kiviarkun juurelta poikkeuksellisen matalan veden aikaan tehtiin havainto kiviarkkuja mahdollisesti vielä vanhemmasta puurakenteesta. Sillan länsirannan silta-arkun alaosa oli tarkastushetkellä veden alla. Tie näkyy pitäjänkartoilla (Säyneinen 3333 12) mutta siltaa kartalle ei ole merkitty.

Kuokanniemi 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Arkeologian harrastaja on poiminut rantahietikolta ja sortuneesta rantatörmästä ison kvartsiytimen sekä joitakin iskoksia ja hieman palanutta luuta noin 80 metrin matkalta. Havainto myös palaneen oloisista rapautuneista kivistä.
Kohde tarkastettiin vuoden 2023 inventoinnissa. Kuokanniemi on Tiilakanselän itäpuolella oleva niemi, jonka länsirannalla on muutamia hiekkarantoja ja kahdelta niistä on löytynyt kivikautisia löytöjä. Löytöpaikkojen nimet ovat Kuokanniemi 1 ja 2, jotka ovat noin 250 metrin etäisyydellä toisistaan.
Aiemmat löydöt ovat tulleet noin 80 metrin matkalta rantahietikolta ja sortuneesta rantatörmästä. Inventoinnissa käytiin läpi rantakaistaletta, jota oli näkyvissä noin viiden metrin leveydeltä ja silmäiltiin myös matalaa rantaveden pohjaa tuloksetta. Löytöpaikan koordinaattien koillispuolelta havaittiin kuitenkin yksi kvartsi-iskos, jota ei otettu talteen, kuluneessa rantatörmässä ja törmän alareunassa oli palaneita kiviä. Kivet ovat selvästi vielä törmän alarinteessä, eivät vesijätöllä, joten voi otaksua, että tulisijaa ympäröivää aluetta on vielä säilynyt jossain määrin ehjänä. Tästä noin 20 metri pohjoiseen on myös palaneita kiviä törmän alaosassa.
Törmä on korkeudeltaan noin 1–1,5 metriä ja 6–7 metriä leveä, sen järven puoleinen reuna on luiskamainen. Törmän päälle ja sen taakse tehdyissä koekuopissa ei ollut löytöjä. Törmän päälle tehdyssä kuopassa on irtonaista harmahtavaa hiekkaa. Törmässä on pinnassa ohut jäkälä ja sammalpeite, järven puoleinen reuna on kulunut melko paljaaksi.
Inventoinnin havaintojen perusteella voi olettaa, että törmässä on mahdollisesti säilynyt vielä esihistoriallisia kulttuurikerroksia, koska sekä tulisijan jäännöksiä ja löytöjä on törmän pinnassa. Kohteen säilyneisyys ja laajuus on todennettavissa koekaivauksella. Tässä vaiheessa muinaisjäännösalueeksi ehdotetaan noin 50 metriä pitkää aluetta, joka kattaa törmän, osan rantahietikkoa ja törmän metsän puoleista aluetta.

Koljonvirta juhlakenttä (Maarakenteet)
Historiallinen; Koljonvirran hauta-alueen eteläpuolella, juhlakentän kaakonpuoleisen rinteen päällä, sijaitsee kahdeksan erikokoista kuoppajäännöstä. Kuoppajäänteistä pohjoisin ja eteläisin ovat selkeimmin havaittavissa. Loput kuoppajäänteistä jäävät niiden väliin, eikä niitä ole mitattu tarkemmin paikoilleen. Mitattujen kuoppien koordinaatit ovat (pohjoisin kuoppa) N 7051871 E 508480 ja (eteläisin kuoppa) N 7051841 E 508472.
Kuoppajäänteet on kartoitettu vuoden 2000 inventoinnin yhteydessä. Pohjoista kuoppaa on tutkittu vuonna 2005. Kaivaushavaintojen perusteella kyseessä on kahdesti eri aikoina kaivettu kuoppa, jonka ajoituksesta ja funktiosta ei kuitenkaan pystytty sanomaan mitään varmaa. Vuonna 2018 tutkittiin eteläisintä kuoppaa. Sen koko on noin 3,8 x 2,9 metriä. Kuoppa ei ole teräväreunainen, vaan pikemminkin pehmeälinjainen itä-länsi suuntainen soikio, joka syvimmillään on noin puoli metriä syvä. Myös eteläisimmän kuopan suhteen todettiin, että kuoppaa on kaivettu kahteen eri otteeseen, joista jälkimmäiset kaivamiset ovat suhteellisen nuoria.
Kuopat voivat olla venäläisten tykkiasemia tai majoituskorsuja. On myös mahdollista, että majoituskorsua tai tykkiaseman kuoppia olisi myöhemmin hyödynnetty perunakuoppana, minkä jälkeen osa niistä on toiminut jätekuoppana.

Koljonvirta hiilihauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Koljonvirta hauta-alueen tuntumassa matalassa varvikossa kookkaiden mäntyjen vieressä havaittiin muodoltaan lähinnä pyöristyneen kulmikas painanne. Painanteen arvioitu laajuus maan pinnalla on noin 2,3 x 2 m ja syvyys 20 cm. Sitä tutkittiin ensin maanäytekairauksin. Niissä todettiin suhteellisen runsaasti hiiltä ja nokea, mikä viittasi mahdolliseen hiilihautaan.
Kairausten perusteella päätettiin kaivaa lapiolla ja lastalla koekuoppa (70x50 cm), joka kaivettiin painanteen keskikohtaan. Koekuopasta löytyi lisää hiiltä ja hiiltynyttä puuta, minkä perusteella, samoin kuin painanteen muiden ominaisuuksien nojalla, kyseessä on hiilihauta.

Tavinniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt eri-ikäistä metalliesineistöä, joista ainakin hevosenkenkäsoljen kaaren katkelma on myöhäisrautakautinen.
Löydöt on tehty historiallisen Savolan tilan alueella, jossa Turun yliopiston arkeologian oppiaine kaivoi 1700-luvulle ja 1800-luvulle ajoittuvia kulttuurikerroksia vuonna 1998.

Mäntyniemi nälkään kuolleiden hautausmaa (Hautapaikat)
Historiallinen; Kiuruvedelle perustettiin uusi hautausmaa 1830-luvulla vanhasta pappilasta Mäntyniemeen päin Kiurujärven rannalle. Sinne ei kuitenkaan haudattu muita kuin nälkään kuolleita 1860-luvun lopulla. Se johtui ilmeisesti kahdesta syystä: seurakuntalaiset halusivat omaistensa leposijan läheltä kirkkoa, ja toisaalta uuden hautausmaan maaperä osoittautui huonoksi ja kivikkoiseksi. Suurina nälkävuosina Kiuruvedellä kuoli nälkään satoja ihmisiä, mahdollisesti jopa 1100 henkeä. Mäntyniemelle on Kiuruveden toimesta pystytetty muistomerkki vuonna 1955. Muistolaattaan on kaiverrettu teksti: "Tässä lepäävät suurina hallavuosina 1867-1868 nälkään sortuneet korvenraivaajat". Perimätiedon mukaan muistomerkin alle ja sen ympäristössä oleviin joukkohautoihin on haudattu kaikkiaan 1 200 vainajaa, joista 500 arvellaan olevan kiuruvetisiä. Suurimman osan haudatuista uskotaan olevan kotoisin Pohjois-Suomesta ja Pohjanmaalta.

Koivuranta (1000034396) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kojanniemen etelärannalla, Hoikkalahden pohjoispuolella sijaitse 31 kiviröykkiötä. Röykkiöt sijoittuvat Kortekaarteen talon luoteispuolelle, Kojanniemen molemmin puolin sijoittuvaan kapeaan mäkien väliseen laaksoon. Röykkiöitä havaittiin noin 250 metrin pituiselta ja noin 60 metrin levyiseltä alueelta. Röykkiöiden koko vaihtelee noin 1 ja 3 metrin välillä, korkeutta niillä on 0,5 - 1 metriä. Röykkiöissä ei vaikuta olevan maata, vaan ne on tehty yksinomaan kivistä.
Röykkiöt ovat mitä ilmeisemmin kaskiröykkiöitä. Vuoden 1788 kartalla paikka on asumaton, samoin kuin 1845-46 laaditulla pitäjänkartalla. Myöskään vuoden 1974 peruskartan läheiset pellot eivät ulotu alueelle. Vanhojen karttojen perusteella asutus paikalle on tullut 1800- luvun puolivälin jälkeen mutta kaskeamista on voitu alueella harjoittaa myös ennen kiinteää asutusta.

Suontaka (1000034401) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hoikkalahden pohjukassa, Suontaan talon länsipuolelta, havaittiin 50 kiviröykkiötä. Röykkiöistä suurin osa on Kojanniementien länsipuolella – 13 niistä sijoittuu tien itäpuolelle. Röykkiöt on koottu kivistä ja valtaosa niistä on selkeästi erotettavissa avarapohjaisessa metsikössä.
Röykkiöiden halkaisija vaihtelee noin 1,5 ja 4 metrin välillä. Korkeimmat röykkiöt ovat noin 1,4 metriä korkeita ja matalimmat reilu puoli metriä. Kiviröykkiöt ovat mitä ilmeisemmin kaskiröykkiöitä. Pellonraivauskiviksi ne on koottu liian tiiviiksi rykelmäksi mäen korkealle osalle. Paikalla on ollut talo kaikilla tarkastetuilla vanhoilla kartoilla (v. 1788 Ylä-Savon yleikartta, vuosien 1845-46 pitäjänkartta, v. 1974 peruskartta).

Hottikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hoikkalahden eteläpuolella Hottikankaalla sijaitsee tervaränni noin 109 metrin korkeustasolla. Vesirajaan tervaränniltä on noin 110 metriä.
Tervaränni on noin 3,5 metrin pituinen ja hieman alle kaksi metriä leveä kaivanto, jonka leveys on noin 1,5 metriä. Maastoon tervaränni sijoittuu lounas-kaakko suuntaisesti (rinne laskee paikalla loivasti kaakkoon). Tervarännin päässä, kaakon puolella, on noin halkaisijaltaan noin metrinen juoksutuskuopan painauma. Sekä tervarännin että juoksutuskuopan maksimisyvyys on noin 30 cm.
Tervarännin pohjalle tehdystä koekuopasta havaittiin pintakarikkeen alta, noin 10 cm syvyydestä ohut huuhtoumakerros. Huuhtoumakerroksen alla maaperä oli sekoittunutta hiekkaa. Noin 35 cm syvyydestä todettiin muutaman sentin paksuinen hiili- ja nokikerros.

Tuliniemi (1000034403) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hoikkalahden suun eteläpuolella, Tuliniemen tyvessä, sijaitsee 28 kaskiröykkiötä. Röykkiöt sijoittuvat niemeen johtavan tien molemmin puolin noin 240 x 60 metrin kokoiselle alueelle.
Röykkiöiden halkaisija vaihtelee noin 1,5 ja 3 metrin välillä. Korkeutta röykkiöillä on keskimäärin hieman alle metri. Osa röykkiöistä on vahingoittunut ilmeisesti metsätöiden yhteydessä.
Ylä-Savoa esittävällä yleiskartalla (v. 1788) Tuliniemen tyveen on merkitty talo. Pitäjänkartalla (v. 1845-46) paikka on autio. Vuoden 1974 peruskartalla paikalle on merkitty talo, mikä on samalla paikalla edelleen.

Mietilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1823 kartalla (Thilen 1823) Rikkalahden koillisosaan on merkitty kaksi taloa, numerot 9 (Postila) ja 10 (Mietilä). Paikalla on nimeämättömät talot samoissa paikoissa myös vuoden 1845 pitäjänkartalla (Thilen 1845). Vuoden 1974 peruskartalla tilanne on muuttunut: pohjoisempi taloista Mietilä on autioitunut ja sen paikalla on pellon ja metsän raja. Postilan talo sen sijaan on edelleen asuttu.
Vuoden 1823 kartan talot pystyy asemoimaan nykykartalle arviolta 30-40 metrin tarkkuudella. Paikkaa tarkastaessa nykyisen Niinimäen talon luoteispuolelta todettiin neljä raivausröykkiötä sekä yksi, noin 4,5 x 4,5 m kokoinen rakennuksen perustus. Perustuksen koilliskulmalla on nähtävissä noin 1,5 x 1,5 m kokoisen uunin jäännökset. Perustus on tehty kivistä ja maasta – sammalkerroksen alta pilkotti myös muutama tiilen kappale.
Alueelta havaittujen raivausröykkiöiden halkaisija vaihtelee 5 ja 7 m välillä. Ne olivat pi-kemminkin lykitty alarinteeseen kuin huolellisesti paikalleen kasattuja. Maasto rakennuksen perustuksen ja raivausröykkiöiden alueella on avarapohjaista talousmetsää.

Rajaniemi (1000034637) (Taide)
Ajoittamaton; Kalliomaalaus sijaitsee Etelä-Konneveden kansallispuiston alueella, Kodanovisenselän Kumpusaaren pohjoisrannalla, pohjoiseen osoittavan Rajaniemen itärannalla Jokilahdessa.
Aivan rannan tuntumassa sijaitsevassa kallioseinämässä on sen pohjoispäässä havaittavissa antropomorfiset kasvot. Tästä eteenpäin lahden pohjukkaa kohti mentäessä seinämän eteläpäässä on lippa noin 5-6 metrin korkeudessa. Lipan alla on vaaleampaa ja tasaista kalliopintaa.
Maalaus on lipan alla olevassa vaaleassa kalliopinnassa. Kalliossa on vahva punaväriläikkä noin 1,8 metrin korkeudella rantakivikosta. Sen oikealta puolelta nousee ylös lippaa kohti toinen punavärialue. Maalauksessa ei ole havaittavissa selviä kuvioita, mutta joitakin pysty- ja vinosuuntaisia alueita läiskistä on erotettavissa.
Kalliopinnassa on hienoja halkeamia ja maalausalueen alaosa vaikuttaa rapautuneen ja lohkeilleen pois. Maalauksen alla oleva rantakivikko on lohkareinen.

Kolehmalanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Konnuslahden Kolehmalanniemen luoteeseen pistävän ison nimen tyvessä, loivasti länsi-lounaaseen laskevassa rinteessä. Maasto paikalla on tasaista ja vähäkivistä ja maaperä hiekkaa. Kohdalla on muutaman kymmenen metrin levyinen liki kivetön maasto kun ympärillä ja itäpuolella maaperä on varsin kivikkoinen. Asuinpaikka on ehjä ja kajoamaton. Asuinpaikkalöytöinä parista koekuopasta kvartsia, luuta ja keramiikan kappale.

Risukangas (1000034730) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Voudinsuon luoteispuolella on matalavallinen naurishauta, kooltaan noin 4 x 2 m. Kuopassa ja vallissa on havaittavissa ohut podsolimaannos.

Mustalahti (1000035129) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Puutossalmen kylässä, vuoden 1777 kartalla talon F paikka ja sille selitys: "Disponeras af Cuopio Regala Bränneriet", "Brännerie Hemman". Paikalla on siis ollut viinanpolttimo ja "polttajan" asuinpaikka. Talo on merkitty myös 1700-luvun loppupuolen yleiskarttoihin ja niissä vielä "Mustalax" nimi mitä huomiota ei lähialueen muille taloille ole suotu. Talo ei siis ole ollut vähäpätöinen vaan laajemmin tunnettu.
Vuoden 1831 kartassa (Henriksberg och Mustola Hemmanens Ägor) talo on siirtynyt pois rannasta, runsaat pari sataa metriä lännemmäksi, kohdalle missä nyt on Alapiha niminen talo. Vanha talonpaikka on siis autioitunut varsin varhain, jo 1800- luvun alkupuolella. Paikka on sen jälkeen ollut peltoa ja hakamaata. Nyt paikalla on edelleen peltoa ja niemen kärjessä hoidettua niittyä. Pitäjänkartalla 1846 talo on edelleen Mustola niminen, 1924 kartalla Väänälä niminen ja 1942 kartalla Alapiha.
Tarkkuusinventoinnissa todettiin, että paikalla on sijainnut talo, joka on autioitunut tai siirretty pois vuoteen 1831 mennessä. Maaperään ja sen korkeussuhteisiin
perustuen todennäköisin vanhan talon paikka olisi alueen itäpäässä, rannan tuntumassa. Paikka on nykyisen saunamökin tienoilla, jossa on pari metriä lähiympäristöään korkeampi moreenimuodostuma. Tältä alueelta löytyivät selvimmät merkit muinaisjäännöksestä. Vuoden 1777 kartan perusteella tonttialue on kuitenkin ollut laajempi, ja siinä on saattanut olla aittoja, karjasuojia, latoja tai muita talousrakennuksia päärakennuksen lisäksi.
Löytöaineiston vähäisyyden ja suhteellisen yksipuolisuuden perusteella kyseinen vuoden 1777 kartalle merkitty talo ei ole ainakaan useita vuosisatoja sijainnut paikalla. Merkille pantava on myös, että koekuopissa ei havaittu vahvaa nokimaata eikä suuria määriä rikkoutunutta esineistöä. Yhdessä vähäisen metalliesineistön kanssa, tämä saattaa viitata siihen, että paikalla ollut talo on vuoteen 1831 mennessä hyvässä järjestyksessä siirretty uuteen paikkaan, todennäköisimmin nykyisen Alapihan kohdalle. Jos asuinrakennus talousrakennuksineen ja irtaimistoineen olisi palanut, siitä olisi pitänyt jäädä paikalle selvästi enemmän hiiltä, nokea ja löytöjä kuin paikalla nyt todettiin.

Naarajärvi Käänniänniemi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Asuinpaikka sijaitsee Naarajärven koillisrannalla, pienen niemekkeen kaakkoiskärjessä. Pienen moreeniharjanteen kaakkoiskärki Naarajärven rannalla, järven pintaa arviolta 1,5 - 2 m korkeammalla. Harjanteen laki on melko tasaista, maaperä on pienikivistä hiekkamoreenia. Alueelle tehtiin neljä koekuoppaa noin 5 x 5 m:n alalle. Koekuopitettu alue on noin 7-12 m rantaviivasta luoteeseen.
Kahdesta koekuopasta ei löytöjä, yhdestä löytyi kaksi huonolaatuista kvartsi-iskosta ja yhdestä yksi huonolaatuinen kvartsi-iskos sekä noin 25 cm:n paksuinen (kivennäismaan pinnasta lukien) likamaakerros, jossa oli erittäin runsaasti pientä palaneen luun silppua (silmämääräisesti arvioituna kalanruotoa ja -luita). Koekuopissa oli selvä podsolimaannos. Alue vaikuttaa maaperältään koskemattomalta. Topografian perusteella asuinpaikka lienee suppea, arviolta 20 x 20 metrin luokkaa. Puusto asuinpaikan kohdalla on nuorehkoa kuusta ja mäntyä, hieman myös lehtipuuta.
Tarkemmin ajoittavaa materiaalia ei ole - kohde voi ajoittua kivikaudelta varhaismetallikaudelle ellei varhaiselle historialliselle ajalle.

Pellosmäen rajamerkki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Halkaisijaltaan n. 30 cm kivistä kasattu kivikasa, jonka muoto peittyy suurimmaksi osaksi tiheään kasvustoon, mutta on yhdeltä puoleltaan esillä suorahkona seinämänä. Kasassa ei esiinny pystykiveä, eikä sen näkyvillä pinnoilla ole merkintöjä. Kasa on muotona kuitenkin ympäristöstään selvästi poikkeava ja ihmisen tekemä. Sen pisin halkaisija on n. 3 m. Alueelta on kaadettu muutamia vuosia takaperin puita, ja paikka on nykyisin tiheänä vesakkona. Kivikasan päältä on kaadettu myös täysimittainen havupuu.
Röykkiö on jokseenkin täsmälleen paikalla, johon on vuoden 1783 Pellosmäen isojakokartalle merkitty "En gammal råsten". On syytä olettaa, että kyseessä on tämä kiviraunio.

Kainuuntie, Pellesmäki (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kainuuntie on ollut Itä-Suomen keskeinen valtaväylä ilmeisesti jo 1600 luvulta lähtien. Vanha ratsutie rakennettiin ja levennettiin kärrykelpoiseksi Kustaa III:n toimesta 1700-luvun lopulla. Suomen viimeinen kuningas Kustaa IV Adolf on matkustanut tätä tietä Leppävirran kautta Kuopioon 1800-luvun alussa. Tästä matkasta tie sai paikkakuntalaisten puheissa nimen ”Kuninkaantie”. Tietä on nimitetty alueella Kainuuntieksi ja Kuninkaantieksi.
Tie Kuopiosta Leppävirralle uusittiin täydellisesti 1957-1967. Sitä ennen tielinja on kulkenut ainakin 1920 luvun lopulle asti jokseenkin tarkalleen 1700-luvun lopun tien linjauksen kohdalla, todennäköisesti vastaten myös varhaisempaa tien linjausta. Tielinja on 1700-luvulla kulkenut Kuopiosta Juvan kautta Mikkeliin haarautuen Juvan pohjoispuolelta Rantasalmen kautta Savonlinnaan sekä Juvan kirkolla myös Puumalan kautta Viipuriin. Tietä ovat kulkeneet myös sekä Ruotsin että Venäjän sotajoukot Suomen sodassa v. 1808-1809.
Vitostien (vanha vt 5, nyt Vitostie -niminen) itäpuolella on hyvin säilynyt, noin 120 m pituinen pätkä vanhaa Kainuuntietä. Tältä osin tie on täysin metsittynyt ja tienpohjasta kasvaa puita ja pensaita. Tie on noin 7 m leveä ja sen reunoilla on penkat ja paikoin ojat. Vuosien 1971 ja -86 peruskartoilla kyseinen osuus on merkitty kärrypoluksi joka pohjoispäässä liittyy Vitostiehen. Vuoden 1986 jälkeen Vitostien pientareita on leikattu, jolloin osa vanhan Kainuuntien pohjoispäästä (tällä osuudella) on leikkautunut pois.

Kainuuntie, Sulkupuro (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kainuuntie on ollut Itä-Suomen keskeinen valtaväylä ilmeisesti jo 1600 luvulta lähtien. Vanha ratsutie rakennettiin ja levennettiin kärrykelpoiseksi Kustaa III:n toimesta 1700-luvun lopulla. Suomen viimeinen kuningas Kustaa IV Adolf on matkustanut tätä tietä Leppävirran kautta Kuopioon 1800-luvun alussa. Tästä matkasta tie sai paikkakuntalaisten puheissa nimen ”Kuninkaantie”. Tietä on nimitetty alueella Kainuuntieksi ja Kuninkaantieksi.
Tie Kuopiosta Leppävirralle uusittiin täydellisesti 1957-1967. Sitä ennen tielinja on kulkenut ainakin 1920 luvun lopulle asti jokseenkin tarkalleen 1700-luvun lopun tien linjauksen kohdalla, todennäköisesti vastaten myös varhaisempaa tien linjausta. Tielinja on 1700-luvulla kulkenut Kuopiosta Juvan kautta Mikkeliin haarautuen Juvan pohjoispuolelta Rantasalmen kautta Savonlinnaan sekä Juvan kirkolla myös Puumalan kautta Viipuriin. Tietä ovat kulkeneet myös sekä Ruotsin että Venäjän sotajoukot Suomen sodassa v. 1808-1809.
Vitostien itäpuolella, Sulkupuron talon eteläpuolella on noin 100 m pituinen hyvin säilynyt pätkä vanhaa Kainuuntietä. Tie on noin 7 m leveä ja sen reunoilla on penkat ja ojat. Tienpätkä hiipuu etelässä pensaikkoon, jossa se ei enää ole hahmotettavissa. Vuosien 1971 ja -86 peruskartoilla kyseistä tienpätkää ei ole hahmotettavissa, joten se lienee jäänyt pois käytöstä myös maa- ja metsätalouskäytöstä ennen 1970-lukua.

Kainuuntie, Lähteenkuja (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kainuuntie on ollut Itä-Suomen keskeinen valtaväylä ilmeisesti jo 1600 luvulta lähtien. Vanha ratsutie rakennettiin ja levennettiin kärrykelpoiseksi Kustaa III:n toimesta 1700-luvun lopulla. Suomen viimeinen kuningas Kustaa IV Adolf on matkustanut tätä tietä Leppävirran kautta Kuopioon 1800-luvun alussa. Tästä matkasta tie sai paikkakuntalaisten puheissa nimen ”Kuninkaantie”. Tietä on nimitetty alueella Kainuuntieksi ja Kuninkaantieksi.
Tie Kuopiosta Leppävirralle uusittiin täydellisesti 1957-1967. Sitä ennen tielinja on kulkenut ainakin 1920 luvun lopulle asti jokseenkin tarkalleen 1700-luvun lopun tien linjauksen kohdalla, todennäköisesti vastaten myös varhaisempaa tien linjausta. Tielinja on 1700-luvulla kulkenut Kuopiosta Juvan kautta Mikkeliin haarautuen Juvan pohjoispuolelta Rantasalmen kautta Savonlinnaan sekä Juvan kirkolla myös Puumalan kautta Viipuriin. Tietä ovat kulkeneet myös sekä Ruotsin että Venäjän sotajoukot Suomen sodassa v. 1808-1809.
Vitostien länsipuolella on noin 200 m pituinen hyvin säilynyt pätkä vanhaa Kainuuntietä. Tien leveys on noin 7 m ja sen laidoilla penkat ja paikoin ojat. Ympäristö on sekametsää. Vuosien 1971 ja -86 peruskartoilla tielinjan kohdalla on tilusraja. Kyseinen tieosuus on siis jäänyt pois käytöstä ennen 1970-lukua.

Palokaarre (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Rautalammin Saikarilla, Niiniveden Palokaarteen eteläisessä lahdenpohjukassa on matalassa rantavedessä jäänteitä puusäleistä tehdyistä kalanpyydyksistä eli liistekatiskoista. Niitä on useita ehkä noin 20-30 metrin levyisellä alueella.
Noin puolen kilometrin päässä on vanha talonpaikka, Hiekkala, joka on mahdollisesti ollut asuttu jo 1500-luvulla.
Maastotarkastuksessa 2023 havaittiin useiden liistekatiskojen jäännökset, jotka erottuvat selvästi vedessä. Osa liisteistä on edelleen pystyssä ja niiden perusteella katiskojen muodot ovat edelleen hahmotettavissa. Lisäksi järven pohjassa on paljon irrallisia liisteitä. Osan liisteiden yläosista näkyy veden pinnan yläpuolella. Tarkastushetkellä veden syvyys paikalla oli arviolta 40-50 cm.

Museo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vesannon keskustan kaakkoispuolella, Vesantojärven pohjoispään itärannalla, omakotitalon piha-alueen lounaispuolella, sijaitsee hiilihauta. Hiilihauta on pyöreähkö ja halkaisijaltaan noin seitsemän metriä. Sen keskiosa on kuopalla, jonka syvyys vallien päältä katsottuna on noin 60 cm. Hiilihaudan laidalle tehdystä koekuopasta kunttakerroksen alta paljastui vanhan nokinen ja hiilen sekainen hiekkamoreeni.

Jataniemi (1000035408) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pielavesijärven Kirkkosaaren Kokkoselkään pistävän niemen länsirannalla, aivan rantaviivan tuntumassa, sijaitsee tervahauta. Se on halkaisijaltaan noin 14 metriä ja vallit ovat korkeimmillaan vajaan metrin korkuiset. keskiosan syvyys valleihin nähden on noin 70 cm. Tervahaudan halssi on lännessä rantaan päin. Itäpuolen valli on matalampi ja sen kohdalla kulkee polku. Pohjoispuolen valliin tehdyssä koekuopassa oli havaittavissa noin 13 cm turvekerros ja sen alla vahvasti nokeentunut maa, jonka seassa runsaasti hiiltä.
Tervahaudasta noin 85 metriä pohjoisluoteeseen sijaitsee lisäksi hiilihautoja. Hiilihauta 1 on kaksoishauta, jonka vallit ovat noin 4 metriä halkaisijaltaan. Hiilihauta 2 vallit ovat epämääräisemmät. Molempien koekuopituksessa keskiosissa oli havaittavissa vahva noen ja hiilen sekainen maa heti turpeen alla. Hiilihauta 1 valliin tehdyssä koekuopassa näkyy kaksoismaannos.

Pappilanjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nilsiän keskustan kaakkoispuolella, Pappilanjoen (ent.Kangasjoki) varrelle on merkitty kolme myllyä ns. Kuninkaan tiekartastoon v. 1790, joskin yleiskarttatasoisen kartan tarkkuuteen on syytä suhtautua pienellä varauksella. Isojakokartalla (1778) paikalla on kaksi myllyä. Pitäjänkartalla (1846) myllyjen kohta on suttuinen, mutta myllyjen kohdan länsirannalla vaikuttaisi olevan rakennus tai rakennuksia. Vanhalla peruskartalla (1973) paikalla ei enää ole rakennuksia.
Joen uoma paikalla on syvä, useamman metrin joen töyrään peltoja matalammalla. Joen länsirannalla, jokiuomaa korkeammalla terassilla, sijaitsee rakennuksen perustus kohdassa N 7007746 E 555642. Perustus on kooltaan noin 7x7 metriä. Siinä on havaittavissa noin 2,5 metriä leveä sortunut uunirakenne. Uunirakenteessa on havaittavissa sekä tummanruskeaa savitiiltä että Nilsiän liuskekiveä. Yksittäisiä tiilenkappaleita näkyi myös myllyuoman pohjalla.
Toinen rakennuksen perustus havaittiin uoman pohjalta, joen itärannalta (N 7007760 N 555673). Perustus on tehty lohkokivistä ja on kooltaan noin 5 x 5 m. Perustus on osin tuhoutunut, muutamassa kohdin kivikertoja on kaksi, suurimmassa osassa yksi.
Rakennusten perustusten lisäksi uoman rannoilla on säilynyt paikoin varsin näyttäviä lohkokivisiä myllypadon rakenteita. Pisin näistä sijoittuu uoman länsirannalle ja on pituudeltaan yli 20 m. Uomassa kiinni olevan päädyn korkeus tässä rakenteessa on hieman alle kaksi metriä. Joen uoma vaikuttaa peratulta rakenteiden kohtaa laajemmalta alueelta. Inventointihavaintojen perusteella rajattu muinaisjäännösalue pitää sisällään mainitut rakenteet ja peratulta vaikuttavan jokiuoman osuuden.
Rakenteiden ikää ei inventoinnin yhteydessä selvitetty karttatarkastelua enempää. Osassa lohkokiviä on näkyvissä rautapultteja, mikä viittaisi 1800-lukuun. Osa rakenteista voi olla silti tätä vanhempia.

Laatanvaaru 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuopion Riistaveden Laatanvaarun ja Laatanlammen välisellä hiekkaharjulla, tasaisella kohdalla ulkoilutien vieressä. Maastossa on havaittavissa noin 6x8 metrin heikko painanne mäntykankaalla vain metrin verran ulkoilureitin itäpuolella.
Lapionpistossa hienoon hiekkaan löytyi pala harmaata piitä ja kvartsiesine/-terä. Lidar 5p -korkeusmallissa erottuu myös kaksi muuta hyvin samankaltaista painannetta säännöllisin välein edellä mainitusta asumuspainanteesta (ks. alakohteet). Näistä ei kuitenkaan ole tehty löytöjä.

Laatanvaaru 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuopion Riistaveden Laatanvaarun ja Laatanlammen välisellä hiekkaharjulla sijaitsee tervahauta. Tervahauta on kuusen taimikossa, jonka maaperässä näkyy jälkiä metsäaurauksesta. Haudan halkaisija on noin 7 metriä ja syvyys noin 1,6 metriä. Kuoppaa kiertävän vallihaudan leveys on noin 2 metriä ja kuopan pohjalla on havaittavissa vahva nokimaa ja hiiltä.

Puijonsarvennenä (Hautapaikat)
Historiallinen; Kuopionniemen pohjoiskärjessä sijaitsevalla kallioisella niemellä on havaittavissa matala maansekainen kiviraunio. Ennen kohteen löytymistä sen luota on keväällä 2019 saatu rautakauteen viittaavia metallinetsintälöytöjä (keihäänkärki, veitsi, sulanutta metalliseosta) sekä palanutta luuta.
Kohdetta on tutkittu kaivauksin vuonna 2020. Löytöinä on runsaasti palanutta luuta, josta ainakin osa tunnistettavissa ihmisen luuksi, ja muutama saviastian pala. Tutkimusten perusteella kohde varmistui rautakautiseksi polttohautaukseksi.
Alueella on myös nelisivuinen kiveys, todennäköisesti historialliselta ajalta ja rantakalliossa vaakunaa esittävä kalliopiirros 1900- luvun alusta.

Vaarunkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuopion Riistaveden Vaarun eteläpuolisella mäntykankaalla sijaitsee tervahauta. Se näkyy hyvin Lidar-rinnevarjostuskartoilla ja maastossa n. 1,5 m syvänä maavallin ympäröimänä kuoppana. Kuopan halkaisija on 7-8 m, ja sitä ympäröi maavalli, n. 3 m leveä. Pohjalla on vahva noki- ja hiilikerros.

Orivaaru (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tuusjärven Orivaarun länsipään pohjoispuolella hakkuuaukiolla, loivasti pohjoiseen laskevassa maastossa suurikokoinen, hyvin säilynyt vallimainen rakenne, jonka halkaisija on noin 17 metriä. Rakenteen keskellä on laakea kuoppa, jonka maksimisyvyys kuopan pohjalta ulkovallin pintaan on noin 1,5 metriä. Keskikuopan pohjalla ja vallin tyvessä on havaittavissa vahvasti nokeentunutta ja hiilensekaista maata. Vallirakenteesta lähtee halssi luoteeseen, heti halssin alussa syvähkö kuopanne ja tästä eteenpäin noin 4,5m päässä toinen pienempi kuopanne.

Ampumarata (1000036883) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ampumaradan eteläpuolella sijaitsee hiilihauta. Kaksiosainen hiilihauta sijoittuu ulkoilureitin risteyksen pohjoispuolelle nuorehkoon sekametsään. Hiilihaudan koko on noin 5 x 12 metriä. Hiilihaudassa on kaksi vierekkäistä, noin 4,5 x 4,5 metrin kokoista, ja hieman alle puoli metriä syvää kuoppaa. Kuopan pohjalle tehdyn lapionpistossa todettiin heti turpeen alla olevan runsaasti kekäleistä hiiltä.

Sahinniemi (1000036890) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiekkamoreenikumpareella sijaitseva tervahauta, jonka läpimitta noin 19 m. Halssi osoittaa lounaaseen. Vallin ulkolaita on jyrkkä, korkeus noin 100 cm. Haudan keskikohta on noin 120 cm reunoja alempana. Reunavallit ovat noin 2 m leveät – ilmeisesti kaksoisvalli. Reunojen ulkopuolella kiertää parikymmentä cm syvyinen, noin metrin levyinen katkonainen oja. Tervahauta vaikuttaa melko hyvin säilyneeltä. Kohta on nuorta istutuskuusikkoa, seassa myös nuorta mäntyä ja lehtipuuta. Kasvillisuus on erittäin tiheää.
Ympäristöstä ei havaittu tervapirtin jäänteitä. Tervahauta on sijainnut muutaman sadan metrin säteellä asutuksesta, joten sellaista ei liene tarvittu tai sitten jäänteet jäivät havaitsematta hyvin tiheässä istutuskuusikossa.

Hetekumpu (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivikkoisen hiekkamoreenikumpareen koillisrinteellä todettiin 6 kpl kiviröykkiöitä, kooltaan 1 x 1 m – 10 x 4 m, noin 60 x 75 m:n alalla. Kaksi suurinta, vallimaista röykkiötä lienevät pohjaltaan kaskiröykkiöitä, mutta muotonsa ja kokonsa perusteella ne viitannevat siihen, että näiden koillispuolella, tasaisemmalla rinteellä on joskus ollut pelto. Viitteitä sellaisesta ei vanhoissa kartoissa kuitenkaan todettu. Muut 4 röykkiötä ovat pieniä, pyöreähköjä ja kekomaisia – tyypillisiä kaskiröykkiöitä – siis kiinteitä muinaisjäännöksiä. Maaperä näiden alueella on kuivaa kivikkoista hiekkamoreenia – ei soveltuvaa peltoviljelykseen. Puusto on pääasiassa mäntymetsää. Mainittakoon, että läntisimmistä kaskiröykkiöistä noin 10 m. länteen oli tuulenkaato, jonka juurakon paljastamassa maaperässä ei ollut viitettäkään kaskeamisesta. Mahdollisesti kohdan kaskiala on ollut varsin pieni.
Tien eteläpuolinen alue oli hakattu ja äestetty. Kasvillisuus oli matalaa. Tällä alueella ei röykkiöitä hyvistä havainto-olosuhteista huolimatta havaittu, joskin rankalta vaikuttanut äestys on voinut tuhota pienet kaskiröykkiöt.

Riita-aho (1000036912) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vinovalovarjostekartoilla havaittu rengasmainen valli metsässä, mahdollisesti hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tavinniemi 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kellarmäen kohdalla Tavinniemeä halkovasta tiestä erkaantuu länsiluoteeseen metsätie. Tämän tien eteläpuolella noin 250 m tienhaarasta on 16 kuoppaa hiekkaisessa etelään viettävässä rinteessä. Kuoppia 55 m:n matkalla, 5 -20 m:n päässä metsätiestä. Sammaloituneet kuopat ovat soikeita ja keskimääräisiltä mitoiltaan 3,5 x 2,5 x 0,5 m. Kuopat ovat välillä yhdessä, välillä kahdessa rivissä. Rinteessä on myös kaksi modernin näköistä jäännöstä, joissa on vielä havaittavissa puurakenteita ja kattohuopaa.
Kuoppien on arveltu liittyvän Suomen sotaan.

Kellarmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Luode-kaakko -suuntainen maavalli on Kellarmäen lounaaseen viettävässä rinteessä noin 30 m päässä rannasta. Noin 70mmetrin päässä etelässä kulkee pellon reunaa pitkin Tavinniemeä halkovalle ajotielle johtava hiekkatie.
Yhtenäinen valli on 21 m pitkä ja 2,5 m leveä. Rinteen puolelta sen korkeus on 40-50 cm, rannan puolelta noin metrin. Vallin edessä rannan puolella on kuoppa, syvyys noin 60 cm. Kuoppaa ympäröi suorakaiteen muotoinen maavalli, mitoiltaan 5,5x3,5 m.

Koskela 1 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Suuri kartiomainen maakivi vanhalla peltoalueella, joka kasvaa koivua. Kiven luoteen puoleisella seinällä aika alhaalla ainakin yksi hieman heikosti erottuva karsikkomerkintä, 184(9 tai 2).

Alkkola (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Peltoalueella sijaitsevassa suuressa maakivessä useita karsikkomerkintöjä kohti pihapiiriä eli koillista osoittavalla seinämällä. Selvimmin erottuu keskivaiheilla vuosiluku 1868. Sen ylä- ja alapuolella heikommin erottuvia merkintöjä.

Puijo Näkötorni (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Puijon lakialueen tuntumassa loivasti koilliseen laskevassa rinteessä 26 kpl kaskiröykkiöitä. Alue on kivikkoista, mutta raivattu alue erottuu maastossa selkeästi. Rauniot ovat keskimäärin noin 50 cm x 1 metrin kokoisia ja niissä on 1-2 kivikertaa. Osa raunioista on koottu maakiven ympärille. Useiden röykkiöiden päällä on vanhoja, kookkaita kantoja.

Puijontie 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Välittömästi Puijontien länsipuolella kivikkoisessa maastossa sijaitsee yhdeksän pääasiassa suorakaiteen muotoista kuoppaa. Osa kuopista on noin 50-70 cm syviä, osa matalia ja heikosti erottuvia. Kuopissa on kiviä ja osa kivistä on nostettu kuopan viereen. Alueella erottuu muitakin kaivelun merkkejä. Syvimmät kuopat sijaitsevat niemekkeen korkeimmalla kohdalla.

Puijontie 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Loivasti etelään viettävässä rinteessä aivan luonnonsuojelualueen eteläosassa, Puijolle johtavan tien länsipuolella sijaitsee kolme suorakaiteen muotoista kuoppaa, kooltaan noin 1 x 2 metriä. Kaksi kuopista on syvyydeltään noin 50cm. Kolmas kuoppa on täytetty roskilla.

Puijontie 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 50 metriä länteen Puijontiestä loivasti kaakkoon laskevassa rinteessä sijaitsee 4kpl nauriskuoppia. Kuopat 1 ja 2 sijaitsevat vierekkäin ylempänä rinteessä. Kuopat 3 ja 4 sijaitsevat hieman alempana rinteessä. Ne ovat suorakulmaisia, hieman alle 1 m syvyisiä ja kooltaan 1 x 2 metriä.

Peipposenrinne (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi kaskiviljelyyn liittyvää kellarikuoppaa ja kaksi nauriskuoppaa sijaitsevat ympäristöään hieman korkeammalla maastonkohdalla vanhassa kuusimetsässä. Kukkulan laella on kaksi suurempaa, kellarimaista kuoppaa. Kellari 1 on kooltaan noin 3,5 x 2 metriä ja syvyydeltään noin 1 metri. Kellari 2 on noin 2,5 x 1 metriä ja syvyydeltään noin 50 cm. Kellarissa 2 on oviaukko lännen puolella. Alempana rinteessä on kaksi soikeaa kuoppaa, kooltaan noin 1 x 2 metriä ja noin 70 cm syviä.

Peipposenrinne 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Puijon eteläisen luonnonsuojelualueen länsirajan tuntumassa, loivasti laskevan rinteen alaosassa, vanhassa kuusimetsässä sijaitsee ainakin neljä kaskirauniota. Ne vaihtelevat kooltaan suurimman ollessa silmäkiven ympärille rakentunut ja kooltaan 3 x 3 metriä ja pienemmät hieman alle metrin kokoisia ja matalia.

Konttilantie (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Puijontieltä golf-kentän läpi Konttilaan kulkevan tien vieressä vanhassa kuusimetsässä sijaitsee kaksi suorakulmaista nauriskuoppaa, jotka ovat kooltaan noin 1 x 2 metrin kokoisia ja noin 50 cm syviä.

Puijo Iso-Valkeinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Jyrkän rinteen töyräällä kuusimetsässä sijaitsee useita sammalen peittämiä, heikosti havaittavia, mutta melko kookkaita kaskiraunioita, ainakin 8 kpl. Ne ovat kooltaan noin 2x1metriä ja niiden korkeus noin 40cm. Rauniot sijaitsevat lähekkäin tiiviinä ryppäänä.

Puijo Iso-Valkeinen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kumpuilevassa maastossa sijaitsee kaskiviljelyyn liittyviä kaskiraunioita (15 kpl) ja nauriskuoppia (4 kpl). Ne keskittyvät erityisesti maaston korkeimmille kohdille ja ylärinteisiin. Rauniot ovat keskimäärin pieniä, noin 1 m x 50 cm kokoisia. Silmäkiven päälle on asetettu vain muutamia pienempiä kiviä. Kuopat ovat kooltaan 1 x 2 metrin kokoisia ja noin 40 cm syvyisiä.

Puijo Pihlajaharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Etelään laskevassa rinteessä sijaitsee kolme suorakulmaista kaskiviljelyyn liittyvää nauriskuoppaa. Kuopat ovat kooltaan noin 1 x 2 metrin kokoisia ja noin 40 cm syviä.

Puijo Satulalaakso (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaakkoon laskevassa rinteessä sijaitsee useita kooltaan noin 1 x 0,5 metrin kokoisia ja sitä hieman suurempia kaskiraunioita. Joissakin raunioissa on silmäkiven päälle asetettu vain muutamia pienempiä kiviä.

Puijo Iso-Valkeinen 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pieni-Valkeisen etelärannalta etelään kulkevan polun vieressä sijaitsee noin 1 x 2 metrin kokoinen ja noin 50 cm syvä naurishauta.

Puijo Kokonmäki (Maarakenteet)
Historiallinen; Kokonmäen lakialueella sijaitsevalla lehtoalueella, alueen läpi kulkevan polun länsipuolella, tasaisella alueella sijaitsee neliömäinen kuoppa. Se on kooltaan noin 2 x 2 metriä ja noin 50 cm syvä. Kuopan ympärillä ei erottunut valleja eikä oviaukkoa. Lehtoalueelta ei havaittu selviä kaskiraunioita, mutta läheisestä kuusimetsästä, luonnonsuojelualueen ulkopuolelta niitä löytyi. Mahdollisesti kaskeamiseen liittyvä kellarikuoppa.

Konttila (1000037305) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kokonmäen alarinteessä, 100-120 vuotta vanhassa kuusimetsässä, sijaitsee kolme kaskirauniota ja yksi nauriskuoppa. Rauniot ovat kooltaan noin 1 x 1 metrin kokoisia ja melko matalia. Nauriskuoppa on soikea ja kooltaan noin 1 x 2 metrin kokoinen ja noin 40 cm syvä.

Hukanniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vanunvuoren Hukanniemen kaakkoisosassa, Vanunpirtin piha-alueella sijaitsee kalkkiuunin ja kalkkikivilouhoksen (alakohde 33433) jäänteet. Kalkkiuuni on kaivettu rinteeseen noin 10 metriä rantaviivasta ja on muodoltaan hevosenkengän muotoinen. Uunin suuaukko on kohti rantaa. Maavalli kohoaa ympäröivästä maastosta ja sen sisäpuolella on havaittavissa neliön muotoon ladotut kiviseinät, jotka osin ovat peittyneet reunavallista valuneen maa-aineksen alle. Kalkkiuuni on halkaisijaltaan noin 12 metriä.
Heti kalkkiuunin pohjoispuolelta alkaa louhosalue, joka on syvimmillään ja leveimmillään suuaukosta eteenpäin, kaventuen ja madaltuen kohti rinteen yläosaa. Varsinainen louhosalue on noin 24 metriä pitkä, seinämät syvimmillään reilu kolme metriä korkeat ja leveimmillään louhos on arviolta noin 10 metriä. Merkkejä louhituista kivistä on havaittavissa myös louhoksen yläpuolella.
Alue vaatii vielä tarkempaa kartoitusta.

Hukanniemi 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Vanuvuoren Hukanniemen keskiosassa sijaitsee melko pienialainen, mutta selvästi ihmisen tekemä kivirakenne. Kyseessä on kooltaan koillinen-lounassuunnassa noin 2,2 – 3 m leveä ja vastakkaisessa suunnassa noin 4,3 m pituinen laakakivistä ladottu kivirakenne. Korkeimmillaan se on noin 40 cm. Rakenteen luoteisosa, noin 200 x 300 cm alalta, on siisteimmin ladottu. Kaakkoisosa on epämääräisempi.
Latomus on tehty parin metrin korkuisen pystysuoran kallioseinämän koilliskupeeseen. Kyseistä kallioseinämää ei erotu maastomallissa. Siinä ei havaittu porauksen tai kiilauksen jälkiä, eikä muita merkkejä, jotka olisivat viitanneet kallion louhimiseen. Paikka on tiheässä sekametsässä, jossa kasvaa kuusia sekä pajuja ja muita lehtipuita. Kivirakenne liittyy mahdollisesti läheiseen Hukanniemen kalkkilouhokseen ja kalkkiuuniin.

Kalettomankangas (1000037749) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kalettomanlammen luoteispuolella, kaakkoon viettävällä kivettömällä hiekkakankaalla sijaitsee matala, heikosti erottuva painanne, halkaisijaltaan noin 3 m ja syvyydeltään alle 20 cm. Painanteen keskiosaan tehdyistä koekuopista löytyi mahdollinen kvartsiydin ja toisesta kvartsi-iskos. Koekuopissa oli havaittavissa selviä nokimaakerroksia noin 15 – 45 cm syvyydellä.
Lähiympäristöön, painanteen keskeltä noin 2 m etelään tehdyssä koekuopasa havaittiin myös selvää nokimaakerrosta noin 10 – 45 cm syvyydellä, mutta ei löytöjä. Painanteen keskikohdalta noin 2,5 m pohjoiseen metallinetsimellä löytyi kappale rautakuonaa, keskikohdalta noin 2 m etelään kappale sulanutta metallia, joka halkesi talteen otettaessa kahteen osaan ja keskikohdalta 5 m itään pieni lyijykuula, joka on yhdeltä sivulta tasainen. Kyseessä saattaa olla melko uudenaikainen musketinkuula, mutta toisaalta mahdollista on, että kyseessä on rautakautinen punnus. Yhtä nykyaikaista metallinkappaletta lukuun ottamatta mitään selvästi nykyaikaista ei usean kymmenen metrin säteellä löytynyt.
Kohteesta löytyneet kvartsit ovat selvästi ihmisen työstämiä ja paikalle kuljettamia. Nokikerros on mitä ilmeisimmin ihmisen aiheuttamaa. Metallilöydöt – varsinkin rautakuonan pala – eivät metsämaastossa ole todennäköisimmin selitettävissä satunnaisella roskaamisella.
On mahdollista, että kyseessä ovat ajallisesti eri kerrostumat, esimerkiksi vähäiset merkit kivikautisesta asuinpaikasta (kvartsiydin ja –iskos) ja painanteen tapauksessa myöhempi rautakautinen tai historiallisen ajan hiilihauta, joka on tehty raudanvalmistuksen tarpeisiin. Kerrostumat ja löydöt voivat olla myös samalta ajalta, jolloin ne todennäköisimmin liittyisivät rautakautiseen raudanvalmistukseen paikalla ja lähiympäristössä. Paikalla tai aivan lähistöllä saattaa siis olla rautakautinen tai esihistoriallinen raudanvalmistusuuni. Myös kivikautinen asuinpaikka on mahdollinen.

Wainikkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hamulan kylässä, hyvin loivasti koilliseen viettävältä peltoalueelta paikannettiin 1700-luvun lopun isojakokartan perusteella kaksi vanhaa talon tai torpan paikkaa. Kartalla talot oli merkitty Ca, Wainikkala krono Hemman ja Wainikkala krono B Hemman. Alueella on ollut kiviraunio (uuninjäännös?), joka on raivattu pois vuosikymmeniä sitten. Samalla alueella on ollut myös kaivon jäännös, joka on täytetty kivillä. Alueelta on lisäksi löytynyt vanhoja rahoja metallinilmaisimella.

Hamula talo C (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hamulan kylässä, koilliseen viettävältä hiekkamoreeniharjantelta peltoalueella paikannettiin 1700-luvun lopun isojakokartalta historiallinen talonpaikka. Kohdalla on aiemmin sijannut talo, johon liittynyt kivikasa (talon uuni?) on viime vuosikymmenten aikana raivattu pois. Alueen eteläpuolella sijaitsee vanha talousrakennus. Topografian ja paikallisen asukkaan kertoman perusteella 1700-luvun talopaikan paikannus täsmää.

Humalapuro (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ala-Pitkä-järven eteläpäässä korkeahkon mäen tasaisella laella sijaitsee vanha talotontti. Alue on ollut aiemmin peltoa ja laidunta, mutta nykyisin se on joutomaata tai kesantoa. Maa-aines on pintakerroksessa peltomultaa ja sen alla hiekkamoreenia.
Vuoden 1779 Onkiveden ja Alapitkän kartalla kohdalle on merkitty talo (oletettavasti torppa). Sen sijaan saman vuoden kartoituksen mutta 1825 laaditun Alapitkän ja Mikkajärven kartan konseptiin ei ole kohdalle merkitty taloa, peltolohko kylläkin. V. 1844 pitäjänkartalle paikalle on merkitty talo. V 1895 laaditussa Onkiveden Palomäen tilan tilusten kartassa paikalla ei ole taloa. Järvenpään talo (torppa) on siirtynyt paikalta koilliseen. Paikalla on siis ollut talo tai torppa 1800-luvun alussa mutta ei enää 1800-luvun lopulla.
Mäen lakialueella tehtiin maanäytekairauksia ja koekuopitusta. Molemmilla menetelmillä paikalta löytyi merkkejä kulttuurikerroksesta.

Akkosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Akkosaari sijaitsee Maaninkajärven Kirkonselällä. Saari on kooltaan noin 140x60 metriä etelä-pohjoissuuntainen saari, jossa kasvaa tiheää sekametsää.
Saari on mahdollisesti tilapäinen hautapaikka. Nimiarkiston pitäjänkokoelmien mukaan saareen opn haudattu sotilaita. Myös Wegelius (1878:29) mainitsee "Akkasaareen Maaninganvedessä" sotilaita haudatun.
Kohde on tarkastettu vuonna 2010. Tarkastuksen yhteydessä paikalta on saatu yksi kallo ja reisiluun varsikatkelma jotka on analysoitu osteologisesti 2010. Kallo on noin 6-7-vuotiaan lapsen ja reisiluu aikuisen yksilön.

Välisalmen Pieksupetäjä (Tapahtumapaikat)
Historiallinen; Kuopion Riistaveden Välisalmen pieksupetäjä sijaitsee aivan Kuopio - Joensuu tien varressa, noin kuusi kilometriä Riistaveden kirkolta itäkaakkoon. Rangaistuspaikka oli käytössä vielä 1870-luvulla, jolloin hevosrosvo sai 40 paria raippoja. Käräjät käytiin yleensä lähellä sijainneessa Välisalmen käräjätuvassa, joka toimi myös nimismiehen asuntona.
Pieksupetäjä on rauhoitettu myös luonnonmuistomerkkinä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Virtasaaret (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Tavinsalmen Virtasaarien keskimmäisen saaren eteläosassa, Tukkivirralla on taistelukaivantoja on 10 kappaletta itä-länsi suuntaisessa ketjussa. Taistelukaivannot muodostuvat kaivannosta sekä maavallista.
Itäisin kaivannoista (kaivanto 1) sijaitsee 37 metriä länteen Tukkivirran rannasta.
Kaivanto 1 on pituudeltaan 3 metriä. Kaivannon leveys on metri ja sen eteläpuolella olevan vallin leveys on 2 metriä.
Kaivanto 2 on pituudeltaan 3 metriä. Kaivannon leveys on 1,2 metriä ja sen eteläpuolella olevan vallin leveys on 2,5 metriä. Se on 3,5 metriä länteen kaivannosta 1.
Kaivanto 3 on pituudeltaan 3 metriä. Kaivannon leveys on metri ja sen eteläpuolella olevan vallin leveys on 2,5 metriä. Se on 4 metriä länteen kaivannosta 2.
Kaivanto 4 on pituudeltaan 3 metriä. Kaivannon leveys on 1,5 metriä ja sen eteläpuolella olevan vallin leveys on 1,7 metriä. Se on 3 metriä länteen kaivannosta 3. Kaivannon molemmat päädyt on vahvistettu kivillä, samoin valli.
Kaivannot 1-4 ovat suorassa linjassa. Suunta kaivannosta 1 kaivantoon 4 on 320 goonia.
Kaivanto 5 on pituudeltaan 3 metriä. Kaivannon leveys on 1,4 metriä ja sen eteläpuolella olevan vallin leveys on 1,8 metriä. Se on 6 metriä länteen kaivannon 4 länsipäädystä. Kaivanto on täsmälleen itälänsi suuntainen.
Kaivanto 6 on pituudeltaan 3,5 metriä. Itse kaivannon rajat ovat epämääräiset. Vallin leveys on 2 metriä ja sen molemmissa päissä on kiviä. Kaivanto on 4,5 metriä kaivannon 5 länsipuolella.
Kaivanto 7 on pituudeltaan 8 metriä. Kaivannon leveys on 1,5 metriä ja sen pohjoispuolella on epämääräistä kiveystä. Kaivannon eteläpuolisen vallin leveys on 2 metriä.
Kaivanto 8 on pituudeltaan 3,5 metriä. Selvärajaista kaivantoa ei ole havaittavissa, myös valli on epämääräinen. Kaivanto on 2,5 metriä kaivannon 7 luoteispuolella.
Kaivanto 9 on pituudeltaan 13 metriä. Kaivannon leveys on metri ja sen eteläpuolella olevan vallin leveys on 2,5 metriä. Kaivanto on 11 metriä kaivannon 7 länsipuolella. Kaivanto on muodoltaan käyrä ja sen molemmat päädyt taipuvat pohjoiseen.
Kaivanto 10 on pituudeltaan 6 metriä. Kaivannon leveys on metri ja sen eteläpuolella olevan vallin leveys on 2,5 metriä. Se on 4,5 metriä kaivannon 9 luoteispuolella.
Kaivannot liittyvät todennäköisesti Suomen sodan (1808-1809) aikaiseen Ruokovirran taisteluun heinäkuussa 1808. Wegelius kertoo (1878:28) varustuksia olleen myös Untamon- ja Hyvärinniemillä. Ne lienevät kuitenkin tuhoutuneet Ruokovirran kanavien rakennustöiden yhteydessä. Myös paikannimien tarkka sijainti on hämärtynyt. Nykyinen laivaväylä kulkee Hyvärinsalmea pitkin. Virtasaarten eteläpuolella saattaa vielä olla vedenalaisen paaluvarustuksen jäänteitä, vaikka suurin osa varustuksesta on todennäköisesti tuhoutunut kanavia ruopattaessa.

Södra Kasurila Venäläisen torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä 4 torpanpaikka. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on osin autioitunut. 1970- luvun peruskartoilla sekä nykyisin alue on peltoa. Koekaivauksissa vuonna 2021 löytyi säilynyttä muinaisjäännöstä noin 1060 m² laajuisen alueen sisältä, erillisinä peltomullan alaisina keskittyminä. Jäännökset liittyvät todennäköisesti vuonna 1777 laaditulle kartalle merkityn torpan asutukseen.

Horkanlahden hautausmaa (Hautapaikat)
Historiallinen; Metsäinen hautausmaa Vehmersalmella Lempelänniementien pohjoispuolella, pinta-alaltaan noin 0,58 hehtaaria. Hautausmaa otettiin käyttöön vuonna 1865. Viimeiset hautaukset on tehty alueelle vuonna 1913. Hautausmaalla on edelleen 95 muistomerkkiä, joista puisia hautalautoja on 48 (alkuperäiset varastorakennuksen suojassa, tehty kopiot haudoille), graniittisia 33 ja metallisia 14 kappaletta. Hautausmaalle on haudattu arviolta noin 3200-3500 henkilöä.
Hautausmaalla on pieni hirsinen varastorakennus ja puinen portti ja pisteaitaa ainakin portin puoleisella sivulla.

Tiensuu (1000038757) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Peltoaukean keskellä olevalla pienellä metsäisellä harjumuodostelmalla sijaitsee ryhmä kaivantoja. Niitä on harjun pohjoislaidalla lähes itä-länsi- suuntaisessa muodostelmassa 6kpl. Viisi kaivannoista on suurikokoisia ja yksi pieni ja matala kaivanto toisen ja kolmannen suuren kaivannon välissä. Kaivannot on ryhmitelty niin, että länsipäässä on neljän suuren ja yhden pienen muodostama kokonaisuus ja itäpäässä on yksi muista erillään oleva kaivanto. Kaivanto kaksi on suurin ja muodoltaan laakein kaivannoista. Kaivantojen sisäseinissä tai pohjilla ei havaittu puu-tai kivirakenteita.
Kyseessä on todennäköisesti Suomen sodan aikaisia ruotsalaisten joukkojen puolustuskaivantoja/asemapaikka.Suomen sodan aikaisilla kartoilla ruotsalaisten joukkojen sijainneista, Iisalmen leiri lokakuussa 1808, osassa b, merkinnällä "postering".

Kukkola (1000038805) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kukkolan kantatila, jonka maille rakennettiin Sourun rautaruukki 1800- luvun lopulla. Kukkolan iän osalta tällä hetkellä ainoa varma tieto on se, että tila on ollut olemassa viimeistään 1700-luvun lopulla ja on merkitty vuoden 1781 isojakokarttaan. Sourun ruukin aluetta kuvaavassa kartassa vuodelta 1900 alueella on vielä rakennuksia.
Kukkolan tilan paikka on nykyään sakean metsän ja tiiviin aluskasvillisuuden peittämä hehtaarin kokoinen alue. Inventoinnin yhteydessä alueelta löydettiin kahden rakennuksen ja yhden kellarin jäännökset.
Ensimmäinen rakennuksen pohja sijaitsee noin 30 metriä Kuopio-Karttula valtatiestä etelään ja on noin 8 x 8 metriä laaja. Kasvillisuuden ja puuston peitossa oleva kivijalka on tehty isoista harmaakivistä laastia käyttämättä.
Noin 20 metriä edellisestä rakennuksesta etelään on kellari. Kellari erottuu noin 2 metriä leveänä, 3 metriä pitkänä ja 0,5 metriä syvänä kuoppana, jolla on harmaakiviset seinät. Kellari on runsaan aluskasvillisuuden peitossa.
Välittömästi edellisen kellarin länsipuolella on aluskasvillisuuden peitossa oleva rakennuksen pohja. Rakennuksen koko on noin 17 x 10 metriä. Kivijalat ovat isoista harmaakivistä ilman laastia tehdyt.

Pieni-Malli (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pinei-Malli -saaren länsipäässä kaksi komeaa ja hyvin säilynyttä tervahautaa.

Lamminpää 2 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Lamminpään talosta noin 250 metriä koilliseen, pellonreunassa, sijaitsee vanha kookas maisemassa hyvin erottuva mänty. Sen kyljessä on havaittavissa kaksi karsikkomerkintää. Luoteen puolella olevassa karsikkomerkinnässä, noin metrin korkeudella maanpinnasta, on vuosiluku 1852 ja nimikirjaimet I.P. ja MK. Puun eteläpuolella olevassa, noin puolitoista metriä maanpinnasta olevassa karsikkomerkinnässä on ylimpänä on vuosiluku 1799 ja alhaalla merkintä 18 [4/15] 75 ja nimikirjaimet JP. Näiden välissä on heikko kaiverrus, ehkä 1834.
Puu on elävä ja sen latvusto on tasaisen pyöreän muotoinen. Puun runko on ympärysmitaltaan paksuimmillaan noin 305 cm. Karsikkomerkintöjen kohtia pidetään auki ja kaarnan paksuus merkintäpintaan on hieman vajaa 15 cm. Puussa on muutamassa kohdassa havaittavissa kaarnassa kuroutumia ja on mahdollista, että osa karsikkomerkinnöistä on umpeen kasvaneen kaarnan alla.

Pieksänjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ylä-Pieksä järvestä Ala-Pieksään laskevan Pieksänjoen yläjuoksulla sijaitsee vanha myllynpaikka. Myllystä on jäljellä suurista kivilohkareista koottu myllypato. Patoa on korjattu betonirakenteella sen yläjuoksun puolelta 1990-luvulla. Alajuoksun puolella vanhat kivirakenteet ovat säilyneet hyvin.
Vuoden 1625 Tavinsalmen myllytullitilien luettelossa mainitaan Piexä. 1750-luvun kartalla Pieksän kylästä Pieksänjoen yläosaan on merkitty mylly. Vuonna 1844 muutama talollinen on hakenut myllylupaa ja se on heille myönnetty. Vuoden 1844 myllyrakennus on seissyt joen itärannalla myllypadon eteläpuolella aina 1980- luvulle saakka, jolloin mylly on purettu.
Pieksänjoen reittiä on käytetty myös uitossa 1900-luvun alusta aina 1950-luvulle saakka.

Eteläkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi hiilimiilun pohjaa. Pohjoisempi on halkaisijaltaan noin 15 metriä ja sen ympärillä on ojat. Toinen miilu sijaitsee heti edellisen eteläpuolella ja on halkaisijaltaan noin 13 metriä. Se näkyy maastossa matalana kumpareena, jota myöskin kiertää ojat.

Eteläkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilimiilun pohja, jonka halkaisija on noin 15 metriä.

Eteläkangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiiilimiilun pohja, jonka halkaisija on noin 13 metriä.

Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on noin 21 metriä. Tervahaudan halssi osoittaa länsilounaaseen.

Koivusalmi (1000039799) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on noin 17 metriä. Sen lounaispuolella runsaan 30 metrin päässä on isohko ja matala hiilimiilun pohja, jonka halkaisija on noin 17 metriä.

Tyynelä (1000039800) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on pieni ja matala tervahauta, jonka halkaisija on noin 7 metriä. Tervahaudassa ei ole halssia.

Matokallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaskiraunioalue metsäalueella. Vuosien 1782, 1827, 1847 ja 1973 kartoilla alueelle ei ole merkitty peltoa, kyseiset kivirauniot liittynevät siis kaskeamiseen. Kaskiraunioissa on havaittavissa kaksi tihentymää, Matokallion eteläpuolella sekä siitä lounaaseen lähempänä rantaa.

Ollila (1000039804) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1780 isojakokartalta paikalle paikantuu Ollilan vanha tonttimaa. Vuoden 1973 peruskartalla taloa ei paikalla ole. Ei ole tietoa, koska talonpaikka on hylätty, kuitenkin ennen nykyajan voimallista maankäyttöä. Paikka on nyt peltosaarekkeena. Paikalla, peltosaarekkeessa, suppealla alalla vanhan tonttimaan kohdalla havaittiin rakenteita: Rakennuksen perusta 4x4 m, rakennuksen perustan laita n. 10 m, rakennuksen perusta 4x6 m.

Niittypuro lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee tasaisella hiekkakankaalla. Alueella suoritettujen hakkuiden ja
laikuttamisen myötä rakenteet olivat pahoin vahingoittuneet, eikä kohdetta vaikuteta huomioidun metsätaloustoiminnassa. Jäljellä olevan puuston ja kasvuston perusteella alue on varpujen ja heinien hallitsemaa männikköä. Summittaisen arvion perusteella halkaisija on noin 9 10 metriä ja syvyys keskeltä noin puoli metriä. Valli ei juurikaan ollut havaittavissa silmämääräisesti, ainoastaan keskikohta erottui jotenkuten selkeästi. Maanpinnalle oli maankäyttöhankkeiden myötä noussut huomattava määrä vaihtelevan kokoisia hiilenkappaleita.

Roppolanmäki etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kuusivaltaisessa ja täysikasvuisessa, topografialtaan suhteellisen tasaisessa metsässä. Luoteis-etelä-välisellä suunnalla sijaitsevasta laajasta hakkuuaukosta päätellen alue on viime vuosikymmenten aikana ollut intensiivisten etsätaloustoimenpiteiden kohteena, joskin kohde lähiympäristöineen on säästynyt hyvin. Aluskasvillisuus on runsasta, paikalla kasvaa heinien lisäksi pensaita, saniaisia ja vadelmaa. Rakenteet ovat suurimmilta osin tiheän kasvillisuuden peitossa ja muodon hahmottaa parhaiten sivuprofiilista. Vallit ovat leveydeltään noin 4 5 metriä ja nousevat noin vajaan metrin korkeuteen eivätkä ole erityisen jyrkät, juoksutusrännejä ei ole havaittavissa. Halkaisija on noin 12 metriä, syvyys keskeltä reilut puoli metriä. Hiiltä havaittiin reilun parinkymmenen sentin syvyydestä valleilta ja keskeltä.

Honka-Pellavi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Linnansaaren kansallispuistossa, Äimisvedellä, Honka-Pellavi-nimisen saaren keskiosassa. Tervahauta on vallien alareunasta mitattuna halkaisijaltaan noin 16 metriä. Vallit ovat 1–1,5 metriä korkeat ja laskevat jyrkästi haudan keskustaan, jossa on noin neliömetrin kokoinen vajaan metrin syvä kuoppa. Rännikaivantoa ei ole, joten ilmeisesti kyseessä on tervahauta, jossa terva on valunut haudan keskelle kaivettuun tynnyriin, jota varten on kuoppa haudan keskellä. Vastaavanlaisia tervahautoja on muuallakin kansallispuistossa. Alue on hiekkapohjaista kosteahkoa kangasta, joka kasvaa varttunutta sekametsää, valtapuuna kuusi.

Humalaniemi (1000040374) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Itään viettävään rinteeseen rakennettu tervahauta, jonka halkaisija on noin 12 metriä. Tervahaudan halssin suunta on alarinteeseen itään.

Ollinmäki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hakkuuaukean itäpuolelta, nuoren koivumetsän kupeesta havaittiin kahdeksan raivausröykkiöitä, halkaisijaltaan 1 – 4 m, korkeudeltaan muutama kymmentä senttimetriä. Yhden röykkiön vierestä havaittiin kuoppamainen rakenne, jonka pohjoispäädyssä oli kahden metrin pituinen vallimainen rakenne. Kuoppa on pituudeltaan n. 3 m ja leveydeltään n. 1 m, syvyydeltään hieman vajaa 1 metri. Kuoppa on mahdollisesti kaskiviljelyyn liittyvä maakellarin rakenne. Löytöalueen maaperä on kivensekaista hiekkaa. Mineraalimaan pinnassa on n. 5 cm sekoittunut kaskikerros.
Alle 10 metriä tämän alueen eteläpuolella on kolme raivausröykkiötä, jotka ovat erityyppisiä – kaksi vallimaista kallion kupeessa ja yksi korkea kekomainen. Nämä vaikuttivat enemmän pellonraivaukseen, kuin kaskiviljelyyn liittyviltä. Alueesta on kartta (mitattu v. 1897), joka saatiin tarkasti asemoitua nykyiseen koordinaattijärjestelmään. Tämän kohteen kaskiröykkiöalueeksi tulkittu on kyseisellä kartalla merkitty kaskialueeksi ja heti sen eteläpuolella olevat röykkiöt sijoittuvat kyseisen kartan peltojen laidalle ja liittyvät selkeästi peltoviljelyyn.

Akkasuo kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Junaradan ja sen länsipuolella olevan metsätien välisellä loivasti pohjoiseen laskevalla kankaalla on viisi laakeaa, maljamaista pyöreää ja matalaa kuoppajäännöstä. Niiden halkaisijat ovat 2,3 – 2,6 m. Niihin tehdyissä lapionpistoissa on vahva podsol-maannos, joten kovin nuoria ne eivät ole. Kyseessä on ilmeisesti tai mahdollisesti pyyntikuoppahankaan jäännös.

Repomäki (1000040377) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on pyöreä kumpumainen hiilimiilu, halkaisijaltaan n. 10 m, korkeudeltaan max. n. 70 cm, noin 1,5 metrin levyiset pätkittäiset ojat reunustavat sitä.
Miilu sijaitsee melko tasaisella maalla voimajohtolinjan alapuolella olevalla alueella, jolla puustoa ei juurikaan ole (ainoastaan hieman katajaa ja muuta matalahkoa puustoa, hiilimiilun kohdalla muutama nuorehko kuusi). Muuten aluskasvillisuus on pääasiassa niittymäistä ruohokasvillisuutta.

Hiekkala S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muinaisen Saimaan korkeimman rantatörmän (107,5 m törmän juuri) päällä on kivikautinen asuinpaikka joka siis ajoittuu Saimaan rannansiirtymiskronologian perusteella n. 4900 - 4400 eKr. eli varhaiskampakeraamiselle ajalle, mahdollisesti myös aivan mesoliittisen eli Suomessa keramiikattoman kivikauden lopulle. Paikalle tehdyssä koekuopassa oli vahva ja tumma n. 15 cm paksu kulttuurikerros – noen sekainen tumman punainen kerros – jossa oli palanutta luuta pieninä hippusina ja kvartsi-iskoksia. Maaperä alueella on lajittunut hiekkaa ja se on lähes kivetön.
Asuinpaikkaa rajaa lännen suuntaan rantatörmä. Muihin suuntiin rajaus on vain arvio. Kauempana pohjoisessa on muinaisella rantatörmällä runsaasti avointa, kaiveltua maata ja maalaikkuja sekä tie ja aivan vanhan ratapenkan juurella hiekkakuoppa ja laikutettua metsäpohjaa. Näillä alueilla eli asuinpaikkahavainnosta n. 50 m pohjoiseen alkaen pohjoisen suuntaan ei siis havaittu mitään merkkejä muinaisuudesta. Asuinpaikka on ehjä ja kajoamaton.

Leväniemi (1000040420) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Leväniemen pohjoisosasta löydettiin 27 kaskiröykkiötä noin 200 x 40 m kokoiselta alueelta. Röykkiöt sijoittuivat noin kaakko-luodesuuntaisen harjanteen lakialueelle. Pienimmät havaitut röykkiöt ovat noin 50 x 50 cm kokoisia ja alle 30 cm korkeita. Suurimmat puolestaan 1,5 x 3,5 m kokoinen ja noin 80 cm korkea.
Vanhoilla kartoilla (isojako 1778, pitäjänkartta 1846, peruskartta 1973) paikalle on merkitty metsää, mitä alue on nykyisinkin.

Leväniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Leväniemen koillisosasta, noin 115 metrin korkeustasoilta havaittiin 11 kaskiröykkiöitä. Röykkiöiden koko vaihteli noin 50 x 60 cm ja 1,2 x 1 m välillä, korkeutta niillä oli 30-70 cm. Röykkiöitä oli koottu sekä maakivien päälle että maanpinnalle. Vanhoilla kartoilla (isojako 1778, pitäjänkartta 1846, peruskartta 1973) paikalle on merkitty metsämaata, mitä alue on nykyisinkin.

Nilsiän kirkon paikat ja kirkkomaa (Hautapaikat)
Tuntematon ajoitus; Nilsiän kappeliseurakunta on perustettu vuonna 1769, itsenäinen seurakunta Nilsiästä tuli vuonna 1816 (esim. Töyräs 2019, s. 31-35). Kaksi ensimmäistä kirkkoa ovat sijainneet Nilsiän keskustassa, vanhana hautausmaana tunnetun käytöstä poisjääneen hautausmaan pohjoisosassa. Ensimmäinen kirkko on rakennettu 1730-luvulla. Toinen kirkko on valmistunut 1797 ja se on purettu 1915.
Ensimmäinen kirkko on sijainnut isojakokartan perusteella kirkkomaan pohjoisimmassa osassa. Toinen kirkko on sijainnut ensimmäisen kirkon lounaispuolella – paikalla on toisen kirkon muistokivi. Muistokivestä noin 20 m koilliseen sijaitsee noin 8 x 6 m kokoinen maakumpare (N 7008657 N 554825), jonka koillislaidalta erottuu muutama päällekkäin oleva lohkokivi. Kyseessä on mahdollisesti jäännös paikalla olleesta toisesta kirkosta.
Hautausmaan pohjoiskulmalta erottuu matala nurmipeitteinen kumpare (noin 10 x 13 m, N 7008680 E 554884). Kohta sopisi isojakokartan paikannuksen perusteella ensimmäisen kirkon paikaksi, mutta inventoinnin aikana siitä ei saatu konkreettisia todisteita.
Kiviaidalla rajattuun hautausmaahan on alueen keskellä olevan muistokiven mukaan haudattu 1860-luvun nälkävuosina kuolleita nilsiäläisiä. Muistokiven mukaan katovuosi 1868 vaati 1253 henkeä.

Valkeismäki (1000040424) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Valkeinen -järven ja Varpaisjärventien länsipuolella sijaitsee kaskiröykkiöalue. Paikalta löydettiin 19 röykkiötä, joista osa oli koottu maakivien päälle/viereen ja osa paljaalle maalle. Röykkiöiden koko vaihteli noin 60 x 60 cm ja 1,5 x 2,5 m välillä, korkeutta röykkiöillä oli 20-70 cm. Vanhoilla kartoilla (isojako 1778, pitäjänkartta 1846, peruskartta 1973) paikalle on merkitty metsää, mitä alue on nykyisinkin.

Miilukangas (1000040939) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Paikalla on kaksi hiilimiilua, joiden halkaisija on 14,5 metriä ja 14,8 metriä. Miilut erottuvat maastossa selvästi ja näkyvät myös vinovalovarjostekuvassa. Miiluista on ilmoitettu hakkuiden yhteydessä ja paikka on nyt avohakattua kangasmaata.

Rantala 2 (1000041002) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Naarvanjärven itärannan tuntumassa, Narvankoskentien itäpuolella sijaitsee tervahauta. Se on halkaisijaltaan noin 13 metriä. Vallirakenteen keskikohdassa on paksu musta maannos, vallin päällä turpeen alla noin 15 cm hiilensekainen kerros, jonka alla punertavaksi palanutta hiekkaa. Tervahaudalla ei ole selvää ränniä, pieni painautuma vallissa alarinteen suuntaan länteen. Tervahaudan päällä on vanhoja jo lahonneita paksujen puiden kantoja sekä muutama istutettu omenapuu.

Tienhaaraniitty (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tienhaaraniitylle johtavan metsäautotien kääntöpaikan ympäristössä sijaitsee kaksi rautahytin jäännettä. Niistä eteläisempi on ehjä ja siihen kuuluu hytin jäänne, jossa on runsaasti rautakuonaa sekä miilukuoppa. Pohjoisemman länsipuoli on vaurioitunut hakkuissa ja metsätien teon yhteydessä. Vaurioituneesta länsireunasta havaittiin rautakuonaa sekä kivirakennetta. Hytin ympärillä oli runsaasti myös raakamalmia, joka on siirretty paikalle todennäköisesti lähellä olevalta suolta, jossa on havaittavissa runsaasti suomalmia metsänlaikutusvaioissa sekä tuulenkaadoissa. On mahdollista, että lähialueella sijaitsee vielä muita tuntemattomia raudanvalmistukseen liittyviä jäänteitä.

Rantala 3 (1000041058) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Naarvanjärven koillispuolella metsässä sijaitsee neljä nauriskuoppaa. Kuopat sijaitsevat länteen laskevassa rinteessä. Ne erottuvat maastossa pitkänomaisina, 2-3 metriä pitkinä ja noin metrin levyisinä ja noin puolen metrin syvyisinä kuopanteina. Kuoppa 4 sijaitsee erillään muista, noin 90 metriä eteläkaakkoon.

Kiikkukangas (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kiikkukankaalla, urheilukentän takana, Kiikkutien päässä molemmin puolin asutuksen keskellä on säilynyt lyhyt osuus 1. maailmansodan aikaisia taistelukaivantoja. Tien itäpuolen kaivantoa on säilynyt noin 77 metrin matkalla. Tien länsipuolella kaivanto kulkee noin 90 metrin matkalla. Läntisen kaivannon länsipuolella on ollut vanha korsun paikka, joka on jäänyt rakennuksen alle.

Peurasuo Hyttipuro I (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Hytin jäännös sijaitsee Hyttipuron itärannalla. Hyttipuro virtaa syvässä, osittain soistuneessa uomassa, jonka jyrkän törmän rinteeseen hytin piippu on rakennettu. Piippu sijoittuu selvästi siten, että työskentelyssä on voitu hyödyntää törmän luontaista muotoa. Hyttiin liittyvä miilu on melko matala, mutta muuten suurikokoinen. Maasto kohteen ympärillä on tasaista ja hiekkapohjaista, kohtalaisen nuorta metsää kasvavaa kangasta. Kuonaa paikalla on näkyvissä vähän, mutta koekuopituksissa sitä löytyi runsaasti purouoman pohjan suokerrosten alta. Kuonaa on joko lapioitu alas uoman pohjalle tai se on joutunut sinne eroosion syötyä puron rantatörmää.

Kilponiemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuopion Pölläkänlahden ja Hautalahden välissä olevan Kilponiemen alueella on lukuisia matalahkoja kiviraunioita. Ne keskittyvät kahdelle alueelle, niemekkeen etelään antavan rinteen puolelle sekä niemen kärkiosaan. Niemi on luonnostaan kallioinen ja kivinen. Etenkin niemen kärkiosassa ja etelärinteellä kivien raivaaminen näkyy tasaisempina maastonkohtina.
Osaa raunioista on pengottu. Niemi on rakentamatonta aluetta.
Lisäksi niemen tyvialueella on yksi kivetty kellarikuoppa sekä kaksi matalampaa pitkänomaista painannetta, mahdollisesti nauriskuoppien jäänteitä.
Pölläkänlahden alue on kuulunut ainakin 1700- luvulta lähtien Rauhalahden kartanon torpparialueisiin.

Varpaisjärvi Kivimäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivijärven pohjoispuolella olevan maaston korkeimman kohdan, Kivimäen laella sijaitsee kymmeniä sammaloituneita kiviröykkiöitä. Röykkiöistä osa on pyöreitä ja osa pitkänomaisia, arviolta noin 2x4-6 metrin kokoisia. Osa röykkiöistä on yli metrin korkuisia.
Alueen historiallisilla kartoilla mäen alueelle ei ole merkitty asutusta tai peltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Gästgifvare krono hemman No 3 (Kestikievari) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Suonenjoen keskustan pohjoispuolella, Suonenjoen itärannalla Onnelan peltoalueella on sijainnut 1800-luvulle saakka talotontti. Vuoden 1780 isojakokartan mukaan alueella on tällöin ollut Kestikievari niminen talohumalatarhoineen, Gästgifvare krono hemman No 3, isojakokartalla tunnus A. Yhtenä sen omistajana tai ”käyttäjänä” (innehafware) mainitaan gästgifvaren Pehr Kontinen ja vaimonsa Justina Halotar sekä pojat Simon ja Zachris Kontinen. Talo on siis ainakin tuolloin toiminut vielä kestikievarina. Isojakokartassa talo sijaitsee pääasiassa tilan A, mutta pieneltä osin myös osin tilan C puolella. Karttojen perusteella alueella on siis sijainnut 1700-luvulla kestikievari, jonka juuret (ainakin talona) ulottuvat metallinilmaisinlöytöjen perusteella ainakin 1600-luvun alkupuolelle. Kiinteistön nimi on yhä Kestikievari.
Talon ja sen tonttimaan hylkäämisajankohta ei ole tiedossa. Talo on merkitty samalle paikalle 1847 pitäjänkartalla (joka tehty Isojakokartan perusteella). Vuonna 1903 laaditun Kestikievarin perintötalon tiluskartassa vanha tonttimaa on peltona. Siinä peltokuviot ja asutus ovat kuten nykyäänkin ja talo on sijainnut nykyisen Onnelan talon kohdalla. Talon historian voi olettaa ulottuvan ainakin 1600-luvun alkuun rahalöytöjen perusteella. Vanhan tonttimaan alueelta löydettiin koekuopista merkkejä kulttuurikerroksista sekä rakenteiden jäännöksistä.
Viranomaiskäyttöön metallinetsinlöytöihin liittyvät ilmoitusnumerot ILM 14349, 16624 ja 18778.
Muinaisjäännöksen muuttuvan maankäytön alueelle jäänyt osa on tutkittu pois vuonna 2022.

Kangasniitty (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Matalalla harjanteella Itälahden pohjukan länsipuolella on useita kymmeniä kiviröykkiöitä. Osa röykkiöistä on matalia ja osa yli metrin korkuisia. Röykkiöissä on välillä katkos ja röykkiöalue jatkuu myös hieman etelämpänä olevalla korkeammalla maastonkohdalla. Täällä havaittiin myös yksi nauriskuoppa pisteessä 6950391/497425.
Alueen historiallisilla kartoilla 1973 peruskartalla aluetta ympäröivät peltoniityt. 1840- luvun pitäjänkartalla alueelle ei ole merkitty rakennuksia. Sillä ja vuoden 1779 kartalla (Mustolanmäki Skifteslags Ägör i Lietenmäki by) alue on merkitty numerolla 42.a metsäalueeksi. Karttojen selitysosa ei ole käytössä. Alue liittynee Haudanlahden kantatilaan ja alueella on perimätiedon mukaan harjoitettu kaskiviljelyä.

Viannan kanava (Kulkuväylät)
Historiallinen; Iisalmen reittiin kuuluva, Maaningan kanavien vanhin osa, on Viannonkoskea väistävä kanava. Se on mahdollisesti ollut jonkinlaisena kaivantona jo 1750- luvulla mutta rakennettiin varsinaisesti avokanavaksi vuosina 1811-1813. Kanava muutettiin yksisulkuiseksi kanavaksi vuosina 1845-1852.
Viannon kivisulku on muurattu Saimaan kanavan tavoin laivan muotoiseksi. Kanava lakkautettiin vuonna 1874, kun se todettiin liikenteelle ahtaaksi ja sen korvaava suurempi Ahkiolahden sulkukanava valmistui. Käytöstä poistettu Viannon kanava on hyvin säilynyt esimerkki aikansa rakennustekniikasta.
Sisältyy rakennettuna ympäristönä valtakunnalliseen inventointiin (RKY 2009).

Korkalankangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tiilikkajärven kansallispuiston kohti Kalmoniemeä johtavan polun länsipuolella on matalahko ja pieni kivi, johon on hakattu numero 25. Numerot ovat noin 8cm korkeita ja hakkaus on noin 10 cm leveä.

Kirkkoniemen vanha kirkko (Hautapaikat)
Tuntematon ajoitus; Pielaveden kolme ensimmäistä kirkkoa ja hautausmaa ovat sijainneet Kirkkosaaren Kirkkoniemessä. Ensimmäinen kirkko rakennettiin noin 1691, toinen 1759 ja kolmas 1799. Hautausmaa on otettu käyttöön 1680. Uusi hautausmaa otettiin käyttöön keskustaan rakennetun uusimman kirkon yhteydessä 1878. Kirkkotarhasta on jäljellä 1748 rakennettu kellotapuli. Kirkkotarhan itäpuolella kohoaa jylhä Kirkkovuori. Noin 360 m:n päässä idässä, Kirkkoniemen rannalla on ollut pappila, jonka kiinteistö on yhä käytössä.

Mustalampi (1000042522) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pikkutien varrella, moreenipohjaisessa pusikkoisessa metsämaastossa on neliömäinen kuoppa, koko noin 4 x 4 m, syvyys max, 50 cm. Matalat maavallit ympärillä. Muistuttaa ulkoisesti maa-aineksen ottokuoppaa, mutta pohjalla ja reunoilla on kauttaaltaan parinkymmenen sentin vahvuinen noki- ja hiilikerros. Kyseessä lienee tavallisuudesta hieman poikkeava hiilihauta. On myös mahdollista, että kyseessä on maa-aineksen ottokuoppa, jossa (kasvillisuudelta päätellen) vähintään useita vuosikymmeniä sitten on poltettu hakkuujätettä tai muuta roskaa.
Maastokartalla kohdalle on merkitty tervahauta.

Mansikkamäki (1000042523) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivikkoisella moreenirinteellä melko suppealla alalla on 7 kappaletta kivikasoja. Kasat ovat kooltaan 1,5 – 3 metrin välillä, korkeudeltaan 30 – 80 cm.
Kyseessä ovat kaskiröykkiöt – missään tapauksessa alueella ei ole voinut olla peltoa. Puusto on pääasiassa kuusta.

Koskiniemi (1000043292) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Alapitkän kylän länsiosassa, peltoalueen nurkassa on viistoon kaatunut, noin 50 x 30 x 30 cm rajakivi. Yhdelle sivulle on kaiverrettu numero 18. Tämän ympärillä on noin neliömetrin alalla pienempiä kiviä – ilmeisesti liittyen kiven tukikiveykseen. Alue on pohjaltaan heinikkoista kuusimetsää, melko tasaista ja kosteapohjaista.
Nykyisin kivi on Narvanlahden kylän kantatalojen 9 ja 10 rajalla. Isojakokartalla (vuosilta 1802 ja 1812) ja pitäjänkartalla (vuosilta 1844, -46, -90) kyseinen rajapiste on Alapitkän ja Narvanlahden kylien rajalla, kyseessä on siis isojaon aikainen kylien välinen rajamerkki.

Pyöreäsuo 2 (1000043610) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suon laidalla metsässä sijaitsee rivissä kolme laakeaa ja matalahkoa hiilimiilua. Niiden vallirakenteet erottuvat jokseenkin hyvin maastossa. Miilujen keskeltä lapionpistossa tuli esille hyvin vahvasti mustunut ja nokinen maa.

Korpisuo (1000030216) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Halolanmäellä, Konttilahdentieltä Tienhaaranniitylle johtavan metsäautotien lähellä on nuoressa ja tiheässä kuusimetsikössä kolme tervahautaa tai hiilimiilua. Ne näkyvät vinovalovarjosteissa rengasmaisina ja maastossa selkeiden ja paikoin syvine kaivantojen ympäröimänä tiiviinä muodostelmana. Koepistoissa alueelta tulee kauttaaltaan erittäin vahvasti mustaa ja nokeentunutta maata. Tiheän nuori puusto vaikeutti kohteen havainnointia maastossa.

Pyöreäsuo (1000043609) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsäautotien vieressä selvästi maastosta erottuva pyöreähkö miilu, jossa selvästi erottuva rengasmainen korkeahko valli ympärillä. Miilun ulkohalkaisija noin 9 metriä. Miilun keskelle tehdystä koekuopasta tule heti turpeen alta erittäin vahvasti nokeentunut maa.

Haarukkamäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee pienellä soraharjanteella Hällämönharjun itäpuolella noin 800 metriä Hällämö-järvestä koilliseen. Haudan halkaisija on 15 metriä ja kuopan syvyys 0,8 metriä. Tervahaudan halssi suuntautuu kaakkoon. Haudan päällä kasvaa isoja kuusia. Varsinaisen tervahaudan etelä- ja kaakkoispuolella on isoja maakuoppia, näistä on mahdollisesti otettu maa-ainesta tervahaudalle.

Hakoniemi (1000043991) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halkaisijaltaan n. 10 m, reunavallit n. 2 – 3 m leveät. Syvyys alle 1 m. Halssi osoittaa länteen. Tervahauta on hyvin säilynyt. Kohta lähiympäristöineen on kuusimetsää. Keskellä tervahautaa kasvaa halkaisijaltaan 50 cm kuusi.

Aho (1000043993) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Koivujärventien ja siltä pohjoiseen erottuvan mökkitien risteyksestä n. 30 m etelään, kaakkoon viettävässä kivikkoisessa moreenirinteessä on tervahauta. Tämä on maljamainen, halkaisijaltaan noin 12 m, syvyydeltään n. 1,2 m ja ympäröivät vallit noin 3-4 m leveitä. Epämääräinen, todennäköinen halssiaukko on koillislaidalla. Kohde on muuten ehjä, mutta sen etelä-kaakkoislaidalla on uudehkoja raskaan metsäkoneen jälkiä. Alue on kuusimetsää.

Tammela (1000043994) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kumpumainen, halkaisijaltaan n. 12 m hiilimiilu. Pätkittäiset ja kaarevat n. 1 m leveät ojat kiertävät kumpua. Maaperä on osin kalliosta kivikkoista moreenia. Puusto mäntyä ja kuusta.

Kilpikorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsäautotien ojan reunasta kymmenisen metriä luoteeseen, vanhassa sammalpohjaisessa kuusikossa todettiin n. 2 x 1 m kuoppa, jossa on noin 1 m leveät 15 cm korkeat reunavallit. Kuopan syvyys on n. 0,5 m. Kuopan pohja kallistuu lievästi koilliseen, alarinteen puolelle. Kuopan reunavallille tehdyssä koekuopassa todettiin sekoittunutta hikkamoreenimaata ja alkavaa huuhtoutumiskerrosta. Rakenteen perusteella kyseessä on naurishauta.

Palokangas 1 (1000043996) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pellon pohjoisreunalla on 100 metrin matkalla runsaasti kvartsia. Eteläpuolella on loiva törmä. Asuinpaikka ulottuu metsään mutta kuinka syvälle, ei tietoa. Nyt pohjoisraja on siis arvio. Ajoitusarvio n. 7700 eKr. rannansiirtymiskronologian perusteella.

Palokangas 2 (1000043997) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pellon pohjoisreunalla on 30 m matkalla runsaasti kvartsia. Eteläpuolella on loiva törmä. Asuinpaikka ulottuu metsään mutta kuinka syvälle, ei tietoa. Nyt pohjoisraja on siis arvio. Ajoitusarvio: 7700 eKr.

Lintuniemi (1000044381) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kelottunut mutta vielä pystyssä oleva karsikkomänty, karsikko kasvanut suurelta osin piiloon, näkyvissä pieni osa, jonka perusteella merkintää ei voi tulkita selvästi.

Halola (1000044460) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Siilinjärven Hamulassa, Konttilantien varressa sijaitsee karsikkomänty. Sen kyljessä on suuri avoin pinta, josta kaarna on poistettu. Karsikkomerkinnät ovat selvästi luettavissa. Merkinnöissä on ylinnä vuosiluku 183[1?] ja sen alla kirjaimet I W, keskellä on heikosti osittain vuosiluku, ehkä 1830 ja sen alla selvä vuosiluku 1837, jonka alla kirjaimet I W. Alinna mahdollisesti kirjain H ja vuosiluku 188?.

Mäntyharju (1000044547) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde-Ilppari-ilmoitus ILM 22250, havainnot poikkeavan punaisesta maasta Marttisenjärven pohjoispuolelta vanhan hiekkakuopan länsipuolelta. Kohde on vaurioitunut ja maa-ainesta on siirretty hiekkakuopan reunaan, jossa punamulta näkyy selvänä laajana alueena. Alueen koon ja muodon perusteella kyseessä saattaa olla punamultahauta. Kuoritulla alueella ei punamultaa juuri ole mutta alueen pohjoisprofiilissa ylärinteeseen päin näkyy kahdessa kohdassa punamultaa. Vuoden 2023 koekaivauksissa ilmiön todettiin olevan luontainen.
Lisäksi punamultahavainnosta koilliseen vanhan hiekkakuopan laen rintauksesta noin 10 metrin matkalla havaittiin kvartsi-iskoksia rinnevalumassa.
Koekaivauksissa todettiin alueella olevan kivikautisen asuinpaikan, jonka ajoitus on todennäköisesti mesoliittinen.

Jokipolvenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsäautotien länsipuolella noin 10 metriä halkaisijaltaan oleva hiilimiilu. Tie on vaurioittanut miilun itäreunaa. Miilusta noin 111 metriä koilliseen rannassa on todennäköisesti lisää miiluja.

Hämeenniemi 2 (1000045037) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hämeenniemi on aivan Rautalammin ja Suonenjoen kuntien rajalla sijaitseva, Koskeloveteen luoteesta päin työntyvä kapea niemi. Sen itäosassa sijaitsee laaja moniperiodinen asuinpaikka. Niemen länsiosassa havaittiin vuoden 2004 inventoinnissa neljä tervahautaa. Alueelta löytyi myös yksi epämääräinen kvartsi-iskos (KM 34583: 6) metsäkoneen urasta paljastuneesta hiekasta mutta koekuopissa ja tuulenkaadoissa ei havaittu lisää löytöjä tai merkkejä kulttuurikerroksesta. Länsiranta on hyvin !oivaa, matalina palteina Koskeloveteen laskevaa rantaa, joka ei liene niin sopivaa asuinpaikkamaastoa kuin jyrkemmät koillis- ja kaakkoisrannat.

Hukkanen 2 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Esihistoriallinen; Hukkanen-saari sijaitsee Kallavedellä, aivan Vehmersalmen rajan tuntumassa, Papinsalon ja Ritoniemen välissä. Se on kooltaan noin 160 x 200 m. Saaressa sijaitsevasta lapinraunioista noin metriä kaakkoon havaittiin vuoden 2020 tarkastuksessa etelään antavassa rantaan laskevassa kalliossa kvartsiesiintymiä, joissa on selviä lohkomisen jälkiä.

Varposaari Päivärannanlahti (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Leppävirralla Suvasveden Varposaaressa saaren länsirannalla sijaitsee vanha kivilouhos. Kohde on Varposaaren länsirannalla sijaitseva kallioon louhittu alue, joka on kooltaan noin 56 x 40 m. Alueella on ilmeisesti muitakin pienempiä louhinta-alueita. Kohde muodostaa maastoon ison montun, jonka pohjalla on erikokoisia suorakaiteen ja kuution muotoisia louhittuja kiviä. Osassa kivistä on edelleen nähtävissä louhintajäljet. Kivien päällä kasvaa paksu sammal ja päällä isoja mäntyjä. Louhos ulottuu rantaan asti, jossa kallio on louhittu vedenpinnan tasolle. Rannassa louhittuja kiviä on aseteltu veteen ikään kuin aallonmurtajaksi.
Perimätiedon mukaan louhoksesta on viety höyrylaivoilla(?) kiveä Kuopion rakentamiseen.
Inventoinnissa kohteen ympärillä ja päällä kasvavan puuston iäksi on arvioitu 144 vuotta.

Iso Sarvimäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ison Sarvimäen lounaislaidalla. Se tarkastettiin laserkeilausaineiston ja maastokarttarasterin karttamerkinnän pohjalta 26.8.2022.
Paikalla on halkaisijaltaan noin 17 metrin laajuinen tervahauta tai miilu. Todennäköisemmin kyse on tervahaudasta. Rakenne on matalapiirteinen eikä erotu ympäristöstä erityisen
hyvin.
Mahdollisia halssinpaikkoja on alarinteen puolella kaksi. Etelän puolella oleva voi olla halssi
tai myöhemmin valliin tehty kaivanto. Lounaan puolella on suurempi kaivanto. Tämä vallien
reunustama painanne on halkaisijaltaan noin 5 m. Kyse voi olla myös toisesta tervahaudasta
tai miilusta.
Vallien ulkopuolella ja myös vallien päällä on erilaisia kuoppia ja painanteita. Osa olisi voinut
syntyä mätästyksessä, mutta ympäristöön verrattuna kuoppia on tässä kohtaa selvästi enemmän. Kohteen länsipuolella on yksi hieman suurempi kallion reunustama kuoppa.
Pohjalle tehdystä koekuopasta havaittiin 20 cm:n paksuinen hiilensekainen nokikerros. Vallin päällä hiilensekaista noenvärjäämää maata oli 35 cm. Lisäksi molempien halssimaisten painaumien pohjalla oli hiilistä maata.
Ympäristöstä ei löydetty tervapirtin pohjaa tai muita rakenteita.

Tervalampi (1000045592) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Aivan Pukkikankaantien varressa sijaitsee tervahauta, jonka halkaisija on 17 metriä.

Korpiaho (1000045594) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsässä sijaitsee tervahauta, Korpiahion tilasta noin 277 metriä lounaaseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lampaanjärvi Kalma (Hautapaikat)
Historiallinen; Mahdollinen hautasaari, joka tarkastettu vuonna 2010. Tarkastuksessa tehdyssä koekuopituksessa tehtiin havaintoja hautauksista. Nostetut luut analysoitiin vuonna 2010 ja ne ajoittuvat todennäköisesti 1500-1700- luvulle ja ovat peräisin vähintään kahdesta eri aikuisesta yksilöstä, joista toinen on noin 45-60- vuotias nainen.

Kourulampi (1000045964) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Siilinjärven Kourulammen länsipuolella on dolomiittiesiintymä. Kourulammen kerros esiintyy matalassa N 70 ° W-suuntaisessa harjanteessa n . 200 m lammen länsipuolella. Esiintymän etelälaidalla on louhoksia ja vanha maa-uuni. (Lähde: Suomen geologian yleiskartta. Lehti C3 Kuopio. W.W.Wilkman.1938). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Maaselänlampi 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee Ison Maaselänlammen pohjoispuolisen kankaan lounaispäässä suon laidalla. Nelikulmainen kiveys on mitoiltaan 2 x 1,8 m. Korkeus on noin 30–40 cm suon pin-nasta. Rakenne on siis muita Maaselänlammen rajamerkkejä vaatimattomampi, mutta raja-merkiksi joka tapauksessa suurehko.
Päällä olevaan kiveen on kaiverrettu kruunu sekä merkinnät ”N. 26”. Kivilatomus on hieman rikkoutunut mahdollisesti roudan vaikutuksesta. Linjoilta ei havaittu viisarikiviä.
Rajamerkki ei osu minkään nykyisen rajan kulmaan. Piippolan (nyk. Pyhännän) pitäjänkar-tassa vuodelta 1846 tähän näyttää merkityn silloisten Piippolan, Iisalmen maalaiskunnan ja Paltamon pitäjien raja. Idästä tuleva rajalinja olisi siis jatkunut suoraan Ison Maaselänlam-men yli. Myös joissain vanhemmissa jakokartoissa voidaan tulkita rajan kääntyvän tämän rajamerkin kautta tai mahdollisesti vielä tätä etelämpää Maaselänjoen varresta tai luusuasta (Calonius 1825). Jälkimmäisellä tavalla raja on merkitty myös Iisalmen pitäjänkarttaan (1849).
Nähtävästi raja on myöhemmin siirretty kulkemaan suoraan kohteiden Maaselänlampi ja Maaselänlampi 2 välille. Näin raja on merkitty Paltamon pitäjänkarttaan (1846) sekä Saares-mäen jakokarttaan vuodelta 1866. Kaikissa kolmessa pitäjänkartassa raja on siis merkitty hieman eri tavalla todennäköisesti johtuen eri ikäisistä pohjakartoista.

Honkavuori (1000046167) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiuruveden ja Pyhäjärven pitäjien välinen rajamerkki paikallistettiin pitäjänkartoilta. Kohde sijaitsee osin ojitetulla metsämaalla. Ympäristössä kasvaa koivua ja kuusta. Kyseessä on matala, suurin piirtein nelikulmainen kivilatomus. Sen ulkomitat ovat 2 x 2 m ja korkeus maanpinnasta noin 30 cm. Sammaleen peittämää kiveystä ei otettu esiin. Päällä on ta-vallinen kivinen rajapyykki, johon on hakattu kruunu ja numerot 1010. Rajapiste esiintyy isojakokartassa (Claudelin 1841), joten merkki on oletettavasti isojaon aikainen tai vanhempi, mutta tarkemmin sen ikää ei voi määrittää.

Aarolansalmi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi kaskiröykkiötä, jotka sijaitsevat Kuopion Riistaveden Kipansalossa noin 100 m länteen Kipansalontiestä. Ympäristö on suhteellisen tasaista. Kohteen pohjois- ja itäpuolella levittäytyvän metsän iäksi on arvioitu noin 110 vuotta, etelä- ja länsipuolen metsä on nuorempaa. Vanhoissa kartoissa, pitäjänkartassa tai ilmakuvissa alueella ei näytä olevan peltoja.
Kohde muodostuu kahdesta kiviröykkiöstä. Pohjoisempi röykkiö on paremmin säilynyt, eteläisemmän päälle on kaatunut puu. Molemmissa isomman maakiven päälle on kasattu pienenmpiä kiviä. Kivet ovat sammaloituneet. Röykkiöt sijaitsevat noin 13 m päässä toisistaan.

Riihikallio 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hyvärilän tilan länsipuolella Riihikallion alarinteellä on neliöksi ladottu matala kiviröykkiö, jolla on kokoa noin 1,5 x 1,8 m. Koko rakenne on paksun sammalen peitossa. Kohde on todennäköisesti kaskiröykkiö. Muut Hyvärilän alueella havaitut raivausröykkiöt liittyvät vanhoihin peltoihin.

Riihikallio 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hyvärilän länsipuolella Riihikallion pohjoispuolella pohjoiseen nousevalla rinteellä on hautamainen maakuoppa, jolla on kokoa noin 2 x 0,8 m. Kuoppa on suunnassa luode-kaakko. Valleja ei havaittu.

Torvenperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Torvenperä -nimisen mäen lakialueella, metsätien itäpuolella on ainakin 11 ihmisen kasaamaa kiviröykkiötä. Niiden koko vaihtelee. Halkaisijaltaan ne ovat 5–3 m ja korkeutta niillä on puolisen metriä. Muodoltaan ne ovat pyöreähköjä. Ne on rakennettu keskimäärin 20–30 cm läpimittaisista kivistä. Maa röykkiöiden ympäristössä on varsin tasaista ja vähäkivistä moreenia. Nykyisin niiden ympäristö on hiljattain harvennettua kuusikkoa ja itäisimpien röykkiöiden ympäristössä kasvaa tiheää kuusitaimikkoa.
Metsätien länsipuolella on lisäksi luode-kaakko suuntainen matala vallimainen röykkiö, jolla leveyttä on vajaa metri ja korkeutta noin 40 cm. Vallin päiden koordinaatit ovat N 7019886 E 535459 (luoteispää) ja N 7019851 E 535481 (kaakkoispää). Se on tehty samankokoisista kivistä kuin röykkiöt. Maasto tien ja kivivallin välissä on tasaista ja se voisi olla vanhaa peltoa tai niittyä. Nykyisin siinä kasvaa sekametsää.
Pitäjänkartalla 1846 ja peruskartalla 1973 Torvenperässä on ollut vain metsää. Näiden karttojen väliseltä ajalta ei tarkempia karttoja löydetty. Röykkiöiden ikä ei siis ole tiedossa. Todennäköisesti raivausröykkiöt liittyvät kaskenpolttoon.

Vaarunlahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vaarunlahden länsirannalta n. 75 m länteen olevalla mäntykankaalla sijaitsee hiilihauta. Rakenteen läpimitta on noin 1.5 metriä ja vallien korkeus noin 0.4 metriä, keskellä on kuopanne. Hiilihaudan keskelle ja valliin tehdyistä koekuopista havaittiin hiiliä.

Hätilä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Neljä kuopannetta matalilla reunavalleilla sijaitsee Kipinsalmentien länsipuolella olevassa män-tymetsässä. Kuopat ovat pituudeltaan 4–1 metriä, leveydeltään 2–1,5 metriä ja syvyydeltään 0.4–0.9 metriä sekä sijoittuvat lounais-koillis suuntaisesti. Rakenteiden perusteella kyseessä ovat nauriskuopat.

Koivujoki (1000046833) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Koivujokeen on 1850- luvun lääninkarttaan merkitty myllynpaikka. Joen yli on kahden talon pihapiirin välillä kulkenut silta. Silta ei ole enää käytössä ja sen kansirakenteet ovat hajonneet. Sillan kivinen perustus vaikuttaa rakennetun vanhojen rakenteiden, mahdollisesti vanhan myllypadon päälle.

Kivirinne (1000046866) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen tervahauta tai hiilimiilu, havaittu vinovalovarjoste- ja lidar-kartoilta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lehmilamminkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen tervahauta tai hiilimiilu, havaittu vinovalovarjoste- ja lidar-kartoilta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hautakangas (1000047606) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kapealla hiekkaharjanteella, välittömästi maatien 599 itäpuolella sijaitsee tervahauta. Sen läpimitta valli mukaan lukien on 16 metriä, kuopan halkaisija 10 metriä ja syvyys 0,7 metriä. Halssi suuntautuu itään, se on sortunut. Hauta sijaitsee avohakkuualueen reunan tuntumassa, sen päällä kasvaa eri-ikäisiä lehti- ja havupuita.

Kainuuntie, Hirvola (Kulkuväylät)
Historiallinen; 1700-luvun puolivälissä valmistuneen Savo-Pohjanmaa maantien käytöstä pois jäänyt osuus. Maastossa tienpohja erottuu tasaisena, ympäristöstään koholla olevana alueena. Tie ylittää tässä kohdin ojan, mutta siinä ei havaittu säilyneitä rakenteita. Tämä osuus on ollut käytössä vielä 1950-luvulla ja se näkyy vuoden 1952 ilmakuvassa. Tien jäännös erottuu hyvin myös lidarissa. Kohteesta on maastossa tarkastettu vain ojan pohjoispuolinen osuus.

Kainuuntie, Jussila (Kulkuväylät)
Historiallinen; 1700-luvun puolivälissä valmistuneen Savo-Pohjanmaa maantien käytöstä pois jäänyt osuus. Maastossa tien pohja erottuu selvänä linjana, jonka päälle on osin kasattu maa-ainesta. Tielinjan pohjoispään on rikkonut sen läpi kaivettu oja ja sen päällä kasvaa runsaasti nuorta puustoa ja pensasta. Tieosuus on ollut käytössä vielä 1950-luvulla ja se näkyy vuoden 1952 ilmakuvassa.

Kainuuntie, Pönkäkangas (Kulkuväylät)
Historiallinen; 1700-luvun puolivälissä valmistuneen Savo-Pohjanmaa maantien käytöstä pois jäänyt osuus. Tielinjaus näkyy maastossa selkeästi ja siihen liittyy myös tien länsipuolella kallioleikkauksia. Tie edelleen jalan kuljettavassa kunnossa ja sitä käytetään Timolantielle kulkemiseen.

Kainuuntie, Poijinpelto (Kulkuväylät)
Historiallinen; 1700-luvun puolivälissä valmistuneen Savo-Pohjanmaa maantien käytöstä pois jäänyt osuus. Tieosuus on jäänyt ilmakuvien perusteella pois käytöstä vasta 2020, sitä ennen sitä on käytetty vielä ilmeisesti puunkorjuun kulkuväylänä. Tien molemmin puolin on voimakasta maankäyttöä ja alueella on useita valtavista kivistä koostuvia kasoja. tielinjaus on ollut tiekäytössä vielä 1950-luvulla ja se näkyy vuoden 1952 ilmakuvassa. Tätä nuorempien ilmakuvien avulla voi seurata alueen maankäytön muutosta.

Kainuuntie, Soukanlahti (Kulkuväylät)
Historiallinen; 1700-luvun puolivälissä valmistuneen Savo-Pohjanmaa maantien käytöstä pois jäänyt osuus. Tiejäännös erottuu maastossa selvänä vaikkakin sen päällä kasvaa nuorta puustoa ja pensaikkoa.

Kainuuntie, Vehkaranta (Kulkuväylät)
Historiallinen; 1700-luvun puolivälissä valmistuneen Savo-Pohjanmaa maantien käytöstä pois jäänyt osuus. Tien vierustoilla ei ole ojia, mutta sen itäpuolinen reuna erottuu maastossa selvempänä leikkauksena. Linjaus on käveltävissä, mutta siinä kasvaa vesakkoa ja pusikkoa. Tie on ollut käytössä vielä 1950-luvulla ja erottuu vuoden 1952 ilmakuvassa.

Kainuuntie, Jängänselkä (Kulkuväylät)
Historiallinen; 1700-luvun puolivälissä valmistuneen Savo-Pohjanmaan maantien käytöstä poisjäänyt osa. Tie on ollut käytössä vielä 1950-luvulla. Tielinja on nyt pusikoitunut, mutta erottuu maastossa selvästi. Sen rannanpuoleisella sivulla on selvä leikkaus ja tie on korotettu. Tielinjan leveys 10-14 metriä.

Pikonniemi 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Juankosken Pikonniemeen rakennettiin vuosina 1889 -1900 kahdeksan hiiliuunia, joista kaksi on vielä pystyssä. Uunit liittyvät Juankoskella vuosina 1746-1928 toimineen Juantehtaan rautaruukin (Strömdals bruk) historiaan. Raudanvalmistuksessa tarvittiin runsaasti hiiltä. Hiilenpolttouuneja rakennettiin Suomen ruukkien yhteyteen erityisesti 1800- luvun loppupuoliskolla. Pikonniemen uunit ovat ainoat maassamme säilyneet ehjät esimerkit tästä hiiliuunityypistä.
Museovirasto on restauroinut vuosina 1999-2001 uunien restauroinnin.
Ympäröivässä maastossa on vielä merkkejä historiallisesta toiminnasta alueella. Ehjien hiiliuunien edessä on kahden hiiluunin pohjat sekä niiden länsipuolella todennäköisesti paikalla toimineen pienen tiilitehtaan paikka. Alueen maapohjassa on runsaasti tiiltä ja hiiltä ja jonkin verran kuonaa. Vesialueella ja rannassa uuneista hieman koilliseen on laiturin jäännökset, joka näkyy vielä vuoden 1950 ilmakuvassa mutta ei enää 1970- luvulla. Laiturista on jäljellä osa kiviperustusta sekä puisia paalurakenteita vedessä.
Pikonniemi on noin 600 metrin mittainen, pohjois-eteläsuuntainen niemi. Sen itäpuolelta avautuu Vuotjärvestä kohti Juankoskea laskevan virran suu. Niemen länsipuolelle jää Pikonlahti, jonka rannalla vuonna 1904 perustettu höyrysaha sijaitsi. Juantehtaan ruukki, hiiliuunien hiilentuotannon kohde, sijaitsee virran rannalla hiiliuuneista noin 1,5 km kaakkoon. Pikonniemen pohjoiskärjestä noin 200 metriä luoteeseen Vuotjärvessä sijaitsee Hiilisaari.
Niemen itärannalla lidar-mallissa näkyy ainakin kolme rykelmässä olevaa rengasmaista muodostelmaa, jotka ovat mahdollisesti hiilimiiluja. Ne sijaitsevat aidatulla piha-alueella ja 2023 tarkastuksessa niitä ei pystytty tarkastamaan.

Kumpusmäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kumpusen järven eteläpuolella matalahkon kallioseinämän poikittaislohkeamaan tehty kiviuuni. Uunin perällä on hormimainen rakenne, joka johtaa kalliolipan laelle, ilmeisesti osin luontainen. Kallion laella on ympyrään aseteltuja kiviä "piipun" suulla.
1840- luvun pitäjänkartalla lähin merkintä on Kumpusen ja Humalalammen väliin merkitty torpan paikka.

Lepinniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tervon kaakkoisosassa, Linnonsaaren eteläpään länsirannalla, Lepinniemen tyvessä sijaitsevassa suojaisessa poukamassa on kahden liistekatiskan jäännökset.
Liistekatiskat sijaitsevat suojaisessa lahdenpohjukassa, lähellä rantaa. Ranta on melko avointa, eikä ruokoa tai muuta kasvillisuutta juurikaan ole katiskojen välittömässä läheisyydessä. Liisteet erottuivat hyvin kirkkaassa vedessä. Veden syvyys katiskoiden kohdalta on arvioiden 40–50 cm. Havaitut katiskat voivat olla myös osia suuremmasta yhtenäisestä kalastuslaitteesta. Suurin osa liisteistä on veden alla hajonneena, mutta osa niistä on edelleen pystyssä ja, niiden perusteella katiskojen muoto on edelleen erotettavissa. Tarkastushetkellä muutaman liisteen yläosa oli vedenpinnan yläpuolella.

Manginniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pieni, pyöreähkö hiilimiilu, jossa selvät vallit ja tasainen pohja.

Valapaton viiva (Taide)
Historiallinen; Väinölänniemen Rönönsalmessa, matkailijayhdistyksen vuonna 1891 pystyttämän huvimajan alapuolisessa rantakalliossa on suurikokoinen viivoista, vuosiluvuista ja nimikirjaimista koostuva kalliohakkaus, joka on tehty vuoden 1899 suurtulvan muistoksi. Ylimpänä on vuoden 1899 tulvahuipun merkki. Sen alapuolelle kalliohakkausta on laajennettu vuosina 1900, 1901, 1903, 1909 ja 1915 sekä suurtulvan satavuotismerkkivuonna 1999 vedenkorkeutta osoittavilla merkinnöillä.
Monet Suomen järvet kohosivat tulvakorkeuteen 1890- luvun lopun runsaiden sateiden takia. Tulvan aikana vesi oli Järvi-Suomessa jopa lähes kaksi metriä normaalia ylempänä. Vuoden 1899 suurtulvan muistoksi useilla paikkakunnilla hakkautettiin vedenkorkeuden merkkejä rantakallioihin. Viivamerkinnät saivat nimensä suomalaisten valapattona tunteman tsaari Nikolai II mukaan, joka antoi vuonna 1899 helmikuun manifestin.

Dolgorukin muistomerkki (Taide)
Historiallinen; Koljonvirran taistelun alueella, Mansikkaniemen mäen korkeimmalla kohdalla sijaitsee valurautainen, kirkontornia muistuttava muistomerkki Venäjän ruhtinaan, kenraaliluutnantti ja keisarin kenraaliadjutantti Mihail Petrovits Dolgorukin muistoksi. Ruhtinas menehtyi Suomen Sodan taistelussa 27.10.1808 Sandelsin tykistön ampumaan osumaan.
Muistomerkki on pystytetty vuonna 1848. Sen rahoitti Dolgorukin suku ja pystytti kaatuneen ruhtinaan morsian. Muistomerkin on suunnitellut arkkitehti Anders Fredrik Granstedt ja se on valettu Varkaudessa.Muistomerkissä on Dolgorukin sukuvaakuna ja merkkiä kiertää ketjuaita, jonka tolppina toimivat Suomen sodan aikaiset tykit. Aita on pystytetty vuonna 1880. Muistomerkissä muistetaan myös Venäjän keisari Aleksanteri I vierailua kenraaliadjutanttinsa kuolinpaikalla 27.8.1819.
Merkki on Suomen vanhin rautainen sotamuistomerkki.

Kainuuntie, Mäntyselkä (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kainuuntien historiallisen tielinjauksen mahdollisesti arkeologisoitunut eli tiekäytöstä poistunut osa, näkyy linjana vinovalovarjostekartalla ja on historiallisten kartojen mukainen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Halolan kartano (Asuinpaikat)
Historiallinen; Halolan tila sijaitsee Maaninkajärven koillisrannalla puolitoista kilometriä Maaningan kirkosta kaakkoon.
Alue kuului 1500-luvulla mahdollisesti Tavinsalmen kuninkaankartanolle, mutta päätyi sittemmin alun perin Maaninkajärven pohjoisosissa asuneiden Halosten haltuun. Tila joutui kruunun omistukseen viimeistään 1700-luvun alkupuolella. Halolan maita kuvaava isojakokartta on vuodelta 1777 (Westzynthius 1777). Tilan tontin lisäksi ympäröiville pelloille on merkitty joitain muita tontteja, joista osa näkyy myös myöhemmissä kartoissa (mm. vuoden 1846 pitäjänkartalla). Tarkemman kuvan pihapiiristä saa vuosina 1799–1800 palovakuutusta varten mitatusta pohjapiirroksesta. Ilmeisesti suuren osan tuolloisista rakennuksista oli teettänyt Magnus Fredrik Tawast 1700-luvun jälkipuolella.
Tarkastuskäynnillä vuonna 1930 todettiin pihapiiristä vanhojen holvattujen kellareiden jäännöksiä. Tiilistä rakennetut holvatut kellarit olivat nykyisen päärakennuksen eteläpään kohdalla ja paikalla sijainneen rakennuksen lounaispäässä. Nämä on merkitty myös em. palovakuutuksen karttaan.
Vuoden 2021 arkeologisessa valvonnassa alueelta alueelta havaittiin useita todennäköisesti 1700- luvulle ajoittuvien rakenteiden jäänteitä. Myös 1930- luvulla havaitut holvatut kivikellarit pystyttiin paikantamaan. Selvästi 1500- tai 1600-luvun materiaalia ei valvonnassa tullut esille. On mahdollista, että 1700-lukua edeltävä asutus on sijainnut jossain nyt kaivettujen maastonkohtien ympäristössä. Runsaimmat havainnot ja löydöt tulivat vuosien 1799–1800 palovakuutuspiirustuksessa esitettyjen rakennusten kohdilta. Voidaankin pitää todennäköisenä, että myös niillä ao. piirustuksen mukaan rakennetuilla maastonkohdilla, joissa vuonan 2021 ei kaivettu, on säilyneenä asutukseen liittyviä jäännöksiä.
Kartanoa ympäröiviltä peltoalueilta on tehty useita historiallisen ajan esinelöytöjä metallinetsinnässä.
Nykyisin ydinpihaa kiertävät rakennukset ovat 1800-luvulta. Vanhin näistä on 1820 valmistunut kartanon päärakennus. Tilaa hallinnoi Senaatti-kiinteistöt ja se on Luonnonvarakeskuksen (LUKE) käytössä tutkimusasemana. Nykyisen vuosina 1814–1820 rakennetun päärakennuksen lisäksi alueella on lukuisia eriaikaisia ja tyyppisiä maatalouteen ja tutkimusaseman toimintaan liittyviä rakennuksia. Alueella on asfalttipäällysteisiä kulkuväyliä ja pysäköintialueita. Rakentamattomat alueet ovat nurmipäällysteistä piha- ja puistoaluetta.

Pienisuomäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 1,5 hehtaaria laaja kaskeamisalue Suolammen lounaispuolelle johtavan metsätien varrella, molemmilla puolilla metsätietä pienten kalliokohoamien välissä. Puusto on varttunutta kuusimetsää, myös useimpien rakenteiden päällä kasvaa vanhoja kuusia. Kohteen etelä- ja pohjoispuolella oli tehty avohakkuu. Kaskialueelle tyypillisesti aluskasvillisuutena on lähinnä sammalta. Maanpinta on tien eteläpuolella huomattavan tasainen raivauksen jäljiltä.
Alueella on kaskiröykkiöitä ja muita viljelyröykkiöitä, kiviaitoja, ojia sekä kaksi maakellaria.
Röykkiöt ovat n. 1,5-5 m halkaisijoiltaan ja enimmillään n. 0,8 m korkeita. Kiviaidat ovat n. 15-50 m pitkiä, n. 0,4-0,8 m korkeita ja enimmillään n. 2 m leveitä, useimpien niiden välissä on ojia, osa kiviaidoista sijaitsee vieritysten, paikoin aidoissa on myös röykkiöitä. Kellarit ovat kooltaan n. 10 x 6 m, yli 1 m syviä, seinävallit ovat yli 0,5 m korkeita. Kiviaidat sijaitsevat metsätien eteläpuolella, kaksi kellaria metsätien pohjoispuolella alueen luoteisreunalla, röykkiöitä on tien molemmilla puolilla.
Kangas on merkitty 1800-luvun pitäjänkartalle ja vuoden 1941 taloudelliselle kartalle Pienisuomäki -nimisenä, nykyisellä maastokartalla kangas on nimeämätön. 1700-luvun puolivälissä laaditulla Iisalmen pitäjänkartalla Ruotaanmäen pohjois- ja luoteispuoliset mäet mainitaan hyviksi kaskimaiksi. 1800-luvun puolivälissä laaditulle pitäjänkartalle ja vuoden 1941 taloudelliselle kartalle on merkitty Pienensuomäen kautta kulkeva metsätie tai polku Riitamäeltä Kourupurolle ja Lumikankaalle. Vuoden 1941 kartalle on merkitty myös rakennus ja viljelys Pienensuomäen pohjoisosaan. Historiallisten karttojen merkinnät paikan viljelyksestä ovat epäsuoria, mutta ne antavat viitteitä ajoittumisesta aina 1700-luvulta 1900-luvulle asti, läntisemmät kiviaidat ja niihin liittyvät ojakaivannot vaikuttavat silmämääräisesti nuorilta, ehkä vasta 1900-luvulle ajoittuvilta.

Vuorimäki etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuorimäen kallioiden eteläpuolella, nykyisen metsäkämpän ja siihen kuuluvien muiden rakennusten ympäristössä viljelysjäänteita: pääosin kaskiröykkiöitä tai muita viljelysröykkiöitä, joiden lisäksi on ainakin 3 kiviaitaa sekä kaksi kellarin jäännöstä. Alueella kasvaa varttunutta kuusimetsää, lähiympäristössä on tehty laajasti hakkuita.
Toinen kellari on n. 5 x 2,5 m (alakohde 17), siinä on jäänteitä katon tuohivuorauksesta ja katon päätyhirsiä, kellarista johtaa koilliseen n. 8 m pitkä ja n. 0,5-1 m leveä ilmanvaihtokanava. Edellisen vieressä oleva kellari on n. 4 x 2,5 m ja se on n. 2 m syvä, pinta on heinän peitossa.
Röykkiöt ovat n. 1,5-5 m halkaisijoiltaan, suurin on n. 1 m korkea. Kiviaidat ovat n. 7-30 m pitkiä, n. 0,4-0,8 m korkeita ja enimmillään n. 2 m leveitä, aidoissa on myös röykkiöitä. Kaikkien rakenteiden päällä kasvaa pintakasvillisuutta, joidenkin rakenteiden päällä kasvaa myös varttuneita kuusia.
Paikalle ei ole merkitty rakennuksia tai viljelyksiä 1700-1800-luvun kartoille. Vuosina 1755-1757 laaditulle kartalle Iisalmen pitäjästä on merkitty hyviä kaskimaita Ruotaanmäen ja Pahkamäen pohjoispuolelle, mutta ei juuri tälle alueelle – nämä viitteet kohteen kaskiviljelystä ovat siten hyvin epävarmoja. Historiallisten karttojen ja maastohavaintojen perusteella kohde voidaan ajoittaa 1800-1900-luvuille. Vuoden 1972 peruskartalle on merkitty kämppä ja rakennukset samoille kohdille, missä nykyisetkin rakennukset sijaitsevat.

Likolampi E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vianveden koillispuolella olevan Likolammen eteläpään itäpuolella, Vianjoen suusta noin 600 m itäkoilliseen, mäen laen itäreunalla olevalla hiekkaisella kumpareella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsänäestysjäljistä.
Paikalla suoritettiin kaivaus vuonna 2004. Löytöinä saatiin muun muassa kvartsi-iskoksia, -ytimiä ja -esineitä sekä palanutta luuta. Palaneesta luusta teetettiin luuanalyysi sekä radiohiiliajoitus. Radiohiilianalyysin mukainen ajoitus oli 7425+/-95 BP (HELA 919), joka kalibroituna (intcal98) on 6400-6210 BC.
Ajoituksen perusteella asuinpaikka ei ole voinut olla ranta-asuinpaikka. Se on sijainnut hyvin tunnetun Saimaan rannansiirtymiskronologian mukaan satojen metrien päässä rannasta ja noin 25 metriä järveä ylempänä nykyisen kaltaisessa maisemassa, josta järvi ei ole näkynyt.
Vuoden 2021 inventoinnissa 2004 kaivausalueen sijaintia ei enää pystynyt erottamaan ja paikka kasvoi tiheää nuorta metsää.

Koivulankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan 7 metriä olevan hiilimiilun pohja.

Kankaanranta (1000049420) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Virijoen länsipuolella ja VT 9:n eteläpuolella, loivasti etelään ja lounaaseen laskevassa rinteessä on 9 hiilihautaa, joiden koko on 2x2 - 3x3 metriä. Hiilihautojen ympärillä on vallit ja niiden syvyydet vaihtelevat 60-80 cm välillä. Kaikista havaittiin hiiltä.
Hiilihauta 1 sijaitsee muista hiilihaudoista erillään noin 62 metrin päässä, noin 23 metriä Vianrannantiestä koilliseen.

Virinlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Virinlahden länsipuolella ja VT 9 kulkee kohteen lounaispuolella noin 60 metrin päässä. Paikalla on rantatörmä noin 97 m tasolla. Vuoden 2021 inventoinnissa alueelle tehtiin koekuoppia, joista ei löydetty merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Inventoinnin jälkeen paikalta havaittiin tuulenkaadosta neljä kvartsi-iskosta. Kohteen rajaus on arvio, joka perustuu osin paikan topografiaan.

Hoikanlampi (1000049423) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tuusjärvellä, Hoikanlammen eteläpuolella. VT 9 kulkee kohteen lounaispuolella noin 60 metrin päässä. Jyrkän harjunrinteen pohjoisrinteen juurella on lammen rannassa kapea tasanne ja pari metrinen rantatörmä lammen äärellä. Tasanteella on kaksi asumuspainannetta, joista molemmista on löytynyt keramiikkaa. Paikka on lähes ehjä, maaperä on kivikkoista hiekkamoreenia.

Tiensivu etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tuusjärvellä, Hoikantiestä koilliseen Mäntylään menevän tien eteläpuolella. Paikalla havaittiin tiestä muutaman metrin etäisyydellä laakea ja matala painanne, jonka koko on 3 x 4 metriä. Painanteeseen tehdystä koekuopasta havaittiin podsolimaannos sekä löydettiin kvartsi-iskoksia.
Edellä mainitusta painanteesta noin 45 metriä lounaaseen havaittiin tien vieressä kuopanne, jonka reunalla ja pohjalla on paksu podsolimaannos. Kuopanne saattaa liittyä asumuspainanteeseen.
Kolmas kuoppa havaittiin painanteesta 70 metriä itään, mutta tässä reunoilla ja pohjalla oleva podsolimaannos oli ohut.

Keskitalo (1000049479) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Nuottaniemi-nimisen tien varrella, sen koillispuolella, Keskitalon navettarakennuksen kaakkoisseinän vieressä sijaitsee kalkkiuunin jäännös ja tien toisella puolella kalkkilouhoksen jäännös.
Uunin jäännös on noin 12 x 10 metrin laajuinen ja noin 2,5 metriä korkea, ylöspäin kape-neva kasa. Sen akiosassa on näkyvissä kiveystä ja kalkkikiveä. Kasan päällä kasvaa nuoria kuusia ja lehtipuita. Kalkkiuunin keskivaiheilla on kuoppamainen painanne, jossa on jätteitä.
Jäännös löytyi kyläläisiltä saadun vihjeen perusteella. He arvelivat vanhojen kylän asukkai-den kertomusten perusteella, että kalkkiuuni ja -louhos olisivat noin sadan vuoden ikäiset.
Vuoden 1939 ilmakuvassa kalkkiuuni erottuu Nuottaniementien pohjoispuolella vaaleana läiskänä. Kirjallisten lähteiden perusteella Humalajoen kalkkialue on pienehkö ja myös paikalla harjoitettu louhinta on ollut pienimittakaavaista (Rosberg et al. 1927: 95).
Tien toisella puolen vastapäätä kalkkiuunia on kalkkilouhoksen jäännös kohdassa 6951357/529577 (keskikoordinaatti). Louhoksen jäännös on enimmillään noin 70 x 17 metrin laajuinen ja parin metrin syvyinen. Louhoksen pohjalla ja reunoilla on runsaasti kivenlohkareita ja siellä kasvaa nuoria lehtipuita. Jäännös rajautuu pohjoisessa Nuottaniemi-nimiseen tiehen ja etelässä peltoon.

Virinjoki (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Tuusjärvellä, VT 9 eteläpuolella, Virinjoen länsirannalla. Paikalla on tehty metsähakkuiden jälkeen maanmuokkausta ja näistä on havaittu kvartseja sekä yhdestä kohdin palaneita kiviä.
Kaikki löydöt on havaittu 102,5 m korkeuskäyrän tuntumasta. Kohteen rajaus on suuntaa antava ja vaatii tarkennusta.

Luostanlinna 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on pohjakaavaltaan lähinnä nelikulmainen, osin pyöreähkö kuoppa, jossa on selvät vallit. Kuopan laajuus on noin 16 x 18 metriä, vallien korkeus 1–1,5 metriä. Kuopan pohja on laakea, lähes tasainen. Kuopassa ja valleissa on runsaasti hiiltä.
Miilun lähellä on muutamia pienempiä kuoppia ja maakasoja, joissa on hiiltä ja tiiltä (N 7026241 ja E 579948). Mahdollisesti paikalla on hiilen ohella valmistettu myös tiiliä. Maaperä on soraa, ja alueella kasvaa nuori sekametsä. Kohde sijaitsee Luostanjoen rantaan menevän mökkitien varressa, satakunta metriä joen länsirannasta länteen. Kohde on merkitty Maanmittauslaitoksen maastokartalle tervahautana.

Kaivanto (1000049619) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Älänteen pohjoispäässä, Kaivannon salmen länsipuolella, Haatainniemen eteläosassa. Raudanvalmistuspaikkaan kuuluu ison kuoppamiilun ja kahden harkkohytin jäännökset. Matkaa rantaan on 30 metriä. Alue hiekkamoreeni pohjaista tuoretta kangasta, jolla kasvaa nuorehko sekametsä.
Miilukuoppa on neliskanttinen, sivujen pituus 8 metriä, ja syvyys reilut 2 metriä sitä kiertävä valli mukaan luettuna. Miilun pohjoispäässä valli on matalampi. Toinen harkkohyteistä sijaitsee miilun itäpuolella, harkkohytin kuonavalli on noin 5 metrin päässä miilusta. Näiden välistä on ajettu metsäkoneella ja kuonavalli on hieman rikkoontunut. Pari metriä korkea kuonavalli ympäröi hyttiä osittain kiertäen sitä noin 10 metrin pituudelta, länsipuoleinen osa on avoin. Hytin kohdalla erottuu kaksi vierekkäistä kuoppaa, joiden halkaisija on noin 2 metriä. Toinen harkkohytin jäännös, jossa on myös kaksi parimetriä halkaisijaltaan olevaa vierekkäistä kuoppaa, joita kiertää kuonavalli, sijaitsee miilun koillispuolella, niin että se rajautuu miilun valliin.
Miilukuoppa ja kuonakasat erottuvat rinnevarjosteessa ja kohteen rajaus on tehty sen perusteella käsittäen 3–5 metrin suoja-alueen.

Kalliokoski (1000049620) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee 900 metriä Tiilikkajoen Älänteen puoleista päästä etelään, Kalliokosken pohjoisrannalla. Kohteeseen kuuluu talon pohja uunin jäännöksineen, kellarikuoppa ja yksi muu kuoppa. Talonpohja sijaitsee sammalpohjaisessa kuusikossa, 20 metriä koskesta. Maastossa erottuu sammaleen peittämä luonnonkivijalka, kooltaan 6x6 metriä. Kivijalan itäpäässä on sammaleen peittämä kumpu, uunin jäännös, halkaisija pari metriä ja korkeus hieman alle metri. Talonpohjasta 10 metriä länteen on joentörmässä 1,5x2 metrin kokoinen kuoppa, josta johtaa pari metriä pitkä puoli metriä leveä kaivanto alarinteeseen. Kyseessä on joko kellari tai pieni tervahauta, maaperässä oli jonkin verran hiiltä, mutta talon läheisyys ehkä kuitenkin viittaa enemmän kellariin. Edellä mainittujen lisäksi havaittiin joen partaalla yksi kuoppa noin 15 metriä talonpohjasta kaakkoon. Kuoppa on kooltaan 1,5x2 metriä ja puoli metriä syvä.
Isojakokarttaan 1700- ja 1800-lukujen vaihteesta tai pitäjänkarttaan vuodelta 1846 ei paikalle ole merkitty asutusta. Joen toiselle puolelle on perustettu mylly luultavasti 1800-luvun lopulla, ajankohta ei selvinnyt inventoinnissa. Mahdollisesti talonpohja liittyy myllyn aikaiseen asutukseen alueella.

Kenraalinniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tiilikanselän länsirannalla, Kenraalinniemessä. Ranta on noin 100 metrin leveydeltä kosteahkoa ja soistuvaa, mutta heti rantatörmän päällä on kuivempaa kangasta, jolle raudanvalmistuspaikka on tehty.
Kuoppamiilun jäännös on suorakulmainen, luode-kaakkosuuntainen kuoppa, jonka pituus noin 10 metriä ja leveys 6 metriä sekä syvyys 2,5–3 metriä. Itäpuolella pari metrinen valli nousee hyvin hahmottuvana noin 10 metriä rannasta. Vallit mukaan luettuna miilukuopan halkaisija on leveimmillään parikymmentä metriä. Kuoppamiilun kaakkoispuolella, sen vallin reunassa kiinni, on 2,5 x 4 metrin kokoinen suorakaiteenmuotoinen kuoppa, jonka keskellä on pieni kavennus. Ilmeisesti kyseessä on kaksiosainen kuoppa, kuten alueen harkkohyttien kohdalla yleensäkin. Hyttikuopan ympärillä on pari metriä korkeat kuonavallit, joiden itäreunassa on pari metriä leveä aukko.
Kuoppamiilusta kaakkoon rannasta on löytynyt kvartsi-iskos (7043979/553979). Viranomaisviite ILM13104. Vuoden 2023 inventoinnissa löytöpaikka tarkastettiin, mutta rantahiekalta ei havaittu löytöjä. Rantatörmän päälle tehdyt koepistot olivat myös löydöttömiä, niissä havaittiin normaali podsolimaannos. Rantaa tarkasteltiin laajemminkin, mutta mitään löytöjä ei tehty. Ainoa huomio oli, että paikoin rantatörmässä ja rantahiekalla oli runsaasti järvimalmin kappaleita.

Kiukoonjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Älänteen länsirannalla, Lapinsaaren ja mantereen välisestä Kiukoonjoki-nimisestä salmesta 40 metriä länteen. Kiukoonlampi on 250 metriä kohteesta etelään. Paikalla on ison kuoppamiilun ja harkkohytin jäännökset. Alue hiekkamoreenipohjaista tuoretta kangasta, jolla kasvaa nuorehko sekametsä.
Miilukuopan vallit ovat ulkoreunastaan reilun metrin korkeat ja 4–4 metriä leveät. Kuopan sisäosa on kooltaan noin 6x10 metriä ja syvyys noin 2,5 metriä. Pohjalla on ruostunut peltitynnyri. Koko rakenteen pituus suurimmillaan vallien ulkoreunasta laskien on parikymmentä metriä. Kaakkoisen pitkän vallin osaa on hieman madallettu ja siinä on pari metriä pitkä ja puolisen metriä syvä oja. Vastaavia ilmiöitä on ollut muissakin alueen miilukuopissa, mutta niiden tarkoituksesta ei ole varmaa tietoa.
Harkkohytti sijaitsee miilukuopan koillispuolella. Siinä on kaksi vierekkäistä kuoppaa, halkaisijaltaan pari metriä. Hyttiä kiertää kuonasta koostuva valli, jolla on hytin pohjalta laskettuna korkeutta hieman yli 2 metriä. Kuonavalli on kiinni miilun vallissa ja niiden välistä on ajettu metsäkoneella, mikä on hieman rikkonut valleja.
Miilukuoppa ja kuonakasat erottuvat rinnevarjosteessa ja kohteen rajaus on tehty sen perusteella käsittäen 3–5 metrin suoja-alueen.

Könönlampi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Älänteen länsirannalla, Kiukoonniemen eteläpuolella Könönlammen ja Älänteen välisen kapean harjanteen päällä. Harjannetta pitkin kulkee luontopolku Näätähiekalta Haatainniemeen. Alue on hiekkamoreenipohjaista mäntykangasta. Kohteessa on kaksi kuoppaa.
Kuoppa 1 erottui rinnevarjosteessa, toinen löytyi inventoinnissa sen vierestä. Kuoppa 1 on halkaisijaltaan noin 3,5 metriä ja syvyydeltään hieman alle metrin. Kuoppaa ympäröi matala valli. Kuoppaan tehdyssä koepistossa havaittiin turpeen alla 10 cm huuhtoutumiskerros ja sen alla sora. Kuoppa 2 on tästä 12 metriä länteen. Kuoppa on hieman pienempi kuin kuoppa 1, halkaisija noin 3 metriä matalan vallin päältä mitattuna. Rinne laskee jyrkästi molempien kuoppien vieressä.
Sijainti harjanteella lammen ja järven välissä olisi sopiva pyyntikuopille.
Muinaisjäännösalue käsittää kuoppien lisäksi parin kolmen metrin suoja-alueen.

Lammake (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 120 metriä Älänteestä laskevan Tiilikkajoen länsipuolella. Alue on kuivahkoa, hiekkamoreenipohjaista, mäntykangasta. Kohteeseen kuuluu ison kuoppamiilun ja harkkohytin jäännökset.
Miilukuopan sisäosa on neliskanttinen, koko noin 6x6 metriä ja sitä ympäröi puolisen metriä korkea ja pari metriä leveä valli. Valli on melko huomaamaton länsireunassa. Miilukuopan koillispuolella, 5 metrin päässä, on harkkohytin jäännös, joka koostuu kahdesta vierekkäisestä kuopasta ja niitä kiertävästä kuonavallista. Kuopat ovat halkaisijaltaan 1–1,5 metriä. Kuonavalliin tehtiin koepisto, jossa havaittiin kuonan kappaleita heti turpeen alla.

Pöntiönniemi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Älänteen länsirannalla Pöntiönniemessä, alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Kohteeseen kuuluu kolme kuoppaa.
Kuoppa 1 on halkaisijaltaan pari metriä ja syvyys 0,7 metriä. Koepistossa havaittiin normaali podsoli, hiiltä ja nokea oli jonkin verran turpeen alla.
Kuoppa 2 on suorakaiteen muotoinen, pituus noin 1,5 metriä, leveys 0,5 ja syvyys 0,3 metriä. Kuopassa on hiili- ja nokikerrosta. Muotonsa puolesta kuoppa muistuttaa nauriskuoppaa.
Kuoppa 3 on halkaisijaltaan 1,5 metriä ja syvyys alle puoli metriä. Koepistossa havaittiin turpeen alla pari senttiä paksu hiilirantu, sen alla harmaa hiesumainen hiekka.
Yhdessäkään kuopassa ei ollut erityisen selvää vallia. Kuopat vaikuttavat kuitenkin ihmisen tekemiltä ja mahdollisesti nokinen maa ja hiili liittyy alueen kaskeamiseen mihin voisi myös liittyä mahdollinen nauriskuoppa. Todennäköisesti kuopat ovat historialliselta ajalta, mutta tarkempi ajoitus vaatisi lisätutkimuksia.

Tiilikkajoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Älänteestä laskevan Tiilikkajoen länsipuolella, 40 metrin päässä joesta. Lapinlahden ja Rautavaaran raja kulkee Tiilikkajoessa. Kohteen pohjoispuolella, 25 metrin päässä, on pieni Tiilikkajokeen laskeva purouoma. Alue on tuoretta kangasta ja kasvaa melko tiheää nuorehkoa kuusivaltaista sekametsää.
Paikalla on ison kuoppamiilun ja harkkohytin jäännökset. Miilukuoppa on suorakaiteenmuotoinen, koko noin 6x11 metriä ja syvyys suurimmillaan kolmisen metriä. Kuoppaa ympäröi valli, jonka korkeus miilun ulkoreunasta katsottuna parisen metriä. Koko rakenteen pituus vallien ulkoreunasta mitaten on noin 16 metriä. Länsireunassa valli on matalampi.
Harkkohytti on miilun pohjoispuolella ja hytin yksi sivu on kiinni miilun vallissa. Harkkohytissä on kaksi vierekkäistä neliskanttista kuoppaa, joiden sivujen pituus on noin 2 metriä. Kuoppien välissä on matala kannas, jonka reunassa kuoppia yhdistävä aukko. Rakenne on tyypillinen Älänteen alueen harkkohyteille. Hyttiä kiertää kuonavalli, jonka korkeus pari metriä.

Harjuntakanen (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Harjuntakanen ja Valke-Karsikko-nimisten järvien välisellä kapealla, pohjoiseteläsuuntaisella, kannaksella, sen yläosassa. Kannaksen läpi kulkee metsäautotie, jonka länsipuolella on neljä kuoppaa, kuoppa 2 tiessä kiinni.
Kuopat ovat ketjussa, eteläisimmän ja pohjoisimman välinen etäisyys on 60 metriä. Kuopat ovat halkaisijaltaan pari metriä, niissä on matalat vallit. Syvyydeltään ne ovat 0,5–0,7 metriä. Kuoppiin tehdyissä koepistoissa näkyi selvä huuhtoutumiskerros, kuopat ovat sen perusteella vanhoja, mahdollisesti esihistoriallisia. Kuopissa ei ollut nokimaata tai hiiltä, joten ne eivät ole miiluja tai esim. nauriskuoppia historialliselta ajalta. Kuoppien tarkoituksesta ei voi olla varma, mutta kuopat voivat olla pyyntikuoppia, ainakin sijainti kapealla harjulla järvien välissä puoltaisi tulkintaa.

Hyttiniemi (1000049634) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 1,5 km Älänteestä kaakkoon ja 700 metriä Suojärvestä länteen olevan Hyttiniemen lounaisosassa. Hyttiniemi on pääosin soiden ympäröimä. Hyttiniemen pohjoispuolella, soiden keskellä, kulkee Älänteen ja Suojärven yhdistävä Suojärvenjoki.
Hyttinimen raudanvalmistuspaikka löytyi nimen perusteella ja rinnevarjostetta tarkastelemalla. Niemessä on kivikoista ja kalloista johtuvaa epätasaisuutta, ja rinnevarjostusta on hieman hankala tulkita. Niemen lounaiskulmalta kuitenkin havaittiin kaksi kohtaa, joissa näytti olevan mahdollisesti kuoppia ja kasoja. Toinen näistä osoittautui raudanvalmistuspaikaksi, toinen oli luonnonmuodostuma. Toisin kuin muut vuonna 2023 inventoidut raudanvalmistuspaikat, jotka olivat veden läheisyydessä, Hyttiniemen raudanvalmistuspaikka on suon vieressä.
Hyttiniemestä löytynyt miilukuoppa on kooltaan noin 6x6 metriä ja kuopan suurin syvyys on pari metriä. Ympäröivät vallit ulkopuolelta katsottuna eivät ole kovin korkeat, noin metri. Kuopan pohjoisosassa ei ole juuri vallia. Miilukuopan kaakkoiskulmassa on 8 metriä pitkä, 5 metriä leveä ja pari metriä korkea kuonavalli. Vallin ja miilun välissä on kaksi vierekkäistä melko matalaa kuoppaa. Rakennekokonaisuus on vastaava kuin muissakin Älänteen raudanvalmistuspaikoissa, koostuen isosta kuoppamiilusta ja sen vieressä olevista vierekkäisistä kuopista, joita ympäröi kuonavalli. Suon reuna on 60 metrin päässä rakenteista. Alue on tällä kohtaa hiekkaisempaa ja helpompaa kaivaa kuin muualla niemessä, joten paikka on varmaan valittu senkin perusteella.

Joutenlahti (1000049635) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Älänteen itäpuolella, Joutenniemen itäosassa, noin 80 metriä Joutenlahden rannasta. Kohteeseen kuuluu hiilimiilun ja harkkohytin jäännökset. Alue on tuoretta kangasta, joka kasvaa sekametsää.
Miilukuoppa on pyöreähkö, halkaisija 6 metriä, sitä kiertää valli, joka on 1–1,5 metriä korkea ja 3–4 metriä leveä. Koko rakenteen halkaisija vallien ulkoreunasta mitattuna on noin 14 metriä. Miilun pohjoispuolella ja reunassa on muutamia epämääräisiä kuoppia, jotka liittynevät miilun toimintaan.
Kuonavalli on noin 10 metriä pitkä, 1,5 metriä korkea ja 5 metriä leveä. Kuonavalli on miilun vallista noin 4 metriä koilliseen. Vallien välissä, jossa harkkohytti yleensä on ollut, ei näy Älänteen raudanvalmistuspaikoille tyypillistä kahta vierekkäistä kuoppaa. Järvimalmia paikalla on kuitenkin käsitelty, josta todisteena on iso kuonakasa. Miilu poikkeaa muista Älänteen kuoppamiiluista, jotka ovat neliskanttisia ja suurempia.Miilukuoppa ei ole erityisen syväkään, joten kyseessä voi olla pystymiilu eikä kuoppamiilu. Tämä voi viitata myös ajalliseen eroon muihin nähden.
Rinnevarjosteessa miilu ja kuonakasat erottuvat melko epämääräisesti verrattuna useimpiin muihin Älänteen kohteisiin. Inventoinnin valmistelussa paikka huomattiin rinnevarjosteessa tarkastamisen arvoisena ja siellä todettiin em. rakenteet.
Aluerajaus on tehty rinnevarjostuksen ja maastotarkastuksen perusteella käsittäen 3–5 metrin suoja-alueen.

Kaivannonkangas 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Älänteen pohjoispuolella, Roskun-Valkeisen ja Tiilikanselältä Älänteeseen johtavan salmen välissä olevalla Kaivannonkankaalla.
Kuoppa 1 on aivan harjanteen päällä kulkevan luontopolun varressa ja kuopat 2 ja 3 sen itäpuolella. Kuopat ovat syvyydeltään 0,7–1 metri ja halkaisijaltaan noin 3 metriä vallin päältä mitattuna, valli on matala ja jatkuu vielä pari metriä ulkopuolelle. Kuopissa on paksu huuhtoutumiskerros, hiiltä tai nokimaata ei esiintynyt. Sijaintinsa ja kokonsa puolesta kuopat voivat olla pyyntikuoppia.
Lisäksi voisi vielä mainita, että kuopat on kaivettu Kaivannonkankalla niihin osiin, jossa maaperä on hiekkaa. Suurin osa korkeammista harjanteista on hyvin kivistä.
Muinaisjäännösalue käsittää kuoppien alueen 2–3 metrin suoja-alueen kanssa. Kuoppia ei havaittu rinnevarjostuksessa.

Kaivannonkangas 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Älänteen pohjoispuolella, Roskun-Valkeisen ja Tiilikanselältä Älänteeseen johtavan salmen välissä olevalla Kaivannonkankaalla. Kaivannonkangas on kapea Roskun Valkeisen kiertävä kangas, jonka maaperä vaihtelee hiekkaisesta kivisempään moreeniin.
Kuopat ovat kannakselta länteen pistävän niemen kapeammassa kohdassa. Kuopat ovat 10 metrin päässä toisistaan, niiden välistä kulkee polku. Kuoppien ympärillä on matalat pari metriä leveät vallit, sisäosa on suppilomainen ja halkaisijaltaan noin 3 metriä ja kuoppien syvyys on noin 0,7 metriä. Kuoppiin tehdyissä koepistoissa havaittiin heti turpeen alla nokikerros, jossa oli myös pieniä hiilenkappaleita. Noki kerros ei ulottunut kuin 5–cm turpeen alle, jonka jälkeen maaperä vaihtui ruskeaksi hiekaksi. Nokimaan on niin rajoittunut turpeen alle, että kyseessä ei vaikuttaisi olevan hiilimiilu, mutta ei sekään ole poissuljettu vaihtoehto ilman tarkempaa tutkimusta. Pinnassa oleva nokimaa voi olla peräisin myös kaskenpoltosta. Kuopat voisivat kokonsa ja sijaintinsa puolesta olla myös pyyntikuoppia.
Lisäksi voisi vielä mainita, että kuopat on kaivettu Kaivannonkankaan osiin, jossa maaperä on hiekkaa. Suurin osa korkeammista harjanteista on hyvin kivistä.
Muinaisjäännösalue käsittää kuoppien alueen 2–3 metrin suoja-alueen kanssa. Kuoppia ei havaittu rinnevarjostuksessa.

Kuikkalampi (1000049638) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tiilikanselän itäpuolella olevassa Kuokkaniemessä, noin 50 metriä Kuikkalammen pohjoispuolella. Paikalla on kuoppamiilun jäännökset. Kuoppa on pituudeltaan noin 15 ja leveydeltään 6–7 metriä ja sitä ympäröi reilun metrin korkuinen leveähkö valli, länsipäässä valli on matalampi. Rakenteen koko vallien ulkoreunoilta mitattuna noin 12x20 metriä.
Viisi metriä miilukuopan länsipuolella on harkkohytin jäännökset, jossa erottuu kaksi kuoppaa vierekkäin, kuten harkkohyteissä yleensä tällä alueella on. Kuopat ovat kooltaan noin 2,5x1,5 metriä. Kuoppia ympäröi kuonasta koostuvat vallit, joilla on korkeutta pari metriä.
Todennäköisesti paikalla on käsitelty Kuikkalammesta nostettua järvimalmia eikä itse järvestä, joka on noin 140 metrin päässä.

Kuokanniemi (1000049639) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee mäntykankaalla Älänteen pohjoisosassa Kuokanniemen kärjestä noin 100 metriä pohjoiseen ja rannasta noin 15 metriä länteen. Paikalla on kuoppamiilun ja harkkohytin jäännökset. Miilukuoppa on suorakulmainen, pituus noin 14 metriä ja leveys 7 metriä. Kuopan syvyys on noin 2,5–3 metriä ympäröivien vallien korkeus (1–1,5 metriä) mukaan lukien. Vallien ulkoreunasta mitattuna kuopan koko on noin 28x15 metriä. Kuopassa oli inventointihetkellä melko paljon vettä, joten sinne ei laskeuduttu.
Miilukuopasta 6 metriä länteen on harkkohytin jäännösten kaksiosainen kuopparakenne, jonka pituus on noin 6 metriä ja leveys noin 2,5 metriä ja rakenteen puolessa välissä on pieni pykälä, joka erottaa kuopat toisistaan. Ympärillä on pari metriä korkeat vallit, lukuun ottamatta itäpäätä, joka on avoin. Kuopan pohjalla näkyy kvartsiitin kappaleita.
Miilukuoppa ja kuonakasat erottuvat rinnvevarjosteessa ja kohteen rajaus on tehty sen perusteella käsittäen 3–5 metrin suoja-alueen.

Kuokanniemi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tiilikanselän itäpuolella, Kuokanniemen itärannalla, noin 20 metriä Tiilikanlahdesta. Alue on hiekkamoreenipohjaista mäntykangasta. Mäenrinteessä on pieni tervahauta. Hauta on reilun metrin syvä ja halkaisijaltaan noin 4 metriä. Hautaa ympäröi 2–3 metriä leveä valli, jolla on korkeutta alarinteen puolella noin 1,5 metriä tasoittuen ylempänä rinteen tasalle. Alarinteen puolella on vallin ulkopuolella pari metriä pitkä ja puoli metriä leveä ja syvä oja rännin paikalla.
Muinaisjäännösalueeksi on rajattu tervahauta käsittäen 3–5 metrin suoja-alueen. Kohde erottuu heikosti rinnevarjosteessa.

Lapinsaari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lapinsaaressa Älänteen länsiosassa. Tulilahden itäpuoleisessa niemekkeessä on kuoppamiilun jäännökset hieman korkeammalla maastonkohdalla. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Miilukuoppa on noin 0,7 m syvä, muodoltaan neliskanttinen, sivujen pituus noin 2,5 metriä. Kuoppaa ympäröivät matalat alle puoli metriä korkeat 2–3 metriä leveät vallit, joiden reunasta mitattuna rakenteen leveys on noin 7 metriä.
Aluerajaus käsittää miilukuopan ja 2–3 metrin suoja-alueen.

Lapinsaari 3 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lapinsaaressa Älänteen länsiosassa. Tulilahden itäpuoleisen niemen päässä on sammaleen peittämä kumpu, halkaisija 2,5 metriä ja korkeus hieman alle metri. Kumpuun tehdystä koepistosta paljastui, että se sisälsi pelkästään tuhkaa. Koostumus oli löysä ja tuhkan hajukin tuntui. Päällimmäisenä oli noin 10 cm sammalkerros, jonka alla 40–50 cm tuhkaa, jonka alla koskematon hiekka. Tuhkakumpu on siinä määrin erikoinen löytö, että inventoijalle ei ollut aiemmin tullut sellaista vastaan. Joskus löytyy hiilimiiluja, joiden poltto on epäonnistunut, mutta ne olleet yleensä isompia ja tässä ei ole kyseessä kuoppamiilu, koska tuhkakerros rajoittuu maan päälle. Kummun läheisyyteen tehdyissä koepistoissa näkyi turpeen alla ohut nokikerros, joten kumpu voisi liittyä kaskeamiseen. Voisiko siihen viitata myös viereinen lahti, jonka nimi on Tulilahti?
Kohde on luokiteltu kiinteäksi muinaisjäännökseksi, mutta sen luonne ja ajoitus ovat epäselviä. Aluerajaus käsittää kummun ja 2–3 metrin suoja-alueen.

Multakangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Älänteen itärannalla, Multakankaan eteläosassa, aivan rannan tuntumassa. Alue on tuoretta kangasta, joka kasvaa sekametsää. Kohde koostuu ison kuoppamiilun ja harkkohytin jäännöksistä sekä yhdestä kuopparakenteesta, jonka funktio jäi epäselväksi. Alue on tuoretta kangasta, joka kasvaa sekametsää.
Miilukuoppa on neliskanttinen, sivujen pituus noin 8 metriä, ja sitä kiertää valli. Valli on korkeudeltaan ulkoreunasta mitattuna hieman yli metri ja tasoittuu ylärinteeseen. Kuoppa on syvyydeltään pari metriä. Miilukuopan länsipuolella, aivan miilun vallin vieressä, on kaksiosainen kuoppa jäännöksenä harkkohytistä. Kuoppia kiertää valli, joka liittyy miilun valliin.
Miilu kuopasta viisi metriä itään on neliskanttinen kuoppa, sivujen pituus noin 2 metriä. Kuopassa on matalat vallit ja sen syvyys on noin metri. Vallissa ei ollut kuonaa, kuopan maannos on hieman nokinen. Kuopan tarkoitus jäi epäselväksi.

Multakangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Älänteen itärannalla, Multakankaan eteläosassa, noin 215 metriä rannasta. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Järveen päin viettävässä rinteessä on tervahauta. Haudan ränni johtaa alas rantaa kohti, rännin paikka on noin 3 metriä pitkä kaivanto. Haudan sisäosa on halkaisijaltaan noin 7 metriä ja vallit ovat 3–4 metriä leveät. Koko rakenteen leveys vallien ulkoreunasta mitattuna on noin 15 metriä. Vallit ovat järven puoleisessa reunassa noin 1,5 metriä korkeat, mutta tasoittuvat ylärinteen tasalle ylempänä.

Multalahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Älänteen itärannalla Kallioniemen eteläosassa Multalahden kohdalla noin 10 metriä rannasta. Kohteeseen kuuluu ison kuoppamiilun ja kahden harkkohytin jäännökset. Alue on tuoretta kangasta, joka kasvaa sekametsää.
Miilukuopan sisäosa on neliskanttinen, koko on noin 10x10 metriä, syvyys noin puolitoista metriä. Kuoppa on melko matala verrattuna useimpiin Älänteen alueen miilukuoppiin. Kuoppaa kiertävät vallit ovat melko matalat, korkeus puolisen metriä. Miilukuopan pohjoisreunan päällä on neljä metriä pitkä, metrin leveä ja puolimetriä syvä oja, joka liittyy miilun toimintaan, mutta ei ole selvää millä lailla.
Harkkohytit ovat kiinni miilun vallissa sen länsi- ja eteläpuolella. Miilun länsipuolella on kaksi vierekkäistä kuoppaa ja niiden länsipuolella pari metriä korkea kuonavalli, jolla on leveyttä jopa 7 metriä ja pituutta 10 metriä. Kuoppien halkaisija on pari metriä ja niiden välissä on kapea kannas, vastaavia kuoppia on lähes kaikilla Älänteen alueen raudanvalmistuspaikkojen yhteydessä. Näiden kuoppien kuonavallin päästä noin 5 metriä etelään on toinen kuonakasa, kooltaan selvästi pienempi. Tähänkin liittyy kaksi vierekkäistä kuoppaa, kooltaan noin 1,5 metriä. Tämä harkkohytin jäännös on myös osittain kiinni miilukuopan vallissa.

Roskunhiekka 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Roskunhiekalta oli saatu kesäkuussa 2023 Metsähallituksen biologin ilmoitus rautakuonasta ja mahdollisista kvartsi-iskoksista. Tämä havainto on noin 70 metriä itään muinaisjäännösrekisterin Roskunhiekka löytöpaikan koordinaattipisteestä.
Rantaa tarkasteltiin noin 100 metriä koordinaattipisteen molemmin puolin. Kivikautiseen asuinpaikkaan liittyviä löytöjä ei nähty, mutta biologien ilmoittaman havainnon kohdalla on rautakuonaa, palanutta kiveä ja järvimalmia. Järvimalmia on rantahiekalla ja kerroksena rantapenkassa. Rautakuonan löytöpaikasta noin 8 metriä itään on heti rantapenkan päällä kuoppa. Kuoppa on noin metrin syvä ja siinä on puolisen metriä korkeat vallit, joiden ulkoreunasta mitattuna halkaisija on noin 4 metriä. Kuoppaan tehdyssä koepistossa näkyi nokista maata. Ilmeisesti kyseessä on kuoppamiilu ja rannalta löytynyt rautakuona on todennäköisesti syntynyt miilua poltettaessa. Tästä kuopasta (kuoppa 1) luoteeseen on kaksi muuta kuoppaa (kuopat 2 ja 3), jotka ovat pienempiä, halkaisija noin 2 metriä ja syvyys puolisen metriä. Kuopat sijaitsevat vierekkäin. Kuoppaan 2 tehdyssä koepistossa näkyi hiilensekaista hiekkaa. Ilmeisesti nämäkin kuopat liittyvät hiilen polttoon.
Aluerajaus käsittää kuoppien alueen laajennettuna noin 5 metrin suoja-alueella. Kuopat eivät näy rinnevarjosteessa.

Saari-Valkeinen (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Harjuntakasen ja Saari-Valkeinen-nimisten järvien välisen kapean uoman itäpuolella. Kohteeseen kuuluu neljä kuoppaa, joiden halkaisija on noin 2 metriä ja syvyys 0,5–1 metri. Kuoppia ympäröi matala valli.
Kuoppiin tehdyissä koepistoissa näkyi paksu huuhtoutumiskerros, kuopat ovat sen perusteella vanhoja, mahdollisesti esihistoriallisia. Kuopissa ei ollut nokimaata tai hiiltä, joten ne eivät ole miiluja tai esim. nauriskuoppia historialliselta ajalta. Kuoppa 1 on alempana rinteessä, kolme muuta ketjussa hieman ylempänä. Kuoppien tarkoituksesta ei voi olla varma, mutta kuopat voivat olla pyyntikuoppia.
Muinaisjäännösalueeksi on rajattu kuoppien alue kokonaisuutena pyrkien sisällyttämään muutaman metrin suoja-alueen. Kuopista vain yksi näkyy rinnevarjosteessa.

Särki-Valkeinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Särki-Valkeinen-nimisen lammen luoteispuolella järven ja metsäautotien välissä. Särki-Valkeisesta on vesiyhteys Tiilikanlahteen ja sitä kautta Älänteeseen etelässä. Kohteeseen kuuluu kuoppamiilun jäännös, joka näkyy maastossa isona neliskanttisena kuoppana, jonka sisäosan sivujen pituus on noin 7 metriä. Kuoppaa ympäröivät vallit, joilla on korkeutta 1,5 metriä ja leveyttä 4–5 metriä. Koko rakenteen halkaisija vallien ulkoreunasta mitattuna on noin 18 metriä.
Miilukuopan itäpuolella, sen vallissa kiinni, on harkkohytin jäännös, joka näkyy maastossa halkaisijaltaan 2,5 metrisenä kuoppana, jota ympäröi 1,5 metriä korkea kuonasta koostuva valli, joka ulottuu lähes rantaan asti. Kuopan pohjalla näkyy palaneita kvartsiittikiviä. Miilukuopasta 10 metriä lounaaseen, aivan metsäautotien vieressä, on toinen harkkohytin jäännös. Sisäosa on halkaisijaltaan noin 1,5x3 metriä ja sitä ympäröivät pohjoisreunaa lukuun ottamatta 1,5 metriä korkeat ja nelisen metriä leveät kuonasta koostuvat vallit. Näissä harkkohyteissä ei näkynyt kahta vierekkäistä kuoppaa kuten useissa muissa alueen hyteissä.

Reinikkala 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Reinikkalassa, vanhan hiekkakuopan eteläpuolella, jossa on ehjää ja vähäkivistä hiekkaista tasannetta ja siitä loivasti etelään ja itään laskeva rinne. Tasanteen ja hiekkakuopan välillä on sekoitettua maata ja seulakivillä täytetty kuopanne. Tasanteelle tehdyistä koekuopista kolmesta löytyi kvartsi-iskoksia ja yhdestä myös palanutta kiveä ja siinä myös kulttuurikerrosta. Paikalla on ilmeisesti suppeahkoalainen kivikautinen asuinpaikka. Saimaan rannansiirtymiskronologian mukaan asuinpaikka ajoittuisi n. 3000 - 3200 eKr. aikavälille.

Reinikkala 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jossa halssi etelään. Tervahaudan halkaisija on noin 12 metriä.

Luusniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tieristeysalueelta, tien ojan reunoilta, kolmesta eri kohdasta havaittiin kvartsi-iskoksia. Maa-perä kohdalla on lajittunutta hiekkaa. Tie kulkee rantatörmän reunan päällä ja sen länsipuolella on hiekkainen kapea, tietä korkeammalla oleva maa-ala, joka on rajusti laikutettu. Paikalla on ilmeisesti suurimmaksi osaksi, ellei kokonaan tien alle jäänyt ja tuhoutunut kivikautinen asuinpaikka. Tie vaikuttaa kuitenkin olevan kevyesti perustettu, joten sen reunamilla ja allakin voi olla säilynyttä asuinpaikkaa.

Saitanneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, joka näkyy myös vinovalovarjosteessa. Tervahaudan halkaisija on noin 14 metriä ja sen valllin päältä on ajettu yhdestä kohtaa metsäkoneella.

Hautaniemi (1000049777) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vinovalovarjostekuvasta havaittu tervahauta. Selkeäreunainen, pyöreä ja vallien korkeus noin 70 cm.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa arkeologin toimesta.

Pohjoislahti (1000049894) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on havaittu mahdollinen hiilimiilun pohja, jonka halkaisija on kymmenen metriä ja jonka reunoilla on useita kaivantoja. Miilunpohjan läheisyydessä on myös kellarikuoppa tms.

Ryngänlehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 40 metriä metsäautotien koillispuolella sijaitsee kaksi samankokoista hiilimiilua. Miilut ovat halkaisijaltaan noin 20 metriä. Molemmissa erottuu valli, joka on noin 2-3 metriä leveä ja 0,7 metriä korkea. Miilut ovat keskiosasta hieman painanteella ja metsittyneitä. Hiilimiilun 1 pohjalle tehtiin lapionpisto, jossa havaittiin hiiltä.

Peiponkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsäautotien eteläpuolella sijaitsee kaksi maastossa hankalasti erottuvaa hiilimiilua. Alueella kasvaa tiheää kuusivaltaista nuorta kasvatusmetsää. Alueen maaperää on muokattu. Etäisyys tieltä hiilimiilu 1:n keskiosaan on noin 20 metriä.
Molemmat hiilimiilut ovat halkaisijaltaan noin 20 metriä. Kummatkin miilut ovat vaurioituneet ilmeisesti alueella tehdyn maanmuokkauksen yhteydessä, ja erityisesti hiilimiilujen valli erottuu monin paikoin huonosti. Hiilimiilujen pohjalta otettiin maakairanäytteet, joissa näkyi selkeästi hiiltä.

Peiponkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Välittömästi metsäautotien lounaispuolella sijaitsee kolme hiilimiilua. Miilut ovat samankokoisia ja ulkomuodoltaan yhtenäisiä. Halkaisijaltaan ne ovat noin 15 metriä. Miilujen valli erottuu monin paikoin epäselvästi. Kahden itäisemmän miilun välinen etäisyys noin kolme metriä. Miilujen keskiosa on hieman painanteella ja niiden päällä kasvaa kuusia. Hiilimiilujen ympärillä on 0,5–1,5 syvyisiä kaivantoja.

Palokangas (1000050089) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pasattarentiestä noin 400 metriä lounaaseen, Palokangas -nimisellä metsäsaarekkeelle ojitetun suon ympärillä sijaitsee kolme hiilimiilua. Ne erottuvat selvästi ympäristöstä heinittyneinä matalina kumpareina. Ne ovat paikallaan pohjois-etelä suuntaisesti. Alueella kasvaa kuusi- ja koivuvaltaista talousmetsää.
Näistä pohjoisin, Miilu 1 (N 6989962 E 505553) on halkaisijaltaan noin 20 metriä. Miilulla on korkeutta noin 0,5 metriä. Sen ympärillä kulkee katkoviivamainen kaivanto, joka on noin 1 metrin leveä ja syvimmillään noin 0,8 metriä. Miilun keskiosasta otetusta kairauksesta havaittiin hiilensekaista maata.
Keskimmäinen, Miilu 2 on myös halkaisijaltaan noin 20 metriä. Ympärillä kulkeva kaivanto on yhtenäisempi verrattuna Miiluun 1. Se on noin 1,1 metriä leveä ja syvimmillään noin 0,7 metriä. Eteläisin Miilu 3 (N 6989919 E 505544) on samanlainen kuin Miilu 2.

Heinäsuo (1000050090) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Heinäsuo -nimisen turvetuotantoalueen etelä- sekä länsipuolella, ojitetun suon ympärillä kuusi- ja mäntyvaltaisessa talousmetsässä sijaitsee kaksi hiilimiilua. Ne sijaitsevat saarekkeen länsiosassa ja erottuvat maastossa muuta ympäristöä korkeampina matalina kumpareina.
Miilu 1 on halkaisijaltaan noin 13 metriä ja sen ympärillä erottuu noin 1,5 metriä leveä valli. Miilulla on korkeutta noin 0,4 metriä. Sen keskiosa on tasainen. Miilu 2 (N 6989191 E 508327) on halkaisijaltaan noin 15 metriä ja sen ympärillä oleva valli on noin 1,5 metriä leveä. Korkeutta miilulla on noin 0,3 metriä. Miilun keskiosa on hieman suppilomainen ja sen syvyys on noin 0,3 metriä. Molempien miilujen keskiosaan tehtiin lapionpistot, josta havaittiin mustaa hiilen- ja noensekaista maata. Miilut ovat noin 2 metrin päässä toisistaan.

Hevonperseenmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hirvijärven koillispuolella, Niemisjärventiestä noin 80 metriä etelään sijaitsee viisi maakivien päälle ladottua kiviröykkiötä (röykkiöt 1-5). Maakivien halkaisija on noin 1-1,5 metriä ja korkeus ladottujen kivien kanssa noin 0,5-1 metriä. Maakivien päälle kasatut kivet ovat kooltaan noin ihmisen päänkokoisia ja tätä pienempiä. Kivet ovat suurimmaksi osaksi sammaleen peitossa. Edellä mainitusta alueesta noin 130 metriä etelään havaittiin myös kolme maakivien päälle ladottua kiviröykkiöitä (röykkiöt 6-8). Näiden alueiden välistä ei kiviröykkiöitä havaittu. Alue kasvaa harvennettua kuusimetsää ja alueella on paljon maakiviä. Alueelta havaitut maakivien päälle ladotut kivet ovat mahdollisesti kaskiröykkiöitä. Röykkiöiden havaitseminen ympäristöstä on hankalaa ja on mahdollista, että röykkiöitä on alueilla tai niiden välittömässä läheisyydessä enemmänkin.
Vuosina 1777-1792 laaditulle Hirvijärven isojakokartalle, vuoden 1846 pitäjänkartalle ja vuoden 1971 peruskartalle alueelle on merkitty metsää, mitä se on nykyisinkin. Leskelänlahti -niminen kivikautinen irtolöytöpaikka sijaitsee pohjoisemmasta röykkiöalueesta noin 280 metriä länteen.

Seiväsmäki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rännihauta sijaitsee melko jyrkässä rinteessä Seiväsmäen kaakkoislaidalla. Ympäristö on mäntyvaltaista sekametsää.
Mitoiltaan rakenne on 6 x 1 x 1 m. Molemmilla reunoilla on matalat metrin levyiset vallit. Rakenne on luode-kaakkosuuntainen. Keskelle kaivetusta koekuopasta havaittiin ohut osittain hiilensekainen huuhtoutumiskerros. Paksuutta tällä oli 3–5 cm. Kerroksen alta tuli esiin hiilensekaista hiekkaa ja tervan kovettama ruskea hiekkamaa. Tervahaudan alapäästä havaittiin turpeen alta joitain pieniä kiviä.

Seiväsmäki 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Seiväsmäen länsipäässä lähellä Kankaisenmäen tietä. Tienluoteispuolelta noin 20 m päässä tiestä löydettiin 2,5 x 1,8 m kuoppa. Syvyyttä kuopalla oli noin 50 cm. Kuopan eteläpuolella oli matala valli. Tästä 170 m lounaaseen on toinen kuoppajäännös (Seiväsmäki 4). Kuopan funktio on tuntematon.

Seiväsmäki 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Seiväsmäen luoteisreunalla. Alue on mäntyvaltaista. Maaperä on hiekkaa tai hiekkamoreenia.
Paikalla on loivapiirteinen soikeahko kuoppa. Kuopan halkaisija on 2–3 m ja syvyys
60 cm. Ympärillä on matala valli. Pohjalle tehdystä koepistosta havaittiin huuhtoutumiskerros. Kuoppa sijaitsee noin 15 m leveällä terassilla
rinteessä. Kaakkoispuolella on melko jyrkkä rinne, jonka päällä on kivilouhikkoa. Luoteen puolella on alempana suoalue. Paikka on lähiympäristössä luontainen kulkutie ja soveltuisi hyvin pyyntikuopalle. Metsäkone on ajanut kuopan yli.

Seiväsmäki 4 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Seiväsmäen länsipäässä lähellä Kankaisenmäen tietä. Kuoppajäännös sijaitsee noin 30 m tien kaakkoispuolella. Paikalla on pyöreähkö halkaisijaltaan 2,5 m kuoppa. Syvyyttä kuopalla on 80 cm.
Kuoppa muistuttaa kohdetta Seiväsmäki 2. Ympäristö on mäntyä kasvavaa hiekkaharjua. Harju kapenee kohdalla ja päättyy ennen Huosiaispuroa.

Palometsä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee maanmuokkauksessa pahasti vaurioitunut tervahauta. Tervahauta erottuu heikosti ympäristöstä, koska aluetta on metsänhoidon yhteydessä muokattu ja alueella kasvaa nykyään tiheää nuorta kuusi- ja koivutaimikkoa. Tervahaudan pohjoispuolella kulkee metsäkoneen ajoura.
Tervahaudan halkaisija on noin 20 metriä. Tervahaudan kuoppa ei erotu enää kovinkaan selkeästi maastosta, mutta tervahaudan vallit erottuvat suhteellisen hyvin. Vallien leveys on noin 4 metriä. Halssi on ilmeisesti ollut etelään, jossa erottuu vielä heikosti pieni halssiura. Tervahaudan keskeltä otetusta kairauksesta havaittiin noin 25 cm paksu ruskean hiekan ja mustan noen sekainen maakerros.

Rasimäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rasimäeltä tavattiin yhteensä yli 100 ihmisen tekemää kiviröykkiötä, kaksi rakennuksen pohjaa sekä kiviaidan jäännös. Röykkiöt painottuvat mäen rinteelle, lakialueella röykkiöitä on vähemmän. Röykkiöitä on melko tasaisesti mäen jokaisella rinteellä.
Halkaisijaltaan röykkiöt ovat noin 1–5 metriä ja korkeutta niillä on noin 0,4-1,5 metriä. Suurin osa röykkiöistä on muodoltaan pyöreähköjä. Mäen länsirinteellä on kaksi vallimaista röykkiötä, joiden koko on noin 10 x 3 x 0,5 metriä, jotka erottuvat muodoltaan muista. Pääsääntöisesti röykkiöt ovat sammaleen peitossa ja ne on rakennettu noin 20-30 cm läpimittaisista kivistä. Röykkiöt ovat hyvin todennäköisesti kaskiröykkiöitä.
Toinen rakennuksen pohjista sijoittuu lakialueen länsiosaan ja toinen lakialueen itäosaan. Lännessä sijaitseva rakennuksen pohja on kooltaan noin 9 x 5 metriä. Siitä erottuu kaksi huonetta, joiden välissä on noin 1 metrin levyinen ja 0,3 metrin korkuinen maavalli. Pohja on 0,6 metriä syvä lukuun ottamatta aivan sen koillispäätyä, josta se on noin 1,7 metriä syvä. Koillispäässä on ilmeisesti sijainnut maakellari tms. Alueen itäosassa sijaitseva rakennuksen pohja on kooltaan noin 7 x 7 x 0,6 metriä. Sen ympärillä on selvät maavallit, joiden leveys on noin 1,5 metriä ja korkeutta noin 0,2 metriä.
Raivatuista kivistä rakennettu kiviaidan jäännös sijaitsee alueen koillisreunassa. Se on noin 20 metriä pitkä, 2 metriä leveä ja 0,8 metriä korkea. Kivet ovat suurimmaksi osaksi sammaleen peitossa.
Maa alueella on varsin tasaista ja vähäkivistä. Alueella kasvaa jykevää harvennettua kuusimetsää. Osa kuusista kasvaa röykkiöiden ja rakennuksen pohjien päällä. Rasimäen laki on myös vahvasti pusikoitunut.
Vuonna 1846 laaditulle pitäjänkartalle alueelle on merkitty ainoastaan metsää. Vuoden 1973 peruskartalla Rasimäen laella on sijainnut yksi rakennus sekä etelään laskevalla rinteellä pieni peltoalue. Näin suuri määrä röykkiöitä olisi tuskin raivattu pienestä peltoalueesta, joten on hyvin todennäköistä, että röykkiöt liittyvät tätä aikaisempaan kaskiviljelyyn alueella. Kummatkaan nyt tavatuista rakennuksen pohjista eivät sijaitse samalla kohtaa kuin rakennus, joka on merkitty vuoden 1973 peruskarttaan.

Hiekkala (1000050662) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kiiskilän ja Hiekkalan tilojen väliseltä mäeltä tavattiin noin 15–20 ihmisen kasaamaa röykkiötä, kiviaidan jäännös sekä kolme rakennuksen pohjaa. Alueen luoteispuolella kulkee Kiiskilän tilan peltotie. Alue on tasaista sekä kivetöntä ja kasvaa nykyään harvennettua kuusimetsää.
Pienimmät röykkiöistä ovat halkaisijaltaan noin 1,5 metriä ja suurimmat noin 5 metriä. Matalimmat röykkiöt ovat korkeudeltaan noin 0,5 metriä ja korkeimmat noin 1 metriä. Röykkiöt ovat enimmäkseen muodoltaan pyöreitä ja sammaleen peitossa. Röykkiöt ovat hyvin todennäköisesti kaskiröykkiöitä.
Kaksi rakennuksen pohjista sijaitsevat alueen keskiosassa. Molemmissa erottuu sammaleen alta kivijalan kiviä. Suurempi näistä on kooltaan noin 6 x 5 metriä. Kivijalan leveys on noin 2,2 metriä ja korkeutta noin 0,2 metriä. Keskellä kivijalkaa erottuu noin 0,5 metrin syvyinen painanne. Pienempi rakennuksen pohja on kooltaan noin 6 x 4 metriä. Kivijalan leveys on noin 1,2 metriä ja korkeutta sillä on myös noin 0,2 metriä. Keskellä erottuva painanne on syvyydeltään noin 0,3 metriä.
Suurin rakennuksen pohja sijaitsee alueen pohjoisosassa. Se on kooltaan noin 6 x 7 metriä. Tässäkin erottuu sammaleen peittämä kivijalka, jonka leveys on noin 1 metriä. Pohja erottuu ympäristöstä noin 0,5 metriä korkeana kumpareena. Jäännöksen kaakkoisreunassa erottuu romahtanut kiukaan tai uunin jäännös, joka on halkaisijaltaan noin 2 metriä ja noin 0,4 metriä korkea.
Alueen luoteisosassa sijaitsee kiviaidan jäännös, joka on noin 17 metriä ja noin 1,5 metriä leveä. Sen korkeus on noin 0,4 metriä. Kiviaita on ilmeisesti kasattu raivatuista kivistä ja on enimmäkseen sammaleen peitossa.
Alueelta tavattiin muutamia suorakaiteen muotoisia, noin 2 x 1 metrin kokoisia ja noin 0,6 metrin syvyisiä kuoppia, jotka voivat olla esimerkiksi nauriskuoppia.
Lisäksi tavattiin yksi ovaalinmuotoinen latomus, joka oli pituudeltaan noin 10 metriä ja leveimmillään noin 4,5 metriä. Latomuksen reunoilla kiertää yksirivinen kivikehä ja sen kaakkois- sekä luoteispäihin on kasattu kiviä röykkiömäiseen kasaan. Latomuksen keskiosassa ei ole kiviä vaan se on tasainen alue. Latomuksen tarkempi funktio ei selvinnyt inventoinnin yhteydessä, mutta liittynee jollain tavalla kaskiviljelyyn tai asumiseen.
Vuonna 1846 laaditulle pitäjänkartalle alueelle on merkitty ilmeisesti niittyä. Kaskiviljelyssä on ollut yleistä, että viljelyn jälkeen alue jäi niitettäväksi ahoksi ja sen jälkeen metsälaitumeksi. Vuoden 1973 peruskartalle alueelle on merkitty metsää.

Pahalampi (1000050663) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lapinlahdentien eteläpuolella, Pahalammen koillispuolella on ainakin noin 30 ihmisen kasaamaa kiviröykkiötä, kolme rakennuksen pohjaa sekä kiviaidan jäännöksiä. Alue on tasaista sekä kivetöntä ja kasvaa nykyään harvennettua kuusimetsää. Alueen läpi kulkee polku koillis-lounas suunnassa.
Pienimmät röykkiöistä ovat halkaisijaltaan noin 1,5 metriä ja suurimmat noin 5 metriä. Matalimmat röykkiöt ovat korkeudeltaan noin 0,4 metriä ja korkeimmat noin 1 metriä. Röykkiöt ovat enimmäkseen muodoltaan pyöreitä ja sammaleen peitossa.
Alueen pohjoisosasta havaittiin yksi rakennuksen pohja ja alueen länsiosasta kaksi rakennuksen pohjaa. Pohjoisessa oleva rakennuksen pohja on kooltaan noin 7 x 5 metriä. Sen keskellä erottuu noin 1 metrin syvyinen kuoppa, jonka koko on 4 x 2 metriä. Seinälinjat erottuvat maavallina, jonka korkeus on noin 0,3-0,6 metriä. Vallien päällä kasvaa suuria kuusia.
Toinen alueen länsiosassa sijaitseva, kaikista suurin rakennuksen pohja on kooltaan noin 13 x 9 metriä. Rakennuksen pohjan koillisnurkassa erottuu sortunut kiuas tai uuni, jonka halkaisija on noin 1,8 metriä ja korkeutta sillä on noin 0,8 metriä. Seinälinjat erottuvat maavallina, joiden leveys on noin 1,2 metriä ja korkeutta noin 0,3 metriä. Toinen lännessä sijaitseva rakennuksen pohja on kooltaan noin 8 x 6 metriä. Reunoilla erottuu kivijalkaa. Kivijalan kiviä on osaksi näkyvillä sammaleen alla. Kivijalalla on korkeutta noin 0,4 metriä.
Alueen länsiosassa sekä kaakko- ja itäosassa on raivatuista kivistä koottujen kiviaitojen jäännöksiä. Lännessä kiviaitaa on noin 40 metrin matkalla, kaakossa noin 25 metrin matkalla ja idässä 43 metrin matkalla. Kiviaitojen leveys on noin 1,5 metriä ja korkeutta niillä on noin 0,8 metriä. Kiviaidan kivet ovat pääsääntöisesti sammaleen peitossa.
Vuonna 1846 laaditulle pitäjänkartalle alueelle on merkitty peltoa sekä yksi asuinrakennus. Vuoden 1973 peruskartalle alueelle on merkitty yksi pieni peltolohko ja alueen länsipuolelle rakennuksia sekä peltoja. Nykyisin alueella ei ole enää peltoja, mutta länsipuolen rakennukset sijaitsevat samalla paikalla.
Alueella sijaitsevat röykkiöt ovat todennäköisesti eri ikäisiä viljelys- ja/tai kaskiröykkiöitä. Vuoden 1973 peruskarttaan merkitty peltolohko on melko pieni. Näin suuri määrä viljelysröykkiöitä tuskin on raivattu niin pienestä pellosta ja osa alueen röykkiöistä sijaitsevat noin 100 metrin päässä 1973 peruskarttaan merkitystä peltolohkosta. Vuoden 1846 pitäjänkarttaan merkitty peltoalue on laajempi ja on mahdollista, että ainakin osa röykkiöistä ovat tältä ajalta. Alue muistuttaa hyvin paljon lähialueen tunnettuja kaskiviljelyalueita, joten ei ole pois suljettua, että osa röykkiöistä olisi kaskiröykkiötä.

Sopenmäki (1000050667) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee Sopenmäki -nimisen tilan viljelysalueen lounaispuolella, noin 450 metriä Lapinlahdentieltä lounaaseen. Rajamerkin pohjoispuoli on vanhasta kuusimetsästä koostuvaa jyrkkää rinnettä ja eteläpuoli tiheää nuorta istutusmetsää.
Rajamerkki koostuu nelikulmaisesta kivijalustasta ja teräväkulmaisesta viisarikivestä. Jalusta on mitoiltaan noin 1 x 1 metriä ja viisarikivi halkaisijaltaan 0,4 metriä. Rajamerkki on osin hajonnut ilmeisesti maankäytön yhteydessä, osa jalustan kivistä on poissa paikoiltaan. Rajamerkin kohdalla kulkevaa kiinteistönrajaa on ajettu metsäkoneella, rajamerkin viereen on myös kaatunut pieni puu.
Vuonna 1846 laaditulla pitäjänkartalla kohdalla on ollut Lapinlahden ja Varpaisjärven pitäjien rajan taitekohta. Raja on merkitty myös vuoden 1973 peruskartalle.

Kolmikannansuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee nykyisellään noin 480 metriä metsäautotieltä etelälounaaseen. Rajamerkki koostuu kivijalustasta, joka on osin hajonnut ja levinnyt. Jalustan mitat ovat noin 1,5 x 1,5 metriä. Jalustan keskellä sijaitsee teräväreunainen viisarikivi, joka on halkaisijaltaan noin 0,5 metriä. Rajamerkki on osittain sammaloitunut, ja sen päällä kasvaa pieni kuusi. Ympäristössä näkyy paljon maankäytön merkkejä. Rajamerkin pohjois- ja itäpuoli on laikutettua hakkuuaukeaa, jonne on istutettu nuorta metsää.
Vuonna 1846 laaditulla pitäjänkartalla kohdalla on ollut Lapinlahden ja Varpaisjärven pitäjien rajan taitekohta. Raja on merkitty myös vuoden 1973 peruskartalle.

Pielavesi Pangansalo (Hautapaikat)
Historiallinen; Sundholman eli Pangansalon saaressa, lähellä Pielaveden kirkkoa on paikallisen kertojan mukaan hautapaikka, josta on löytynyt luita.
Sundholman hautapaikka sijaitsee aivan Pangansalon kaakkoiskulmassa, lähellä Salmelan taloa. Paikalta, järveen rajoittuvalta matalalta hiekkakumpareelta, on viety runsaasti hiekkaa. Gustaf Retziuksen retkikunta kaivoi paikalta vuonna 1873 kalloja. Myöhemmin kirkkoherran poika Rudolf Jack toimitti lisää kalloja Tukholmaan.

Kanamäki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka.

Suovun mylly ja saha (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sahinkosken varrella - Vanhansahansaaressa - on ollut 1700-luvun puolesta välistä 1830 luvulle sahalaitos ja myllyjä. Palosenjokeen keskelle erämaata perustettiin vesisaha, mahdollisesti jo vuonna 1754. 1830- luvulla sahatoiminta siirrettiin Kallaveden rantaan Suovunkoskelle. 1700- luvun yleiskartoilla on merkinnät myllystä ja sahasta, mm. yleiskartassa vuodelta 1788 on merkitty Sahinjoen alajuoksulle ”Suovun mylly”.
Vanhansahan saari on luonnonsuojelualuetta kuten myös koko joen muut varret. Vanhansahansaaren luontopolun sillat on tehty vanhojen pato- tms. rakenteiden päälle. Pohjoisemman uoman kivirakenteiden alueelta havaittiin vuoden 2022 inventoinnissa myös puisen neulapadon jäänteitä. Jokialue on toiminut myöhemmin uittoreittinä ja uomaa on muokattu sekä uiton että myöhemmin uittolaitteiden purun yhteydessä.

Viitamäki (1000051093) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Viitamäen länsinurkassa, lounaaseen viettävässä rinteessä on tervahauta. Sen halkaisija on n. 17 m ja kuopan halkaisija n. 10 m; halssi on suunnattu lounaaseen. Tervahaudan yli on ajettu metsäkoneella, ja alue on laajalti metsäaurattua, ja näistä aiheutuneiden vaurioiden vuoksi tervahautaa on hieman hankala havaita maastossa. Parhaiten säilyneissä vallin osissa oli kairausnäytteissä paksulti hiiltä.

Kumpumäentie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Tien varrella, pohjoisreunalla on järeä ja korkea mänty, jonka metrin paksuisen rungon itäpuolella ydin on paljaana ja siinä on puuytimeen kaiverrettuja erilaisia merkintöjä. Tie tekee paikalla pienen kaarroksen, ilmeisesti puun takia. Tie on siten ilmeiseesti pilkkapuuta nuorempi. Tie on 1973 peruskartalla, mutta ei 1844 pitäjänkartalla. Periaatteessa mänty voi olla jopa 500 vuotias, yleisesti männyt tiettävästi ovat 200-300 vuotiaita vanhimmillaan. Pilkat voivat siis hyvinkin olla 100-200 vuotiaita.

Kolkanpuro 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on isohko tervahauta, halk 18 m.
Sen eteläpuolella on nelisivuinen matala kaivanto, jossa paksulti hiiltä ja tiilenmuruja. Se voisi olla tiilentekopaikka – tiilimiilun jäännös, joka tiedetään täällä olleen 1920-luvun lopusta alkaen vielä 1930 luvulle. Tiilenpoltto paikalla on aloitettu, kun pohjoispuolella oleva Ypylinmäki on perustettu ja silloin talollinen teki itselleen paikalla tiiliä. Tiilet ovat melko huonolaatuista, vaaleaa, karkeaa tiiltä, mutta kuitenkin riittävän kovaa ja käyttökelpoista.
Tervahaudan itäpuolella on kaivanto, joka voisi olla savenottopaikka.
Viereinen Kolkanpuro on vuonna 2022 entistetty (se on 1900-luvulla perattu uittoa varten), joten sen varrella ei ole jälkiä vanhasta ihmistoiminnasta. Viereiseen koskipaikkaan on rakennettu luonnonpato ja muuta uutta kiveystä.

Kolkanpuro 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on puron äärellä pieni tervahauta, halk 9 m. Halssi purolle. Maastokarttaan kohdalle on merkitty Tiiliraana. Se sijaitsee tästä n. 80-90 m pohjoiskoilliseen (Kolkanpuro 2).

Nuotiosuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ison nelisivuisen hiilimiilun pohja, tasanne jota ympäröi matala vallit, kuopat ympärillä (josta maata miilun peitteeksi). Pohjalla paksulti nokea ja kekäleitä. Miilu on kaatuneiden puiden peittämä.

Suuriaho (1000051191) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on aivan vierekkäin - kiinni toisissaan - kaksi suuren hiilimiilun pohjaa. Niiden halkaisija on 20 m. Miilut erottuvat maastossa matalina kumpareina joissa ympärillä matalat vallit ja vallien ulkoreunoilla oja tai kuoppia. Miilun pohjalla heti turpeen alla hiilen kekäleitä.

Löytölänmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on iso, noin 20 metriä halkaisijaltaan oleva tervahauta, jossa on halssi ilmeisesti pohjoisluoteeseen.

Viidankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan noin 14 metriä oleva tervahauta, jossa on pitkä halssioja länteen.

Löytölänpuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilimiilun pohja, halkaisija 12 m ja ympärillä oja, josta on otettu maata miiluun. Miilu erottuu mastosta pyöreänä matalana ja tasalakisena kumpareena, jota ympäröivät ojamaiset kaivannot.

Orisuon Takakorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kiinni toisissaan kaksi isoa hiilimiilun pohjaa, toisen halkaisija on 23 m toisen 21 vallin ulkoreunalta ulkoreunalle. Miiluissa on matalat vallit. Keskellä paksua nokista maata. Ympärillä on erilaisia kuopanteita ja kaivantoja.

Lappala 1 (Taide)
Historiallinen; Murtolahden länsirannan kalliossa valapaton tulvan vedenkorkeusmerkit sekä vuosiluvut 1898 ja 1899 ja nimikirjaimet KL.
Monet Suomen järvet kohosivat tulvakorkeuteen 1890- luvun lopun runsaiden sateiden takia. Tulvan aikana vesi oli Järvi-Suomessa jopa lähes kaksi metriä normaalia ylempänä. Vuoden 1899 suurtulvan muistoksi useilla paikkakunnilla hakkautettiin vedenkorkeuden merkkejä rantakallioihin. Viivamerkinnät saivat nimensä suomalaisten valapattona tunteman tsaari Nikolai II mukaan, joka antoi vuonna 1899 helmikuun manifestin.

Hirvelä (1000023568) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hirvilahden kautta Vuotjärveen laskevan Heinäjoen itäpuolella, jokitöyrään reunalla ja sen päällä on ainakin neljä suorkaiteenmuotoista nauriskuoppaa ja neljä, mahdollisesti viisi miilukuoppaa. Kuopat ovat pieniä, halkaisijaltaan vain noin 1,5 metriä. Kaivettaessa niissä oli vahva hiilikerros. Alue on ollut Hirvisaaren kylän kaskimaata.
2024 tarkastuksessa paikalta havaittiin hiiliimiilu mutta ei naurikuoppia.

Hyttikangas (1000001787) (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde on alunperin merkitty muinaisjäännösrekisteriin mahdollisena muinaisjäännöksenä perustuen paikannimeen.
Niemikyläntieltä koilliseen Hyttinkankaansuolle lähtee metsätie, jonka itäpuolellä on kallionen mäki. Alue on koivumetsää, jossa on tehty harvennushakkuu. Kalliomäen kaakkoisosassa havaittiin todennäköisen hiilimiilun sekä harkkohytin jäännökset. Hiiliimiilun pohja on poikkeuksellisesti neliömäinen ja sen valleissa ja sisäpuolella on nokea ja hiiltä. Miilunpohjan halkaisija on noin 10 metriä.
Hiilimiilun kaakkoispuolella havaittiin suorakaiteenmuotoinen kaivanto, jonka pituus on noin 12 metriä ja leveys noin metriä. Kaivanto on koillinen-lounais-suuntainen ja sen koillissivulla on lohkokiviä. Kaivannon sisäpuolella koillispäässä on tasainen neliömäinen rakenne, joka voi olla sortuman aiheuttama tai oikea rakenne. Kairatteassa kaivannon sisäpuolelta ei havaittu muuta kuin vaalea hiekkaa. Kaivanto tulkittiin muotonsa ja rakenteen sivussa olevien kivien perusteella harkkohytiksi, kuonaa ei rakenteesta tai sen vierestä kuitenkaan havaittu. Kuonakasa saattaa olla hiilimiilun lounaispuolella.
Rakenteiden havainnointi on melko vaikeaa niiden päälle kaadettujen puiden takia.

Rukkuneentaival (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on nykyisellä Varkauden ja Leppävirran rajalla Sarkamäen ja Kuronlahden kylien välinen rajamerkki. Rajan taitekohta on tällä paikalla ollut ainakin 1780, oletettavasti aiemminkin. Merkki voisi olla isojaonaikainen (1780-luku). Paikalla on tieojan pohjoisreunalla rajamerkki joka on hieman vaurioitunut (oletettavasti) maakaapelin asennuksessa. Siinä on pohjalla matala kivilatomus, joka on kasvillisuuden peitossa, vierellä kaapeliojasta kammettuja isoja lohkareita. Latomuksen keskellä on nelisivuinen pystykivi, joka on ollut vinossa tai liki kaatunut ja se on ilmeisesti hiljan tehdyn rajalinjan raivaamisen tms. työn aikana kiilattu mukulakivellä pystyyn.

Ristikivenaho (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Naarvanlahden kylässä Lehtimäen luoteisrinteessä on paikka, jota on kutsuttu Ristikivenahoksi. Siellä olevaan kiveen on hakattu erikokoisia ristejä.
Kivi on ilmeisesti siirretty alkuperäiseltä paikaltaan, jossa sillä on ollut aluskivet. Paikkakunnalla säilyneen tarinan mukaan alueelle olisi haudattu lapsia. Ketä tai mistä syystä, sität arina ei kerro.
Kivi on tarkastettu vuoden 1979 inventoinnin yhteydessä, jolloin ristejä on havaittu yksi suuri ja sen toisella puolella yksi pieni ja toisella puolella kuusi pientä ristiä (kuva inventointikertomuksessa). Ristejä voi olla kiven pinnassa enemmänkin.

Rautalammin vanha kirkko (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Paikalla ovat sijainneet Rautalammin aikaisemmat kirkot, joista ensimmäinen on rakennettu 1600-luvun lopulla rakennettu ja toinen 1700-luvun puolivälissä. Rautalammin ensimmäisen, 1500-luvulla pystytetyn kirkon, sanotaan sijainneen Talliniemessä, mutta tästä ei ole varmuutta.
Alue on pääosin rakentamaton, sillä on vain muutamia hautauksia ja vanhan kirkon muistomerkki. Paikalla ei ole tehty arkeologisia tutkimuksia. Kohteen aluerajaus on ohjeellinen ja sen sisäpuolella saattaa sijaita käytössä olevia hautapaikkoja.

Piiskauspetäjä (Tapahtumapaikat)
Historiallinen; Paikalla on iso ja vanha petäjä, joka on toiminut 1700- ja 1800-luvuilla piiskausrangaistuksen toimeenpanopaikkana, piiskauspetäjänä.

Esihistoriallinen; Repomäen harjualueen etelärinteellä, maantiestä 77 noin 1,3 km etelään ja Käärmelahden koululta noin 1,1 km itäkaakkoon, sijaitsee lähes koillinen-lounas-suunnassa kauniissa linjassa kulkeva pyyntikuoppaketju. Ketju on pituudeltaan noin 230 metriä ja siihen kuuluu 13 kuoppaa.
Kuopissa ei ole nähtävissä selkeää huuhtoutumiskerrosta tai kaksoismaannosta. Niissä on vaihtelevan paksuinen, paikoin hyvin tummaksi värjäytynyt likamaakerros mutta ei hiiltä, paikoin mahdollisesti nokea. Pyyntikuopat ovat halkaisijaltaan noin 2,5 - 3,9 m ja syvyydeltään 20 – 65 cm. Ne näkyvät hyvin lidar 5p-aineistossa.

Koivula (1000052100) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajapiste sijaitsee Saemäen ja Korpisuon itäpuolella olevalla pellolla Koivulan ja Ojalan tilojen välissä.
Rajamerkki on kooltaan noin 1 x 1 x 0,6 m. Keskellä on pystyssä kuution muotoinen yksittäinen kivi, jota tukee pienempiä kiviä. Rajamerkin vieressä/taustalla on isompia, luultavasti raivauksesta tulleita, kiviä, joiden siirtäminen vaatii konevoimaa. Kyseinen raja on merkitty jo vuoden 1755 pitäjänkartalle ilmeisesti Iisalmen ja Kuopion pitäjien rajaksi. Raja ja kyseinen taitekohta on merkitty vuonna 1837 laaditulle (kartoitus vuonna 1779) Mikkajärven maita kuvaavalle kartalle Iisalmen ja Kuopion pitäjien välisenä rajana. Raja on merkitty myös vuoden 1846 pitäjänkartalle sekä vuoden 1972 peruskartalle. Raja on nykyisin Lapinlahden ja Kuopion välinen raja.

Hautaniemi (1000052258) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jota ei ole tarkastettu arkeologin toimesta.

Kalmosaari (1000052550) (Hautapaikat)
Historiallinen; Ylä-Keyritty järven Kalmosaaren eteläpäässä havaittu mahdollisia hautapainanteita.

Ullanranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kakkistenjärven etelärannalla Kakkisentien eteläpuolella, kuivalla mäntykankaalla noin 125 m tiestä etelään sijaitsee rinteessä oleva selväpiirteinen tervahauta. Mäntyjen lisäksi kohteen ympäristössä kasvaa jonkin verran nuoria kuusia ja koivuja. Aluskasvillisuutta hallitsee varvut ja sammal, mutta ympäristöstä löytyy myös kanervaa sekä jäkälää.
Tervahauta on halkaisijaltaan noin 13 m ja syvyydeltään 1,3 m. Tervahaudan valli on noin 3,5 m leveä ja 0,5–1,5 m korkea. Halssi aukeaa etelään ja on kooltaan 2 x 5 x 1,7 m. Vallin vieressä ympäri tervahautaa on viisi kuoppaa, jotka ovat kooltaan 1,5–3 x 1–2 x 0,4–1,2 m ja muodoltaan ne ovat soikeita tai hautamaisia.

Suojärvi (1000052943) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suojärven kaakkoisosan pohjoispuolella sijaitsee kaskiröykkiöalue. Röykkiöt sijaitsevat kosteassa ja kivikkoisessa vanhemmassa kuusikossa, jossa havainnointiolosuhteet olivat runsaasta aluskasvillisuudesta huolimatta hyvät. Kuusien lisäksi alueella kasvoi jonkin verran koivua sekä nuorta pihlajaa. Alueen aluskasvillisuus on pääosin sammalta, varpuja, heinää, saniaisia sekä tyypillisiä kosteiden paikkojen metsäkukkia.
Alueelta löytyi yhteensä seitsemän kaskiröykkiötä, jotka olivat kooltaan noin 2 x 2 x 0,5–1 m.
Röykkiöiden kivet olivat irtonaisia ja voimakkaasti sammaloituneita.

Rajasuo (1000052944) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisen kiinteistörajan taitepisteessä sijaitsee rajamerkki, joka on sammaloitunut ja kooltaan noin 2 x 2 x 0,5 m. Sen kivet ovat useammassa tasossa ja halkaisijaltaan noin 50 cm. Rajamerkissä on pystyssä keppi, jossa on sininen ja punainen nauha.
Rajamerkki sijaitsee Kuopion ja Suononjoen rajan taitepisteessä. Vuoden 1971 peruskartalla paikalla on kuntarajan lisäksi Punnonmäen (Kuopio) ja Lieteenmäen(Suonenjoki) kylien välisen rajan taitepiste, samoin vuoden 1846 pitäjänkartalla. Vuoden 1781 isojakokartalla kohdalla on kylien välinen suora rajalinja.
Kuopion puoleinen osa on avohakattu, mutta Suonenjoen puoleinen maasto on varttuneempaa kuusivoittoista sekametsää, jonka aluskasvillisuus on varpuja sekä kosteiden paikkojen kasvillisuutta. Avohakkuu on jo osin taimikoitunut ja sen aluskasvillisuutena on heinää, sammalta sekä varpuja.

Karjalaisenmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 420 metriä koilliseen Nilsiäntieltä ja n. 80 metriä etelään Valkeispuron suulta sijaitsee tervahauta. Alueella kasvaa vanhaa, suojeltua kuusimetsää. Tervahauta on melko lähellä metsän laitaa, ja Hangassuo alkaa vain muutaman kymmenen metrin päässä pohjoiseen tervahaudalta.
Tervahaudan halkaisija on noin metriä ja pituus sekä syvyys n. 1,5 m. Ympärillä oli n. 180 cm leveä valli, jossa kasvaa arviolta noin 100-vuotias mänty. Tervahaudan ympärillä oli runsaasti muita kuoppia, joita ei tarkemmin mitattu.

Kuikkalampi (1000052989) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi tervahautaa noin 130 metriä etelään Nilsiäntieltä ja n. 800 metriä itään Mantinantieltä. Alueella kasvaa vanhahkoa mäntymetsää ja kanervikkoa. Tervahaudat ovat aivan metsän laidalla, ja Hangassuo alkaa länteen tervahaudoista. Niiden kohdilla, myös itse kuopissa, kasvaa arviolta satavuotiaita mäntyjä.
Hauta 1 on pituudeltaan 3 m luode-kaakko-suuntaisesti, 2,6 m leveä sekä 1,6 m syvä. Kolme metriä luoteeseen sijaitseva hauta 2 on 2,2 m pitkä luode-kaakko-suuntaisesti, 1,8 m leveä sekä 1,4 m syvä. Kuopan pohjalla on havaittavissa soistunutta, kosteaa maata.

Mäki (1000053612) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 270 m lounaaseen Laukaanjärvi eli Kumpu-Lauas nimisestä järvestä Pienipään kohdalta on pieni ja selväpiirteinen tervahauta. Tervahaudan halkaisija on 10 m ja sillä on syvyyttä 1,5 m. Tervahaudan vallit ovat noin 2 m leveät ja 1,2–1,5 m korkeat. Halssi on kooltaan 2 x 2 x 1 m ja se avautuu länteen. Juoksutusuraa ei havaittu. Kairauksesta paljastui 35–40 cm hiilikerros. Muita tervahautaan liittyviä rakenteita ei maastotarkastuksessa havaittu.
Tervahauta sijaitsee kuivalla, osin hakatulla kankaalla. Tervahaudan kohdalla kasvoi nuorta tai nuorehkoa puustoa, kuten koivuja, leppää, mäntyjä ja kuusia.Aluskasvillisuutena oli heinää, horsmaa, sammalta, varpuja sekä kangasmetsän kukkia. Tervahaudan pohjalla oli katkaistuja puita sekä osin kelottunut kanto.

Hyttimäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hyttimäki-nimisen rinteen länsilaidalla on suurikokoinen miilu. Sen halkaisija on noin 19 metriä. Miilu näkyy selvästi lidar-aineistossa ja myös maastossa laakeana vallimaisena matalapohjaisena rakenteena. Miilun läpi on joskus tehty metsäaurausta mutta rakenne erottuu kuitenkin selvästi maastosta. Alueen nimi voisi viitata myös raudanvalmistukseen mutta viereinen metsä oli avohakattu ja muokattu ja sieltä ainakaan ei tehty havaintoja esim. harkkohytinpohjasta.

Kopolanniemen kärki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu sijaitsee Kopolanniemen kärjessä, sen korkeimman kohdan kaakkoisosassa.
Matalalla hiekkamoreenisella harjanteella on vähäkivisempi alue ja siinä hiilihaudan jäänne. Sortunut kuoppa n. 2 x 1,5 m ja noin 30-40 cm syvä. Keskelle kaivetussa koekuopassa oli n. 20 cm syvyydessä runsaasti hiilenkekäleitä. Kyseessä hiilihauta.

Eteläniitty 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilun kuoppa sijaitsee 280 metriä Kurjenjärven Etelälahdesta etelään voimajohtoaukealla, lähes voimajohdon alla, arviolta, noin 5 metriä siitä länteen. Aukea oli hiljattain raivattu ja kuoppa oli merkitty sinisellä Fingridin kuitunauhalla. Kuoppa on kooltaan 1x2 metriä ja reilun metrin syvä ja sitä ympäröi puolisen metriä korkea ja metrin leveä valli.

Eteläniitty 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu ja miilumajan pohja sijaitsevat noin 400 metriä Kurkijärven Etelälahdesta etelään, voimajohtoaukean itäreu-nassa. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta, johtoaukean reunassa jonkin verran myös kuusia ja koivuja. Miilun länsiosa on aukealla ja itäosa metsän puolella. Miilu erottuu maastossa matalana, alle metrin korkeana, kumpareena, jota kiertää katkonaiset, noin metrin leveät ja 0,51 metriä syvät ojakaivannot. Miilu on tyypiltään pystymiilu. Miilun pohjan läpimitta ojakaivantojen ulkoreunasta mitaten on noin 20 metriä. 7 metriä miilun reunasta itään on multapenkallinen neliömäinen rakennuksen pohja, yhdessä kulmassa näkyy kivi, joka voi olla nurkkakivi. Penkat ovat korkeudeltaan parikymmentä cm ja leveydeltään 60–70 cm ja sivun pituus on noin 3,5 metriä. Sisäosa on hieman kuopalla, noin 20–30 cm. Uunin jäännöksiä ei ole nähtävissä. Todennäköisesti rakenne on miilun polttajien majan pohja. Rakenne erottuu ilmalaserkeilausaineiston visualisoinnissa, mutta melko heikosti.

Iso-Kurkinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuoppamiilun jäännös sijaitsee 130 metriä Iso-Kurkinen-nimisen lammen itäpuolella voimajohtoaukean länsireunassa. Miilukuoppa on kooltaan 2x2 metriä, syvyys on noin metri. Kuoppaa ympäröi puolisen metriä korkeat ja 1–1,5 metriä leveät vallit. Maaperä on hiekkamoreenia ja johtoaukean vieressä kasvaa kuusikko.

Juhola 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuoppamiilun jäännös sijaitsee noin 200 metriä Juholanlammesta pohjoiseen, 200 metriä autioituneen Juholan talon länsipuolella hakkuuaukean länsireunassa, länteen laskevassa rinteessä metsän puolella. Maaperä on hiekkamoreenia ja miilun kohdalla kasvaa kuusikkoa. Miilukuoppa on sisäosaltaan neliskanttinen, koko on 2x2 metriä ja syvyys 1,2 metriä. Kuoppaa ympäröi 60–70 cm korkeat ja metrin leveät vallit. Kuopan maannoksessa näkyi hiili/nokikerros.

Juhola 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuoppamiilun jäännös sijaitsee noin 100 metriä Juholanlammesta pohjoiseen, 250 metriä autioituneen Juholan talon lounaispuolella etelään loivasti laskevassa rinteessä metsän. Maaperä on hiekkamoreenia ja alue kasvaa sekametsää. Miilukuoppa on sisäosaltaan neliskanttinen, koko on 3x3 metriä ja syvyys 1,2 metriä. Kuoppaa ympäröi 60–70 cm korkeat ja reilun metrin leveät vallit. Kuopan maannoksessa näkyi hiili/nokikerros.

Kalettomansuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuoppamiilun jäännös sijaitsee Kalettomansuon länsipuolella, varttunutta männikkö kasvavalla tasaisella hiekkakankaalla. Kuoppa on kooltaan 2x2 metriä ja muodoltaan neliskanttinen, syvyys on 1,5 metriä. Kuoppaa ympäröi selvät vallit, korkeudeltaan 60–70 cm ja 1–1,5 metriä leveät. Kuopassa on selvä noki/hiilikerros.

Pyykkimäki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuoppamiilun jäännös sijaitsee Pyykkimäen länsipuolella, varttunutta männikkö kasvavalla hiekkakankaalla. Kuoppa on kooltaan 2x2,5 metriä ja muodoltaan neliskanttinen, syvyys on 1,5 metriä. Kuoppaa ympäröi selvät vallit, korkeudeltaan 60–70 cm ja 1–1,5 metriä leveät. Kuopassa on selvä noki/hiilikerros. Metsäkoneen ura on painanut ja murtanut miilun itäreunan vallia.

Pyykkimäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kahden kuoppamiilun jäännökset sijaitsevat Pyykkimäen länsipuolella, varttunutta männikkö kasvavalla hiekkakankaalla. Kuopat ovat on kooltaan 2x2 metriä ja muodoltaan neliskanttisia, syvyys on noin metri. Kuoppia ympäröi matalat vallit, korkeudeltaan 30 cm ja leveydeltään metri. Kuopissa on selvä noki/hiilikerros. Kuoppien päällä kasvaa nuorta kuusikkoa, joten ne eivät ole kovin kaukaa havaittavissa. Kuopat ovat pohjoiseteläsuuntaisesti, niitä ympäröivät vallit ovat toisissaan kiinni. Pohjoisemman kuopan vallin vieressä on metsäkoneen jättämä ura.

Pyykkimäki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuoppamiilun jäännös sijaitsee Pyykkimäen länsipuolella, varttunutta männikkö kasvavalla hiekkakankaalla. Kuoppa on kooltaan 1,5x1,5 metriä ja muodoltaan neliskanttinen, syvyys on noin metri. Kuoppaa ympäröi matalat vallit, korkeudeltaan noin puoli metriä ja leveydeltään metri. Kuopassa on selvä noki/hiilikerros. Vallit ovat hieman painuneet metsäkoneen jäljiltä.

Historiallinen; Kuoppamiilun jäännös sijaitsee Pyykkimäen kaakkoisosassa, vaihtelevan ikäistä havupuuta kasvavalla hiekkakankaalla. Miilun päällä kasvaa nuorta kuusikkoa. Kuoppa on kooltaan 2,5x3 metriä ja muodoltaan suorakulmainen, syvyys on noin 2 metriä. Kuoppaa ympäröi selvät vallit, korkeudeltaan noin metri ja pari metriä leveät. Kuopassa on selvä noki/hiilikerros. Miilun eteläpuolitse kulkee metsäkoneen ura.

Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyykkimäen länsipuolella olevan mäen kuusikkoisessa, melko jyrkässä, länsirinteessä. Melko kivikkoisessa rinteessä on kuoppa, kooltaan 2x2 metriä, muodoltaan neliskanttinen, syvyys noin 1,5 metriä. Kuopan ympärillä on puolisen metriä korkea valli, joka koostuu kuopasta peräisin olevista kivistä. Kuoppa on kooltaan ja muodoltaan samanlainen kuin miilukuopat lähistöllä. Kivikkoisen maan takia ei kuopan maannoksesta voitu havaita selvää hiili/no-kikerrosta, kuten miilukuopista yleensä. Usein historiallisen ajan asuinpaikkojen ympäristössä on vastaavia kuoppia, jotka ovat varastokuoppia, mutta tässä tapauksessa ei lähistöltä tunneta asuinpaikkaa. Todennäköisesti kuitenkin ky-seessä voisi olla miilukuoppa, sillä vastaavanlainen kivikkoisessa rinteessä oleva kuoppa löytyi inventoinnissa (Sorsamäki 4) ja siinä havaittiin noin 10 cm paksuinen noki/hiilikerros pohjalla.

Pärttylä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuoppamiilun jäännös sijaitsee Pärttylän talosta noin 300 metriä itään, johtoaukean itäpuolella metsässä, johtoaukean laitaan on noin 10 metriä. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta, miilun päällä kasvaa myös katajaa. Miilukuoppa on kooltaan 2x2 metriä, kuopan syvyys on reilu metri. Kuoppaa kiertävät vallit ovat korkeudeltaan 60–70 cm ja leveydeltään 1,5 metriä.

Rajasuo (1000053980) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuoppamiilun jäännös sijaitsee Rajasuon eteläpuolella, välittömästi metsäautotiestä pohjoiseen, miilun valli on noin 3 metriä tietä reunustavasta ojasta. Miilukuoppa on muodoltaan neliskanttinen, sivujen pituus noin 3 metriä. Kuopan syvyys on noin 1,5 metriä. Kuoppaa kiertää matala, puolisen metriä korkea, valli, joka on 2–3 metriä leveä.

Sorsamäki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuoppamiilun jäännös sijaitsee Sorsamäen pohjoispuolella itään viettävässä rinteessä, metsäautotie kulkee noin 30 metriä miilun eteläpuolitse. Maaperä on hiekkamoreenia ja puusto on kuusivaltaista varttunutta sekametsää. Kuoppa on kooltaan 2,5x2,5 metriä ja muodoltaan nelikulmainen, syvyys noin 1,5 metriä. Kuoppaa ympäröivä valli on alarin-teen puolella korkeudeltaan noin 1,5 metriä, ylärinteen puolella alle metri. Vallien leveys on 1,5–2 metriä. Kuopassa havaittiin noki/hiilikerros.

Sorsamäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuoppamiilun jäännös sijaitsee Sorsamäen pohjoispuolella, metsäautotie kulkee noin 30 metriä miilun eteläpuolitse. Maaperä on melko kivistä hiekkamoreenia ja puusto on kuusivaltaista varttunutta sekametsää. Kuoppa on kooltaan 2x2 metriä ja muodoltaan nelikulmainen, syvyys noin 1,5 metriä. Kuoppaa ympäröivä valli on korkeudeltaan 60–70 cm. Vallien leveys on 1–1,5 metriä. Kuopan reunassa näkyy kuumuuden rapauttamia kiviä ja kuopan pohjalla maan-noksessa on nokea ja hiiltä.

Sorsamäki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuoppamiilun jäännös sijaitsee Sorsamäen pohjoispuolella, metsäautotie kulkee noin 70 metriä miilun eteläpuolitse. Maaperä on hiekkamoreenia ja puusto on kuusivaltaista varttunutta sekametsää. Kuopan kohdalla on nuorta kuusikkoa ja kaatuneita puita, joten havainnointi oli hankalaa. Kuoppa on neliskanttinen, sivun pituus noin 1,5 ja syvyys reilu metri. Kuoppaa ympäröivä valli on korkeudeltaan puolisen metriä ja leveydeltään 1–1,5 metriä. Maannoksessa on no-kea ja hiiltä.

Historiallinen; Kuoppamiilun jäännös sijaitsee Sorsamäen pohjoispuolella, jyrkässä länsirinteessä. Maaperä on kivistä ja kasvaa tiheää nuorta kuusikkoa. Kuoppa, kooltaan 1,5x3 metriä, muodoltaan suorakaiteen muotoinen, pitkä sivu rinteen suuntaisesti. Kuopan syvyys ylärinteen puolella on noin 2,5 metriä, alarinteen puolella reilu metri. Kuopan ympärillä on puolisen metriä korkea valli, ylärinteen puoleisessa reunassa vallia ei ole, vaan kuoppa tasoittuu rinteen tasalle. Valli on leveä, 2,5–3 metriä. Kuopan pohjalla, kivisessä maassa oli havaittavissa noin 10 cm paksu selvä hiili/nokikerros. Yleensä hiilimiilut on tehty melko tasaiselle hiekkamaalle, mutta hiilikerros viittaa siihen, että kyseessä on miilukuoppa, vaikka maaperä ja sijainti ei ole niille tyypillinen.

Tarvaisenaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuoppamiilun jäännös sijaitsee Tarvaisenahon lounaispuoleisella mäellä, hiekkapohjaisella mäntykankaalla. Metsäau-totie kulkee noin 50 metriä miilukuopan eteläpuolella. Miilukuoppa on kooltaan 2x2 metriä, pohjalla selvä noki/hiili-kerros. Kuopan syvyys on reilu metri ja sitä ympäröivät vallit ovat korkeudeltaan puolisen metriä ja 1–1,5 metriä le-veät.

Ukkolantie (Kivirakenteet)
Historiallinen; Poijinpellossa, Ukkolantien varrella olevalla pienellä kivisellä maakumpareella oleva kiviuuni, jonka koko on noin 2 x2 metriä. Uunista vain koilliseen avautuva suuaukko on näkyvissä, muuten rakenne on maastoutunut kivikkoon ja sammaleen alle. Alue on koivumetsää, jossa on juuri tehty harvennushakkuu. Metsäkone on ajanut uuniin päältä ja osa rakenteesta on sortunut. Paikalta ei havaittu rakennuksen seinälinjoja tai nurkkakiviä, mutta maasto on vaikealukuista kivikkoisuuden ja hakkuiden takia. Lähistöltä ei havaittu tervahautaa tai hiilimiilua, sen sijaan uunin luoteispuoleiselta kumpareelta havaittiin muutamia kivikasoja, jotka voivat olla raivausröykkiöitä - ne ovat kuitenkin hyvin matalia ja epäselviä. Alue on voinut olla metsälaidun.
Pitäjänkartalla paikalle ei ole merkitty rakennuksia. Uunin läheltä on kuitenkin kulkenut Korvensivun talon ja Aittorannan välinen polku.

Häpeänsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Paikalla on vinovalovarjosteen visualisoinnista havaittu kolme tervahautaa tai hiilimiilunpohjaa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Maununsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Paikalla on kaksi tervahautaa tai hiilimiilunpohjaa, jotka on havaittu laserkeilausaineiston visualisoinnista. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lamminpää (1000054246) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudan sisähalkaisija on vain 1,5–2 m ja syvyyttä sillä on 1,8 m. Vallit ovat 3 m leveät ja korkeudeltaan 0,5–1 m. Selkeää halssia ei ole havaittavissa, joten on mahdollista, että kyseessä on halssiton tervahauta. Tervahauta sijaitsee tiheässä taimikossa, josta sitä oli hankala havainnoida.

Itäniitty (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyöreä, 3 x 3 x 1 m kokoinen kuoppa, jonka lähellä kulkee metsäkoneura. Kairauksessa kuopassa todettiin olevan kunttakerroksen jälkeen kiviä ja niissä kohdissa, joissa pääsi kivien ohi 8–10 cm hiilikerros. Hiilikerroksen jälkeen vastaan tuli pohjamaa/kiviä. Kuopan pohjan kivisyyden vuoksi kairalla ei päässyt yli 10 cm syvemmälle kuin harvoissa paikoin. Kuopan vallit ovat 10–30 cm korkeat ja 0,5–1 m leveät.

Tervalamminvuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Maastosta hyvin erottuva rajamerkki Rautalammen ja Suonenjoen pitäjien rajalla. Raja näkyy Rautalammen vuoden 1856 pitäjänkartassa. Rajamerkki sijaitsee Tervalamminvuoren alamäessä hieman muusta maastosta erottuvan nyppylän päällä. Mäkien korkeuserot alueella ovat huomattavia. Rajamerkissä on keskellä isompi paasi ja lisäksi pienemmät ”sakarat” pääilmansuuntiin. Muusta rajamerkistä erottuvat viisi kiveä ovat malliltaan leveähköjä, mutta ohuita ja melko korkeita. Kooltaan ne ovat 10–20 x 30–50 x 50–100 cm. Keskimmäisessä pystykivessä näkyy merkintä ”26”. Kooltaan rajamerkki on 2,5 x 2,5 x 1,2 m ja sen perustaan on ladottu pääkivistä pienempiä kiviä useaan kerrokseen.

Lahnanen (1000054250) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Jyrkkärajainen sekä suhteellisen pieni ja syvä tervahauta, joka on syvyydeltään 1,5 m ja sen halkaisija on yhteensä noin 6 m, joista vallien leveys on hieman alle 2 m. Vallit ovat noin 90 cm korkeat. Tervahaudasta ei erottunut halssia, mutta siinä oli tuplajuoksutusurat alamäkeen noin 1,5 m päässä toisistaan. Juoksutusurat viettivät mäen suuntaisesti lounaaseen. Tervahauta sijaitsi melko jyrkän mäen terassilla

Palestiina (Kivirakenteet)
Historiallinen; Raja näkyy Rautalammen vuoden 1856 pitäjänkartassa. Rajamerkki sijaitsee hakkuuaukiolla, josta se erottuu hyvin. Kohteen itäpuolella on jyrkkä ja korkeahko mäki ja aukiolla on joitain yksittäisiä siirtolohkareita. Rajamerkin keskellä on isompi paasikivi, jonka lisäksi siinä on neljä isompaa kiveä, jotka ovat kooltaan 10 x 45 x 50–60 cm. Kooltaan rajamerkki on 2 x 2 x 1,2 m ja se on Tervalamminvuoren rajamerkin tavoin ladottu useaan kerrokseen pienemmillä kivillä. Latomus kasvaa sammalta. Rajamerkissä ei havaittu merkintöjä.

Alasuonsaarekkeet (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Varjostekartoilla rengamaisena näkyvä anomalia, tervahauta. Se on halkaisijaltaan 15 metriä ja halssin suunta on pohjoiseen.

Tervahaudankangas (1000054292) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rikkajoen länsipuolella sijaitsevan pitkän matalahkon pohjoiseteläsuuntaisen moreenikankaan pohjoispäässä sijaitsee tervahauta. Kohde sijaitsee varttuneessa mäntymetsässä.
Tervahaudan halkaisija on noin 16 metriä ja syvyyttä sillä on noin 150 senttimetriä.- Kairausnäytteen hiilikerroksen paksuus on noin 40 senttimetriä. Halssin suunta on koilliseen (60°). Tervahaudan halssioja on noin 20 metriä pitkä ja se kääntyy noin 10 metrin kohdalla itään. Tervapirtin jäännöksistä ei tehty havaintoja. Tervahaudasta noin 20 metriä kaakkoon havaittiin tervahaudan käyttöön liittyvä hiilikumpu. Kummun halkaisija on noin 5 metriä ja sen korkeus on noin 30 senttimetriä.

Pahkamäki (1000054298) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi hiilimiilua 30 m etäisyydellä toisistaanLänsipuoleinen miilu tarkastettiin maastossa. Miilu sijaitsee kypsässä mänty-kuusimetsässä. Sen halkaisija on 19 m. Toinen saman kokoinen miilu sijaitsee edellisestä 30 m kaakkoon, tiheäkasvuisessa sekametsässä.

Kaationpuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Marttisenjärven ja Kaatiaisen välissä, Kaationpuroa myötäilevän puomitetun metsäautotien varrella, aivan kiinni tiessä. Kohde on vaurioitunut.
Tervahaudan kokonaishalkaisija on noin 15 m. Vallit ovat epäselvät, rikkinäiset ja 30–60 cm korkeat. Tervahaudan sisällä on kaksi kaivettua kuoppaa. Tervahaudan syvyys on noin 50–60 cm. Halssi on oletettavasti ollut koilliseen ja jäänyt metsätien alle, sillä siitä erottuu vain pienehkö kuoppa aivan tieuran reunassa. Vallissa on lisäksi suuri kivi, joka lienee peräisin tien perustamisesta.

Poltinsuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Loivassa rinteessa, halkaisijaltaa 15 metriä oleva tervahauta, jonka halssi on länteen.

Lehtopuro (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Noin 100 m Isomäentien ja Näreharjuntien risteyksestä kaakkoon, loivasti itään laskevalla rinteellä, on yksittäinen, voimakkaasti sammaloitunut kiviröykkiö. Se on muodoltaan neliömäinen, pohjois-eteläsuuntainen ja siinä vaikuttaa olevan useita kivikerroksia. Mitat ovat noin 3,5 x 3,2 metriä ja korkeus noin 40 cm. Pohjoispäässä on yksittäinen, laakeahko suurempi kivi. Muutoin kivet ovat ”päänkokoisia”.
Kohteen keskivaiheilla on vaurio, joka lienee syntynyt jonkun purkaessa kiveystä. Vaurio ei ole tuore, sillä sammalkerros on yhtenäinen. Alueella ei havaittu muita kiviröykkiöitä tai kasoja, joten pellolta kerättyjen kivien kasa tai kaskiraunio vaikuttaa epätodennäköiseltä. Pi-täjänkartalla ja isojakokartalla ei kohteella näy viljelytoimintaa. Nykyisen pellon reunaan on matkaa noin 50 metriä.

Pyykkilähde (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiekkamoreenisessa, tasamaastoisessa sekametsässä tervahauta, halssi itään ja halkaisija 10 m.

Marjamäki (1000054306) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 260 m Näreharjuntieltä lounaaseen, Marjamäen ja Mäntylän talojen välistä lähtevän, umpeenkasvaneen penkkatien lähistöllä, jyrkässä hetteikön penkassa, on hiilimiilu.
Miilu on noin 8 m halkaisijaltaan ja sen vallit ovat 2,5 m leveät. Valli on matala eteläpuolelta, mutta pohjoispuoli on rakennettu puron penkkaan, jossa se on hyvin korkea ja jyrkkä. Alueella on suoritettu metsänhoidollinen oja-auraus arviolta 30–40 vuotta sitten ja tämän yhteydessä miilu on vaurioitunut. Oja-auran jälki lähtee kohti kaakkoa juuri keskeltä kohdetta.

Kuohunpuro (1000054314) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 500 m päässä Näreharjuntieltä lounaaseen, tulvivan penkkatien päästä 150 m edelleen lounaaseen, on tervahauta. Kohde sijaitsee miltei läpitunkemattoman tiheän, laajan koivutaimikon keskellä, äestetyssä metsänpohjassa. Aluskasvillisuutena on heinää ja pajukkoa. Kosteilla paikoilla on paksu sammalkerros.
Tervahauta on noin 14 m halkaisijaltaan ja sen vallit ovat 80 cm korkeat. Syvyyttä on noin 60 cm. Halssi on lounaaseen ja tervahaudan päästä noin 1 m leveä, 60 cm syvä ja noin 5 m pitkä.

Heinätie (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Heinätien eteläpuolella sijaitsee tervahauta, jonka halkaisija on 16 metriä. Pohjoiseen osoittava halssi on kaivettu auki.

Piilola (1000054322) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, muodoltaan soikea, koko 12 x 16 m.

Rikkaoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, halkaisija 16 m. Halssi osoittaa luoteeseen.

Kuuntelumäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ylä-Monikkojärven sekä Pyöreäjärven välisellä Kuuntelumäki-nimisellä kankaalla, Kuuntelumäki- ja Suurisärkkä-nimisten mäkien välisellä laella. Alue oli maastotöiden aikaan avointa hakkuuaukeaa.
Hiilihauta on halkaisijaltaan noin 4 metriä valleineen. Sen pohjanmuoto on pyöreähkö tai hiukan neliönmallinen. Kuopan syvyys on noin 0,7 metriä. Kohde on vaurioitunut laikutuksen ja koneiden yli ajamisen seurauksena. Kairaus hiilihaudan keskeltä paljasti runsaasti hiiltä, mikä vahvisti kohteen hiilihaudaksi.

Jynkän kalkkiruukki (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Jynkkä-Leväsen alue kuului 1500-luvun alkupuolella Hatsalan tilaan. Jynkässä sijaitsi kalkki- ja tiiliruukki, joka perustettiin 1860-luvun lopulla Rauhalahden kartanon isännän, Kuopion piirilääkäri Anders Edvin Nylanderin toimesta. Jynkän tehtaan tuotteita käytettiin mm. rakennustarpeina ilmeisesti lääninvankilassa, Niuvanniemen sairaalassa, lääninhallituksessa ja useissa muissa rakennuksissa. Toiminta alkoi kalkinpoltolla ja tiilenteolla ja muuttui tehdasmaiseksi joskus 1870- luvun alussa. 1887 alueelle perustettiin kaakelitehdas. Vuonna 1885 tiilitehtaassa vlamistettiin 203 300 tiiltä ja se oli Kuopion maalaiskunnan suurin. Ruukki työllisti Rauhalahden torppareita, mäkitupalaisia, renkiä ja loisia.
Ruukki myytiin huutokaupassa vuonna 1891. Myynti-ilmoituksessa todetaan, että tilalla on tiilitehdas, jota käytetään vesivoimalla sekä rengasuuni kalkinpolttoa varten, josta kalkin saalis nousee 5—600 tynnyriin viikossa. Omistajan vaihdoksen jälkeen toiminta ilmeisesti jatkui jossain muodossa 1900-luvun alkupuolelle saakka.
Alueella on havaittavissa uimarannan vastapäätä olevassa rinteessä vanhoja louhosalueita. Lahden rantarinteessä sijaitsi kuilu-uuni, jossa kalkki poltettiin. Uunia on vaikea erottaa enää maastossa.
Lännempänä rantarinteessä on laajalla alueella tiilimurskaa. Paikka on ilmeiseti kaakelitehtaan paikka.
Lisäksi alueelta havaittiin useita rakennuksen perustuksia.

Venetsia (Taide)
Historiallinen; Iisvedessä, Iisveden rannalla pystysuorassa kalliossa on T-kirjaimen mallinen kalliohakkaus, jonka yläosaan on hakattu vuosiluku 1899. Hakkauksen alaosassa, vesirajan yläpuolella on toinen poikkiviiva ja sen vieressä maalattuna vuosiluku 1955.
Hakkaus vuosilukuineen liittyy todennäköisimmin vuoden 1899 suurtulvaan, eli Valarikon tai Valapaton tulvaan.

Kalmosaaret (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Koiruksen Yytönselän Kalmosaaressa. Kyseessä on nelisivuinen latomus n. 40 m saaren länsikärjestä ja 15 m pohjoisrannasta. Latomus on ilmeisesti rajamerkki, vaikkei paikalla nykyään rajoja olekaan.

Ristitie 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta, halssi länteen, halkaisija 16 m.

Saunalahti (1000055065) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on metsälaikutuksen pahasti runteleman tervahaudan jäännös. Hauta on rinteessä ja ylärinteen puolella (koillisessa) ei ole vallia, vallit alarinteeseen ja sivuille. Syvä kuoppa keskellä. Halkaisija n 15 m.

Pyykangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pyykankaan kiinteän muinaisjäännöksen (1000002740) eteläisellä puolella olevalta hietapohjaiselta metsätieltä havaittiin kaksi kvartsia, joista toinen on selkeästi isketty. Maaperä näiden kohdalla lähes kivetöntä hietaa. Löytöpaikan itäpuolella olevaan metsään tehtiin koekuoppia – yhdestä näistä löytyi kaksi suurta kvartsi-iskosta. Metsä on vahvasti ojitettu, ja maaperä kivensekaista hiesua. Metsä oli hyvin tiheää nuorehkoa kuusimetsää.
Löytöalue on useita metrejä aikaisemmin tunnettua Pyykankaan asuinpaikkaa alemmalla tasolla. Korkeustason perusteella asuinpaikka ajoittuu aivan kivikauden lopulle tai varhaismetallikauden alkuun.

Alanen (1000055166) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tiilikkajärven kansallispuistossa, Lievisenmäen länsipuolella, Rautavaaran keskustasta 18 km pohjoiseen. Hiilimiilun ja raudanvalmistuspaikan jäännökset ovat loivasti länteen laskevassa rinteessä, noin 70 metriä Itkonjoen itäpuolella. Paikalla kasvaa varttunutta sekametsää, maaperä on hiekkaa.
Miilukuoppa on muodoltaan pyöreähkö, usein vastaavissa kohteissa Rautavaaralla miilukuoppa on suorakaiteenmuotoinen. Ympärillä on 2–2,5 metriä korkeat vallit. Miilun sisäosa on leveydeltään noin 10 metriä ja vallien ulkoreunasta mitattuna miilun läpimitta on noin 18 metriä. Miilun vieressä, sen itäpuolella, on kaksi vierekkäistä kuoppaa, harkkohytin paikka. Kuoppien länsireunat ovat kiinni miilun vallissa ja muulta osin niitä ympäröi kuonavalli, korkeus 1,5 metriä ja leveys päältä noin 1,5 metriä ja valli levenee alaspäin. Isompi kuoppa on halkaisijaltaan 2,5–3 metriä, toinen on hieman pienempi. Kuoppia erottaa matala valli.
Kohteen rajaus on tehty maastohavaintojen ja ilmalaserkeilauksen avulla ja sisältää 3–5 metrin suoja-alueen.

Iso-Vetokangas (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tiilikkajärven kansallispuistossa. Tiilikka-järven eteläpäässä, Venäjänhiekan ja Kalmoniemen välissä on Iso Vetokannas-niminen paikka. Tässä kohtaa melko korkeaharjanteinen niemi madaltuu ja on noin 50 metriä leveä ja järven pintaa vain noin 3 metriä korkeammalla. Nimen perusteella paikalla on vetokannas, josta veneet on voitu siirtää niemen yli. Todennäköisesti paikka on ollut käytössä pitkään historiallisena aikana.
Iso-Vetokankaan kohdalla on näkyvissä 1–2 metriä leveä ja 10–20 cm syvä ura, josta on kuntta kulunut pois, erityisesti harjanteen itään laskevalla puolella. Vetoura erottuu heikosti ilmalaserkeilausaineistossa. Vetokannas on ehkä edelleen satunnaisessa käytössä. Alueella on kuivahkoa hiekka/sorapohjaista mäntykangasta.

Iso-Vetokangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tiilikkajärven kansallispuistossa, Iso Vetokankaalla. Inventoinnissa havaittiin yhteensä 8 kuoppaa noin 150 metrin matkalla. Kuoppien koko vaihtelee, kuopat 1–5 ovat jotakuinkin samankokoisia halkaisijaltaan noin 2,5 metriä ja syvyys hieman alle metri, kuopat 6–8 ovat hieman isompia. Kuoppiin tehdyissä koepistoissa näkyi huuhtoutumiskerros ja podsolimaannos, mutta ei hiiltä tai nokea. Kuopat ovat vanhoja, mutta ikää on mahdoton määritellä. Kuopat 1 ja 2 ovat vierekkäin parin metrin päässä toisistaan, kuopan 2 läpi kulkee polku. Näiden pohjoispuolella 20 metriä on kuoppa 3 ja tästä noin 40 ja 50 metriä luoteeseen on vielä kuopat 4 ja 5, jotka ovat jo veneenvetouran (mj-kohde Iso-Vetokangas) tuntumassa. Kuopat 7–8 ovat puolestaan kuopista 1 ja 3 noin 40 metriä kaakkoon, Venäjänhiekan suuntaan. Kuoppa 6 on halkaisijaltaan noin 4 metriä ja siinä on matalat vallit ympärillä, kuopan syvyys alle metri. Kuoppa 7 on halkaisijaltaan noin 3 metriä ja syvyys alle metri. Kuoppa 8 on myös halkaisijaltaan noin 3 metriä, sen läpi kulkee polku.
Kuopat ovat ketjumaisessa muodostelmassa, joten kyseessä vaikuttaisi olevan pyyntikuoppaketju. Muinaisjäännösalueen rajaus kattaa kaikki kuopat.

Kalmosaari 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kalmosaari sijaitsee Ylä-Keyritty-järvellä, 15,5 km Rautavaaran keskustasta koilliseen. Metsäkartanon leirikeskus on saaresta 800 metriä itään. Kalmosaaren keskiosassa harjanteen päällä on kuoppa, jonka halkaisija on 3 metriä ja syvyys 1,2 metriä. Kuoppaa ympäröi matala valli, jonka leveys on metri ja korkeus 20 cm. Kuopassa erottui selvä huuhtoutumiskerros ja normaali podsolimaannos, nokea tai hiiltä ei ollut näkyvissä, joten kyseessä ei ole miilukuoppa. Kuopan itäpuolella, vallissa kiinni, on lisäksi pyöreä painanne, halkaisija 1,5 metriä ja syvyys noin 30 cm. Tästä noin 30 metriä luoteeseen on harjanteen kyljessä myös kuoppa, kuoppa 2. Sen halkaisija on 2 metriä ja syvyys metri. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta.
Kuoppien sijainti on pyyntikuopille ominainen, mutta kuoppia on vain kaksi, joten varsinaisesta pyyntikuoppaketjusta ei voi puhua. Kuoppien luonne selviää vain kaivaustutkimuksella.
Kuopat rajattiin erillisiksi muinaisjäännösalueiksi, rajaukset sisältävät 3–5 metrin suoja-alueen, koska kuoppien paikannus perustui gps-mittaukseen, ne eivät näy vanhemmassa ilmalaserkeilausaineistossa.

Luodelahti (1000055172) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tiilikkajärven kansallispuistossa, Tiilikan Pohjoisniemessä, Luodelahden kohdalla. Hiekkapohjaisella mäntykankaalla on kuoppa, jonka koko on 2 x 0,7 metriä ja syvyys 0,5 metriä, sitä ympäröi matala valli. Kuopassa todettiin nokeentunutta maata ja hiiltä sekä palaneita kiviä. Kyseessä voisi olla nauriskuoppa, joka liittyy kaskiviljelyyn.

Mummolanlahti 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tiilikkajärven kansallispuistossa, Pohjoisniemessä, Mummolanlahden kohdalla. Inventoinnissa havaittiin kaksi kuoppaa, toinen niemeä halkovan harjanteen päällä ja toinen sen eteläpuoleisessa rinteessä. Harjanteen päällä oleva kuoppa on retkeilypolun pohjoisreunassa. Kuopan halkaisija on noin 3 metriä ja syvyys metri, kuopan ympärillä on matala valli, joka hädin tuskin erottuu maastossa. Maaperä on hiekkaa, alue on mäntykangasta. Tästä kuopasta 20 metriä etelään, alarinteeseen on samanlainen kuoppa, kuoppa 2. Kuoppaan 1 tehdyssä koepistossa näkyi paksu huuhtoutumiskerros ja podsolimaannos, nokea tai hiiltä kuopassa ei ollut. Paikka hiekkapohjaisella kapealla harjanteella on tyypillinen pyyntikuopille, mutta kuoppien luonne selviää vain kaivaustutkimuksilla. Kuopat on rajattu erikseen sisällyttäen 2–4 metrin suoja-alueen. Kuopat eivät näy 0,5p /m2 ilmalaserkeilausaineistossa.

Tiilikka Autiojärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Tiilikkajärven kansallispuistossa, Autiojärven itärannasta noin 20 metriä. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Tervahaudan vallit erottuvat maastossa selvästi, niiden korkeus on noin metri ja leveys pari metriä. Hauta on syvyydeltään pari metriä ja sen halkaisija vallien ulkoreunasta mitattuna on noin 14 metriä. Haudassa kasvaa mäntyjä ja muutama lehtipuun vesa. Tervahaudan kaakkoiskulmassa on 2x2 metrin kokoinen ja puoli metriä syvä kaivanto, joka lienee rännin paikka.

Tervamäki (1000055459) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lasekeilausaineiston (5p) visualisoinnista havaittu mahdollinen tervahauta, jonka halkaisija on noin 10 metriä.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ruunakorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; MML laserkeilausaineistossa havaittu tervahautaan viittaava rengasmainen anomalia, peruskartalle merkitty ympyrällä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Rimpisuo (1000055463) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; MML laserkeilausaineistossa havaittu tervahautaan viittaava rengasmainen anomalia, peruskartalle merkitty ympyrällä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Sakarinaho (1000055464) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; MML laserkeilausaineistossa havaittu hiilimiiluihin viittaava rengasmainen anomalia 2kpl. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kumpumäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; MML laserkeilausaineistossa havaittu tervahautaan viittaava rengasmainen anomalia. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Luukkola (1000055466) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; MML laserkeilausaineistossa havaittu tervahautaan viittaava rengasmainen anomalia. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pesinpyttykangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; MML laserkeilausaineistossa havaittu tervahautaan viittaava rengasmainen anomalia. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Historiallinen; Paikalla on hiilimiilu, halk n. 7 m.

Lassilan ranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on rantaan laskeva peltoniemeke, joka viettää pohjoiseen-länteen ja lounaaseen. Maaperä on hiekka. Peltoharjanteen laelta muutama metri pellon itäreunasta löytyi saviastian pala, kulunut ja pyöristynyt, mutta niin tunnistettava että se vaikuttaa Pöljän keramiikalta (asbestisekotteinen). Pelto oli kylvetty ja kuiva ja pölyävä, joten havaintomahdollisuudet eivät olleet parhaat mahdolliset. Saviastian pala viittaa kuitenkin kivikautiseen asuinpaikkaan. Sellaiselle paikka on kaikin puolin sopiva. Sen itäpuolella on muutaman metrin syvä tie- ja rataleikkaus.
Osin radan alla harjanteen koillispuolella on ollut Lassilan talo 1700-1800 luvuilla. Sen mailta, pelloista tiedetään löytynee useita kiviesineitä. Osa niistä liittynee tähän asuinpaikkaan. Asuinpaikasta on ilmeisesti jäljellä vain osa pellossa ja huomattava osa lienee tuhoutunut rataa tehtäessä. Pelto on ollut viljelyksessä ainakin 1700 luvulta lähtien, joten on mahdollista, että kovinkaan paljoa asuinpaikasta ei ole pehmeän maan kyntökerroksen alla ole säilynyt.
Asuinpaikka on rajattu topografian ja maaperän perusteella, löytökohta keskiössä.

Koskelokangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan 6,5 metriä oleva tervahauta, jossa ei havaittu halssia.

Konttilahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on melko tiheässä nuoressa sekametsässä tervahauta, halkaisija 14 m. Halssi lounaaseen. Ehjä.

Lieteenmäki Rantala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, halkaisija n. 20 m. Halssi lounaaseen. Tiheässä nuoressa lehtimetsässä. Merkitty maastokartalle.

Honkasenharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on rantavallilla hiilihauta, halkaisija n. 2 m, syvyys n. 50 cm. Alue on hiekkamaaperästä mäntykangasta. Kuopan pohjalla runsaasti hiiltä ja kekälettä. Tämänkaltaisissa haudoissa on tehty hiiliä paikalliseen tarpeeseen, pajoihin. Tällaisia samanlaisia hiilihautoja on osoittautunut tarkemmissa tutkimuksissa myös rautakautisiksi, saatujen radiohiilinäytteiden ajoittamana, tai eräässä tapauksessa hiilihauta on tehty esihistorialliseen keittokuoppaan.

Purontauslampi 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Purontauslammen länsirannalla, Pohjanvedentien itäpuolella, sijaitsee noin 13 metriä halkaisijaltaa oleva tervahauta. Kohde näkyy selkeästi 5-pistepilvi laserkailausaineistossa ja on merkitty myös peruskartalle tervahauta-merkinnällä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Suosalonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Suosalonkankaan pohjoispäässä. Paikalla kasvaa havupuuvoittoista sekametsää, ja maaperä on kivistä hiekkamoreenia.
Hyvin pienen tervahaudan kokonaishalkaisija on noin 4 m. Vallit ovat 40 cm korkeat ja noin 1 m leveät. Syvyyttä on noin 40 cm. Halssi on koilliseen. Se on kuoppamainen ja noin 2 m pitkä, noin 60 cm leveä sekä 30 cm syvä. Maaperäkairanäytteessä todettiin vähäinen määrä hiiltä. Kohde erottuu maastossa melko huonosti. Kohde havaittiin 5p-ainestosta muokatusta korkeusmallista, jossa erottui hyvin hento vallimainen muoto.

Ahmomäki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Viereiselle luonnonsuojelualueelle oli tehty soiden ennallistamissuunnitelma, minkä takia alueelle tehtiin arkeologinen inventointi/tarkastuskäynti (luonnonsuojelualueelle tehdyt inventoinnit ja kohteet raportoidaan erikseen). Samalla käytiin tutustumassa Metsätalous oy:n puolella sijaitseviin Ahmomäki 2 nauriskuoppiin (kohde kunnossa) ja matkalla sinne havaittiin kuoppa rinteessä.
Havainnot paikalla:kuoppa. Paikalla on selkeästi maastossa erottuva suorakaiteen muotoinen ja koillis-lounassuuntainen kuoppa, jonka ympärillä on havaittavissa vallit. Kuopan laajuus on noin 1,5 m x 3 metriä, vallit mukaan lukien kohteen koko on noin 4,5 x 3 metriä. Kuopan syvyys on 50-60 cm. Kuoppa on samanlainen kuin osa Ahmomäki 2 kuopista ja on todennäköisesti nauriskuoppa. Maa roudassa, koepistoa ei tehty.

Nivalaislähde (Puurakenteet)
Historiallinen; Keiteleen Vuonamon kylässä, Raatikkalan talosta lounaseen sijaitsee lähde, jota on käytetty ainakin 1800- luvun loppupuoliskolta lähtien veden hankintaan etenkin talvelle, jolloin Raatikkalankankaan pihakaivon vesi ehtyi. Lähteellä juotettiin hevosia ja se oli myös yleisesti tunnettu kylän asukkaiden keskuudessa juomapaikkana. Nivalaislähteessä sanotaan olleen erinomainen vesi.
Lähde on muodoltaan hieman nelikulmainen ja sen kahdella sivulla on 2-3 kerran korkuinen puurakenne. Muilla sivuilla lähteen ympärillä on kiviä, jotka on myös mahdollisesti osin aseteltu lähteen reunoille. Lähteen halkaisija on rakenteineen noin kaksi metriä.

Karttulan 2.kirkon paikka (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Karttulaan perustettiin seurakunta Kuopion emäseurakunnan kappeliksi Karttulan asukkaiden saatua Kuopion piispankäräjillä luvan rakentaa itselleen kirkon 1764. Karttulan ensimmäinen kirkko valmistui vuonna 1766 ja se purettiin 1880-luvun lopulla uuden kirkon valmistuttua.
Karttulan toinen kirkko, August Nordbergin suunnittelema puukirkko, valmistui vuonna 1888. Ensimmäisen kirkon tapaan sekin oli ristikirkko. Kirkko paloi pitkänäperjantaina 2.4.1920. Palaneen kirkon kivijalka on säilynyt muutaman kivikerran korkuisena. Se erottuu selkeästi laserkeilausaineistossa ristin muotoisena. Raunioiden vieressä on kirkon muistomerkki.

Kivisalmi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirkkosaaren Kirkkoniemen länsirannalla, Kivisalmen itärannalla, Paloniemestä noin 200 m pohjoiseen, Ukkolan mökistä 80-90 m etelään, jyrkän rantatörmän päällä.
Asuinpaikka-alue on täysin ehjää, nuorta mäntymetsää kasvavaa hiekkaista kangasta. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista. Paikalla on havaittu vahva kulttuurikerros, jossa on runsaasti palaneen luun siruja.
Paikalla 2012 rakentamisen takia tehdyissä koekaivauksissa todettiin, että alueella oli hyvin vähäisiä ja huonosti säilyneitä jälkiä esihistoriallisesta toiminnasta. Yhdessä koekuopassa dokumentoitiin rakenne, joka mahdollisesti liittyy paikalla olleen esihistorialliseen toimintaan. Tontin itäosassa todettiin historialliseen kaskiviljelykseen viittaavia maakerroksia. Tontin lounaisosassa sijaitsee rantatörmän päällä kaksi tervahautaa. Rakennuspaikkojen kohdilta ei löytynyt mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Vähäiset esihistorialliset löydöt ja mahdollisesti niihin liittyvä ja suurimmilta osin tuhoutunut rakenne löytyi päärakennuksen ja saunan välille jäävältä alueelta. Tervahaudat ovat rakennuttajan tiedossa ja niihin ei rakennushankkeen vaikutusalue ulotu.

Ruunamäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Paukarlahdessa, Leväntien länsipuolella olevan Ruunamäen kaakkoisrinteellä. Alue on avohakattua hakkuuaukiota, jossa tarkastushetkellä kasvoi nuorta taimikkoa (kuusi) sekä heinää ja vatukkoa.
Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on noin 18 metriä. Tervahaudassa on leveät vallit ja sen keskellä on syvähkö kuoppa. Tervahaudassa ei havaittu halssia. Havainto-olosuhteet paikalla olivat hyvin haastavat, sillä tervahautaa on käytännössä mahdoton erottaa maastossa korkea kasvillisuuden takia. Sen päälle on myös kaatunut iso koivu, joka peittää tervahaudan keskiosa, minkä lisäksi tervahaudan keskellä kasvanut lehtipuu on kaatununut ja nostanut juurakon ylös. Tervahaudan paikkatieto ja aluerajaus on määriteltu laserkeilausaineistosta (5p/m2, Varkaus, 2024).

Kainuuntie, Paalimäki (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pohjois-Savon läpi pohjois-eteläsuunnassa kulkevan historiallisen valtatien, Kainuuntien linjauksen osa. Tielinjan sijainti näkyy Hermelinin kartastossa sekä 1750- luvun pitäjänkartoilla. Kainuuntie on ollut Itä-Suomen keskeinen valtaväylä ilmeisesti jo 1600-luvulta lähtien. Vanha ratsutie rakennettiin ja levennettiin kärrykelpoiseksi Kustaa III:n toimesta 1700-luvun lopulla. Suomen viimeinen kuningas Kustaa IV Adolf on matkustanut tätä tietä Leppävirran kautta Kuopioon 1800-luvun alussa. Tästä matkasta tie sai paikkakuntalaisten puheissa nimen ”Kuninkaantie”. Tietä on nimitetty alueella Kainuuntieksi ja Kuninkaantieksi.
Valtatie on kulkenut tällä linjalla vielä vuoden 1951 ilmakuvassa mutta vuonna 1955 uusi valtatielinjaus on jo käytössä tien itäpuolella (vanha Vitostie). Säilynyt linjaus sijaitsee nykyisen VT5 länsipuolella.
Tie nousee loivasti kaartaen kohti mäen lakea, tien itälaidassa havaittiin kivistä tehtyä pengerrystä jyrkimmässä kohdassa. Tie on peltotie-tyyppinen ja osin polkumainen.

Pienen-Naaran mäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilun pohja Pienen-Naaran mäen pohjoispuolella. Kohde on tunnistettu ja rajattu Maanmittauslaitoksen 5-p-laserkeilausaineistosta (Tuotantoalue: Tervo 2022) tehtyjen arkeologisten havaintojen (Räikkönen 2025, etätarkastus) perusteella.
Inventoinnissa 2025 Pieni-Naaran ja Suuri-Palosen järvien välissä olevalta kankaalta havaittiin kaksi hiilimiilua, Pienen-Naaran mäki ja Pienen-Naaran mäki 2, joiden välinen etäisyys on noin 100 m.
Pienen-Naaran mäen hiilimiilun ympäristössä kasvaa havupuuvoittoista talousmetsää. Aluskasvillisuutena on varpuja, ruohoa sekä sammalta. Hiilimiilun ympärillä on metsäkoneen uria. Hiilimiilu on suorakaiteen muotoinen noin 11 x 10 x 0,5–1 m kokoinen lamamiilu. Miilun ympärillä on kuoppia. Keskellä miilua kulkee polku. Hiilimiilusta havaittiin hiiltä noin 5 cm kerroksissa.

Pienen-Naaran mäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilun pohja Pienen-Naaran mäen pohjoispuolella. Kohde on tunnistettu ja rajattu Maanmittauslaitoksen 5-p-laserkeilausaineistosta (Tuotantoalue: Tervo 2022) tehtyjen arkeologisten havaintojen (Räikkönen 2025, etätarkastus) perusteella.
Inventoinnissa 2025 Pieni-Naaran ja Suuri-Palosen järvien välissä olevalta kankaalta havaittiin kaksi hiilimiilua, joiden välinen etäisyys on noin 100 metriä. Pieni-Naaran mäki 2 hiilimiilun alueella kasvaa mäntyvoittoista talousmetsää. Aluskasvillisuutena on saniaisia, ruohoa ja sammalta.
Pieni-Naaran mäki 2:n hiilimiilu on luultavasti lamamiilu, mutta sen muodon määrittämistä vaikeutti metsänkäytöstä johtuva vaurioituminen. Miilun läpi kulkee melko syvä (noin 50 cm syvä ja 60 cm leveä) etelä-pohjois-suuntainen auraus. Lisäksi metsäkoneen jälkiä on miilun ympäristössä runsaasti. Miilun sivut ovat noin 12 m pitkät ja se on 0,5–1 m korkea. Miilusta havaittiin 30 cm hiilikerros. Hiilimiilun ympärillä on kuoppia.

Pellonpää (1000084299) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde tunnistettu ja rajattu Maanmittauslaitoksen 5-p-laserkeilausaineistosta (Tuotantoalue: Kuopio 2021) tehtyjen arkeologisten havaintojen (Räikkönen 2025, etätarkastus) perusteella.
Inventoinnissa 2025 Kurkimäen Kivijärvestä noin 600 m lounaaseen ja Siltasuon pohjoispuolella sijaitsee yksittäinen hiilimiilu. Kuoppamiilu on neliömäinen ja se on kooltaan noin 8 x 8 x 1,2 m. Hiilimiilun vallit ovat 2,5 m leveät ja noin 1 m korkeat. Hiilimiilusta todettiin 30 cm hiilensekainen maannos, jonka alla oli kiviä.
Hiilimiilu sijaitsee kuivalla, joskin soisten alueiden välissä olevalla, kankaalla. Ympäristössä kasvaa keski-ikäistä talousmetsää. Aluskasvillisuutena on sammalta, varpuja ja pitkää heinää.

Tetrijoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on tunnistettu ja rajattu Maanmittauslaitoksen 5-p-laserkeilausaineistosta (Tuotantoalue: Kuopio 2021) tehtyjen arkeologisten havaintojen (Räikkönen 2025, etätarkastus) perusteella.
Kohde tarkastettiin 2025 inventoinnissa 2025 ja sen todettiin olevan tervahauta. Tervahauta sijaitsee 150 m Tetrijoesta eteläkoilliseen kuivalla kankaalla, jossa kasvaa nuorta talousmetsää. Aluskasvillisuutena on sammalta, korkeaa heinää sekä saniaisia.
Halkaisijaltaan tervahauta on noin 12 m ja se on 1 m syvä. Tervahaudan vallit ovat 3 m leveät ja 0,5–0,8 m korkeat. Halssi antaa kaakkoon ja on kooltaan 4 x 1,5 x 0,5 m ja siinä on lisäksi 1,5 m leveät vallit.

Vainoniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rikkaveteen kuuluvan Munalahden koillisrannalla, Vainoniemessä. Vainoniemen ja Vainolahden välissä kulkee luoteis-kaakko-suuntainen harju, jonka kapeimmalla kohdalla sijaitsee neljä kuoppamiiluksi tulkittua painannetta. Kuoppien koko vaihtelee 1,9-3,2 metrin välillä ja niiden syvyys on 40-70 cm. Yksi kuopista sijaitsee metsäkoneen ajouralla, eikä sen kokoa ja syvyyttä pystytty määrittelemään. Tarkastuksessa kuoppien sijainnit mitattiin ja niitä on tarkenettu laserkeilausaineiston (5p, Outokumpu, 2020) avulla.
Paikalla on tehty harvennushakkuut kohteen ilmoittamisen jälkeen.
Kuopista noin 85 metirä kaakkoon, etelään viettävällä jyrkällä rinteellä, havaittiin myös yksi painanne, jonka halkaisija on 2,8 metriä ja syvyys 60 cm. Kairatessa siitä ei havaittu hiiltä. Kuoppa on muodoltaan selvä ja jyrkkäreunainen eikä sitä tarkastuksessa pidetty kuoppamiiluna tai pyyntikuoppana.

Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halk n. 6 m.

Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on 9 metriä.

Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on 12 metriä.

Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka keskiosan yli on ajettu metsäkoneella. Ajoura on rikkonut pahoin tervahaudan muotoa, haudan halkaisija on arviolta 7 metriä. Tervahaudan pohjoisosassa on halssimainen rakenne, joka on kuitenkin ylempänä kuin tervahaudan keskiosa, joten on mahdollista, että kyseessä on kuitenkin maa-aineksen ottoon tarkoitettu kaivanto.

Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on 8 metriä. Tervahaudan sisäpuolelle, vallin reunaan, on laitettu paalu ja siihen suunnistusmerkki.

Riuttala Myllymäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kuopion Karttulassa Riuttalan kylässä sijaitseva Riuttalan tilan historia ulottuu ainakin jo vuodelle 1657 saakka, jolloin tilasta löytyy merkintä Pietari Brahen hallitsemien läänialueiden kartasta.
Myllymäellä sijaitsevan ruumisaitan takana olevassa kalliossa on talon erään vainajan karsikko.

Kuistinsuo Koukkelo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tasaisella kankaalla sijaitsee kooltaan erittäin näyttävä hytinpaikka. Hytin ympäristössä oli juuri hieman ennen inventointia v. 1998 tehty avohakkuu, jonka seurauksena kohde erottui loivasti viettävällä kankaalla korkeana kumpuna. Kohteeseen liittyy huomattavan suuri kuonakasa sekä laaja ja eritäin selkeämuotoinen miilu. Hytissä on mahdollisesti ollut kaksi piippua. Hytinpaikan vieressä on matala kodanpohjaa muistuttava painauma.

Koivulankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on noin 10 metriä halkaisijaltaan oleva tervahauta.

Kupulanharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vieremän Nissilän kylässä, Rotimojoen ja Kupunlanharjun välisessä maastossa tasaisella kankaalla sijaitsee mahdollisesti jopa 1,5 kilometrin pituinen, useista kymmenistä kuopiasta koostuva pyyntikuoppaketju pohjoisluode-eteläkaakko-linjalla. Se havaittiin Maanmittauslaitoksen 5-p laserkeilausaineistosta (tuotantoalue Vieremä 2024, Räikkönen 2025 etätarkastus). Kohteelle tehtiin ensimmäinen maastotarkastus alkusyksyllä 2025.
Sen pohjoisosa on hyvin säilynyt ja kuopat ovat pääasiassa erittäin hyvin maastossa erottuvia. Maakairassa jokaisen kuopan pohjalla on vaihteleva kerros likaiseksi värjääntynyttä maata 3-10 cm turvekerroksen alla. Kuoppien valleissa kairassa näkyy puhdas hienojakoinen hiekka. Maaperä alueella on lähes kivetöntä erittäin hienoa hiekkaa ja kairaukset sai tehtyä koko kairan mitan pituudelta.
Ketjun eteläosa on vaurioitunut metsänkäytössä ja suht tuoreeltaan tehty ajoura kulkee juuri kuoppalinjalla ja usea kuopista on jäänyt ajolinjalle. Eteläpuolella kuopat ovat pääosassa laakeampia ja matalia. Eteläosaa ei ole tarkastettu vielä kattavasti ja muinaisjäännöksen laajuus on tässä vaiheessa laserkeilausaineostn perusteella tehty alustava rajaus.
Myös Kupulanharjun itäpuolella on laserkeilausaineistossa joitakin tarkastamista vaativia kuoppailmiöitä.
Ketju jatkaa etelässä jo tunnettujen Mammonkankaan pyyntikuoppaketjujen jonoa ja toisaalta on yhdistettävissä myös Kainuun puolella sijaitsevaan Lohipuron pyyntikuoppaketjuun, joka sijaitsee samalla linjalla noin 9,5 kilometrin päässä.

Koljonvirta tykkipatteri 3 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Koljonvirta tykkipatteri 1:stä noin 150 metriä etelälounaseen sijaitsee kolme maarakennetta. Kohteet on inventoitu vuonna 2025 ja todettu niiden muodostavan oman kokonaisuutensa erillään Tykkipatteri 1:stä.
Kohteeseen kuuluu ns. patterikumpu (2025 raportin alakohde D), joka sijaitsee heti museon pihapiirissä olevan aitan itäpuolella. Paikalla on suurehko maakumpare, jonka on uskottu olleen osa tykkiasemien suojavallia (Ylimaunu 2000). Kumpu on soikeahko ja halkaisijaltaan 9 x 7 m. Minkäänlaista painannetta tai kaivantoa tykkiasemaa varten ei ole nähtävissä. On mahdollista, että kumpu liittyy johonkin myöhempiin talon pihapiirin rakenteisiin, tosin liittymistä tykkiasemiin ei voitu myöskään poissulkea.
Tästä 20 metriä itään on kuoppa (2025 raportin alakohde E). Mitoiltaan se on noin 3 x 3 x 0,6 m. Suorakulmaisehkoa kuoppaa kiertävä valli erottuu erityisesti itäpuolella. Kyse voi olla majoituskorsusta, mutta ei ole mahdotonta, että paikalla olisi tykkiasema. Mikäli patterikumpu on myöhempää perua, kohdalta näkyy juuri ja juuri vastaranta edellä olevan harjanteen tarjotessa hyvän suojan.
Tästä noin 15 m pohjoiseen on heinikon keskellä pienempi kuoppa (2025 raportin alakohde F). Pyöreähkö painanne on halkaisijaltaan noin 2 m ja syvyydeltään 30 cm. Rakenteet vastaavat vain osittain Ylimaunun (200) kuvausta paikasta. Havaintojen pohjoispuolella olevaa maakellaria ei näy vielä 1991 peruskartalla. Mikäli se on tehty vasta ajankohdan jälkeen, on periaatteessa mahdollista, että jotain kuopparakennetta on käytetty hyväksi kellaria rakennettaessa.
Kartta-aineistojen mukaan (sk. 2–3) paikalla näyttää todella sijainneen kaksi venäläisten tykkiä. Sijainnin puolesta on melko todennäköistä, että ainakin osa rakenteista liittyisi niihin.

Riihilahti E (420000010) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Paljakkaveden Riihilahden pohjukassa, n. 200 m rannasta itään, peltotien vieressä. Tervahaudan halkaisija on n. 7 m ja sen ympärillä on selvät vallit. Lähellä tervahautaa on vielä mahdollinen hiilihauta, halkaisijaltaan n. 3 m.

Kokkomäki (1000094983) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kokkomäen itärinteellä sijaitsee ainakin kahden, mahdollisesti jopa kolmen rakennuksen, jäännökset. Näistä rakennuksen 1 perustuksien yhteydessä havaittiin romahtanut tulisija, muissa rakennuksissa tällaista ei havaittu.
Syrjävaaran tila on kuulunu Maarianvaaran kylään, ja se on perustettu 1800-luvun puolivälissä. Kyseessä voi olla tilan ensimmäinen paikka, mutta asiasta ei ole täyttä varmuutta. Tarkastuksessa paikalle ei tehty koekuoppia, joten rakennusten tarkoituksen ja ajoituksen määrittäminen vaatii lisätutkimuksia.
Rakennusten länsipuolelta havaittiin matala oja, joka liittynee alueen pelto- ja tai niittykäyttöön. Lisäksi rakennusten perustusten läheltä havaittiin yksi kiviröykkiö, jonka tarkoitus on tuntematon. Röykkiö sijoittuu lähelle sähkölinjaa, joten se voi liittyä siihen, mutta se voi olla myös raivausröykkiö tms.
Pitäjänkartalla paikalle ei ole merkitty rakennuksia. Maanmittauslaitoksen historiallisissa ilmakuvissa vuonna 1940 alue on niittynä tai peltona, mutta siitä on hahmotettavissa kolmen rakennuksen perustuksen muoto.
Kohde on hyvin säilynyt.

Kokkomäki 2 (1000094984) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla havaittiin rinteen suuntaisesti neljä nauriskuoppaa, jotka erottuvat maastossa selvästi. Kuoppien koot ovat 5x2 m, 4x2m, 3x2 m ja 4x2 m. Nauriskuopat liittynevät kohteen itäpuolella sijaitsevaan asuinpaikkaan Kokkomäki.
Kohteen aluerajaus on arvio, sillä nauriskuoppien paikannus ei onnistunut maastossa. Ne eivät myöskää erotu Maanmittauslaitoksen laserkeilausaineistossa (5p, Outokumpu, 2020).

Haukimäentie (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hiilimiilun pohja Haukimäentien pohjoispuolella, Varpaisjärven sähköaseman lounaispuolella noin 115 metrin päässä.
Kohde on tunnistettu ja rajattu Maanmittauslaitoksen 5-p-laserkeilausaineistosta (Tuotantoalue: Nilsiä 2023) tehtyjen arkeologisten havaintojen (Räikkönen 2025, etätarkastus) perusteella.
Maastossa miilu erottuu kauniisti laakeana ja matalana, katkonaisen pyöreän ojamuodostuman ympäröimänä. Miilu on halkaisijaltaan noin 18 metriä. Keskeltä kairanäytteessä on vahva musta nokeentunut maa kairan syvyydeltä, noin 50 cm. Miilun päällä on muutama jo sammaloitunut kanto sekö nuorehkoa puustoa. Alueen vanhimmat ilmakuvat ovat vuodelta 1951. Niissä alue on metsää eikä miilu erotu muuta maastoa avonaisempana alueena. Alueen historiallisilla kartoilla ei ole merkintöjä.

Historiallinen; Hiekkakankaalla sijaitseva pyöreä kuoppa, halkaisija noin 3,5 m, syvyys noin 0,4 m. Reunavallille tehdyssä koekuopassa havaittiin vahva nokimaa- ja hiilikerros, jolla perusteella kyseessä on hiilihauta.
Alue on harjumuodostumaa, maaperä hiekkaa. Puusto on täysi-ikäistä mäntymet-sää.

Historiallinen; Kohde paikannettiin Maanmittauslaitoksen laserkeilausaineistosta (5p Tervo 2022) ja tarkastettiin maastossa 31.10.2025 alueelle suunniteltujen hakkuiden takia. Paikalla on selvä hiilimiilun pohja, josta kairatessa havaittiin noki- ja hiilimkerros. Miilun halkaisija on noin 6 metriä.

Historiallinen; Paikalla on hiilimiilun pohja, jonka vierestä kulkee metsäkoneen ajoura. Miilun sisäpuolelle on kasattu hakkuutähdettä. Miilun halkaisija on noin 5-6 metriä ja sen sisäpuolelta tuli kairatessa selvä noki- ja hiilikerros.

Historiallinen; Paikalla havaittiin halkaisijaltaan 5 metriä ja syvyydeltään noin 60 cm oleva hiilimiilun pohja, jonka päältä kulkee metsäkoneura. Kairatessa miilun keskeltä havaittiin 30 cm paksuinen hiilikerros.

Historiallinen; Maastossa selvästi erottuva hiilimiilun pohja, jossa reunat ovat melko suorat. Miilun halkaisija on kuusi metriä ja sen syvyys on noin 50 cm. Keskeltä kairatessa havaittiin 40 cm paksu hiilikerros.

Historiallinen; Säyneisissä, Kissakosken ruukin ja Ryöpänjoen eteläpuolella noin 470 metrin päässä on autioitunut historiallinen talonpaikka. Se on merkitty 1840-luvun pitäjänkartalle (3334_07+10_1a) numerolla 2, Lassila. Alueen isojako on valmistunut vuonna 1840. Suur-Liperin talonhaltijaluettelon mukaan Lassila on ollut asutettuna ainakin 1760-luvulta lähtien, jolloin isäntänä mainintaan Lars Parviainen. Talo on muutettu perintötilaksi isojaon yhteydessä 1836, jolloin se on siirtynyt Juankosken ruukin apulaisjohtajan, myöhemmin patruuna Gustaf Adolf Fredik Tigerstedtin omistukseen. Lassilan tila näkyy vielä vuoden 1883 Liperin kihlakunnan kartalla mutta 1973 ilmakuvassa tai 1979 peruskartalla alueella ei ole enää rakennuksia.
Kohde havaitiin Maanmittauslaitoksen 5-p laserkeilausaineistoista (tuotantoalue Nilsiä 2023), jonka perusteella alueella tehtiin maastotarkastus. Matalan mäkialueen eteläosa havaittiin selvästi raivatuksi. Sammalpohjaisessa kuusikossa havaittiin kolme rakennuksen pohjaa, sekä noin parikymmentä erikokoista raivausröykkiötä sekä mahdollinen kaivo.
Rakennus 1 erottuu selkeästi matalina sammaloituneina valleina, kooltaa noin 5,5 x 6,5 metriä ja sen pohjoiskulmassa on luonnonkivisen tulisijan raunio.
Heti rakennus 1 luoteispuolella on toisen rakennuksen pohja 2, ilman tulisijaa, maavallit kooltaan noin 6,3 m x 8 metriä. Sen luoteispäässä on kivetty suorakaiteenmuotoinen kuopanne, mahdollisesti kellariosa.
Rakennuksen pohja 3 sijaitsee noin 7 metriä lounaaseen rakennuksesta 1. Se erottuu matalana kivensekaisena kohoumana maastosta, mahdollisesti tulisijan raunio etelänurkassa.
Rakennuksen 1 eteläpuolella noin 15 metrin päässä havaittiin kuopparakenne, mahdollinen kaivo, ja sen vieressä pyöreä matala kivilatomus halkaisijaltaan noin 2,5 metriä.
Kohde on erittäin hyvin säilynyt, sen maapohjaa ei ole muokattu ja rakenteet erottuvat kauniisti maastosta.

Riihilampi (1000095454) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Riihilammen länsipuolella, pohjois–etelä–suuntaisen hiekkatien varressa, tien itäpuolella. Kohteen rakenteet alkavat heti tien ojan tuntumasta. Alueella on useita kiviröykkiöitä ja ainakin yksi rinteeseen kaivettu säilytyskuoppa. Röykkiöt ovat selkeitä kaskiröykkiöitä. Ne sijaitsevat kaskiröykkiöille tyypillisen etäisyyden päästä toisistaan, ja niiden kivien väleissä ei ole maata. Röykkiöiden kivet ovat helposti nostettavan kokoisia, ja röykkiöt on paikoin kasattu ison maakiven jatkoksi. Kohde sijaitsee hyvin kaskimaaksi sopivalla mäellä.
Vanhoilla kartoilla tai ilmakuvissa ei ole tällä kohdalla peltoa, joihin röykkiöt voisivat liittyä. Vuosina 1951 ja 1955 otetuissa ilmakuvissa kohdalla on laidunmaata tai muuta harvapuista maastoa. Metallinilmaisimella löydettiin yhden röykkiön pinnalta jonkinlaisen puutyökalun vahvikehela ja röykkiöiden väliseltä maalta öljylampun lasin pidikkeen osia. Löytöjen perusteella kohde saattaisi olla peräisin 1800-luvun lopulta tai 1900-luvun alusta.

Takaharju 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Yksittäinen röykkiö sijaitsee Matkuksentie 41:n pihapiirin eteläpuolella, Matkuksentien länsireunalla. Sen kivet ovat ilmavasti kasattuja kahteen toisissaan kiinni olevaan keskittymään, isojen maakivien juurille.
Vanhoilla kartoilla tai ilmakuvissa ei ole tällä kohdalla peltoa, joihin röykkiöt voisivat liittyä. Vuo-sina 1951 ja 1955 otetuissa ilmakuvissa kohdalla on laidunmaata. Todennäköisesti kyseessä on siis kaskiröykkiö.

Takaharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Takaharjun maanottoalueen reunalta noin 50 m länteen, Matkuksentien kaarteen eteläpuolella, metsäisessä mäessä. Paikalla on useampia halkaisijaltaan noin 1–1,5 m kivirykelmiä, halkaisijaltaan noin 20 m laajuisella alalla.
Vanhoilla kartoilla tai ilmakuvissa ei ole tällä kohdalla peltoa, joihin röykkiöt voisivat liittyä. Todennäköisesti ne ovat kaskiröykkiöitä, kuten muutkin alueen röykkiöt.

Takaharju 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Matkuksentien eteläpäästä, noin 80 m länteen. Paikalla on useita röykkiötä, jotka ulkonäkönsä, kokonsa ja kumpareella olevan sijaintinsa perusteella ovat todennäköisesti kaskiröykkiöitä.
Vanhoilla kartoilla tai ilmakuvissa ei ole tällä kohdalla peltoa, johon röykkiöt voisivat liittyä. Vuosina 1951 ja 1955 otetuissa ilmakuvissa kohdalla on laidunmaata, jonka eteläpuolella on maatalon pihapiiri rakennuksineen. Röykkiöiden alueella on myös nykyaikaisia romuja, toden-näköisesti peräisin talon asutuksesta.

Historiallinen; Yksittäinen röykkiö sijaitsee Matkuksentien eteläpäästä, noin 180 m lounaaseen. Se on halkaisijaltaan noin 2 m ja vaikuttaa ihmisen kokoamalta. Se muistuttaa alueen muita kaskiröykkiöitä. Kasa on kallioharjanteen jatkeena, minkä takia on myös mahdollista, että se voisi olla jääkaudenkin jälki. Vanhoilla kartoilla tai ilmakuvissa ei ole tällä kohdalla peltoa, johon röykkiö voisi liittyä.

Historiallinen; Kohde sijaitsee Matkuksentien eteläpäästä, noin 230 m länteen. Paikalla on kaksi tai kolme halkaisijaltaan noin 1 m laajuista kivikasaa, joissa on noin 1–2 kivikertaa. Röykkiöt sijaitsevat mäen juurella, alavan maan reunalla. Vanhoilla kartoilla tai ilmakuvissa ei ole tällä kohdalla peltoa, joihin röykkiöt voisivat liittyä. Ne lienevät siis kaskiröykkiöitä.

Historiallinen; Kohde sijaitsee Matkuksentien eteläpäästä, noin 300 m länteen. Paikalla on ainakin kolme halkaisijaltaan noin 1 m laajuista kivikasaa, joissa on noin 1–2 kivikertaa. Röykkiöt sijaitsevat mäen juurella, alavan maan reunalla. Vanhoila kartoilla tai ilmakuvissa ei ole tällä kohdalla peltoa, joihin röykkiöt voisivat liittyä. Ne lienevät siis kaskiröykkiöitä.

Takaharju 10 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hakekadun teollisuusalueen lounaisnurkan eteläpuolella. Paikalla on paljon röykkiöitä, jotka ovat tyypiltään selkeitä kaskiröykkiöitä. Ne sijaitsevat kaskiröykkiöille tyypillisen etäisyyden päästä toisistaan, ja niiden kivien väleissä ei ole maata. Röykkiöiden kivet ovat helposti nostettavan kokoisia, ja röykkiöt on paikoin kasattu ison maakiven viereen. Kohde sijaitsee hyvin kaskimaaksi sopivalla mäellä. Vanhoilla kartoilla tai ilmakuvissa ei ole tällä kohdalla peltoa, joihin röykkiöt voisivat liittyä.
Paikalla on myös kivin reunustettu kuoppa-asumus, jonka kulmassa näyttäisi olevan kiuas: maasauna (N 6966809 E 530038). Aivan maasaunan vierestä löytyi metallinilmaisimella rautainen puulapion terän vahvike. Rautasignaalia saatiin runsaasti sieltä täältä maasaunan läheltä. Maasaunalta noin 70 kaakkoon, on kivillä reunustettu nauris- tai säilytyskuoppa (N 6966757 E 529988). Lidar-mallissa alueella näkyy enemmänkin kuoppia, jotka saattavat olla säilytyskuoppia tai kuoppa-asumuksien jäännöksiä.

Aittolahti 1 (1000095600) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tien kupeessa, itäpuolella, alarinteessä, kuusimetsässä on ehjä tervahauta, halkaisija 16 m, halssi kaakkoon alarinteeseen.

Aittolahti 2 (1000095601) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Huomiot: Paikalla on sekametsässä hiilihauta, vallillinen kuoppa, jossa pohjalla nokea ja ke-käleitä, halkaisija 5 m. Tien länsipuolella, tieleikkauksen päällä.

Kynsikaivanto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kynsiniemen pohjoispäässä, matalan rantatörmän äärellä, hiekkamoreenimaassa on pitkulainen kuoppa, n. 2 m x 1 m ja 30 cm syvä ja matalat vallit. Kuopan pohjalla on ohut podsol, ei hiiltä eikä nokea.

Mökinmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nilsiän keskustan länsipuolella ja Ruokosuon kaakkoispuolella olevalla kuivalla kankaalla havaittiin kolme neliskulmaista kuoppamiilua. Alueella kasvaa nuorehkoa talousmetsää.
Aluskasvillisuutena on heinää, sammalta, varpuja ja kanervaa. Hiilimiilut sijaitsevat 15–30 m olemassa olevasta hiekkatiestä. Toisistaan niillä on matkaa 8–10 m.
Eteläisin hiilimiilu, miilu 1, on alueen miiluista selkein ja siitä saatiin kairalla noin 30 cm hiilikerros. Kuoppamiilun pohjalla kasvaa nuori koivu ja sinne oli sijoitettu suunnistusrasti. Kooltaan miilu on 2,5 x 2,5 x 1,4 m.
Miilu 2 sijaitsee miilu 1:stä 8 metriä pohjoiseen. Miilu 2 on kooltaan myös noin 2,5 x 2,5 x 1,4 m. Kuoppamiilusta havaittiin 20 cm sorakerros, jonka jälkeen tuli 5 cm paksu hiilikerros, sitten 4 cm sorakerros ja taas hiiltä. Tämän syvemmälle ei päästy, sillä pohjalla oli kiviä.
Noin 10 metriä miilu 1:stä luoteeseen sijaitsee alueen kolmas hiilimiilu, miilu 3. Se on Mökinmäen hiilimiiluista suurin ja sen keskeltä ei havaittu hiiltä. Sen sijaan kuopan pohjoisvallista saatiin 2 cm selkeä hiilikerros. Tämä voisi viitata siihen, että hiilimiilu on
tyhjennetty hiilistä kuopan keskiosasta. Kooltaan miilu 3 on 3 x 3 x 1,6 m. Sen pohjalla on roskia ja kuntan alla on melko kivikkoista.

Kylmäpuro (1000095713) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Metsäojan laidalla, Nilsiäntiestä noin 220 metriä länteen sijaitsee vanha rajamerkki. Se sijaitsee nykyisenkin kiinteistörajan taitepisteessä. Rajapyykki oli risujen sekä aluskasvillisuuden/turpeen peittämä ja siitä erottui vain pieni osa, joten rajamerkki kaivettiin esiin.
Rajamerkki on yksittäinen 30 x 25 x 40 cm kokoinen kivi. Sen kylkeen on hakattu numero ”2”. Rajamerkki sijaitsee vuoden 1973 peruskartalla sekä vuoden 1846 pitäjänkartalla Sydänmaan kylän ja Nilsiän entisen kaupungin välisen rajan taitepisteessä. Vuoden 1778 isojakokartalla rajamerkki on Nilsiä kirkonkylän ja Rissasen kylän maiden välisen rajan taitepisteessä. Nilsiän puoleiset maat on merkitty isojakokarttaan numerolla ”2”.

Iidanaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 30 m kantatie 75:n pohjoispuolelta tavattiin kolme erikokoista röykkiötä, jotka oli havaittu alueen luontoselvityksen yhteydessä. Röykkiöt sijaitsevat suosta kantatielle nousevassa melko loivassa rinteessä. Alueen puusto on pääosin vanhempaa talousmetsää, jonka päälajina on kuusi. Aluskasvillisuus on lehtien peittämää sammalta, varpuja ja ruohoa.
Vuoden 1846 pitäjänkartalla alue on merkitty pinkillä värillä, joka tarkoittaa joissain kartoissa kaskialuetta, mutta kyseisestä kartasta ei ollut selitesivua.
Röykkiöt ovat sammalten peittämiä. Suurin röykkiö on kooltaan 3,5 x 3 x 1 m. Toinen röykkiö on 2,5 x 2 x 1,1 m kokoinen ja kolmas halkaisijaltaan vain 1 m ja 40 cm korkea. Isommat röykkiöt ovat muodoltaan soikeita ja pienempi pyöreähkö. Matkaa niillä on toisiinsa noin 10 m. Röykkiöiden kivet ovat halkaisijaltaan 20–40 cm. Pienessä röykkiössä on isompi maakivi, jonka päälle kivet on kasattu.

Laatakkomäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laatakkomäen pohjoisrinteessä Koivurinteen kohdalla on kaskiröykkiöalue, joka oli havaittu alueen luontoselvityksen yhteydessä. Osa luontoselvityksessä havaituista röykkiöistä olivat luonnollisia. Röykkiöt sijaitsevat varttuneessa kuusivaltaisessa talousmetsässä, jonka aluskasvillisuutena on sammalta, varpuja, heinää sekä metsäkukkia ja -sieniä.
Röykkiöt ovat halkaisijaltaan 0,8–4 m ja korkeudeltaan 0,4–1,2 m. Ne ovat sammalen peittämiä ja osassa on alla maakivi. Röykkiöiden kivet ovat halkaisijaltaan noin 20–40 cm.

Kolmilammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Haukimäen kaakkoispuolella Soidinsuon pohjoispuolella sijaitsee hiilimiilu. Hiilimiilu sijaitsee noin 10 metriä tien pohjoispuolella. Alue on hiljattain avohakattu ja pystymiilun päällä kasvaa muutama kuusen taimi. Metsäkoneen ura kulkee hiilimiilun lounaispuolella ja on vaurioittanut hiilimiilun lounaspuolta.
Halkaisijaltaan Kolmilammit hiilimiilu on 14 metriä ja se on 1,3 metriä korkea. Miilun ympärillä on katkonaisesti kuoppia. Miilusta havaittiin 40 cm hiilikerros.

Kolmilammit 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kolmilammit miilusta noin 200 metriä kaakkoon tavattiin toinen hiilimiilu. Kolmilammit 2 sijaitsee vanhassa kuusivaltaisessa talousmetsässä, sillä luoteispuolella suoritetun avohakkuun raja myötäilee kiinteistörajaa, joka on hiilimiilusta 25 m päässä. Aluskasvillisuus on runsasta ja sitä hallitsee varvut sekä sammal. Hiilimiilu sijaitsee alle 5 metriä tien pientareesta.
Pystymiilun pinnanmuodot ovat epämääräisiä. On mahdollista, että alueella on tehty jossain välissä hakkuu tai metsähoidollisia toimenpiteitä, jossa miilun pinta on vaurioitunut. Sen kaakkois- ja lounaispuolella kulkee nauhalla merkitty juoksupolku, joka halkoo miilua. Halkaisijaltaan miilu on 15 metriä ja se on 1,4 m korkea. Siitä havaittiin ainakin 50 cm hiilikerros (koko kairan matkalta). Hiilimiilun ympärillä on kuoppia katkonaisesti.

Pahalampi (1000095718) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kantatie 75:stä 250 metriä luoteeseen sijaitsee yksittäinen pystymiilu. Kohde sijaitsee ojitetulla suolla, jossa kasvaa harvennettua kuusivoittoista talousmetsää, kuusia kasvaa myös miilun sisällä. Runsasta aluskasvillisuutta hallitsee varvut ja lisäksi kohteen ympäristössä kasvaa sammalta sekä saniaisia. Metsäkoneen jälkiä on kohteen ympärillä.
Halkaisijaltaan Pahalammen hiilimiilu on 11 metriä ja sen korkeus vaihtelee 0,5–1 m välillä. Miilua kiertää epämääräisen muotoisia ja noin 50 cm syviä kuoppia. Kohteesta saatiin noin 50 cm hiilikerros.

Itkonsaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyyntikuoppia on Itkonsaaren Itkonlammen ympäristössä.

Mustakorpi (1000095740) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Nykyisen kiinteistörajan taitepisteessä sijaitsee rajamerkki, joka on hieman sammaloitunut ja jäkälöitynyt. Rajamerkin pohjan kivet ovat useassa tasossa ja pohjakivet ovat aseteltu pyöreälle, noin 2,5 x 0,5–0,6 m kokoisella alalla. Pohjakivien päällä on yksi isompi kivi, joka on kooltaan noin 70 x 70 x 40 cm. Kiven eteläpuolella on hakattu numero ”14” ja hakkausta on vahvistettu punaisella värillä. Kiven juureen on asetettu keppi, jonka päässä on punainen nauha. Rajamerkin kokonaiskorkeus on noin 1,3 m. Mustakorven rajamerkki sijaitsee vuoden 1846 pitäjänkartalla sekä vuoden 1971 peruskartalla Kuopion Hiltulanlahden ja Pellesmäen kylien välisen rajan taitepisteessä.
Rajamerkki sijaitsee noin 10 m lounaaseen nykyisestä metsätiestä. Rajamerkkiä ympäröi melko harva talousmetsä, josta rajapyykki erottuu selkeästi. Aluskasvillisuutena on pääasiassa sammalta ja varpuja.

Hautoniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on tehty rinteeseen ja se muistuttaa osin pyöreää tervahautaa ja osin rännihautaa. Haudan keskiosassa on suorakaiteenmuotoinen kaivanto, johon terva on mahdollisesti kerätty tai sitten kuoppa on kaivettu myöhemmin. Haudan pohjoisosassa rinteen yläosassa on havaittavissa vallia. Haudan päällä kasvaa katajia ja reunoilla isokokoisia mäntyjä. Haudan halkaisija on vähintään 15 m.

Hautoniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyöreä tervahauta rinteessä. Haudan eteläreunalla on matala painauma ja itäseinustalla neliömäinen kaivanto, halssin on sijainnut todennäköisesti länsireunalla. Tervahaudan halkaisija on 20 metriä.

Hautoniemi 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla on 4 x 4 metrin kokoinen kaivanto, jossa vaikuttaa olevan vallia ympärillä. Länsisivulla on neliömäinen painauma, johon kaira upposi noin 50 cm syvyydeltä: painauma vaikutti osin ontolta ja osin siinä on hiekkaa. Keskellä kaivantoa havaittiin kairatessa sekoittunutta maata, jossa on mukana hiiltä. Kairatessa ei havaittu tervahaudoille tai hiilimiiluille ominaista selvää noki- ja hiilikerrosta, joten kyseessä voi olla nauriskuoppa tai muu säilytyskuoppa. Kaivannosta 37 metriä länteen havaittiin kaksi raivausröykkiötä. (P: 6944885 I: 539998, P: 6944876 I: 539997)

Niittyniemi (1000095845) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kivikkoisen harjanteen eteläreunalla, missä kivikko ei ole ihan louhikkoa, kuten ympäristössä ja rannempana, on kahden rakennuksen luonnon kivistä tehdyt perustukset. Harjanteen etelä- ja kaakkoispuolella, missä maasto on alavaa ja tasaista on vähäkivistä hietamaata, jossa erottuu vielä vanhan pellon kuviota - kuten 1939 ja -52 ilmakuvissa. Pellon laitamilla on raivausröykkiöitä.
Vuosien 1939 ja 1951 ilmakuvissa ei mitään rakennukseen viittaavaa, rakennusjäännösten kohdalla on metsää. Niemessä on niissä pelto tai niittylohkoja. Vuoden 1778 isojakokartassa alue on tyhjä. V. 1843 pitäjänkartalla on tällä kohden laaja päällepiirros, jota vaikea ajoittaa, olettaisin 1800 luvun lopussa tehdyksi. Tälle kohden merkitty talo tai torppa. Alue on Reinikkalan kylää.
On oletettavissa, että lohkokivistä tehdyt rakennuksen perustat ovat 1800 luvulta ja paikka on autioitunut viimeistään 1930 luvulla. Jos paikalla on ollut torppa tms. ennen pitäjänkartan päälle piirrosta, niin aika haarukka ulottuu 1780-luvulta 1930 luvulle. Paikka on "kauniisti" arkeologisoitunut ja hylätty ennen nykyaikaista maankäyttöä ja asumistapaa ja siten se vaikuttaa olevan arkeologisesti ehjä ja häiriintymätön jäännös 1800 luvun syrjäisestä pienviljelyksestä, joka on päättynyt viimeistään 1900 luvun alkupuolella.

Hyväjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tervahauta, joka erottuu myös Maanmittauslaitoksen laserkeilausaineistossa (5p, Varkaus, 2024). Tervahaudan halkaisija noin 12 metriä.

Mäntyharju 2 (420000016) (Hautapaikat)
Historiallinen; Soinilansalmen Mäntyharjun tilalla, Pöljänsalmen länsirannalla tien pohjoispuolella on Lauri Niemelän mukaan ollut kaksi hautaa. Haudoista on ollut jäljellä pääkallo, suuria luita, arkunjäänteitä, nauloja ja 2,5 cm paksuja lautoja.

Suvasvesi Hulkko (Hautapaikat)
Historiallinen; Saarelta on löydetty pääkalloja ja luita, joita vesi on huuhtonut esiin. Hautausten ajankohdasta ei ole tietoa. Ylempänä on syvennyksiä.

Tomi (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Maaninkajärven Kinnulanlahdessa. Paikkatieto on epätarkka.
Pystykattilainen höyryhinaaja Tomi, jonka oletetaan uponneen 1920-luvulla.

Tiilisaari (2003) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Tiilisaaren kaakkoisrannalla
Hylyn pituus on 22-25 metriä. Hylky on rinteessä vinottain siten, että keularangan pää on juuri vedenpinnan alapuolella ja perä noin viiden metrin syvyydessä.

Säyneensalo (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Kuopion edustalla n. 670 m Säyneensalon saaren länsirannasta länteen Honkasaaren ja Säyneensalon välissä.
Puurunkoisen aluksen hylky, jonka pituus on noin 20 metriä ja leveys noin 5 metriä. Hylky lepää pohjassa kölillään. Hylky on vaurioitunut, mutta rungon muoto on kuitenkin säilynyt. Kyljet ovat osittain romahtaneet, mutta koko pituudeltaan näkyvissä nousten pohjan tasosta noin metrin korkeudelle. Keula ja perä kohoavat noin 1,5 metrin korkeudelle pohjasta. Hylyn sisäpohja on peittynyt mutaan. Kuopion Urheilusukeltajat ry. on sukeltanut hylyssä ja todennut sen hinattavaksi lotjaksi.
Jo 1990-luvulla alueella on tunnettu hylkyvihje; puhuttiin "tiililotjasta". 2003 hylky havaittiin Merenkulkulaitoksen luotauksissa (MEA Kaiku), joissa sen havaittiin olevan noin 21 metriä pitkä ja 5 metriä leveä. 2008 harrastajasukeltaja havaitsi hylyn 16-18 metrin syvyyskäyrällä todeten, että paikalla on "paljon lautaa, puutavaraa ja runkokaaria" ja arveli hylyn pituudeksi useita kymmeniä metrejä. Hylky on rinteessä.

Kaksoset (Alusten hylyt)
Historiallinen; Eteläiseen Konneveteen Rautalammilla on tuhoutunut sotien aikana kaksi ilmavoimien pommituslentokonetta.
Lentokoneen hylky 1:
2.7.1941 lähti LLv 46:n sotasaalispommikone (Iljushin DB-3M-tyyppinen, runkotunnukseltaan VP-14) Luonetjärveltä koelennolle tehtävänään suorittaa mm. korkeusnousukoe. 7500 m:ssä kone lähti oikean moottorin sammuttua oikeamattomaan syöksykierteeseen ja törmäsi Konneveden pintaan Honkasaaren ja Lokkisaaren välissä (lähellä mainittuja Kaksosia). Kolmihenkisestä miehistöstä pelastui tähystäjä. Ohjaaja pääsi ulos, mutta hukkui sotkeennuttuaan lentovarusteisiin. Mukana ollut mekaanikko upposi koneen mukana.
Kalastajien verkkoihin on tarttunut laajalta alueelta lentokonealumiinin palasia. Viranomaisten kerrotaan pyytäneen paikallisia olemaan hiljaa onnettomuudesta, sillä kyse oli sotasalaisuudesta ja vasta 1980-luvulla asiasta alettiin puhua julkisesti.
Kohteen tarkka paikka ei ole tiedossa ja hylyn osia on löydetty läheltä Suurta Mäkisaloa ja Kaksoset -nimistä luotoa. Osia kerrotaan löydetyn myös Lokkisaarten länsipuolelta.
Lentokoneen hylky 2:
1.12.1939 törmäsi pommituslennolta Tsalkista palaamassa ollut LLv 46:n Bristol Blenheim Mk.1 (runkotunnuksella BL-110) Hämeenniemen rantakallioon eksyttyään iltahämärässä ja lumipyryssä. Kone yritti tehdä pakkolaskun Konneveden jäälle. Kone pirstoutui täysin ja kolmihenkisen miehistön kaikki jäsenet saivat surmansa. Koneen jäälle jääneet osat kerättiin metallipulan vuoksi talteen, mutta osia on päätynyt myös järven pohjaan. 1980-luvun lopussa koneen osia oli nostettuna tapahtumapaikalla rannalle.
Lisätietoa tapauksista löytyy Matti Hämäläisen PLLv 46-historiateoksesta, Jaakko Hyvösen Kohtalokkaat lennot-kirjasta(jossa kuitenkin VP-14-koneen runkotunnus on virheellisesti mainittu olleen DB-14) sekä Sisä-Savon lehden artikkeleista ja yleisönosastokirjoituksista 80-90-luvulta

Ollilanmäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Paukarlahden koillispuolella olevan Reinikkalansaaren pohjoispäässä, Tenhulan talon itäpuolella, pellon itäpuolella mäenrinteessä. Pellon itäpuolella runsaan 10 metrin etäisyydellä pellon reunasta on rinteessä kivirakenne, joka muistuttaa muodoltaan talon perustaa. Rakenne on kuitenkin jyrkähkössä rinteessä. Kyseessä on mahdollisesti jonkinlainen aitaus.

Oravikosken myllykanava (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vuonna 1852 valmistunut kanava Vehkalammesta Oravilahteen. Kanavan raken-nuttivat majuri G. Aminoff ja komissiomaanmittari John Kumlin uuden sahan tarpei-siin. Aiemmin Oravikoskessa (kanavan länsipuolella sijainnut, toimintansa jo lopettanut myllysaha siirrettiin parempaan paikkaan Oravilahden rantaan. Sitä varten kaivettiin kanava. (Lähde: Jouko Kokkonen toim. Kotalahti ajan virrassa, Kotalah-den kylähistoriikkitoimikunta 2002). Kuuluu RKY-alueeseen.
Kanavan varsilla ei havaittu rakenteiden jäänteitä. Vanha myllypato on nyt kadun alla ja sen rannan puolella, koskessa on asuinkäyttöön muutettu voimalarakennus.

Oravikosken mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Oravikoskessa lienee ollut Kotalahtelaisten mylly jo 1600-luvulla. Vuonna 1786 on koskessa ollut kaksi härkinmyllyä. 1700 -luvun lopulla koski valjastettiin raamisahan voimanlähteeksi ja vuonna 1792 Lääninkamreeri Gustaf Salonius ja kauppias Michel Dyhr saivat erioikeuden Oravikosken sahamyllyn perustamiseen.
1800-luvun alkupuolella, Suomen Sodan jälkeen mylly rappeutui niin pahoin, että tulvavesi vei sen mukanaan. Alueen uusi omistaja majuri Gustaf Aminoff rakensi v. 1828-1832 sahan toimintakelpoiseksi. Vuonna 1852 sahamylly siirrettiin kosken itäpuolelle rakennetun kanavan varteen ja veromylly Mertakoskeen Vehkalammen (nyk. kaivosaluetta ja osin täytetty) länsipuolelle. (Lähde: Jouko Kokkonen toim. Kotalahti ajan virrassa, Kotalahden kylähistoriikkitoimikunta 2002).
Mertakosken vanhasta myllystä ei havaittu tunnistettavia jälkiä - lienevät hävinneet kaivoksen rakentamisen yhteydessä. Oravikoskessa, kanavan itäpuolella on uomassa jälkiä vanhojen myllyjen rakenteista, myllylammen ja myllypadon länsipuolella. Lammen pohjoisranta on omakotitalojen pihamaata. Rakenteet ovat uomassa olevia kivirakenteita - kaivettuja ja kivillä reunustettuja myllyuomien jäänteitä. Uoman ulkopuolella ei havaittu maan päällisiä jälkiä vanhasta myllysahasta tai myllyistä.

Lautkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Saahkarlahdentien eteläpuolella, noin 100 x 100 metrin kokoiselta alueelta havaittiin ainakin 50 kaskiröykkitä. Röykkiöiden koko vaihtelee 1,5 x 1,5 metristä 6x6 metriin. Korkeus on 0,4 metristä 1,5 metriin. Suuri osa on koottu maakiven ympärille.

Karlvik (Kulkuväylät)
Historiallinen; Leppävirran keskustasta kaakkoon Kalmalahden pohjoisrannalla Karlvikin kartanon
itäpuolella puistomaisessa ympäristössä jyrkän rantatörmän reunalla on pätkä perustettua tietä sekä kivirakenteita.
Jyrkän rantatörmän reunalla sijaitsee yli 10 metrin matkalla enimmillään n. 4 m leveä tienpohja, joka on perustettu eri kokoisista kivistä. Havaitut kivet ovat luonnonkiviä. Kiveys on havaittavissa hyvin rantatörmän leikkauksessa, mutta myös tienpohjan toisella reunalla se on paikoin hyvin selvä. Päällä on kasvillisuuskerros. Kohde on hyvin säilynyt. Lisäksi alueella on kellarikuoppa, kivilatomus ja rakennuksen pohja.
Mahdollisesti kohteen rakenteet liittyvät Karlvikin kartanoon. Karlvikin
kartano on Alapihan kartanon ohella ainoita Leppävirralla säilyneistä kartanoista. Asutusta tilalla on ollut 1600-luvulla, jolloin paikan nimi oli Ryynänranta.

Konnuksentie (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Konnuksentien varrella sijaitsee n. 1 hehtaarin alueella peltoröykkiöitä ja siirtolohkareiden päälle nostettuja kiviä. Lähellä maantietä maapohjassa todettiin hiiltä, mahdollisesti paikalla on joskus kaskettu. Silmämääräisesti tarkastellen röykkiöt ovat varsin nuoria. Alueelle ei ole merkitty peltoja 1800-luvun pitäjänkartalle tai 1700-luvun isojakokartalle.

Kainuuntie, Nikkilänmäki (Kulkuväylät)
Historiallinen; 1700-luvun tielinjaus kulkee nykyisen Museotienä olevan Nikkilän yksityistien
kohdalla, joka erkanee valtatie 5:stä Leppävirran keskustan länsipuolella Kalmalahden luoteispuolella. Sorapäällysteinen tie kulkee n. 2,4 km peltoalueiden ja kyläasutuksen lomitse. Kohdalta, jolla tie kulkee korkeimmilla maastonkohdilla, aukeaa näkymä länteen kymmenien kilometrien päähän.
Vanha Kainuuntie on Pohjois-Savon vanhimpia teitä ja se on ollut tärkeä
valtaväylä 1700-luvulta lähtien. Vanhimmat osat tiestä ovat peräisin mahdollisesti jo 1600-luvulta. C. A. Hällströmin Suomi-kartastoon (1799) Nikkilänmäelle on merkitty kestikievari.
Tie on luokiteltu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Tie sai museotien statuksen vuonna 1985. Tien lähtöpaikalla on tien historiasta kertova opastaulu ja myös Leppävirralla käydyn Suomen sodan Kalmalahden taistelun muistomerkki ja opastaulu.

Luvelahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alue on Luvelahden rantaan laskevaa, kumpuilevaa, melko kivikkoista hiekkamoreenirinnettä. Alueella kasvaa kuusi- ja mäntymetsää. Luvelahden ranta on lounaassa lähimmillään noin 25 m päässä. Noin 50 m läpimittaisella alueella havaittiin seitsemän pientä, enimmillään noin metrin läpimittaista ja 30-40 cm korkeaa kiviröykkiötä, jotka koostuivat 15-40 cm kokoisista kivistä. Osa röykkiöistä näytti maapohjalle kootuilta, mutta osa oli maakivien päällä.
Röykkiöt liittyvät selvästi viljelymaan raivaukseen. Ne voivat olla jälkiä kaskivilje-lystä, mutta paikalla on saattanut olla myös pysyvämpi peltotilkku. Tähän viittaa erityisesti se, että röykkiöitä oli vain pienellä alalla, vaikka maaperältään saman-laista kaskiviljelyyn sopivaa hiekkamoreenirinnettä tarkastettiin rannan tuntumassa useiden satojen metrien matkalla. Laaja-alaisempaan maatalouden harjoitta-miseen viittaa myös se, että useimmissa tarkastetulle alueelle kaivetuissa koekuopissa (yhteensä toista kymmentä) oli turpeen alla hiekkamulta eikä podsoli-maannos. Tallusniemen talon (300 m paikalta itään) asukkaiden mukaan vanhoista valokuvista näkyy, että koko nyt metsää kasvava rantaharjanne on aiemmin ollut avointa laidunta. Koska viljelyjäännökset ovat vähäisiä, eikä niitä paikan maankäyttöhistorian perusteella ole syytä pitää erityisen vanhoina, ei kohdetta esitetä kiinteäksi muinaisjäännökseksi.

Kuusiranta (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Niiniveden eteläosan länsi-rannalla, Kuusirannan (entisestä) talosta noin 70 m koilliseen. Alueella olevalla rantavallilla on kolme kuoppaa. Näistä kaksi eteläisintä (3x2 m ja 4 x 2 m) ovat selviä kellarikuoppia, joissa on edelleen hieman lahoavaa puukattoa. Pohjoisin (2 x 2,5 m) lienee sekin kellarikuoppa, mutta on maatuneempi kuin eteläiset. Kohteet liittyvät selvästi noin 100 m lounaaseen sijaitsevaan Kuusirannan autioituneeseen taloon.

Hiekkaniemi B (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Niiniveden pohjoisosan itärannalla, Pulkkilan talosta noin 490 m etelään. Paikalla todettiin 6 kpl raivauskasoja, kooltaan 2 x 2 m – 5 x 2 m, raivausvalli (10 x 2 m) sekä kellarikuoppa (4 x 3 m). Alueella on myös vanhoja pelto-ojia.
Raivausröykkiöt ja – valli liittyvät selvästi paikalla vielä hiljattain (joitakin kymmeniä vuosia sitten?) olleeseen peltoon. Myös kellarikuoppa vaikutti nuorelta. Alue on tiheää kuusimetsää, maaperä hiekkaa ja hietaa.

Hevonlahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Varkauden alueen itäosassa Varkauden keskustasta noin 36 km itäkaakkoon Hevonlahdessa. Paikalle on karttaan merkitty hylkysymboli.
Hevonlahdessa sijaitsee kolme hylkyä. Savonlinnan maakuntamuseon tiedoista löytyy maininta Hevonlahdesta: Laivojen hautausmaa Hevonlahdessa. Paikalla on ollut laivanvarustaja Luostarisen laivaveistämö ja halkosatama. Laivaveistämön jäännöksiä näkyy yhä rannassa kuivalla maalla.
Kolmesta puisesta tervahöyrystä suurin sijaitsee osittain rannalla, osittain vedessä ja se on pahoin lahonnut ja rapistunut. Hylyssä on myös metalliosia ja sen keula osoittaa rantaa kohden. Kyseessä on todennäköisesti tervahöyry Tapio, joka aikoinaan ajettiin rantaan ja siitä myytiin pois hyttiosa ja koneet, mutta runko jätettiin paikoilleen. Toinen hylky sijaitsee suurimman hylyn perän puolella järven pohjassa ja se on todennäköisesti proomu Murhe. Kolmas ja pienin hylky sijaitsee näistä muutaman kymmenen metrin päässä. On mahdollista, että alueella on enemmänkin hylkyjä esim. lahden vastarannan pohjamudissa. Tarkemman tiedon saamiseksi alueella pitäisi tehdä vedenpohjan kartoitus.
Hevonlahden hylyt liittyvät laivanvarustaja Antti Luostarisen laivaveistämöön ja muuhun toimintaan. Luostarisen alueen rannassa oli mm. telakka, satama, saha, höyläämö ja paja sekä sekatavarakauppa. Toimintaa ajatellen Hevonlahden sijainti oli erinomainen ja sieltä pääsi vesitse Kuopioon ja Savonlinnaan.
Hylyistä löytyy lisätietoja kuvia Helsingin Sanomista 13.6.2023 toimittaja Minna Pökin artikkelista, jossa on myös haastateltu hevonlahtelaista Antti Kuvajaa.

Pitkälän kivilaituri (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jänneniemen kapeikosta pohjoiseen, Rissalanrannassa, Pitkälän tilan rannassa.
Kyseessä on yksittäinen n. 10 m pitkä kivilaiturin pohja. Paikalla näkyy talo 1700-luvun kartoista alkaen, 1800-luvulta Hämälä –nimisenä. Laiturinpohja liittyy todennäköisesti kiinteästi tilan historiaan, mutta laiturin rakennus ja käyttöajankohta ei ole tiedossa.

Rissalanrannan kivilaiturit (Kulkuväylät)
Historiallinen; Jännevirran Rissalanrannassa, hieman yleisen uimarannan eteläpuolella, sijaitsee neljän kivilaiturin ryhmä.
Rissalanrannassa sijaitsee neljän suurehkon kivilaiturinpohjan ryhmä. Laiturit ovat poistuneet käytöstä, eikä niiden rakentamisajankohdasta tai käytöstä ole tietoa. Kivilaiturit voivat liittyä Rissalanrannan historialliseen kyläasutukseen. Paikan lähellä ovat sijainneet Yrjölän ja Hämälän talot, jotka on merkitty karttoihin ilman nimiä 1700-luvulla. Yrjölän talo näkyy nimellään 1800-luvun puolivälin kartassa ja se on sijainnut lähimpänä kohdetta.
Historiallisten karttojen perusteella vaikuttaa siltä, että kohdalla on saattanut aiemmin sijaita Karjalantien Jännevirran ylityspaikka, mihin rakenteet voivat myös liittyä. Tämä selittäisi sitä, miksi laiturit ovat poikkeuksellisen suuria muihin Rissalanrannan vastaaviin laiturirakenteisiin verrattuna ja, miksi ne ovat ryhmänä. Kartoissa ylityspaikka kuitenkin vaihtelee (ks. esim. 1781-1783 Charta öfver Cuopio Sokn uti Savolax och Carelens län: Sammandragen af skattläggnings och storskifts mätningarne samt i mindre form
renoverad; 1868: Karta öfver Finland : Sektionen E4 : större delen af St. Michels län med tillgränsande delar af Kuopio och Wiborgs län; 1852-1856 Gustav Thilen Kuopion lääninkartta), mikä voi paitsi kertoa karttojen epätarkkuuksista, myös heijastaa todellista tilannetta. Lossilaituriin nähden neljän kivilaiturin ryhmä sijaitsee liian pohjoisessa, täten todennäköistä ei ole niiden liittyminen lossiliikenteeseen. Todennäköisesti ne ovat joko toimineet aiemmassa veneillä tapahtuneessa virran ylityksessä tai palvelleet talojen omia
tarpeita. Ajoitus jää epävarmaksi. Neljä laituria voivat olla myös keskenään eriaikaisia, mihin saattaa viitata ero käytetyissä rakennuskivissä.
Laiturinpohjat on nimetty inventointiraportissa pohjoisesta alkaen kirjaintunnuksilla A, B, C ja D. Laiturit A ja B on rakennettu suurista luonnonkivistä, kun taas C ja D pienemmästä kiviaineksesta. Laituri A on pituudeltaan 29 m ja leveydeltään 3,5 m. Laituri D on 35 m pitkä ja 8 m leveä ollen selkeästi suurin neljästä laiturista. Laitureita B ja C ei voitu mitata tyydyttävällä tarkkuudella tiheästä kasvustosta johtuen. Neljän ryhmänä kokonaisuuden leveys on n. 75 m ja etäisyys rannasta suurimmillaan laiturin D kärjessä 35 m.

Jännevirran Virrankorvan kivilaiturit (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohteet sijaitsevat Jännevirran länsirannalla Virrankorvan talon rannassa.
Kyseessä on kolmen pienehkön kivilaiturin ryhmä. Laiturit ovat selvästi pienempiä kuin Jännevirran Rissalanrannan neljän kivilaiturin ryhmän laiturit (kohde nro 1000027760). Virrankorvassa näkyy talo vuoden 1927 kartoista alkaen, mutta laiturinpohjille ei ole voitu määrittää tarkkaa ajoitusta. Historiallisten karttojen perusteella Virrankorven laiturit ovat todennäköisesti nuorempi kuin Rissalanrannan laiturit.

Mökinpelto (1000028222) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee etelään viettävässä rinteessä, metsämaastossa. Isojakokarttaan on paikalle merkitty Mökinpelto-nimisen torpan pihapiiri. Maastossa todettiin kivijalka, jonka laajuus on 4,6 x 4,8 m. Perustus koostuu kivistä ja maasta; sen leveys on 0,9 ja korkeus 0,3 m. Kivijalan keskellä on kuoppa, jonka laajuus on 1,4 x 3 m ja syvyys 0,5 m. Sen läheisyydessä on 3,5 x 4 m laaja ja 0,4 m korkea, tasalakinen ja suorakaiteen muotoinen kivilatomus. Kivien suurin halkaisija on 0,5 m. Kyseessä on todennäköisemmin rakennuksenjäännös kuin esimerkiksi raivausröykkiö.
Torppa on merkitty isojakokartalle v. 1839-1840 ja pitäjänkartalle v. 1846. V. 1973 kartalla alue on metsää. Em. karttojen väliseltä ajalta ei löydetty aluetta kuvaavia tarkempia karttoja. Ei ole tietoa koska paikka on autioitunut eikä koska torppa on perustettu. Voidaan olettaa, että torppa tuskin on 1700-luvun loppupuoliskoa vanhempi, mutta varmuutta siitä ei ole.

Ylä-Pekkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti paikannettiin vuoden 1832 isojakokartalta ja se sijoittuu vanhan luonteensa säilyttäneessä edelleen asutussa ympäristössä.

Ala-Pekkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1832 isojakokartalta paikannettu talotontti sijaitsee edelleen asutun talon pihapiiriin, sen länsipuolella.

Lammintaus (1000028713) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti paikantuu nykyisen tilakeskuksen kohdalle, Kotilammen länsipuolelle. Vuoden 1832 isojakokartan perusteella paikannettu talotontti on muu kulttuuriperintökohde.

Myllymäki (1000028714) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti on säilyttänyt alkuperäisen luonteensa. Vanha talotontti paikannettiin vuoden 1832 isojakokartalta ja se on muu kulttuuriperintökohde.

Kärkälä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti paikannettiin vuoden 1832 isojakokartalta ja se sijoittuu nykyisen tilakeskuksen kohdalle. Edelleen maatalousvaltaisessa käytössä oleva vanhan talotontin paikka on muu kulttuuriperintökohde.

Vanha-Tanhula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1832 isojakokartalta paikannettu talotontti sijaitsee nykyisen tilakeskuksen kohdalla. Kohde on muu kulttuuriperintökohde. Tilakeskuksen alueella sijaitsee myös toinen yksinäistalo, Kärkälä (uusi).

Kärkälä (Uusi) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1832 isojakokartalta paikannettu talotontti sijaitsee nykyisen tilakeskuksen kohdalla. Tilakeskuksen alueella sijaitsee myös toinen yksinäistalo, Vanha-Tanhula.

Mylly 1 (1000028718) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuoden 1832 isojakokartalla Rytkynkoskeen on merkattu kolme myllyä. Kosken rannoilta ei havaittu jäänteitä vanhoista myllyrakenteista. Pohjoisimman myllyn paikalla, kosken itärannan pohjoisosassa on tasainen alue, joka saattaa olla vanhan myllytuvan tms. paikka. Pohjoisimman myllyn kohdalla kosken rannalla on näkyvillä myös ruoppauskiviä. Rytkynkosken pohjoisimman myllyn alue on säilyttänyt alkuperäisen luonteensa ja siinä sijaitsee edelleen myllyrakennus.

Särkiniemi (1000028719) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1847 pitäjänkartalta paikannettu talotontti sijoittuu autiotilan kohdalle. Tilan rakennuksen ovat pystyssä, mutta piha ja pellot ovat heinittyneet ja metsittyneet. Vuoden 1973 peruskartalla tilan pellot ovat vielä viljelyksessä.

Virta (1000028720) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1847 pitäjänkartalta paikannettu talotontti sijoittuu nykyisen tilakeskuksen kohdalle.

Suomala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti on paikannettu vuoden 1847 pitäjänkartalta. Talotontti sijoittuu edelleen asutun, alkuperäisen luonteensa säilyttäneen talon kohdalle.

Tuliniemen tila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1847 pitäjänkartalta paikannettu talotontti sijaitsee vanhan tilan kohdalla. Nykyisin tila on ilmeisesti vapaa-ajan asuntona - vuoden 1973 peruskarttaan on merkattu tilaa ympäröivät pellot.

Jänismäki (1000028723) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1847 pitäjänkartalta paikannettu talotontti sijoittuu Jänismäen tilakeskuksen kohdalle.

Peltomäki (1000028726) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1847 pitäjänkartalta paikannettu talotontti sijaitsee nykyisen tilakeskuksen kohdalla.

Korkia (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1847 pitäjänkartalta paikannettu talotontti sijaitsee nykyisen tilakeskuksen kohdalla.

Läväsalmi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti paikannettiin vuoden 1794 isojakokartalta. Paikalla on edelleen tilakeskus ja alue on säilyttänyt alkuperäisen luonteensa. Kohde on muu kulttuuri-perintökohde.

Rapacko Skatte Hemman (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1794 isojakokartalta paikannettu talotontti sijoittuu nykyisen tilakeskuksen pihapiiriin.

Myllylahti (1000028724) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1847 pitäjänkartalta paikannetun talotontin paikannustarkkuus on noin 50 metriä. Maastossa vanhan talotontin sijainniksi tulkittiin nykyisen tilakeskuksen itäpuoleinen piha.

Kiuru (1000029025) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1780 isojakokartalta paikannettu talotontti sijaitsee nykyisen Lappalan talon kohdalla. Paikka on välttynyt suuri mittakaavaiselta maankäytöltä ja on osin säilyttänyt alkuperäisen luonteensa.

Karanga Krono Hemman (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti paikannettiin vuoden 1794 isojakokartan perusteella. Talotontti sijoittuu nykyisen Ranta-Karankan tilan pihapiiriin. Alkuperäisen luonteensa säilyttänyt vanhan talotontin alue on muu kulttuuriperintökohde.

Hyvärilä (1000029027) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha Hyvärilän talotontti sijaitsee nykyisen Nurmelan tilan pihapiirissä. Vuoden 1794 isojakokartan perusteella paikannettu vanha talotontti sijoittuu alkuperäisen, maatalousvaltaisen luonteensa ympäristöön.

Soldate torp (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1794 isojakokartalta paikannettu sotilastorppa (soldate torp) sijoittuu nykyiseen peltoon, Rapakkojoen itäpuolelle. Pelto oli viljelyksessä inventoinnin aikana, eikä siltä näin ollen pystytty tekemään havaintoja. Torpan perustamisajankohdasta ei ole varmuutta.

Tupaharju Gammla Torpare (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1794 isojakokartalta paikannettu Tupaharjun torppa (Tupaharju gammal torpare) sijoittuu nykyisen Harjun tilakeskuksen pihan itälaitaan. Paikka on siis edelleen maatalousvaltaisessa käytössä.

Jakola (Jaakkola) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jakolan vanha talotontti sijaitsee nykyisen Jaakkolan tilakeskuksen pihan itälaidalla. Vuoden 1794 isojakokartalta paikannetun vanhan talotontin paikka on muu kulttuuriperintökohde.

Rantanen (1000029031) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalta (v. 1794) paikannettu vanha talotontti sijoittuu autiotalon heinittyneeseen pihapiiriin. Nykyiseen peruskarttaan paikalle on merkattu vain yksi kylmillään oleva rakennus, kun vuoden 1991 peruskartassa paikalla on päärakennus ja kolme talousrakennusta.

Mäkelä (1000029032) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mäkelän vanha talotontti paikantuu (v. 1794 isojakokartan mukaan) nykyisen Mäkelän tilakeskuksen kohdalle, päärakennuksen ja talousrakennusten väliin. Maatalousvaltaisen elinkeinonsa säilyttänyt vanha talotontin paikka on muu kulttuuriperintökohde.

Pietilä (1000029033) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1794 isojakokartalta paikannettu talotontti sijaitsee nykyisen Holman tilan kohdalla. Paikka on säilyttänyt alkuperäisen luonteensa ja on edelleen maatalousvaltaisessa käytössä.

Jussila (1000029035) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1794 isojakokartalta paikannettu talotontti sijaitsee nykyisen Ylä-Jussilan tilan pihan etelälaidassa. Paikka on säilyttänyt alkuperäisen luonteensa ja on edelleen maatalousvaltaisessa käytössä.

Toivola (1000029036) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha Toivolan talotontti (paikannettu vuoden 1794 isojakokartalta) sijaitsee nykyisen Ylä-Karvolan tilan pihapiirissä, Toiviaisjärven länsilaidalla. Paikka on säilyttänyt alkuperäisen luonteensa.

Pietilä (1000029037) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha Toivolan talotontti (paikannettu vuoden 1794 isojakokartalta) sijaitsee nykyisen Ylä-Karvolan tilan pihapiirissä, Toiviaisjärven länsilaidalla. Paikka on säilyttänyt alkuperäisen luonteensa.

Aittojärvi (1000029039) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1847 pitäjänkartalta paikannettu Aittojärven talotontti sijoittuu nykyisen tilakeskuksen pihapiirin itälaidalle. Vanhan talotontin alue on säilyttänyt maatalousvaltaisen elinkeinonsa.

Torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pitäjänkartalta (v. 1847) paikannettu torppa sijaitsee Aittojärven pohjoispuolella. Torpan paikka sijaitsee nykyisen kesäasunnon pohjoispuolella. Vanhan kartan avulla paikannetun torpan paikan kohdalla maastossa havaittiin pyöreähkö (halkaisija noin 1,5 m, korkeus 60 cm) kiviröykkiö. Kyseessä on todennäköisesti pellon raivauksessa syntynyt röykkiö.

Auhtola (1000029042) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1847 pitäjänkartalta paikannettu Auhtolan talotontti sijaitsee nykyisen Auhtolan talon kohdalla. Maatalousvaltaisen elinkeinonsa säilyttänyt kohde on muu kulttuuriperintökohde.

Aittomäki (1000029043) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1847 pitäjänkartalta paikannettu Aittomäen talotontti sijaitsee nykyisen Aittomäen tilan pihapiirissä. Maatalousvaltaisen elinkeinonsa säilyttänyt kohde on muu kulttuuriperintökohde.

Saukkoniemi (1000029044) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti paikannettiin vuoden 1847 pitäjänkartan avulla ja se sijoittuu autiotilan kohdalle. Autiotilan pihapiirin rakennukset ovat vielä pystyssä ja se on säilyttänyt alkuperäisen luonteensa.

Vaaksjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talontontti (paikannettu vuoden 1847 pitäjänkartasta) sijaitsee Yläpihan tilan pihapiirin kaakkoisosaan. Maatalousvaltaisen elinkeinon säilyttänyt vanha talotontti on muu kulttuuriperintökohde.

Kerälä (1000029046) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti paikannettiin vuoden 1847 pitäjänkartalta. Nykyisen Kerälän talon pihapiiriin paikantuva vanha talotontti sijaitsee vanhan luonteensa säilyttäneellä alueella ja on muu kulttuuriperintökohde.

Hutila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1847 pitäjänkartalta paikannettu talotontti sijoittuu Vanhapihan talon kohdalle. Alkuperäisen luonteensa säilyttänyt kohde on muu kulttuuriperintökohde.

Wäistilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti (paikannettu vuoden 1847 pitäjänkartalta) sijaitsee Salmelan tilakeskuksen pihapiirin koillislaidalla. Vanhan talotontin alue on säilyttänyt maatalousvaltaisen ympäristönsä ja se on muu kulttuuriperintökohde.

Knuutila (1000029049) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pitäjänkartalta (v. 1847) paikannetut kaksi Knuutilan talotonttia sijaitsevat nykyisen Järventauksentien etelä- ja pohjoispuolella. Pohjoisempi sijoittuu Knuutilan tilakeskuksen etelälaidalla ja eteläisempi Kalliopellon tilakeskuksen pohjoisosaan. Molempien kohteiden alueella on säilynyt niiden maatalousvaltainen elinkeino -molemmat kohteet ovat muita kulttuuriperintökohteita.

Knuutila (Kalliopelto) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pitäjänkartalta (v. 1847) paikannetut kaksi Knuutilan talotonttia sijaitsevat nykyisen Järventauksentien etelä- ja pohjoispuolella. Pohjoisempi sijoittuu Knuutilan tilakeskuksen etelälaidalla ja eteläisempi Kalliopellon tilakeskuksen pohjoisosaan. Molempien kohteiden alueella on säilynyt niiden maatalousvaltainen elinkeino.

Niemelä etelä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Veden rajassa on rajamerkki 1 x 1 m:n kokoisella jalustalla, joka on jo pitkältä kasvanut umpeen, keskellä on 25 cm korkea pystykivi, johon on hakattu no. 11. Alustan reunalla kasvaa yli 25 cm paksu mänty. Kohde ei sijaitse nykyisellä rajalla, eikä myöskään vanhoista kartoista löytynyt lähellä olevaa rajaa.
Rajamerkistä 5 m itään on ison maakiven päällä pyöreä, halkaisijaltaan 60 cm oleva kivilatomus, joka on paksun jäkäläkerroksen peittämä.

Iso-Korhola/Vanhala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sonkarisaaren ensimmäinen talo oli veroluettelon mukaan Iso-Korhola eli Vanhala (Pekka Juhonpoika Huuskonen 1559). Vuoden 1844 pitäjänkartasta puuttuu pala tältä kohtaa. Kohteella ei käyty inventoinnin yhteydessä.

Vanha-Jokela (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kantatalojen selvitys perustuu pääosin paikallishistoriallisiin julkaisuihin ja vuoden 1844 pitäjänkarttaan. Selvityksen perusteella hankealueella on ollut neljä 1500-1700-luvun kantataloa. Sonkarisaaren ensimmäinen talo oli veroluettelon mukaan Iso-Korhola eli Vanhala (Pekka Juhonpoika Huuskonen 1559). 1580-lukuun mennessä alueelle oli perustettu 3 uutta taloa, jotka kaikki sijaitsivat Sonkarisaaren itäpuolella Vesantojärven ja Patoveden rannalla.5 Hankealueella talojen määrä pysyi pitkään samana, kun taas lähiseudulla Vesamäellä, Tiitilänkylässä ja Sonkarinkylässä talomäärä kasvoi selvästi. Huonon karttatilanteen takia kantatalojen tarkka asemointi ei ollut mahdollista. Alla olevassa pitäjänkartassa Iso-Korholan/Vanhalan kohdalta puuttuu karttapala, toisesta Ukkolan talosta ei ole merkintää. Koska maanviljelykseen sopivaa maaperää oli alueella vain niukasti, tuntuu luontevalta sijoittaa vanhimmat talotontit nykyisten maatilojen kohdalle.

Ukkola (1000030040) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kantatalojen selvitys perustuu pääosin paikallishistoriallisiin julkaisuihin ja vuoden 1844 pitäjänkarttaan. Selvityksen perusteella hankealueella on ollut neljä 1500-1700-luvun kantataloa. Sonkarisaaren ensimmäinen talo oli veroluettelon mukaan Iso-Korhola eli Vanhala (Pekka Juhonpoika Huuskonen 1559). 1580-lukuun mennessä alueelle oli perustettu 3 uutta taloa, jotka kaikki sijaitsivat Sonkarisaaren itäpuolella Vesantojärven ja Patoveden rannalla.5 Hankealueella talojen määrä pysyi pitkään samana, kun taas lähiseudulla Vesamäellä, Tiitilänkylässä ja Sonkarinkylässä talomäärä kasvoi selvästi. Huonon karttatilanteen takia kantatalojen tarkka asemointi ei ollut mahdollista. Alla olevassa pitäjänkartassa Iso-Korholan/Vanhalan kohdalta puuttuu karttapala, toisesta Ukkolan talosta ei ole merkintää. Koska maanviljelykseen sopivaa maaperää oli alueella vain niukasti, tuntuu luontevalta sijoittaa vanhimmat talotontit nykyisten maatilojen kohdalle.

Ukkola 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kantatalojen selvitys perustuu pääosin paikallishistoriallisiin julkaisuihin ja vuoden 1844 pitäjänkarttaan. Selvityksen perusteella hankealueella on ollut neljä 1500-1700-luvun kantataloa. Sonkarisaaren ensimmäinen talo oli veroluettelon mukaan Iso-Korhola eli Vanhala (Pekka Juhonpoika Huuskonen 1559). 1580-lukuun mennessä alueelle oli perustettu 3 uutta taloa, jotka kaikki sijaitsivat Sonkarisaaren itäpuolella Vesantojärven ja Patoveden rannalla.5 Hankealueella talojen määrä pysyi pitkään samana, kun taas lähiseudulla Vesamäellä, Tiitilänkylässä ja Sonkarinkylässä talomäärä kasvoi selvästi. Huonon karttatilanteen takia kantatalojen tarkka asemointi ei ollut mahdollista. Alla olevassa pitäjänkartassa Iso-Korholan/Vanhalan kohdalta puuttuu karttapala, toisesta Ukkolan talosta ei ole merkintää. Koska maanviljelykseen sopivaa maaperää oli alueella vain niukasti, tuntuu luontevalta sijoittaa vanhimmat talotontit nykyisten maatilojen kohdalle.

Halola A (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1803 isojakokartalta paikannetut talotontit Halola A ja Halola B sijaitsevat vanhojen tilakeskusten kohdalla. Halola A sijaitsee nykyisen Linnansalmen tilan kohdalla ja Halola B Kulmalan koulun kohdalla. Molempien vanhojen talotonttien kohdalla niiden alkuperäinen luonne sekä maatalousvaltainen elinkeino on säilynyt varsin hyvin.

Halola B (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1803 isojakokartalta paikannetut talotontit Halola A ja Halola B sijaitsevat vanhojen tilakeskusten kohdalla. Halola A sijaitsee nykyisen Linnansalmen tilan kohdalla ja Halola B Kulmalan koulun kohdalla. Molempien vanhojen talotonttien kohdalla niiden alkuperäinen luonne sekä maatalousvaltainen elinkeino on säilynyt varsin hyvin.

Vanha Kukkura (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuosina 1779–1787 laaditun isojakokartan avulla paikannetut talotontit sijaitsevat nykyisten Vanha-Kukkuran ja Postitalon kohdalla. Molempien vanhojen talotonttien kohdalla niiden alkuperäinen luonne sekä maatalousvaltainen elinkeino on säilynyt varsin hyvin.

Autio (1000030086) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuosina 1779–1787 laaditun isojakokartan avulla paikannetut talotontit sijaitsevat nykyisten Vanha-Kukkuran ja Postitalon kohdalla. Molempien vanhojen talotonttien kohdalla niiden alkuperäinen luonne sekä maatalousvaltainen elinkeino on säilynyt varsin hyvin.

Nimetön (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuosina 1779–1787 laaditun isojakokartan avulla paikannettu talotontti (asukkaaksi kartan selitysosassa on merkattu Ivar Ollikain) sijaitsee vanhan hautausmaan pohjoispuolella. Vanha talotontti paikantuu nykyisen päärakennuksen itäpuolelle, alueelle jolla vanhan asutuksen alkuperäinen luonne on säilynyt hyvin.

Väärni (Asuinpaikat)
Historiallinen; Väärnin vanhan talotontin sijainti paikannettiin vuosina 1779–1787 laaditun isojakokartan perusteella. Vanha talotontti paikantuu nykyisen Väärnin päärakennuksen kohdalle ja eteläpuolelle. Väärnin pihapiiri on säilyttänyt vanhan luonteensa, minkä perusteella kohdetta on pidettävä muuna kulttuuriperintökohteena.
Paikalla oleva rakennus, Väärnin pappila, on rakennettu 1839.

Sonnila (1000030091) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuosina 1779–1787 laaditun isojakokartan perusteella paikannettu vanha talotontti sijoittuu nykyisen Sonnilan tilakeskuksen kohdalle. Kohteen alkuperäinen luonne ja maatalousvaltainen elinkeino on hyvin säilynyt, joten kohdetta on syytä pitää muuna kulttuuriperintökohteena.

Kärkkäälä (1000030092) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1818 isojakokartalta paikannetut kaksi vierekkäistä talotonttia sijaitsevat Savonjärven lounaisrannalla, nykyisten Kärkkäälän ja Kiiskilan päärakennusten kohdalla. Vanhojen talotonttien alkuperäinen luonne on hyvin säilynyt.

Kiiskilä (1000030093) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1818 isojakokartalta paikannetut kaksi vierekkäistä talotonttia sijaitsevat Savonjärven lounaisrannalla, nykyisten Kärkkäälän ja Kiiskilan päärakennusten kohdalla. Vanhojen talotonttien alkuperäinen luonne on hyvin säilynyt.

Heikkilä (1000030094) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nykyisen Heikkilän tilan päärakennuksen kohdalla sijainnut vanha talotontti on paikannettu vuoden 1818 isojakokartan perusteella. Vanhan talotontin alue on säilyttänyt alkuperäisen luonteensa sekä maatalousvaltaisen elinkeinonsa, minkä perusteella kohde on muu kulttuuriperintökohde.

Hirsikangas (1000030169) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Nilakan itäpuolella olevan suolahden pohjukan koillispuolella, lähellä Pielaveden rajaa. Paikalla on kaksi rakennuksen perustaa. Toisen kokonaismitat ovat noin 8,5 x 4,5 - pisin sivu luoteis-kaakko-suunnassa. Rakennus on noin metrin levyiselle multapenkille perustettu. Vaikuttaa siltä, että rakennus on tehty kahdessa osassa. Ilmeisesti vanhempi osa on kooltaan noin 5 x 4,5 m ja sen pohjoiskulmalla on uuninjäännös, joka sisältää kiviä ja tiiltä. Luoteispäähän on ilmeisesti myöhemmin rakennettu lisäosa, kooltaan noin 3,5 x 4 m.
Edellisestä noin 20 m lounaaseen on kooltaan 5 x 5 m kokoisen rakennuksen perusta, jonka penkki on tehty kivistä ja maasta. Tässä ei todettu uuninsijaa, joten kyse lienee karjasuojasta tms. Lisäksi alueella havaittiin kivetty kaivo, 4 selvää raivausröykkiötä (sekä joitakin epämääräisempiä, joita ei dokumentoitu) ja lisäksi 5 matalaa kiviaitaa (kivivallia).
Kohde on varsin hyvin säilynyt ja sikäli edustava. 1840-luvun pitäjänkartalla kohdalla ei ole taloa tai rakennuksia tms. Vuonamon kylän isojakokartat eivät tätä aluetta kuvaa. 1800-luvun parilla yleiskartalla alueella ei ole taloja, ei myöskään v. 1941 yleiskartalla. Vuoden 1973 peruskartalla paikalla on pieni metsittynyt pelto ja lato. Sen perusteella paikka ei ilmeisesti ole kovin vanha (ehkä 1800-1900-lukujen vaihdetta), mutta kyseessä on kuitenkin oletus.

Hetejoki (Maarakenteet)
Historiallinen; Hetejoen suussa sen luoteisreunalla on pieni hiekkakuoppa. Hiekkakuopan lou-naispuolella on jokiuoman törmällä useita (kahdeksan) erikokoisia kuoppia ja kuopanteita. Isommat saattavat olla kellarin jäänteitä, pienemmät nauriskuoppia tms. Maaperä paikalla on hiekka ja joen luoteisranta on tasaista ja suhteellisen vähäki-vistä. Kauempana joesta maaperä muuttuu kivikkoiseksi. Kuopat vaikuttivat vanhoilta mutta kuitenkin monet ovat suhteellisen jyrkkäseinäisiä ja vain vähän sortuneita. Lähin vanha talo on 1840-luvun pitäjänkartalle merkitty Hetejoen talo 230 m lounaaseen. Vanhemmissa kartoissa lähellä ei ole taloja. Kuoppajäännöksien ajoitus ja funktio ovat epäselvät. Ne voisivat ehkä liittyä alueella harjoitettuun raudan-valmistukseen – mistä ei kuitenkaan saatu todisteita.

Kirkkoniemi (1000030176) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Koutajärven lounaisrannalla, Hetejoen suun luoteispuolella on vanha talo pihapiireineen, nyt ilmeisesti vapaa-ajan käytössä. Ympärillä on metsittynyttä peltoa. Millekään vanhoille 1700-1800 lukujen kartoille ei paikalle ole taloa merkitty. Vuoden 1973 peruskartalla paikalla on Kirkkoniemen talo, jonka päärakennus on siis yhä pystyssä. Vuonna 1973 rakennusta ympäröi vielä pellot mutta v. 1990 kartassa ei. Raivausröykkiöt ja aidat ovat siis peräisin 1800-l lopulta - 1900-luvun alkupuoliskolta.

Finni A (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Koutajärven eteläpään itärannalla. Finni A talo paikantuu v. 1778 isojakokartalta parin kymmenen metrin tarkkuudella nykyisen Paavolan talon eteläkaakkoispuolelle, osin pihamaalle osin pellolle. Paikalle ei tehty koekuoppia ja pelto oli nurmella, joten tarkempia havaintoja ei saatu. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että vanha talonpaikka on rakentamattomalla alueella. Taloa ei ole merkitty 1840-luvun pitäjänkartalle, joten se on autioitunut ennen sitä ja nykyinen tilakeskus on myöhempi.

Pieni-Panka Härkälä S (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pieni-Pankajärven länsirannalla, sen lasku-uoman suusta (Sulkukoski) 380 m etelään on tien länsipuolella lukuisia raivausröykkiöitä (n. 24 kpl) noin 170 x 60 m laajuisella alueella. Alue on nyt sekametsää. Alueen länsilaitamilla on näkyvissä merkkejä vanhasta pellosta - ojan jäänteitä.

Haapajärvi Maholahti (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Haapajärven luoteisosassa sijaitsevan Maholahden länsirannalla. Kohde sijaitsee vanhalla rantatörmällä, entisen pellon laidalla.
Kyseessä on käytöstä poistunut rajamerkki, ilmeisesti tilusraja. Rajamerkin pohjana on 1,5 x 1,5 m:n laajuinen neliönmuotoinen kivistä ladottu pohja, korkeudeltaan noin 40 cm. Päällä on noin 30 cm korkuinen pystykivi, jonka kylkeen on hakattu numero 4.
Kohdalla ei ole nykyistä kiinteistörajaa, mutta vuoden 1973 peruskartalla kohdalla on kiinteistöraja. Kylän raja on kulkenut rajamerkin itäpuolella, kutakuinkin kaakko-luode suuntaisesti Haapajärvessä.

Lampaanjärvi Päivärinne (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lampaanjärven pohjoispään länsirannalla. Parikymmentä metriä rannasta länteen, jyrkän muinaisen rantatörmän laidalle on tehty noin 4 x 4 m laajuinen, noin puoli metriä syvä kuoppa, jossa on alarinteeseen (itään) aukeava suuaukko. Paikka on kuusivoittoista metsää.
Isojakokartalla (v. 1786) paikalle ei ole merkattu mitään. Vuosina 1845-47 laaditulla pitäjänkartalle on merkitty aivan rantaviivalle neljä rakennukselta vaikuttavaa merkintää – olisivatko venevajoja? Merkinnät on tehty alkuperäisen kartan täydennysosaa päälle piirrettynä, oletettavasti 1800-l lopulla tai 1900-l alussa. Asutusta ei vanhoissa kartoissa ole lähialueelle merkitty ennen kuin 1973 peruskartalle, jossa paikalla on vielä yksi ulkorakennus aivan rannassa. Mahdollinen kellarikuoppa voisi liittyä paikalla 1800-l lopulla - 1900 luvulla olleeseen toimintaan vajoineen.

Savon rata (Kulkuväylät)
Historiallinen; Savon radan (avattu 1889) käytöstä pois jääneet ratapohjat ja niihin kuuluvat rakenteet.
Matkus-järven ja Korsujärven väliin jäävä Korsumäen linja on osin kallioon louhittu ja osin se kulkee kylmämuurattujen vallien välissä. Ratalinjaan liittyy talonpohja sekä Tervalampeen laskeva kivetty kanava, joka kulkee osittain aivan ratalinjan vieressä. Tervalammen rannalla, kanavan lasku-uoman vieressä on rajamerkki samoin kuin Sulunniemen etelärannalla. Rajamerkit osoittavat rata-alueen rajoja.

Pissisaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Etelä-Konnevedellä, Pienen Selkäsalon eteläpuolella on kaksi hyvin pientä saarta, Pissisaaret. Niistä idänpuoleisessa on puussa pilkka, josta erottaa numerot 2 ja 8.
Saariin liittyy tarina, jonka mukaan ne ovat saaneet nimensä siitä, että Konnevedeltä kirkkoveneellä tullut kirkkoväki pysähtyi saarten kohdalle pitämään taukoa ennen Konnekoskeen nousua. Naiset menivät ensimmäiseen idänpuoleiseen saareen ja miehet seuraavaan lännenpuoleiseen.

Mattila (1000030946) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Leppävirran Paukarlahdessa, Mattilan päärakennuksesta noin 400 metriä itään sijaitsee kookas (noin 6 x 9 metriä) kiviperusta ja kivetty kaivo. Alueella on kaksi kalliopaljastumaa, joista itäisimmällä rakenteet sijaitsevat. 1840-luvun pitäjänkartalla sekä halkomiskartassa vuodelta 1877 näkyy talonpaikka kallion eteläpuolella, joka on nykyisellä peltoalueella.

Hällämönharju 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Alarinnettä kohti kaatunut kelohonka. Hongan ympärysmitta 2 m maasta on ollut 2.0 m, josta läpimitta noin 64 cm. Noin metrin korkeudelle maasta on veistetty kirveellä kolo, jonka leveys on 0.4 m, korkeus 0.3 m ja syvyys 15 cm. Kolo on alkanut kyljestyä reunoista. Myös 10 m ylempänä rinteessä olevassa kelossa on pieni kirveel-lä veistetty pilkka.

Mustasaari (1000032067) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Mustasaaren luoteispäässä on 140 x 140 cm kokoiselle kiviperustalle tehty rajamerkki. Päällä on noin 30 cm korkuinen pystyasennossa oleva laakakivi, jonka sivu osoittaa pohjoisluoteeseen. Rakennelma kokonaiskorkeus on noin 110 cm. Paikalla ei ole rajaa nykyisellä kartalla, myöskään inventoinnissa käytetyistä vanhoista kartoista rajamerkintää ei löytynyt.
Iisvedellä 11,6 km pohjoisluoteessa sijaitsevalta Rautalammin, Tervon ja Suonenjoen rajapisteeltä on suora 8,5 km pituinen Rautalammin ja Suonenjoen välinen rajalinja eteläkaakkoon likimain täsmälleen Mustasaaren rajamerkkiä kohden. Tämän perusteella kyseessä lienee rajojen suuntauspiste.

Kehvo Nimetön 5 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talotontti on paikannettu vuoden 1787 kartan avulla. Samalla paikalle on merkitty rakennus vuoden 1846 pitäjänkartassa sekä vuoden 1971 peruskartassa.
Paikalla on nykyisinkin rakennuksia. Vanhan talotontin paikka on ilmeisesti välttynyt nykyaikaiselta maankäytöltä. Talon pihapiirissä ei ole nykyaikaisia rakennuksia ja verrattaessa nykytilannetta v. 1971 peruskarttaan pihapiirin rakennuskanta ei ole muuttunut.

Konnekoski 5 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Konnekosken koskiuoman koillisrannalla matalalla rantakalliolla nykyisestä maantiesillasta 360-380 metriä kaakkoon on kallioon kiinnitetty metallinen kiinnitysrengas, jota on todennäköisesti käytetty uittolauttojen kiinnittämiseen.

Konnekoski 6 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Konnekosken koskiuoman koillisrannalla matalalla rantakalliolla nykyisestä maantiesillasta 360-380m metriä kaakkoon on kallioon pultattu rautatankoja. Tangot ovat todennäköisesti uittolauttojen kiinnitykseen liittyviä rakenteita.

Konnekoski 7 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Konnekosken koskiuoman lounaispuolella jyrkän törmän yläpuolella sijaitsee kaskiröykkiö. Röykkiön mitat ovat noin 3 x 1,5 x 0,6 metriä. Lähistöllä noin 55 metrin päässä on toinen kaskiröykkiö. Alue on kasvillisuuden perusteella vanhaa kaskimaata jokitörmälle asti.

Historiallinen; Konnekosken koskiuoman lounaispuolella jyrkän törmän yläpuolella on kaskiröykkiö, Konnekoski 7 röykkiöstä noin 55 metriä länsiluoteeseen. Röykkiön koko on noin 2 x 1,5 x 0,4 metriä ja se on kasattu ison maakiven kylkeen. Alue on kasvillisuuden perusteella vanhaa kaskimaata jokitörmälle asti.

Konnekoski 9 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Muistitietojen mukaan paikalla on sijainnut silta tai jopa useampia. Kohteeseen on liittynyt neljä silta-arkkua, jotka on purettu 1980- luvun kunnostuksissa jokeen ja osittain kosken reunoille. Kosken lounaisrannalla havaittiin sillan purusta koottu purkukasa, jossa oli sekä pyöreää luonnonkiveä että joitakin yksittäisiä muotokiviä. Muotokivet ovat todennäköisesti peräisin siltarakenteista. Kivikasa on koottu kosken rinteeseen kenties ajatuksella tukea kosken partaan maata eroosiolta.
Vuoden 1973 peruskarttaan merkitty vanha maantiesilta on sijainnut todennäköisesti tällä paikalla.

Kuopionlahti (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Hotelli Scandicin ponttoonilaiturin alla sijaitsee puisen aluksen tai useamman aluksen hylky, jotka ovat hajonneet alueelle. Alueella havaittavissa kylkikaaria ja peräsin. Hylky tai hylkyjä sijaitsee noin 10 m x 10 m alueella. Siellä täällä puussa on kiinni ruostuneita rautaosia.

Timgrenin muotopuutarha (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuopion kaupunki vuokrasi 2,65 hehtaarin tontin vuonna 1894 Axel Timgrenille.
Timgren vaikutti aikoinaan Suomen Pankissa ja hänen isänsä oli hovineuvos Oskar Timgren. Alex Timgren rakennutti tontille pitsihuvilan jonka myöhemmin omisti rouva Viola Ranin, kauppaneuvos Raninin vaimo. Myöhemmin huvila toimi Viola Raninin testamentin mukaan lasten kesäsiirtolana 1950-luvulle saakka. Huvila oli tuossa vaiheessa Kuopion kaupungin ja huvilan annettiin rapistua ja se purettiin 1970-luvulla.
Puutarhan oli suunnitellut ilmeisesti Mårten Stenius. Muotopuutarha käsittää kohti itää/itäkaakkoa olevan rinteen joka on noin 40 asteen kulmassa. Puutarha
on pengerretty suuria kiviä käyttäen. Perimätiedon mukaan kivet olisivat alunperin jostakin Suomen sodan (1808-1809) aikaisesta puolustusrakennelmasta.
Paikka on nykyisin metsittynyt. Rinteessä on useita kiviterasseja, joilla on kasvatettu erilaisia kukkia ja pensaita. Nykyisin sankka männikkö ja kuusikko peittää paikan ja suuret puut murtavat kylmämuurattuja muureja.
Alueella on myös jäljellä kiviportaita ja rantapolun järvenpuoleinen rantamuuri on tehty ilmeisesti kylmämuuraamalla. Alueella sijaitsee pieni saari ja sinne on tehty kivistä muuraten laituri. Laituri on toiminut kulkuväylänä saareen missä on löydettävissä huvimajan tai uimalan kivijalat. Jäät ovat tuhonneet laiturirakennetta, mutta se on selvästi nähtävissä ja kuljettavissa kuivin jaloin saareen.
Itse huvila sijaitsi tasanteella rinteen yläpuolella. Yhden terassin leveys oli noin 4 metriä. Maa-aines on ilmeisesti tuotu muualta koska rinne vaikuttaa olevan moreenia.
Alueelta voi löytää vielä joitakin puutarhakasvien karkulaisia; syreeni, metsäruusu (?) ja sinivuokkoja (ei luontainen alueella).

Myllysaari (1000034731) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Myllysaaren keskiosassa on havaittavissa uunin raunio, kooltaan noin 3,5 x 4 m. Torpan paikka näkyy 1842 pitäjänkartalla (kenties päällepiirroksena?). Myöhemmillä kartoilla paikka on autiona. Saaren eteläosan Koskensuussa on toiminut vesimylly, joka on perustettu ilmeisesti vuonna 1889 (Lähde: Leppävirran historia II) ja on todennäköistä, että torppa on liittynyt myllyn toimintaan.

Ranta-Luttila (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rantaan johtavan tien kaakkoispuolella lehtipuuvaltaisessa maastossa sijaitsee kolme viljelyröykkiötä. Vuoden 1799 isojakokartalla on vaihtelevia aluemaisia merkintöjä, joista osa on todennäköisesti viljelyalueita. Kartan selitysosa ei ole säilynyt. Vuoden 1973 peruskartalla alue on metsämaata.

Suovun sotatie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Sillan jäännöksiä (kiveyksiä) on havaittavissa molemmin puolin jokea. Entiselle sillalle johtavan tien jäännöksiä noin 10 metrin matkalla joen eteläpuolella. Lähellä on sijainnut myös 1779 kartalle merkitty mylly. Tie ja silta on merkitty v. 1808-9 Suomen sodan erääseen tiedusteluraportin peitepiirrokseen (22.6.1808 luutnantti Clementjoff). Peitepiirroksen tekstit ovat ruotsiksi. Vuoden 1777-1779 Haminanlahden isojakokartassa ei paikalle tule tietä ainakaan etelästä. V. 1790 "Kuninkaan tiekartastossa" paikalle - myllylle - tulee tie pohjoisesta Lamperlasta. Paikalla on kuitenkin ollut silta 1800-luvun alussa. Pitäjänkartalla v. 1846 tie on. Missä vaiheessa tie on tehty nykyiselle paikalleen ja tämä silta hylätty, siitä ei ole tietoa. Tie on poistunut käytöstä kuitenkin ennen vuotta 1944 minkä vuoden kartassa tie on nykyisellä kohdin. 1800-luvun yleiskartoilla ei missään ole tietä merkitty Haminanlahden ja Lamperlan välille, ei myöskään 1900-luvun alun Kuopion- ja Kasurilan pitäjien kartassa. 1927 tiekartalla tie on merkitty katkoviivalla, vähäisenä tienä. Siitä ei voi kuitenkaan päätellä onko tie ja silta kulkenut nykyisellä paikallaan vai tämän vanhan sillan kautta. Karttojen perusteella arvioiden vanha silta olisi hylätty 1900-luvun al-ku vuosikymmenillä - ei kuitenkaan ensimmäisellä.

Rautio (1000035133) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Suuri Palosen ja Naarajärven välisellä kannaksella, Pienen Naaranmäen itäpuolella, metsäteiden risteyksen pohjois-luoteispuolella havaittiin lukuisia erikokoisia kiviröykkiöitä - viljelyraunioita - n. 200 x 100 m alueella. Nyt alue on vankkaa kuusimetsää.
Vuoden 1846 Karttulan pitäjänkartalla paikalla on sijainnut Raution talo - alue on kuulunut Hakunilan kylän talolle nro 1 Taalilalle (Dalila, Alapiha), joten kyseessä lienee ollut torppa. Varhaisempaa tarkempaa karttaa ei alueesta löytynyt. 1700-luvun yleiskartoilla alue on kauttaaltaan tyhjä, samoin kuin 1800-luvun myöhemmillä yleiskartoilla, sekä 1927 yleiskartalla, vaikka siellä on kaksi taloa (Rautio ja Kivilahti) 1846 pitäjänkartalla. Vuoden 1944 kartalla paikalla on talo. On oletettava että Rautio (ja myös sen etelä-kaakkoispuolella sijaitseva Kivilahti) on perustettu torppina vasta 1800-luvun alussa.
Vuoden 1971 peruskartalla paikalle - röykkiöalueen luoteisosan eteläpuolelle eli nykyisen metsätien eteläpuolelle - on merkitty useita ulkorakennuksia ja röykkiöalue (pelto) on merkitty taimikoksi. Talo ja pelto on ilmeisesti hylätty 1960-luvulla.

Vehmasmäen mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vesimyllyn paikka vuoden 1783 Kurkimäen isojakokartalla. Paikalla ei erotu selviä myllyra-kenteita. Purossa on kohdalla kaksi uomaa, joista toinen rakennettu myllyä varten. Puron äärellä on tasanne, joka voisi olla peräisin rakennuksen - myllyn paikasta.

Kurkimäki Savon rata (Kulkuväylät)
Historiallinen; Savon radan (avattu 1889) käytöstä pois jääneet ratapohjat ja niihin kuuluvat rakenteet.
Vanhaa Savon rataa oikaistiin Kurkimäen kohdalla 1970-luvun alussa. Vanha ratapohja on oikaisun kohdalta suurimmaksi osaksi täysin hylätty ja metsittynyt. Kohdalla missä rata on ylittänyt puron, on jäljellä kivirakenteista rumpua ja ratapohja penkereineen ja leikkauksineen erottuu maastossa vielä hyvin. Eteläpäässä hylätty rata kulkee aivan Palomäentien itäkupeessa ja eteläisimmässä hylätyssä osassa tie on vanhan radan pohjalla. Rajaus on tehty kattamaan radan leikkaukset ja penkereet.

Kainuuntie, Pietiläntie (Kulkuväylät)
Eteläisin osa vanhaa Kainuuntietä Kurkimäen kaava-alueella on varsin hyvin säilynyt. Se on nykyisin pääasiassa metsätalouskäytössä - taloille tai mökeille se ei johda. Sen leveys on noin 7 m ja reunoilla on penkat ja ojat. Maaperä on pääasiassa kivikkoista moreenia ja puusto eteläisimmässä päässä koivuvaltaista, muilta osin mäntyvaltaista.

Leipämäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Leipämäki-nimisen kukkulan laella on havaittu mm useita kivijalkoja ja kaksi kaivoa.
Kohde on tarkastamaton.

Tavinniemi 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kellari sijaitsee noin 10 m Tavinniemeä halkovan tien eteläpuolella. Kellari on sammaloitunut ja sen länsipuolella on kosteikko. Kellari on tehty pyöreistä luonnonkivistä. Kellarin romahdettua osa kivistä on vierinyt sen pohjalle. Kellaria ympäröi paksu maamalli ja kivien välissä on tiilimurskan sekaista maata. Kellari on suorakaiteen muotoinen, 8x4,3 m, aukeaa pohjoiseen. Rakennelman päädyn sisäkorkeus on 1,1 m. Kellaria ympäröivän maavallin eteläreuna on 8 m pitkä ja kellarin etelänurkista mitattuna 4 m leveä. Itä- ja länsisivustoilla maavalli madaltuu ja levenee. Maavallin rajat erottuvat selvästi.

Koskela 2 (1000037048) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Karsikkomerkintä 1788 1875 K K kivessä, joka on siirretty kenties viereiseltä peltoalueelta muiden suurten raivauskivien joukkoon. Kirjoituspinta näkyy laakeana ja selvänä.

Kuolemanlaksi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vihtaniemen koillisosassa sijaitsee 23 kiviröykkiötä. Röykkiöiden halkaisijat vaihtelevat noin metrin ja 4 metrin välillä ja osa niistä on enemmänkin pitkulaisia kuin pyöreitä. Röykkiöiden korkeus vaihtelee muutamasta kymmenestä sentistä reiluun metriin. Röykkiöiden keskellä on betoninen rakennuksen perustus, jonka päällä on osin lahonneita hirsiä. Perustuksen koko on noin 6 x 6 metriä.
Paikalle ei ole merkitty asutusta vuoden 1788 yleiskartalla tai 1840-luvun pitäjänkartalla. Vuoden 1974 peruskartalla havaittujen röykkiöiden liepeillä on pieniä peltoalueita sekä kaksi latoa tms. Paikalta havaittu rakennuksen perustus sijoittuu näistä toisen kohdalle. Röykkiöt liittyvät todennäköisesti 1900- luvun pellonraivaamiseen.

Kainuuntie, Vanha Oulun tie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Iisalmesta Ouluun johtaneen vanhan kauppa- ja postitien tielinjan osa, joka sijoittuu Vanhalta Kainuuntieltä (nyk.tie nro 588) kohti luodetta kääntyvälle pihatielle. Tie jatkuu edelleen kohti länttä ja lounasta kevyen liikenteen väylänä päätyen Mansikkaniemen museo- ja kesäteatterialueelle.
Tilinjaus on ollut mahdollisesti käytössä jo 1600- luvun lopulla ratsupolkuna ja kunnostettu kärritieksi 1700- luvun aikana. Vanha tielinjaus on edelleen käytössä pihoihin johtavana soratienä, sorapohjaisena parkkialueena ja kevyen liikenteen väylänä.
Vuoden 2018 tutkimuksissa havaittiin selviä tien perustamiseen, leventämiseen, kunnostamiseen ja käyttöön liittyviä kerroksia noin 70 cm paksuudelta.

Iso-Valkeinen (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rautavaaran Iso-Valkeinen-järven pohjoisosan itärannalla suoalueen reunalla.
Kohde on suon rantapenkkaan osittain hautautunut koplukka-lautta, joka on tehty tukeista. Tukeissa on neliönmalliset veistetyt kolot. Lautasta on näkyvillä veden alla noin metrin verran. Suo on kasvanut lautan muiden osien päälle.
Ilmoittajan tietojen mukaan Iso-Valkeisesta ei ole nostettu järvimalmia, kuten läheisestä Ala-Luosta -järvestä. Ala-Luostalla on käytetty vielä 1910-luvun tietämissä koplukoita muikkunuotan vedossa.

Suur-Kaha (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Leppävirran Haapamäen kylässä on grafiittiesiintymiä, joita on hyödynnetty jo 1860-luvulta lähtien. Grafiittia tavataan ainakin kolmessa paikassa noin 3 kilometrin säteellä SSW-NNE-suunnassa. Eteläisin esiintymä on Suur-Kaha- nimisessä kalliossa Ropanjärven pohjoispäässä. Vanha louhos on pohjois-etelä- suuntainen ja ilmeisesti täyttynyt osin vedellä. Syvyys on ollut mahdollisesti 8 metriä ja pituus noin 25 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Käärmerinne (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Leppävirran Haapamäen kylässä on grafiittiesiintymiä, joita on hyödynnetty jo 1860-luvulta lähtien. Grafiittia tavataan ainakin kolmessa paikassa noin 3 kilometrin säteellä SSW-NNE-suunnassa. Keskimmäisin esiintymä on Käärmerinteen kalliossa noin 1 km Haapamäen kylän eteläpuolella. Paikalle on tehty 1870- luvulla noin 40 metriä pitkä ja 3 metriä leveä ja 2-6 metriä syvä leikkaus kallion poikki N-W- suunnassa. Sivuilla on ollut suuret kasat hylkykiveä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Sopenmäki (1000039636) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Historiallinen asuinpaikka, mahdollisesti torpanpaikka. Pitäjänkartalla ei merkintää, ei myöskään 1970-luvun peruskartoilla. Torpan ikä ja autioitumisen ajankohta epävarma.
Kohteeseen kuuluu suorakaiteen muotoinen rakennuksen perusta, useita raivaus/kaskiröykkiöitä, kiviaitaa sekä metsäautotien itäpuolella oleva kivetty kaivo.

Vanhasaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vanhasaaren itäosassa, voimalinlinjareitin kaakkoispuolella todettiin runsaasti vanhaan viljelymuotoon liittyviä raivausröykkiöitä. Vuosina 1781/1788 laaditulle kartalle saarelle ei ole ollut merkitty asutusta tai peltoja. Peltoa tai rakennuksia ei ole merkittynä myöskään vuoden 1846 pitäjänkartalle. Vuoden 1944 taloudellisella kartalla saaren koillisosaan on merkitty asuinrakennus ja peltoa sen eteläpuolelle. Vuosien 1971 ja 1986 peruskartoille saareen on merkitty rakennuksia, vuoden 1991 peruskartalla rakennuksia näitä ei enää ole. Näille kartoille saareen ei ole merkitty peltoa.
Maastohavaintojen perusteella saaressa todetut röykkiöt voivat liittyä vuoden 1944 asutusvaihetta varhaisempaa maankäyttöön.

Hiekkala-Tervapuro (Kulkuväylät)
Historiallinen; Paikalla on vanha Savonradan ratapohja, joka on rakennettu 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alkuvuosina, otettu käyttöön 1902. Rata on tältä kohdalta purettu 1960 luvun lopussa.
Kohdalta mistä Tervapurontie nyt ylittää radan pohjoiseen Pajulahdentielle on vanha ratapohja säilynyt hyvin ja ymmärrettäväsi myös ympäröivältään maastolta. Kyseisellä välillä ovat kauniisti edustettuna erilaiset ratarakenteet kuten ratapenger metsässä, kallio ja maaleikkaus, ratapenger pellon reunalla ja puron ylitys. Lisäksi vanhan rata-alueen rajalla on säilynyt muutama vanha kivistä ladottu rajamerkki. Kyseisellä välillä vanha ratapohja muodostaa edustavan ja hyvin säilyneen kokonaisuuden.

Taivaanpankko (Taide)
Historiallinen; Taivaanpankon metsäalueella kalliojyrkänteen laella tasaisissa pystysuorissa länteen antavissa kalliopinnoissa kaksi lähekkäin sijaitsevaa hakkausta, joissa nimikirjaimet ja vuosiluvut. Toisessa merkinnät LK 1881 ja toisessa RS 1881. Hakkaukset sijaitsevat maisemallisesti kauniilla paikalla, josta hyvä näköala yli Niuvan peltojen kohti Laivonsaarta.

Haapamäki (1000041065) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Haapamäellä ulkoilureitin varrella sijaitsee noin 12 metriä halkaisijaltaan oleva tervahauta. Haudassa ei ole ränniä mutta tervanlaskukuoppa sijaitsee vallin juuressa alarinteen puolella tervahaudan etelä-kaakko-puolella. Vallien päällä kasvaa nuorehkoa puustoa. Tervahaudan keskellä on suunnistajien kiintorasti. Vallin päällä ohuen turvekerroksen alla on hiilensekainen palanut kivinen hiekkamaa. Vallissa on myös kiviä pinnalla jonkun verran.
Tervahauta liittyy todennäköisesti Pohjois-Savon metsäkeskuksen Haapamäen havaintotilan toimintaan. Havaintotila toimi vuosien 1939 ja 2004 välisenä aikana ja siellä on poltettu kaskea vielä 1930- luvulla. Tervahaudan vieressä on ollut opastaulu, jonka teksti on kulunut pois.

Pikku Taulumäki (Taide)
Historiallinen; Pikku Taulumäen luoteisrinteessä on kivi, johon on hakattu merkintä v. 1918. Vuosiluvun yläpuolella on ylävasemmalle osoittava nuoli sekä kaksi pistemäistä merkintää. Kivi on todennäköisesti kaadettu kyljelleen, koska teksti on pystysuorassa. Alueella on myös perimätietoa kiven kaatamisesta.
Kivestä noin 240 metriä etelään, Ylä-Kankun hautausmaalla, sijaitsee punaisten joukkohauta vuodelta 1918 sekä muistomerkki (ensimmäinen pystytetty vuonna 1922 ja nykyinen vuonna 1946).

Liipanniemi (Taide)
Historiallinen; Kalliossa rannan tuntumassa kallioon tehty hakkaus, [o?]nsdag 29/6 1885.

Leppävirta (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Leppävirran keskustan tuntumassa Leppävirrassa. Hylky sijaitsee rannassa rivitalon laiturin edustalla. Hylyn sisällä on yksi laiturin ankkuripaino. Toisen laiturin ankkuripainon ketju kulkee hylyn yli. Hylyn kohdalla on kohtuullisen voimakas virtaus, vaakanäkyvyys vedessä noin 1.5 metriä.
Hylyn perä on aivan rannan tuntumassa 1,5 metrin syvyydessä, keulan kansirakenteet sijaitsevat 2 metrin syvyydessä ja keula paapuurin puolelta 4,8 metrin syvyydessä.
Kohde on vanha tasasaumaisen aluksen hylky, joka on pahoin hajonnut. Kyseessä on mahdollisesti lotja, jossa on ollut ainakin osittain kansi.
Hylyllä on pituutta 31 metriä, leveyttä 7,5 metriä ja näkyvillä olevan kylkilaudoituksen korkeus on 2,5 metriä.
Hylyn paapuurin puoleinen kylki on melkein kokonaan ehjä, tyyrpuurin puoleinen kylki on suurelta osin hajonnut ja levinnyt hylyn sivulle. Keulasteevi on irronnut kokonaan. Keulassa on kansilankut paikallaan noin 5 metrin matkalta, muuten kansilankut on purettu/romahtaneet hylyn ympäristöön. Keulassa on ankkuripeli. Perä on hajonnut suurelta osin.
Hylyn löysivät vuonna 2007 Mika-Sami Nuutinen ja Antti Hirvonen. Kuopion urheilusukeltajat ry:n jäseniä on käynyt sukeltamassa hylyllä loppusyksyllä 2020.

Kaijansalo (1000042479) (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kallaveden Ollinselän Kaijansalo-saaren itäpuolella. Kohde sijaitsee laivaväylän vieressä siten, että etäisyys väylään on noin 100 metriä. Alueella on heikko virtaus lounaaseen.
Hylky sijaitsee pohjassa suorassa kölillään osittain mutaan uponneena. Proomun sisälle on kasautunut mutaa aikojen saatossa. Hylyn keula osoittaa etelään. Hylyn keula nousee 1 metrin verran pohjasta, laidat nousevat mittaus kohdasta riippuen 0.5-0.8 metriä pohjasta. Perä nousee 1.3 metriä pohjasta.
Kyseessä on rungoltaan hyvässä kunnossa oleva rautainen proomu, jonka pituus 18,6 metriä ja leveys 5, 4 metriä. Perässä on kansirakenteiden, mahdollisen hytin, jäänteitä. Alueelta erottuu muun muassa ikkunan karmi ja tikapuut. Perässä ehjä peräsin paikallaan. Perän hytin jäänteiden edessä on puinen soutuvene tyyrpuuriin puolella nojaten proomun sisälaitaan. Soutuveneen kokka on pystyssä pintaa kohti. Proomu on avorakenteinen, lukuun ottamatta perän ja keulan kansirakenteita. Keulassa sijaitsee kolme paksua hinausköyttä, ja proomu on ollut hinauksessa uppoamishetkellään. Keulassa kannen päällä on ankkuri ja ankkuripeli. Keulan sisäpuolella on lankkuja pystyssä.
Proomussa on puiset reelingit ja isoja rautaisia pollareita Hylyn ympäristössä sijaitsee lankkuja ja palkkeja.
Hylystä 50 metriä luoteeseen on tehty toinen kaikuluotain havainto isosta kohteesta joka tarkistettava.
Hylyn havaitsi Geologian tutkimuskeskus omien luotaustutkimuksiensa yhteydessä vuonna 2017. Kuopion Urheilusukeltajat sai tiedon luotainhavainnosta Kuopion kulttuurihistoriallisen museon intendentti Tytti Räikkönen-Partaselta. Kohteen tarkastussukellus tehtiin Esa Hartikainen ja Teijo Hiltusen toimesta 11.06.2021. Kohteesta on valokuvia ja videoita.

Tirronen (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Suvasveden Tirronen- nimisen saaren luoteispuolella mutapohjalla.
Savolaismallinen puinen soutuvene, jossa on kiinteät hankaintapit. Perälauta haljennut. Hautautunut osaksi mutapohjaan. Veneen pituus on noin viisi metriä.
Kohde löytyi veneilemällä vuonna 1994.
Vene näkyy selvästi veden pinnalta päältä päin.

Välimäki (1000042524) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Peltoalueen pohjoispuolella sijaitsee kolme kellarikuoppaa, sisäosat halkaisijaltaan noin 1,5 – 3 m, syvyydeltään noin metrin. Kuopat ovat osittain kivettyjä. Yksi niistä sijaitsee aivan vanhan maanottokuopan laidalla. Kuopat eivät ole olleet kellarikäytössä vähintään yli 60 vuoteen eikä niiden rakentajia tai rakentamisajankohtaa ole tiedossa.

Alapitkä vanha ratapohja (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kuopio – Lapinlahti rata valmistui vuonna 1902. Alapitkäjoen itäpuolella, nykyisen ratalinjan länsipuolella, on noin 700 metrin matkalla käytöstä poistettua vanhaa rautatien pohjaa. Kyseinen osuus radasta on poistunut käytöstä 1960-luvulla. Vuoden 1973 peruskartalla rata on kohdalla jo oikaistu. Ratapohjan eteläisempi osuus noin 450 metrin matkalla toimii nykyisin paikallistien pohjana, pohjoisempi osuus on noin 200 metrin matkalla peltotien pohjaa ja loppu noin 50 metrin matkalta on täysin umpeen kasvanutta. Ratapohjan leveys on noin 7 m ja sen pengerrys on 1–3 m korkea (korkein pohjoisosassa).

Kattilasalmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on vanhoja viljelyröykkiöitä ja kivijalkainen rakennuksen perustus, jossa uunin raunio. Paikka on nyt vanhaa kuusimetsää. Vanhoista kartoista (1807, 1845 pitäjänkartta, 1973 peruskartta) ei löydy selitystä paikalle. Rakennuksen kivijalka viittaa kuitenkin 1800 luvun alkua nuorempaa taloon - oletettavasti paikalla on ollut talo ja pieni viljelys jossain vaiheessa 1800-luvun lopulla - 1900 luvun alkupuolella. Paikka on ehjä ja sillä voi katsoa olevan muistomerkkiarvoa ja myös tutkimusarvoakin. Paikka on kuitenkin liian nuori muinaisjäännökseksi.
400 m pohjoiseen, salmen pohjoisrannalla on Kattilansalmen talo, joka on ollut paikalla ainakin jo 1700- luvun lopulla.

Kainuuntie, Palokankaantie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kainuuntien historiallisen tielinja osa, joka on edelleen tiekäytössä eikä ole näin kiinteä muinaisjäännös.
Tie Kuopiosta Leppävirralle uusittiin täydellisesti 1957-1967. Sitä ennen tielinja on kulkenut ainakin 1920 luvun lopulle asti jokseenkin tarkalleen 1700-luvun lopun tien linjauksen kohdalla, todennäköisesti vastaten myös varhaisempaa tien linjausta. Tielinja on 1700-luvulla kulkenut Kuopiosta Juvan kautta Mikkeliin haarautuen Juvan pohjoispuolelta Rantasalmen kautta Savonlinnaan sekä Juvan kirkolla myös Puumalan kautta Viipuriin. Tie on ollut Itä-Suomen keskeinen valtaväylä ilmeisesti jo 1600 luvulta lähtien. Vanha ratsutie rakennettiin ja levennettiin kärrykelpoiseksi Kustaa III:n toimesta 1700-luvun lopulla. Suomen viimeinen kuningas Kustaa IV Adolf on matkustanut tätä tietä Leppävirran kautta Kuopioon 1800-luvun alussa. Tästä matkasta tie sai paikkakuntalaisten puheissa nimen”kuninkaantie”. Tietä on nimitetty Kainuuntieksi ja Kuninkaantieksi. Tietä ovat kulkeneet sekä Ruotsin että Venäjän sotajoukot Suomen sodassa v. 1808-9, ja sen varsille sijoittuu useita kahakoita ja taistelupaikkoja, joista yksi on Paukarlahdessa.

Sonkakoski (Kulkuväylät)
Historiallinen; Matkusjoen Sonkakosken ylittävä silta on rakennettu 1800- luvulla. Se näkyy jo 1840-luvun pitäjänkartalla. Silta on poistunut käytöstä 1977 nykyisen sillan valmistuttua tieoikaisun yhteydessä vanhan sillan eteläpuolelle. Sillasta on jäljellä jykevät lohkokivistä tehdyt silta-arkut joen molemmilla puolilla. Vanha silta on toiminut aikoinaan kylän kohtauspaikkana, jossa on tavattu ystäviä ja kyläläisiä ja pidetty jopa tansseja liikenteen vähyyden ansiosta.
Matkusjoki on Saimaan vesistöjen pohjoisimpia haaroja ja jokea on käytetty matkareittinä pohjoiseen matkustettaessa. Vähäisiä maakannaksia ylittämällä on päästy Oulunjärven vesistöön. Maanjaottelukirjoissa Matkusjoki mainitaan vuonna 1627. Vuoden 1561 maakirjassa mainitaan Matkusjokeen liittyvää nimistöä mm. Raudanvesi, Sonkakoski, Laurlampi, Pentan luhta ja Vinkuan niska.

Pörsö (Asuinpaikat)
Historiallinen; Keiteleen itäosassa, lähellä Pielaveden rajaa, Pörsönvuoren koillispuolella sijaitsee metsittynyt pihapiiri. Pihapiirissä on asuinrakennuksen kivijalka, jonka keskellä on tulisijan jäänteet, jossa on tiiltä. Lisäksi alueella on matala pyöreä kiveys, kaivon paikka; toisen rakennuksen kivijalka sekä kiviseinäinen kaksikammioinen kellarinpohja. Alueella on lisäksi useita raivausröykkiöitä. Talonpaikka on autioitunut todennäköisesti joskus 1940-1950- luvulla. 1840- luvun pitäjänkartalla alueella ei ole merkintöjä.

Lietesalmi etelä (Puurakenteet)
Ajoittamaton; Lietesalmen eteläpuolella olevan pienen niemen länsirannalla, hiekkapohjaisessa maassa, rannan tuntumassa ojasta pilkistää selkeästi ihmisen muokkaamia puuosia noin vajaan 10 metrin matkalla pisteiden 6968402/491973 ja 6968405/491976 välisellä alueella. Puukappaleet pistävät esiin ojan reunoista vaihtelevalla syvyydellä, osa heti pintatrupeen alta ja osa noin puoli metriä syvän ojan pohjalla. Kaivinkone on rikkonut osia. Näkyvissä olevien puukappaleiden perusteella ei voi varmuudella sanoa, millaiseen rakenteeseen ne kuuluvat. Lietesalmen kautta on uitettu tukkeja 1900- luvun alussa. Lietesalmea on myös ruopattu samalla aikakaudella. On mahdollista, että puuosat liittyvät johonkin uittoon liittyvään toimintaan.

Teerilampi (1000045330) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pielaveden länsiosassa, lähellä Keiteleen rajaa, sijaitsee metsittynyt pihapiiri. Alueella sijaitsee useita raivausröykkiöitä.Pihapiirissä on asuinrakennuksen betoninen perustus, jonka eteläpäässä on luonnokivistä tehdyt seinät. Seinät ovat osin romahtaneet mutta ikkuna-aukot ovat vielä paikoillaan. Seinissä on myöskin betonia ja raudoitusta. Asuinrakennuksen itäpuolella on toisen asuinrakennuksen perustus, josta vuoden 2022 inventoinnissa havaittiin kahden tulisijan ja niiden hormien jäännökset. Inventoinnissa havaittiin myös muita rakennusten jäänteitä vanhemmalta vaikuttava rakennuksen pohja, jossa on tulisija; kivestä ladottu maakellari sekä muita pienemmän rakennuksen kivijalka ja mahdollinen tulisijan jäännös polun varressa matkalla kohti rantaa.
Teerialammen rannan läheisyydessä on lähde, jonka reunoilla ja polulla on puurakenteita. Talonpaikka on autioitunut todennäköisesti joskus 1970- luvulla. 1970-luvun peruskartalla on merkintä Teerilammen kämpästä. 1840- luvun pitäjänkartalla (Pielavesi 3314_02) lampi on Töysilampi ja kämpän kohdalle on merkitty torppa ja torpan pellot ja rantaniitty sen ympärille. Osa rakenteista, esim. raivausröykkiöt ajoittuvat todennäköisesti 1800- luvulle.

Mustinjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1960-1970- luvulla autioituneen pientilan vanhan pihapiirin tuntumassa on lähde, jonka reunalla on hirsi- ja kivirakenteita.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Miekkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1840-luvun pitäjänkartalla alueelle on merkitty kuusi rakennusta ja pieniä peltoalueita. Asutuksen nimeksi on kirjattu Miekkala. Paikka on perimätiedon mukaan autioitunut 1800-luvulla, mutta rakennukset ja pellot on merkitty vielä 1892 mitattuun jakokarttaan (Myrberg 1892). Vuoden 1972 peruskartassa Miekkalan kohdalla on enää pieni avoin niittyalue.
Kylän isojakokarttaa ei ollut käytettävissä, mutta muista jakokartoista voidaan päätellä, että kyseessä ei ole kantatila, vaan todennäköisesti torppa, joka on kuulunut Hilappa-nimiseen kantatilaan (Rn:o 3). Torpan ikää yritettiin selvittää Kiuruveden kirkonkirjoista ja lyhyesti myös läänintileistä, mutta tämä ei tuottanut tulosta, koska tavoitettuihin lähteisiin ei ollut merkitty torppien nimiä. Käytettävissä olevan tiedon perusteella asuinpaikkaa ei ole syytä pitää 1800-luvun alkupuolta vanhempana.
Maastossa havaittiin pintapuolisella tarkastelussa yksi mahdollinen 6 x 3 m rakennuksen-pohja, jonka eteläpäädyssä oli suuri halkaisijaltaan 2–2,5 m kivikasa, mahdollisesti kiuas. Lähistöltä havaittiin lisäksi kaksi muuta rakennuksenpohjaa, joiden keskellä oli kuoppa. Kyse voisi olla esimerkiksi maakellareista. Näiden mitat olivat 4 x 4 m ja 4 x 2,5 m. Tien länsipuolelta havaittiin osittain täyttynyt kaivo tai vesikuoppa. Tätä on voitu käyttää vesipaikkana myös myöhemmin, sillä kohteen vieressä sijaitsee nykyisin retkeilykäyttöön tehty laavu. Alun perin kaivo on voinut olla torpan käytössä. Lisäksi ympäristöstä havaittiin neljä raivausröykkiötä. Rakenteita olisi mahdollisesti löydettävissä ympäristöstä myös lisää.
Kohde on varsin hyvin säilynyt varhaisen autioitumisen ja syrjäisen sijaintinsa vuoksi. Joitain rakenteita on mahdollisesti jäänyt tien alle.

Aarolansalmi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuopion Riistaveden Kipansalon luonaisosassa on sijainnut Kivisalon nimellä tunnettu tila, jonka vanhan pihapiirin yli Kipansalontie ilneisesti kulkee. Kivisalo on kuulunut Ohtaanniemen kylään ja maakirjojen perusteella se on verolle pantu vuonna 1792. isojakokartan perusteella tilaa on ympäröinyt pelto, muuten alue on ollut metsämaata. Tila näkyy suunnilleen samankokoisena pitäjänkartalla mutta vuonna 1865 piirretyn kartan perustella tila on kasvanut, pellot ovat suuremmat ja vanhat metsämat on muutetu kaskimaiksi. Tilan pihapiirin eteläpuolelle on ilmeisesti rakennettu myös mylly. Vuoden 1971 peruskartalla tila näky vielä mutta vuoteen 1989 mennessä alueen läpi on rakennettu tie.
Alueelta havaittiin yksi rakennuksen pohja ilmeisesti vanhan pihapiirin alueelta. Pohjan päällä on säilynyt vielä muutama hirsikerta. Rakennuksen pohja erottuu maastosta ympäristöä korkeampana kohoumana ja se oli tarkastushetkellä tiheän aluskasvillisuuden peitossa. Kooltaan kohde on noin 4 x 4 m. Luoteiskulman nurkkasalvokset olivat vielä tarkastetavissa ja hirret vaikuttavat pelkkahirsiltä, joissa on yksinkertainen koirankaulasalvos (?).
Rakennuksen pohja on todennäköisesti vanhaan pihapiiriin kuuluva ulkorakennus. Muita rakennuksen pohjia ei alueella tarkastushetkellä havaittu.

Kumpuniemi (1000046173) (Maarakenteet)
Historiallinen; Kuopion Riistaveden Kipansalon luoteisosassa sijaitsee kuusi rakenteetonta maakuoppaa. Kuopat ovat karkeasti rivissä luode-kaakkosuuntaisesti niin, että luoteisin kuoppa on alimpana rinteessä, seuraavat kaksi hieman ylempänä ja kolme kaakonpuoleista kuoppaa rinteessä tasanteen päällä. Kolmessa rinnekuopassa on kaikissa aukot alarinteen puolella kohti lounasta. Tasanteen päällä olevissa kuopissa ei vastaavia havaittu. Kuopat ovat kooltaan noin 2 x 2 m. Valleja tai tuhkaa ei havaittu.
Kohde on mahdollisesti maakellari tai muut säilytyskuopat. Alueella on 1800-luvulla ollut mylly, jonka vuoksi säilytystiloja on mahdollisesti pitänyt olla näin monta.
Kipansalontie kulkee noin 40 m kohteen luoteispuolella. Maasto viettää melko jyrkästi lounaaseen. Ympäristö on lehtomaista vanhaa metsälaidunta, puusto on arvioitu noin 90
vuotiaaksi.

Hyvärilä 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Hyvärilän laitumet-perinnebiotooppialueella havaittiin peltosaarekkeessa maahan kaivettu kuoppa. Kuoppa on pyöreä, ilmeisesti rakenteeton ja jyrkkäseinäinen, kooltaan se noin 2 x 2 m ja syvyyttä sillä on noin 1,8 m. Kuoppaa ympäröi noin 1,5 m leveät matalat maavallit ja sen pohjoispuolella heti kuopan reunalla on peltoröykkiöltä vaikuttava kivikasa. Kohdetta on vaikea
havainnoida sillä sen päällä kasvaa matalaoksainen suuri kuusi ja se on aidattu. Kohde on mahdollisesti vanha kellari.

Hyvärilä 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviaita Hyväriläntilan peltojen ympärillä reunustaen tilan vanhoja peltoja. Kohde koostuu kahdesta osasta muuraamatonta ladottua kiviaitaa. Rakennuskivet on todennäköisesti saatu viereisten peltojen raivauksesta. Aidan pohjoisosalla, Kokantien pohjoispuolella on mittaa noin 55 m ja eteläosan karkeasti J-muotoisella pätkällä Kokantien eteläpuolella noin 250 m. Leveyttä aidalla on noin 1,5 m. Rakenne on sammaloitunut. Erityisesti aidan eteläosassa on nähtävissä, että vanhempaa aitaa vasten on jossain vaiheessa kasattu uudempaa peltoröykkiötä niin, että aitarakenne jää melkein uudemman röykkiön alle piiloon.

Hyvärilä 3 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kaavin Hyvärilän tilan koillispuolella, metsittyneen kukkulan harjalla havaittiin soikea maahan kaivettu kuoppa lähellä pienen kukkulan korkeinta kohtaa. Kooltaan kuoppa on noin 2 x 1,5 m ja
syvyyttä sillä on noin 0,7 m. Sijainniltaan kohde on hieman samanlainen kuin länsipuolella peltoalueen keskellä sijaitseva Hyvärilä 1 maakuoppa. Kohde on mahdollisesti vanha maakellarin paikka.

Riihikallio 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Hyvärilän tilan luoteispuolella Riihikallion alarinteellä sijaitsee pyöreähkö rakenteeton maakuoppa. Kuopalla on kokoa noin 2 x 2 m ja syvyys noin 0,6 m. Valleja ei havaittu.
Kohteen tarkastelua vaikeutti sen päälle kaadettu puu. Kohteen eteläpuolella on vanhoja metsittyneitä peltoja ja niihin liittyviä raivausröykkiöitä. Ympärillä on kuusivoittoista sekametsää.
Kohde liittyy mahdollisesti paikalla olleeseen rakennukseen, joka näkyy vuoden 1940 ilmakuvassa. Kyseessä lienee ollut Hyvärilän ulkorakennus, mahdollisesti lato.

Pieksänkoski (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kuopion Nilsiän Pieksänkosken alueella on säilynyt 1800-1900- lukujen mylly- ja sahatoimintaan liittyviä rakenteita.
Varhaisin tieto alueen myllytoiminnasta on 1776 isojakokartalle merkitty myllynpaikka. 1700- luvun myllytoiminnan rakenteita ei havaittu vuoden 2021 inventoinnissa. Kosken etelärannalla, hieman itään 1700 -luvun myllynpaikasta, on toiminut mylly 1800- luvun alkupuolelta aina 1940- luvulle saakka. Myllytoiminnan lisäksi etelärannalla on ollut myös sahatoimintaa vuodesta 1916 tai 1917 lähtien.
Kosken pohjoisrannalle on saatu myllylupa vuonna 1871 ja toiminta laajeni myös sahatoimintaan (raamisaha) vuonna 1896. Vuonna 1914 näiden yhteyteen rakennettiin vesivoimaa hyödyntävä sähkölaitos. Vesivoimalla toimivien laitosten toiminta lakkasi pohjoisrannalla joskus 1950- luvulla.
Pohjois- ja etelärantojen vesivoimalaitokset ovat käyttäneet yhteistä patoa. Alueen nykyinen pato on rakennettu vuonna 1991 1900- luvun taitteessa rakennetun padon paikalle.
Jokiuomassa on ollut myös uittorakenteita, jotka on purettu pois 1900- luvun kuluessa.

Kainuuntie, Pellonkulma (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kainuuntien historiallisen tielinja osa, joka on edelleen tiekäytössä eikä ole näin kiinteä muinaisjäännös.
Tie Kuopiosta Leppävirralle uusittiin täydellisesti 1957-1967. Sitä ennen tielinja on kulkenut ainakin 1920 luvun lopulle asti jokseenkin tarkalleen 1700-luvun lopun tien linjauksen kohdalla, todennäköisesti vastaten myös varhaisempaa tien linjausta. Tielinja on 1700-luvulla kulkenut Kuopiosta Juvan kautta Mikkeliin haarautuen Juvan pohjoispuolelta Rantasalmen kautta Savonlinnaan sekä Juvan kirkolla myös Puumalan kautta Viipuriin. Tie on ollut Itä-Suomen keskeinen valtaväylä ilmeisesti jo 1600 luvulta lähtien. Vanha ratsutie rakennettiin ja levennettiin kärrykelpoiseksi Kustaa III:n toimesta 1700-luvun lopulla. Suomen viimeinen kuningas Kustaa IV Adolf on matkustanut tätä tietä Leppävirran kautta Kuopioon 1800-luvun alussa. Tästä matkasta tie sai paikkakuntalaisten puheissa nimen”kuninkaantie”. Tietä on nimitetty Kainuuntieksi ja Kuninkaantieksi. Tietä ovat kulkeneet sekä Ruotsin että Venäjän sotajoukot Suomen sodassa v. 1808-9, ja sen varsille sijoittuu useita kahakoita ja taistelupaikkoja, joista yksi on Paukarlahdessa.

Kainuuntie, Humalamäki (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kainuuntien historiallisen tielinja osa, joka on edelleen tiekäytössä eikä ole näin kiinteä muinaisjäännös.
Tie Kuopiosta Leppävirralle uusittiin täydellisesti 1957-1967. Sitä ennen tielinja on kulkenut ainakin 1920 luvun lopulle asti jokseenkin tarkalleen 1700-luvun lopun tien linjauksen kohdalla, todennäköisesti vastaten myös varhaisempaa tien linjausta. Tielinja on 1700-luvulla kulkenut Kuopiosta Juvan kautta Mikkeliin haarautuen Juvan pohjoispuolelta Rantasalmen kautta Savonlinnaan sekä Juvan kirkolla myös Puumalan kautta Viipuriin. Tie on ollut Itä-Suomen keskeinen valtaväylä ilmeisesti jo 1600 luvulta lähtien. Vanha ratsutie rakennettiin ja levennettiin kärrykelpoiseksi Kustaa III:n toimesta 1700-luvun lopulla. Suomen viimeinen kuningas Kustaa IV Adolf on matkustanut tätä tietä Leppävirran kautta Kuopioon 1800-luvun alussa. Tästä matkasta tie sai paikkakuntalaisten puheissa nimen”kuninkaantie”. Tietä on nimitetty Kainuuntieksi ja Kuninkaantieksi. Tietä ovat kulkeneet sekä Ruotsin että Venäjän sotajoukot Suomen sodassa v. 1808-9, ja sen varsille sijoittuu useita kahakoita ja taistelupaikkoja, joista yksi on Paukarlahdessa.

Laatanlampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Joensuuntiestä noin 50 metriä pohjoiseen metsäpolun varrella on hiilihauta ja multapenkillisen rakennuksen perustukset, jossa uuninpohja.
Hiilihauta on noin 3 metriä halkaisijaltaan valleineen ja 0.5 metriä syvä. Hiilihaudasta noin 5–10 metriä itään on multapenkillisen rakennuksen perustus, läpimitaltaan noin 5–6 metriä. Rakennuksen yhdellä nurkalla on halkaisijaltaan noin 2,5 metriä uunin jäännös, jonka viereen tehdystä koekuopasta löytyi tiilensiruja.
Vuoden 1777 isojakokartalla kohdalla ei ole merkintää.

Suotaival (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kuopio-Riistavesi maantie näkyy 1840- luvun pitäjänkartalla (3333_01 Kuopio, Riistavesi). Tiepohjana oli ilmeisesti vanha polkutie Kuopiosta Karjalan suuntaan. Suotaipaleen kivisilta on koottu luonnon- ja lohkokivistä todennäköisesti 1800-1900- lukujen vaihteessa. Vanha kivisilta ylittää Sourunlammesta Kallaveteen johtavan ojan. 1940- luvun lopulla tie oikaistiin tältä kohdalta ja uusi tielinja kulkee noin 40 metrin päässä. Sillan päällä kulkee ruohottunut polku. Sillan kivirakenteesta näkyy selkeästi vain sen eteläpuoli, pohjoispuoli on kasvillisuuden peitossa.

Varposaari (1000047575) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Varposaaren eteläosassa sijaitsee neljä kiviaidan pätkää. 1840- luvun pitäjänkartan perusteella Varposaaren ensimmäiset pellot ovat sijainneet tällä alueella. Suurin osa rakenteista kiertää alueen muuta maastoa hieman korkeampaa mäkeä. Ympärillä on vanhoja peltoja.
Aidat ovat muuraamattomista luonnonkivistä ladottuja. Rakennuskivet on todennäköisesti saatu viereisen pellon raivauksesta. Pohjoisessa kivet on ladottu jyrkää rinnettä vasten niin, että se muistuttaa enemmän seinää kuin aitaa. Aidan leveys on noin 1,5 m, paitsi pohjoisosan seinämäisessä kohdasa, jossa rakenteen leveys on yksi kivikerta. Aidanpätkillä on mittaa seuraavasti: pohjoisosan itä-länsisuuntainen osa noin 15 m, keskinen suora luode-kaakkosuuntainen osa noin 40 m, keskinen L-muotoinen osa noin 50 m ja eteläinen luodekaakkosuuntainen osa noin 20 m.

Talasniemi (1000047743) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hylky sijaitsee Kuopion keskustasta noin 3,5 km pohjoiskoilliseen Kellomäen pohjoispuolella, Talasniemestä koilliseen. Rannassa on ollut laituri, jonka kivirakenteita on jäljellä pohjassa. Laiturille johtaa vanha tien pohja. Hylyn yli kulkee kaapeli, joka on merkitty rantaan kyltillä.
Puisen aluksen hylky makaa muutaman metrin päässä rannasta noin kolmen-viiden metrin syvyydessä rantapenkereessä. Hylky makaa lähes länsi-itä suuntaisena ja on uponnut kölilleen. Viistokaikuluotauskuvasta saa hyvin käsityksen aluksen muodosta. Se on kooltaan noin 14,5 metriä pitkä ja viisi metriä leveä.
Alus on tasasaumainen ja siinä on parikaaret. Se on tasaperäinen ja suippokeulainen. Polvet ovat luonnollisesti kaareutuvista juurakoista rakennetut. Aluksessa on ollut sisälaudoitus. Se on rakennettu käyttäen taottuja rautanauloja. Hylky on pahoin rikkoutunut erityisesti kyljistään. Sijainti on aalloille ja jäille altis ja havaittavissa oli 2021 myös melko viimeaikaisia muutoksia, kuten irronneita lankkuja, joissa näkyi nauloja, jotka eivät olleet vielä pahoin krustittuneet. Tämä viittaa siihen, että naulat ovat olleet paikoillaan puun sisällä vielä suhteellisen vähän aikaa sitten. Muutoin rautanaulat olivat suurten ruostekrustien peittämiä. Puuaines on hyvin kulunutta ja kylkilautoja ja muita rakenneosia on irronnut paikoiltaan. Niitä on hylyn päällä ja sisällä sekä levinneenä ympäristöön. Köli on ulkopuolelta osittain näkyvissä ja näkyviltä osin se on ehjä. Hylyn sisällä on paksusti sedimenttiä ja on mahdollista, että pohjaosa on paremmin säilynyt. Kansirakenteita ei havaittu.
Hylyn päämitat viittaavat siihen, että kyseessä saattaa olla ns. eväskontti, eli pitkän matkan linjahinaajana käytetyn höyrylaivan kylkeen kiinnitetty eräänlainen proomu, josta hinaajaan otettiin evästä eli halkoja. Toinen vaihtoehto on se, että alusta on käytetty varppauksessa.
Rakentamisajankohta saattaa olla väljästi 1800-luvun loppupuolelta aina 1930-luvulle asti (Museoviraston Hannu Matikan arvio 2023). Puunäytteiden otto ja analysointi saattaisi antaa tarkempaa tietoa rakennuspuiden kaatoajankohdasta ja siten aluksen rakentamisajankohdasta.

Harsukangas sotilaslentokenttä (Kulkuväylät)
Moderni; Harsukankaan sotilaslentokenttä sijaitsee Rautavaaran Kangaslahdessa nykyisen toiminnassa olevan harrastelentokentän alueella. Kenttä oli sotilaskäytössä jatkosodan alussa 22.6. - 10.7.1941. alussa, jolloin sinne oli sijoitettuna LL 14 toinen lentue. Alue on kuivaa mäntykangasta ja maaperä on moreenia. Alueella sijaitsee edelleen sotilaslentokenttään liittyviä rakenteita, jotka on havaittu Metsähallituksen inventoinnissa 2012.
Alueella on kolmen lentokonekorsun jäännökset, tilapäismajoittumiseen viittaavia rakennusjäännöksiä sekä saunan pohja. Ensimmäinen lentokonekorsu (Harsukangas lentokonekorsu 1 ) sijaitsee Kangaslahdentien läheisyydessä, tien itäisellä puolella. Siitä on erotettavissa sekä lentokoneen peräsimen että siipien paikat. Kaksi muuta lentokonekorsua (Harsukangas lentokonekorsut 2 ja 3) vastaavat ensimmäistä joskin lentokonekorsu 2 on kärsinyt jonkinasteisia tuhoja myöhemmän hiekanoton yhteydessä. Lentokonekorsusta 1 noin 200 m etelään on havaittavissa kooltaan 14x9 m majoituskorsun (Harsukangas majoituskorsu) jäännökset. Korsun hirsirakenteita on säilynyt sisäänkäynnin kohdalla. Noin 1,6 km päässä lentokonekorsusta 1, nykyisen lentokentän länsipuolella on pilariperustaisen saunan (Harsukangas sauna jäännös) jäännös. Sauna on ollut kooltaan noin 6x6 m. Lentokonekorsusta 1 noin 530 m pohjoiseen on kaksi maakuoppaa. Mahdollisesti telttamajoitukseen liittyvät maakuopat ovat halkaisijaltaan 8 ja 10 m.

Kainuuntie, Pönttömäki (Kulkuväylät)
Historiallinen; 1700-luvun puolivälissä valmistuneen Savo Pohjanmaa -maantien edelleen käytössä oleva osuus. Linjaus on ajettavassa kunnossa ja osin käytössä tonttiliikenteelle. Vähemmän käytössä olevalla osuudella tien pinnassa pinnoitetta, muuten tie on soratienä.

Kainuuntie, Ahvenmäki (Kulkuväylät)
Historiallinen; Osa 1700-luvun puolivälissä valmistunutta Savo-Pohjanmaa maantietä. Tie on edelleen käytössä ja se on päällystämätön. Tie on pienipiirteinen ja istuu maisemaan hyvin. Linjaus henkiin edelleen vanhaa kulkureittiä ja sen tunnelmaa.

Kainuuntie, Häikiä (Kulkuväylät)
Historiallinen; Edelleen käytössä oleva osa 1700-luvun puolivälissä valmistunutta Savo-Pohjanmaa maantietä. Tietä on levennetty, mutta sen linjaus noudattelee vanhaa. Kahdessa kohdin tien reunoilla on matalia kivipaasia sillankaiteena, vastaavanlaiset ratkaisut ovat Pohjois-Savon alueella melko harvinaisia.

Kainuuntie, Härkäjärventie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Edelleen käytössä oleva Savo-Pohjanmaan maantiehen kuulunut tieosuus, joka on valmistunut 1700-luvun puolivälissä.

Kainuuntie, Kaidanlampi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Edelleen käytössä oleva osa 1700-luvun puolivälissä valmistunutta Savo-Pohjanmaan maantietä.

Levälampi (1000048199) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pielaveden ja Keiteleen rajalla, Levälammen ja Levälamminniittujen välissä on aikanaan sijainnut talo viljelyksineen. Paikalta löytyi talon kivijalan sekä kivisen uunin jäännös, näiden vierestä toinen todennäköinen uunin jäännös – kiviröykkiö, joka sijaintinsa ja muotonsa perusteella on tulisija, ja kokonsa perusteella uuni eikä kiuas, mutta rakenteen päälle kaatuneiden puiden ja sitä ympäröivän kasvillisuuden tähden asiaa ei voitu varmistaa. Näiden lisäksi löytyi kiviseinäisen kaivon jäännös; 27 viljelyrauniota; resentimpi puurakenne (yli 2 m korkean laudoista tehty seinän pätkä – ehkä ladon yhden seinän jäännös); rajamerkki Pielaveden ja Keiteleen rajan kulmassa, johon liittyy kolmantena tontinraja (sammaloitunut kiviröykkiö, n. 2 m x 1,2 m, korkeus n. 0,4 m, keskellä punainen muovinen aurausviitta); sekä Keiteleen puolelta, soistuneelta alueelta läheltä Levälammen rantaa mahdollinen muokattu lähde/kaivo/eläinten juottopaikka (neliskulmainen, jyrkkäseinämäinen veden täyttämä kuoppa, n. 1 m x 1 m, syvyys vähintään 1 m).
Pitäjänkarttaan on kohteen sijaintiin merkitty Levälammen talo. Vuoden 1973 peruskartassa paikalla on vielä peltoja ja niiden yhteydessä maatalousrakennuksia, samoin kuin vanhassa ilmakuvassa vuodelta 1948, mutta jälkimmäisessäkin asuinrakennusten paikalla kasvaa jo puita. Toisen uunin päällä oli myös iäkkään kuusen kanto, ja näistä asioista voidaan päätellä itse talon luultavasti autioituneen jo 1800-luvun puolella.
Osaa sen pelloista on kuitenkin viljelty vielä viime vuosisadan puolivälin jälkeen, samoin kuin
Levälamminniittuja hieman pohjoisempana, Kämppäkankaan lounaispuolella. Mainitun Kämppäkankaan länsiosassa on nimensä mukaisesti ollut ainakin vielä 1948 myös joitain (Levälammin taloa myöhäisempiä) rakennuksia, mutta niistä ei inventoinnin aikaan ollut enää mitään näkyvää jäljellä.

Pörsö 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Runsaat 200 m Pörsönvuoren laelta itäkoilliseen ja 150 m Pörsön talon rauniolta eteläkaakkoon sijaitsee pienessä ympäröivää nuorta metsää hieman varttuneemmassa metsikössä asuinrakennuksen pohja sekä uunin jäännös. Rakennuksesta on säilynyt n. 14 m x 8 m kivi- ja maaperustus, sekä koillisnurkassa kivisen tulisijan, todennäköisesti uunin jäännös, halkaisija 3 m ja korkeus n. 1,5 m. Päätellen uunin päällä kasvavasta melko suuresta männystä rakennus on ollut hylättynä vähintään 100 vuotta, ja päätellen siitä, että vanhassa ilmakuvassa vuodelta 1948 paikalla näyttää jo tuolloin kasvaneen varttuneen oloista metsää, rakennuksen tyhjilleen jäämisestä on vielä selvästi kauemmin. Pitäjänkartalla alueelle ei ole merkitty mitään.

Lapinsalo (1000048201) (Maarakenteet)
Historiallinen; Lapinsalosta lounaaseen, n. 20 m Kangaskyläntiestä pohjoiseen ja tien toisella puolen sijaitsevasta vapaa-ajanrakennuksesta n. 60 m koilliseen sijaitsee vanhan maakellarin jäännös. Päätellen kellarin vallin päällä sijaitsevasta hyvin paksusta, täysin lahosta kannosta, kellarin on täytynyt olla hylättynä selvästi yli 100 vuotta. Pitäjänkarttaan on arviolta 300–500 m kellarin sijainnista länteen merkitty nimetön torppa, johon kellari voisi liittyä.

Piilola (1000048202) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaunissuon, Matosuon ja Suurisuon välissä sijaitsevalla pienellä kankaalla jolla on paikannimi Piilola, on sijainnut torppa tai talo. Pitäjänkartalla alueelle on merkitty pieni nimetön asuinrakennus viljelyksineen. Huolimatta alueella kasvaneesta paikoin havainnointia vaikeuttaneesta runsaan 10 vuoden takaisen avohakkuun jälkeisestä vesakosta paikalta tavattiin kolmen rakennuksen kivijalkojen jäänteitä, joista yhdessä myös oletettava tulisijan jäännös. Rakennusten pohjat olivat metsätöissä vaurioituneita, eikä niiden tarkempia mittoja täten pystytty selvittämään. Näiden lisäksi löytyi 20 viljelyröykkiötä vaihtelevassa kunnossa – näiden halkaisijat vaihtelivat 1–3 m ja korkeus 40–80 cm välillä. Löytyneiden rakennusjäänteiden pienehkön koon ja vähäisen määrän sekä pitäjänkarttaan merkityn asuinpaikan pienuuden perusteella paikalla lie ennemmin sijainnut torppa kuin talo. Päätellen siitä, että vanhassa ilmakuvassa vuodelta 1948 paikka on jo lähes täysin metsittynyt, eikä rakennuksista tai viljelyksistä näy varsinaisia merkkejä, paikka lienee autioitunut jo 1800-luvun puolella.

Kainuuntie, Oikearanta (Kulkuväylät)
Historiallinen; 1700-luvun puolivälissä valmistuneen Savo-Pohjanmaan maantien osa. Tielinja on edelleen metsätalouskäytössä. Sen sivustoilla erottuu kallioleikkauksia, joista osa voi olla jo varhaista louhintaa. Tielinjaus on pienipiirteinen ja tuo hyvin esille varhaisten maanteiden pienipiirteisyyttä. Tien osa on ollut liikennekäytössä vielä 1950-luvulla.

Kainuuntie, Melanen (Kulkuväylät)
Historiallinen; 1700-luvun puolivälissä valmistuneen Savo-Pohjanmaan maantien edelleen käytössä oleva osa, joka on pieneltä Paalimäen kohdalla osin levennetty, mutta muilta osin kapeampia ja osin ajettavissa vain maastoautolla tai traktorilla.

Virssuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on luonnonkivistä rakennettu ja osin sementillä tiivistetty pyöreä kivirakenne, jonka halkaisija on noin 3 metriä ja korkeus noin 1,6 metriä. Rakenteen länsipuoli on peitetty hiekalla, jota on noin 1,5 metrin paksuudelta. Itäpuoli rakenteesta on ilmeisesti romahtanut, joskin maassa ei ollut näkyvillä niin paljon romahtaneita kiviä, kuin rakenteeseen olisi luullut kuuluvan. Rakenteen sisäosan kivetyssä osassa kiviä on 1–2 kerrosta. Rakenteen merkitys on tuntematon, mutta se ajoittunee aikaisintaan 1800-luvun loppuun.

Lumikangas (1000049424) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kallioisen Lumikankaan eteläpäässä, mäen idästä ja etelästä kiertävän metsätien hangassa, 1800-luvun torpan paikalla on niittymäinen aukio, piha, jonka reunoilla kasvaa kuusivaltaista metsää, pohjoiseen jatkuu entinen peltoalue, missä kasvoi inventoinnin aikana korkeaa aluskasvillisuutta.
Paikalla erottuu ainakin neljä luonnonkivistä ja/tai maasta koostuvaa rakennuksen perustusta, jotka ovat kooltaan n. 5-6 x 4-5 metriä. Niistä kahdessa on luonnonkivistä koostuva tulisijan jäännös (alakohteet 1 ja 3), jotka ovat n. 1,5-2 m halkaisijoiltaan ja n. 0,7-1 m korkeita, yksi perustuksista on kellari (alakohde 6).
Alakohde 1 tulkittiin asuinrakennuksen perustukseksi, se on kooltaan n. 6 x 4 metriä. Toinen tulisijallinen perustus on n. 5 m halkaisijaltaan. Alakohde 7 on rakennuksen perustus ja kooltaan n. 6 x 5 m, siinä on n. 1 m syvä kuoppa keskellä, koillispuolella on pieni kumparemainen kohta, ja siinä on myös kuoppa. Pihaksi hahmottuvan alueen lounaiskulmassa oleva perustus voi olla myös osa rakennuksen perustusta.
Kellarin pohja sijaitsee pihan luoteisosassa, se on kooltaan n. 5 x 4 m, lisäksi alueella on yksi selvästi erottuva n. 2 m halkaisijaltaan oleva ja 0,5 m korkea raivausröykkiö (alakohde 2).
Noin 80 m koilliseen on kaivon jäännös, se sijaitsee maastokartalle merkityn lähteen länsipuolella. Kaivossa on jäljellä puurakenteita, seinämissä erottuu kiilattuja kiviä, reunoja on vahvistettu myös isoilla kivillä. Kaivo on ollut käytössä lähihistoriaan asti. Inventoinnin aikana osa jäännöksistä erottui huonosti rehevän ja korkean pintakasvillisuuden takia. Joidenkin rakenteiden päällä kasvaa isojakin puita.
Paikallisen tiedon mukaan Lumikankaan torppa on perustettu 1800-luvulla, tarkempi perustamisajankohta ei ole tiedossa. Paikalle on merkitty Lumikankaan torppa ja sen lähipellot 1800-luvun puolivälissä laaditulle pitäjänkartalle, itäpuolelle Kourupuron varteen on merkitty niittyjä. Vuoden 1972 peruskartalle on merkitty muinaisen torpan pihapiiriin yksi rakennus ja pelto, pelto ylsi n. 150 m pohjoiseen. Pohjoiseen pellon itäpuolelle on merkitty kolme rakennusta, niistä keskimmäisen kohdalla on nykyisin kämppä.

Suolamminsuo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Laajan Suolamminsuon länsipuolella, kaakkois-luoteissuuntaisen moreenimäen kaakkoispäässä, metsätien lounaispuolella, mökin pihapiirissä ja sitä ympäröivässä metsässä sijaitsee viljelysröykkiöitä ja rakennuksen jäänteitä. Puusto on varttunutta kuusivaltaista metsää.
Paikalla on 16 kaskiröykkiötä tai muuta viljelysröykkiötä, pääosa röykkiöistä on halkaisijoiltaan n. 1,5-2,5 m ja n. 0,4-0,5 m korkeita. Lisäksi alueelta havaittiin kaksi n. 6 m vallien reunoista mitattuna olevaa kellaria (alakohteet 16 ja 18), n. 20 m halkaisijaltaan oleva pelto (alakohde 21), jonka ympärillä on kiviaitaa/aitamaisia röykkiöitä. Tämän tyyppinen pelto on voinut olla esim. perunaviljelmä. Alakohde 14 on muodoltaan kulmikas n. 1,5 m halkaisijaltaan oleva röykkiö, jossa esiintyy palaneita kiviä. Pihapiirissä olevan mökin itäpuolella on tulisijallisen asuinrakennuksen perustuksen jäännös, joka on pahoin hajonnut,rakennuksen pohja-ala on ollut arviolta n. 6 x 4 m, pohjoisosassa erottuu eteiseksi tulkittava osa. Luonnonkivistä koostuva tulisijan jäännös on n, 1,5 m halkaisijaltaan ja yli 1 m korkea. Jäännösten pintaa peittää kasvillisuus, joidenkin päällä kasvaa varttuneitakin puita.
Pohjois- itäpuolella kulkevan metsätien reunalla havaittiin röykkiöitä, jotka ovat syntyneet tieojan kaivussa.
Paikalle ei ole merkitty rakennuksia tai viljelyksiä 1700-1800-luvun kartoille. Vuoden 1972 peruskartalle paikalle on merkitty viljelämätön pelto, mutta ei rakennuksia. Karttatarkastelun perusteella kohde ajoittuisi ainakin 1900-luvun puolelle, mutta kaskiröykkiöt ja rakennuksen jäännös vanhempaan viljelyyn. Noin 300 m pohjoisempana on ollut myöhäisempi pelto, joka on merkitty vielä vuoden 1991 peruskartalle.

Kainuuntie, Humalajoentie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kainuuntie on ollut Itä-Suomen keskeinen valtaväylä ilmeisesti jo 1600 luvulta lähtien. Vanha ratsutie rakennettiin ja levennettiin kärrykelpoiseksi Kustaa III:n toimesta 1700-luvun lopulla. Tietä (tai reittiä) on nimitetty Kainuuntieksi ja Kuninkaantieksi.
Humalajoen alueella tielinja on kylä-, tilus- ja metsätienä. Se kulkee Humalajoen pohjoispuolella noin 350 metrin matkan kylätienä eli Humalajoentienä. Juusolan tilan länsipuolella historiallinen Kainuuntie erkanee pelto-, tilus- ja metsätieksi, jollaisena se jatkuu noin 400 metriä ja sitten jatkuu metsätienä noin 90 metriä metsäautotien kääntöpaikalle saakka. Siitä edelleen pohjoiseen Kainuuntie jatkuu kaikille autoille ajokelpoisena tienä.
Peltotien osuus on hiukan korotettu ja pengerretty. Reunasta reunaan sen leveys on noin 5,5 metriä mutta käytännössä kulkukelpoisena on noin 4 metrin levyinen tieosuus. Metsätienä se on paikoin selvästi pengerretty ja korkeudeltaan puolisen metriä. Vuoden 1939 ilmakuvasta voi päätellä, että Kainuuntie on ollut vielä silloin aktiivikäytössä.
2023 maastossa inventoitu tieosuus asettuu suoraksi jatkoksi Kainuuntie, Humalamäen kohteelle. Tien kulku on osan matkaa merkitty aiempaan inventointiraporttiin (Jussila et al. 2011).

Kainuuntie, Kuvansinjoki (Kulkuväylät)
Historiallinen; Savo-Pohjanmaa maantien vanha tielinjaus, joka on kulkenut tästä vielä 1950-luvulla. Siltapengerrystä näkyy Varkauden puoleisella rannalla mutta siitä ei havaittu jälkiä Kuvansijoen etelärannalla, Joroisten puolella.

Luostanjoen silta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Luostanjoen kohdalla, Luostanlinnan suovankilan alueelta vajaat 150 metriä koilliseen, on jokiuoman molemmilla rannoilla sillanjäännökset. Paikalla on kiveykset – siltarakenteen harmaakiviperustukset, joiden maksimileveys on noin 5 metriä ja korkeus metrin verran. Siltarakenteen kiveykset on kasattu kylmämuuraamalla. Joen kaakkoisrannalla, siltarakenteen kahden puolen, näkyy jokiuoman massiivista perkuukivikkoa.
Paikallisen perimätiedon mukaan alkuperäinen silta on Luostanlinnan työkomppanian (1859–1880) vankien rakentama. Historiallisen kartta-aineiston perusteella näyttää kuitenkin siltä, että paikalla on ollut tie ja silta jo aiemmin. Silta on selvästi merkitty vuoden 1929 jakokartalle, mutta samalla paikalla näyttää olevan silta ja tie myös vuosien 1845–1847 pitäjänkartoilla. Merkintä on karttojen taitekohdassa, mikä vaikeuttaa tulkintaa. Sen sijaan vuoden 1838 isojakokartalle siltaa ja tietä ei ole merkitty. Silta on merkitty vielä vuoden 1954 halkomiskartalle, mutta vuoden 1975 peruskartalla sitä ei enää ole. Sama on havaittavissa vanhoissa ilmakuvissa: vuoden 1957 ilmakuvassa silta näkyy mutta ei enää vuoden 1969 kuvassa. Kyläläisten kertoman mukaan silta purettiin, kun jokiuoma perattiin uittoa varten 1960-luvulla. Luostanjoen silta lienee ollut samankaltainen kuin Ylä-Luostan silta, josta on valokuva vuodelta 1923 (Aarno Liuksialan kokoelma, Lusto).
Kohteen rajaus on tehty näkyvien rakenteiden perusteella. Kohteen koordinaatit ovat vuoden 1957 ilmakuvan perusteella luoteisrannalla N 7026593 ja E 579882 ja kaakkoisrannalla N 7026583 ja E 579905.

Hankamäki-Yläluosta maantie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Käytöstä poistunut 1800- luvun maantien osuus Hankamäen ja Ylä-Luostan välillä.
Vuoden 1838 isojakokartalle ja vuosien 1845–1847 pitäjänkartoille on merkitty suunnilleen itä–länsi-suunnassa kulkeva maantie. Osa tiestä on merkitty vuosien 1975–1976 perus-kartoille Yläluostantien eteläpuolelle kärrytienä tai tilapäisenä autotienä, jollaisena se on myös nykyisellä maastokartalla. Tie näkyy selvästi vinovalovarjosteissa.
Hirvivaarantien ja Korpikoskentien välisellä osalla (N 7027663 ja E 580946) vanha maantie on nykyisin pääosin jalan ja traktorilla kuljettavassa kunnossa. Aivan Korpikoskentien itäpuolella, pellonlaidassa (N 7027666 ja E 580615) tie saattaa olla osittain pelloksi muokattua. Heti Korpikoskentien länsipuolella, tien varressa ja maatilan pihapiirissä, vanhan maantien kohta on tasattua ja aktiivikäytössä. Kauempana lännessä, Purolan tilan luoteispuolella, se on metsätienä (N 7027624 ja E 580492), jonka kohdalla kasvaa nuoria lehtipuuntaimia. Yläluostantien varrella, Heinäsuon tilan eteläpuolella (N 7027661 ja E 580150), vanha maantie on kasvamassa umpeen.
Yläluostantien pohjoispuolella tien kulku ei näy vuosien 1975–1976 peruskartolla minkäänlai-sena kulku-urana. Vinovalovarjosteissa erottuu tällä kohdin joitain kuoppia. Maastossa ei näkynyt mitään polkua tai muuta tiehen viittaavaa, mutta pieniä sorakuoppia paikalla on (noin N 7027689 ja E 579492). Alueella on tehty aukkohakkuu hiljattain ja maapohja on myllätty. Hirvivaarantien itäpuolinen osuus (N 7027663 ja E 581392) vanhasta maantiestä on kunnostettua metsäautotietä.
Vuoden 1957 ilmakuvasta on havaittavissa, että 50-luvulla vanha maantie on ollut alueen ainoa itä–länsi-suuntainen maantie. Ylä-Luostantietä ei vielä näy kuvassa, mutta vuoden 1969 ilmakuvassa se jo on. Ilmakuvien ja vanhojen karttojen asemoinnin perusteella osa vanhasta maantiestä lännen puolella on jäänyt uuden Ylä-Luostantien alle.

Luostanlinna suovankila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on sijainnut Luostanlinnan työkomppanian eli suovankilan (1859–1880) rakennuksia.
Kuopion läänin työkomppania (1859–1880) perustettiin Rautavaaran kappeliin, Luostanjoen varrelle, Ylä- ja Alaluostan kylien väliin. Työkomppaniasta käytettiin yleisesti nimitystä Luostan työlaitos tai Luostanlinna ja sinne tuomittiin miehiä lähinnä irtolaisuuden takia. Hoidokit työskentelivät laitoksen ulkopuolella kaivaen suonkuivatusojia pientä korvausta vastaan. Luostanlinnan paikka valikoitui laajojen soiden sekä alueen syrjäisyyden perusteella. Komppania sijoitettiin kruunun omistamaan asumattomaan erämaahan, jotta se saatiin eristettyä tavallisista kansalaisista ja jotta pakeneminen olisi ollut vaikeampaa. Ensimmäiset vangit saapuivat Luostaan kesäkuussa 1860 ja keskittyivät laitokselle johtavan tien rakentamiseen. Suonkuivatuksen lisäksi vankien muihin töihin kuuluivat muun muassa lautojen sahaaminen, tiilten teko, tervan poltto, peltojen raivaus, Luostanjoen perkaus ja metsätyöt.
Vankilan lakkauttamisen jälkeen rakennuksia purettin ja rakennustarpeita siirrettiin muualle muihin rakennushankkeisiin. Alueella oli inventointiajankohtana näkyvissä kolmen rakennuksen perustuksia. Vuoden 1957 ilmakuvan perusteella ainakin suurin osa niistä on jo silloin ollut purettuina.
Rakennuksista lounaisin, lähinnä Luostanlinnantietä oleva sijaitsee tontin 687-414-23-18 itäosassa ja tontin 687-414-23-7 eteläkulmauksessa (noin N 7026446 ja E 579832). Paikalla on suorakaiteen muotoisen rakennuksen lähes yhtenäisistä kiviriveistä koostuva harmaakivi-perustus, jonka laajuus on noin 15 x 8 metriä. Perustuksen pitkä sivu on Luostanlinnantien suuntainen.
Toinen suorakaiteen muotoinen perustus on tontin 687-414-23-7 pohjoisnurkassa (noin N 7026514 ja E 579840). Sen laajuus on näkyviltä osin vähintään 25 x 10 metriä, ja kivijalan maksimikorkeus on noin 1,5 metriä alarinteen puolella. Perustus on ainakin osittain lohkokivistä kylmämuurattu. Luoteispäädyn yhdessä lohkokivessä (noin N 7026508 ja E 579833) on hakkaus HI 1871.
Kolmas ja pohjoisin kivijalan jäännös (noin N 7026523 ja E 579828) sijaitsee tontilla 687-414-23-17. Rakennuksen jäännöksen laajuus on näkyviltä osin ainakin 18 x 6 metriä, ja har-maakiviperustuksen maksimikorkeus on 0,8 metriä.
Alue, jolla kiviperustuksia on näkyvissä, rajoittuu lounaassa Luostanlinnantiehen, luoteessa Luostanjoen rantaan menevään polkuun eli pitäjänkartoille merkittyyn vanhaan maantiehen, kaakossa tonttiin 687-414-23-31 ja koillisessa tonttien 687-414-23-7 ja 687-414-23-17 tonttirajaan. Alueen laajuus on noin 100 x 50 metriä. Kaikki havaitut jäännökset sijaitsevat asutuilla tonteilla.

Myllykoski (1000049626) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tiilikkajoen Myllykoskessa on ollut myllyn paikka joen itärannalla Rautavaaran puolella, Lapinlahden ja Rautavaaran raja kulkee Tiilikkajoessa. Myllykoskessa on kuitenkin säilynyt myös huolellisesti ladottua uittoperinteeseen liittyvää kivisuistetta.
Vuoden 1950 ilmakuvan perusteella suistetta on ollut kosken yläjuoksulla noin 100 metriä ja alajuoksulla 60 metriä. Suisteiden välissä on ollut vanhan ilmakuvan perusteella patoallas kosken suvantokohdassa.
Inventoinnissa ei ollut mahdollista selvittää tarkemmin suisteiden jäljellä olevaa kokoa, koska joen virtaus oli voimakas ja rannat vedenpeitossa, johtuen runsaista sateista, mutta suisteet on ilmeisesti suurimmaksi osaksi purettu. Alajuoksulla ei havaittu suisteesta merkkejä, tosin aluetta ei päästy tarkastelemaan lähemmin. Yläjuoksun suisteesta saatiin pari kuvaa ja koskea kuvattiin kuvauskopterilla, jonka perusteella näyttäisi, että eteläjuoksulla ei suisteita ole. Tosin kasvillisuus peittää kosken rannat, joten varmuutta tähän ei saatu. Jokea alaspäin, Myllykosken ja Vongankosken välissä on vielä kahdessa kohtaa noin 150 metrin mittaisia suisteen tapaisia kivivalleja, jotka on vain kasattu ilman reunaladontaa joen rannan tuntumaan pitkänomaiseen muotoon suisteiksi. Toinen kohteista, joka alkaa noin 250 Myllykoskesta etelään, on alakohteena, koska se kuului inventoitavaan alueeseen, mutta toinen tällainen suiste on Koskelan talon eteläpuolella ja se jäi inventointialueen ulkopuolelle ja sen tarkastaminen keskeltä jokea olisi ollut mahdotonta.
Kohde sijaitsee RKY-alueella, Tiilikanjoen uittorakenteet. Sen kohdekuvauksessa on seuraavaa tietoa:
Älänteen eteläpuolella ja joki toimi pitkään uittoväylänä. Myllykoskeen rakennettiin uittoa varten 1920-luvun taitteessa noin 20 metriä pitkä, molemmin puolin uomaa oleva kivisuiste. Puutavaran uitto puroja pitkin alkoi Tiilikanjoen seudulla 1870-luvulla. Tiilikkajoen väylän uittosääntö on vuodelta 1922. Suisteet ja säästöpadot rakennettiin puutavaran irtouittoa varten, joka tapahtui kevättulvan aikaan. Säästöpadoilla säädeltiin veden korkeutta patoamalla joen yläpuolista järveä. Suisteita tehtiin koskipaikkoihin sujuvan tukinkulun mahdollistamiseksi. Tiilikanjoen uittorakenteet kuuluvat valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Tiilikanjoki perattiin uiton tarpeitten takia 1950-luvulla. Samalla vuosikymmenellä uitto myös loppui. Tiilikanjokea on kunnostettu kanoottireitiksi.

Tiilikkajoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Älänteen eteläpäässä, Tiilikkajoen joenniskalla, sen länsirannalla. Soisen ranta-alueen reunalla, mistä mäntykangas alkaa, on kelopuu, jossa on Hackman & Co -yhtiön leima. Leima on hieman U-kirjaimen tai kuun sirpin muotoinen, riippuen mistä suunnasta sitä katsoo. Kooltaan se on noin 3 cm ja se on isketty puuhun rinnan korkeudelle. Metsämuseon verkkosivuilla on kysytty leimasta ja museon on todennut, että ”leima on 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa ollut käytössä Hackman & Co:lla”. Leimoja käytettiin savotoissa kaadettavien puiden leimaukseen.

Vongankosken silta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tiilikanjoella Lapinlahden ja Rautavaaran rajalla. Tiilikanjoen ylitse kulkeneen sillan kiviset perustukset ovat näkyvissä joen molemmin puolin 70 metriä nykyisen sillan ja Varpaisjärventien pohjoispuolella. Kiviset perustukset on ladottu luonnonkivistä, ne ovat noin 3 metriä korkeat joen äärellä ja 6–7 metriä leveät. Joen päällä oleva siltarakenteet on purettu. Silta on ollut käytössä 1950-luvun alkuun, sillä historiallisissa ilmakuvissa vanha silta ja tie on ollut käytössä vielä vuonna 1950, mutta vuoden 1957 ilmakuvassa uusi silta ja tie on rakennettu ja vanha silta purettu. Uusi tie oikaisi vanhan tien eteläpuolelta ja yhdistyi vanhaan tiehen taas parin kolmen sadan metrin päässä. Vanha tieura näkyy edelleen maastossa sillan läheisyydessä, mutta katkeaa hiekkakuoppiin noin 100 metrin jälkeen.
Paikalla on kulkenut Varpaisjärven ja Rautavaaran välinen tieura ilmeisesti jo 1800-luvulla, sillä se on merkitty vuoden 1847 pitäjänkarttaan Varpaisjärven puolella. Samanaikaiseen Rautavaaran puolta esittävään karttaan on sen sijaan kirjoitettu ”1899 ehdotettu kylätie”, joten on mahdollista, että Varpaisjärven puolen tieura on ollut olemassa jokeen asti tai sitten karttaan on myöhemmin lisätty tie.

Kuokanniemi 4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tiilikanselän itäpuolella oleva Kuokanniemen länsirannalla, Kuikkalampi on 200 metriä kohteesta itään. Neljä metriä rannasta on pystyyn nostettu ylöspäin kapeneva laakakivi, joka on tuettu alaosastaan pienemmillä kivillä. Kiven korkeus on 0,7 metriä. Kivi vaikuttaisi rajamerkiltä. Nykyisin tai 1900-luvun peruskartoissa tällä kohtaa ei ole ollut rajaa, mutta 1800-luvun pitäjänkartassa on jota kuinkin samalla kohtaa harmaa viiva, joka ilmeisesti viittaa kiinteistö- tai muuhun rajaan. Sen sijaan 1700-1800-lukujen vaihteen isojakokartassa Kuokanniemeen ei ole merkitty mitään rajoja. Kivessä ei havaittu maastossa mitään merkintöjä, mutta jälkityövaiheessa kuvia tutkittaessa kivessä vaikuttaisi näkyvän heikosti ”6”, mikä viittaisi siihen, että kyseessä on rajamerkki.

Maununmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maununlammen itäpuolella, Maununmäellä on useita kymmeniä erikokoisia viljely/raivausröykkiöitä noin 420 x 120 metrin kokoisella alueella. Röykkiöiden halkaisija vaihtelee noin 1-4 metrin välillä. Röykkiöt painottuvat Maununmäen korkeimmalle kohdalle sekä osaksi myös mäen reunoille. Etelä-länsi ja itäreunoilla alue rajautuu raivatuista kivistä tehtyihin aitoihin. Alue on erittäin tiheää pusikkoa ja vahvasti heinittynyt. Varsinkin pienempien röykkiöiden havaitseminen alueella on hankalaa.
Vuoden 1972 peruskartalle Maununmäelle on merkitty seitsemän rakennusta. Vuoden 1792-1793 toimituskartalla ja vuoden 1846 pitäjänkartalla alue on ollut asumatonta. Alueelta havaitut röykkiöt ja kiviaidat liittyvät todennäköisesti Maununmäen 1900-luvun asutukseen. Tarkempaa ajankohtaa tilan perustamiselle tai autioitumiselle ei ole tiedossa. Karttatarkastelun perusteella sitä ei ole perustettu kuitenkaan ennen vuotta 1846. Röykkiöt voivat liittyä sekä viljelyyn, kaskeamiseen että muuten alueen raivaamiseen.

Lahokas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lahokkaanlammen luoteispuolella, metsäautotiestä noin 50 metriä itään noin 200 x 100 metrin kokoisella alueella sijaitsee kolme rakennuksen pohjaa, yksi sortunut rakennus, kiviaitoja sekä useita kymmeniä viljely/raivausröykkiöitä. Alue on melko tasainen ja kasvaa harvennettua kuusimetsää.
Alueen keskiosassa sijaitsee sortunut hirsirakennus, jonka koko noin 13 x 7 metriä. Raunion keskellä erottuu sortunut uunin raunio. Rakennuksen pohjia havaittiin myös alueen länsi- sekä lounaisosista.
Alueella on useita kymmeniä viljely/raivausröykkiöitä, joiden halkaisija vaihtelee 1-5 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,5-1,2 metriä. Alue rajautuu lännessä, pohjoisessa ja etelässä kiviaitoihin. Lisäksi alueen koillisosasta havaittiin kaksi noin 2 x 4 x 1 metrin kokoista kuoppaa, jotka ovat mahdollisesti säilytykseen liittyviä kuoppia.
Vuoden 1971 peruskartalle alueelle on merkitty yksi rakennus, joka on samalla kohtaa kuin maastossa havaittu sortunut rakennus. Vuoden 1792-1793 toimituskartalla ja vuoden 1846 pitäjänkartalla alue on ollut asumatonta. Alueelta havaitut jäännökset liittyvät todennäköisesti 1900-luvulla paikalla sijainneeseen asutukseen. Tarkempaa ajankohtaa tilan perustamiselle tai autioitumiselle ei ole tiedossa. On myös mahdollista, että ainakin osa röykkiöistä on myös tätä vanhempia. Karttatarkastelun perusteella sitä ei ole perustettu kuitenkaan ennen vuotta 1846. Röykkiöt voivat liittyä sekä viljelyyn, kaskeamiseen että muuten alueen raivaamiseen.

Heinäjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Salontiestä etelään erkanevan metsäautotien luoteispuolella, tiestä noin 30 metriä Heinäjoen ja Heinäsuon koillispuolella sijaitsee neljä viljelysröykkiötä. Röykkiöt sijaitsevat heinittyneellä hakkuuaukealla, joka on laikutettu ja jonne on istutettu kuusen taimia. Heinittymisen vuoksi röykkiöiden havaitseminen on hankalaa.
Röykkiöiden koko on halkaisijaltaan noin 2–3 metriä ja niillä on korkeutta noin 0,8 metriä. Röykkiöt 3 ja 4 ovat osaksi hajonneet. Röykkiöt 1 ja 2 ovat paremmin säilyneitä.
Vuoden 1846 pitäjänkartalle paikalle on merkitty torppa sekä peltoalueita. Vuoden 1792-1793 toimituskartalla ja vuoden 1971 peruskartalla alue on ollut asumatonta. Karttatarkastelun perusteella röykkiöt liittyvät todennäköisesti pitäjänkartalle merkittyyn torppaan ja sen peltoalueisiin. Tarkempaa ajankohtaa torpan perustamiselle tai autioitumiselle ei ole tiedossa. Karttatarkastelun perusteella sitä ei ole perustettu ennen vuotta 1792 ja se on autioitunut ennen vuotta 1971. Röykkiöt voivat liittyä sekä viljelyyn, kaskeamiseen että muuten alueen raivaamiseen.

Kallio (1000050100) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kallio -nimisen tilan länsipuolella, Salontien pohjoispuolella on tasainen, ilmeisesti vanha viljelysalue, joka nykyään kasvaa harvennettua kuusimetsää. Paikalla on kymmeniä viljelysröykkiöitä noin 100 x 100 metrin kokoisella alueella. Röykkiöt ovat halkaisijaltaan noin 2,5 metriä ja korkeutta niillä on noin 0,8 metriä. Alue rajautuu ojiin, jotka ovat ilmeisesti vanhoja pelto-ojia.
Alueen itäpuolella oleva Kallion tila on ilmeisesti vielä asuinkäytössä. Vuoden 1972 peruskartalle röykkiöalueen itäpuolelle on merkitty Kallion tilan rakennuksia samoille kohdille kuin missä nykyisinkin on rakennuksia. Lisäksi röykkiöalueen länsiosaan on merkitty yksi rakennus. Vuoden 1792–1793 toimituskartalla ja vuoden 1846 pitäjänkartalla alue on ollut asumatonta. Tarkempaa ajankohtaa tilan perustamiselle ei ole tiedossa. Karttatarkastelun perusteella sitä ei ole kuitenkaan perustettu ennen vuotta 1846. Röykkiöt liittynevät alueen 1900-luvun maankäyttöön. On myös mahdollista, että ainakin osa röykkiöistä on myös tätä vanhempia. Röykkiöt voivat liittyä sekä viljelyyn, kaskeamiseen että muuten alueen raivaamiseen.

Melnaviita torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nimettömän metsäautotien länsipuolella, Kopakkasuon länsipuolella tiheässä kuusikossa sijaitsee rakennuksen pohja sekä useita viljelysröykkiötä. Rakennuksen pohja erottuu suorakulmaisen muotoisena painanteena, jonka mitat ovat noin 4 x 1,5 metriä. Syvyyttä painanteella on noin 0,5 metriä. Painannetta ympäröi matala maavalli. Painanne erottuu heikosti, sillä sen ympärillä kasvaa tiheää pajukkoa ja kuusikkoa. Rakennuksen pohja sijaitsee noin 75 metriä metsäautotieltä länsiluoteeseen.
Viljelysröykkiöt sijoittuvat rakennuksen pohjan ja tien väliselle, tiheästi nuorta kuusikkoa ja pajukkoa kasvavalle metsäkaistaleelle. Röykkiöt ovat halkaisijaltaan noin 3-4 metriä ja korkeudeltaan noin 0,5-1,0 metriä. Röykkiöt ovat pääsääntöisesti sammaleen peittämiä. Tiheän kasvillisuuden ja sammalpeitteisyyden vuoksi röykkiöitä on hyvin hankala havaita.
Vuoden 1846 pitäjänkartalla kohdalle on merkitty Melnaviidan (tai Melnavirta, teksti epätarkka) torppa ja sen ympärille peltoalueita. Vuoden 1792-1793 toimituskartalla ja vuoden 1971 peruskartalla alue on ollut asumatonta. Karttatarkastelun perusteella rakennuksen pohja sekä röykkiöt liittyvät todennäköisesti paikalle merkittyyn torppaan ja sen peltoalueisiin. Tarkempaa ajankohtaa torpan perustamiselle tai autioitumiselle ei ole tiedossa. Karttatarkastelun perusteella sitä ei ole perustettu ennen vuotta 1792 ja se on autioitunut ennen vuotta 1971. Röykkiöt voivat liittyä sekä viljelyyn, kaskeamiseen että muuten alueen raivaamiseen.

Väliaho (1000050156) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Heti Salontien eteläpuolella, avarapohjaisessa kuusimetsässä sijaitsee useita viljely/raivausröykkiöitä, kiviaitaa sekä isohko rakennuksen kivijalka noin 200 x 100 metrin kokoisella alueella. Röykkiöiden halkaisija vaihtelee noin 1-5 metrin välillä. Kivijalan läheisyydestä havaittiin myös metalliromua.
Vuoden 1972 peruskartalle alueelle on merkitty Väliaho-niminen tila ja sen neljä rakennusta. Rakennuksista kolme sijaitsee heti Salontien eteläpuolella ja yksi tiestä noin 80 metriä etelään. Lisäksi tien pohjoispuolelle on merkitty myös yksi rakennus. Vuoden 1792-1793 toimituskartalla ja vuoden 1846 pitäjänkartalla alue on ollut asumatonta. Tarkempaa ajankohtaa tilan perustamiselle tai autioitumiselle ei ole tiedossa. Karttatarkastelun perusteella sitä ei ole perustettu ennen vuotta 1846. Röykkiöt liittynevät alueen 1900-luvun maankäyttöön. On myös mahdollista, että ainakin osa röykkiöistä on myös tätä vanhempia. Röykkiöt voivat liittyä sekä viljelyyn, kaskeamiseen että muuten alueen raivaamiseen.

Välimäki (1000050194) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Välimäki-nimisellä mäellä on röykkiöalue, joka koostuu useista kymmenistä viljelys/raivausröykkiöistä, useasta rakennuksen pohjasta sekä kiviaidasta. Röykkiöalue rajautuu kaakkoisreunassa kiviaidan jäännökseen, länsiosassa metsäkoneen ajouraan ja pohjoisessa alarinteeseen lähelle metsäautotietä. Alue on vanhaa kuusimetsää, jonka länsi- ja pohjoisosissa näkyy metsäkoneen jälkiä. Mäen kaakkoispuolella sijaitsee hakkuuaukea.
Röykkiöiden koko on halkaisijaltaan noin 1–5 metriä ja korkeudeltaan noin 0,3–1,5 metriä. Osa röykkiöistä on ladottu luonnonkivien päälle. Kivet on löyhästi kasattu, ja niiden päällä on ohut kerros sammalta.
Mäen huipulta tavattiin peruskartalle merkityn rakennuksen kivijalka, joka on kooltaan 5 x 9 metriä. Kivijalan keskellä sijaistee uunin jäännös, joka on mitoiltaan 1,5 x 1,5 metriä ja korkeudeltaan noin 2,3 metriä. Uunin ympärillä sijaitsee modernia esineistöä, kuten emalisia kulhoja. Lisäksi kivijalan yhteydessä on edelleen hirren kappaleita. Alueen itäosasta tavattiin toinen asumuksen pohja, joka on 1,6 metriä syvä kivijalan ympäröimä painanne. Painanteen mitat ovat noin 4 x 2 metriä.
Vuoden 1972 peruskartalla Välimäelle on merkitty kuusi rakennusta, joihin havaitut rakennuksen pohjat todennäköisesti liittyvät. Vuoden 1792-1793 toimituskartalla ja vuoden 1846 pitäjänkartalla alue on ollut asumatonta. Vuoden 1846 pitäjänkartalla röykkiöalueen reunalta noin 200 metriä koilliseen on merkitty torppa. Alueelta havaitut jäännökset liittyvät todennäköisesti 1900-luvulla paikalla sijainneeseen asutukseen. On myös mahdollista, että ainakin osa röykkiöistä on myös tätä vanhempia. Tarkempaa ajankohtaa tilan perustamiselle tai autioitumiselle ei ole tiedossa. Karttatarkastelun perusteella sitä ei ole perustettu kuitenkaan ennen vuotta 1846. Röykkiöt voivat liittyä sekä viljelyyn, kaskeamiseen että muuten alueen raivaamiseen.

Junnunmäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Salontien länsi- sekä itäpuolella, Junnunmäellä ja Junnunmäen etelä- sekä kaakkoispuolella sijaitsee useita satoja viljely/raivausröykkiöitä, kiviaitoja sekä rakennuksien pohjia ja kuoppajäännöksiä. Näitä on myös Salontiestä kaakkoon lähtevän nimettömän metsäautotien pohjois- sekä eteläpuolella. Kuoppajäännökset ovat todennäköisesti kellarikuoppia tai muita säilytyskuoppia, osa voi olla myös nauriskuoppia. Alue kasvaa kuusimetsää. Röykkiöiden väliset alueet ovat pääsääntöisesti kivettömiä. Junnumäen koillispuolella sijaitsevalla Sahinmäellä sijaitsee myös useita kymmeniä viljely/raivausröykkiöitä.
Alueen röykkiöiden halkaisija vaihtelee 1,2–5 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,4–1,5 metriä. Osa röykkiöistä on taidokkaasti ladottuja ja osa on epämääräisempiä kasoja. Röykkiöiden kivet ovat pääsääntöisesti sammaleen peitossa. Osa röykkiöstä on ladottu maakivien päälle ja ympärille.
Rakennuksien pohjia havaittiin Salontiestä kaakkoon johtavan nimettömän metsäautotien pohjoispuolelta sekä Junnunmäen korkeimman kohdan kaakkoisrinteen läheisyydestä, Salontien luoteispuolelta. Kaikista suurin havaittu rakennuksen pohja oli kooltaan noin 11 x 7 metriä, joka on heti nimettömän metsäautotien pohjoispuolella. Sen ympärillä erottuu noin 1,5 metriä leveä kivistä ladottu kivijalka. Loput rakennuksien pohjat olivat kooltaan pienempiä, niiden koko vaihteli noin 6-2 metrin välillä.
Alueelta havaittiin eri mittaisia kiviaidan jäännöksiä aivan alueen koillisosasta sekä Salontien ja nimettömän metsäautotien risteyksen itä- sekä länsipuolelta.
Vuoden 1846 pitäjänkartalle Salontien ja nimettömän metsäautotien risteyksen itäpuolelle on merkitty torppa ja sen ympärille peltoaluetta. Salontien länsipuolelle, Junnunmäelle ei ole merkitty kuin metsämaastoa. Vuoden 1972 peruskartalle Salontien ja nimettömän metsäautotien risteyksen eteläpuolelle on merkitty peltoalueita sekä yksi rakennus. Junnunmäen koillispuolelle, Sahinmäelle on merkitty useampi rakennus. Vuoden 1792–1793 toimituskartalla alueet ovat olleet asumatonta.
Karttatarkastelun perusteella osa alueelta havaituista röykkiöistä, aidoista, rakennuksien pohjista ja kuoppajäännöksistä voivat liittyä pitäjänkartalle merkittyyn torppaan ja sen peltoalueisiin ja osa voi liittyä myös 1900-luvun lopun maankäyttöön. Ei ole myöskään pois suljettua, että osa näistä olisi myös pitäjänkarttaa vanhempia. Alueella on useita satoja kiviröykkiöitä ja ne voivat liittyä sekä peltoviljelyyn, kaskiviljelyyn tai muuten alueen raivaamiseen. Tarkempaa ajankohtaa torpan perustamiselle tai autioitumiselle ei ole tiedossa. Karttatarkastelun perusteella sitä ei ole perustettu ennen vuotta 1792 ja se on autioitunut ennen vuotta 1971.

Sahinmäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Salontien luoteis- sekä kaakkoispuolelta, Sahinmäelllä ja sen rinteillä sijaitsee useita kymmeniä viljely/raivausröykkiöitä sekä kiviaitoja. Sahinmäen korkeimmalla kohdalla sijaitsee rakennuksen raunio, joka ajoittuu 1900-luvun loppupuolelle. Sahinmäen alue kasvaa pääsääntöisesti kuusivaltaista metsää. Sahinmäen korkeimmalla kohdalla on pienialainen hakkuuaukea. Sahinmäen lounaispuolella sijaitsevalla Junnunmäellä sijaitsee myös viljely/raivausröykkiöitä, kiviaitoja sekä rakennuksien pohjia ja kuoppajäännöksiä. Sahinmäen eteläpuolella on pienialainen ojitettu alue, jossa röykkiöitä ei havaittu, mutta niitä havaittiin vielä muutamia ojitusalueen lounaispuolelta, Junnunmäen koillispuoleisen rinteen alaosasta.
Alueen röykkiöiden halkaisija on 1-5 metriä ja korkeutta niillä on noin 0,5-2 metriä. Röykkiöiden kivet ovat pääsääntöisesti sammaleen peitossa. Kiviaitaa havaittiin Sahinmäen koillisrinteellä sekä Sahinmäen eteläpuolelta tasaisemmalta alueelta. Sahinmäen korkeimmalta kohdalta, Sahinmäelle johtavan metsäautotien päästä havaittiin 1900-luvun loppupuolelle ajoittuva sortunut rakennus. Rakennus on merkitty vuoden 1972 peruskartalle.
Vuoden 1792–1793 toimituskartalla ja vuoden 1846 pitäjänkartalla alue on ollut asumatonta. Röykkiöalueen reunasta noin 250 metriä etelään on pitäjänkartalle merkitty torppa ja sen peltoalueita. Vuoden 1972 peruskartalle Sahinmäen korkeimmalle kohdalle on merkitty neljä rakennusta ja Sahinmäen kaakkoispuolelle, nykyisen Salontien itäpuolelle neljä rakennusta. Nykyiselle peruskartalle Salontien itäpuolelle on merkitty yksi rakennus, joka on uudehko virkistyskäyttöön tarkoitettu kota.
Suurin osa röykkiöistä ja kiviaidoista liittynee paikalla 1900-luvulla sijainneeseen asutukseen, mutta ei ole pois suljettua, että ainakin osa voisi olla myös tätä vanhempia. Röykkiöt voivat liittyä sekä peltoviljelyyn, kaskiviljelyyn tai muuten alueen raivaamiseen.

Juurikkapuron torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nimettömän metsäautotien kääntöpaikan ympärillä sijaitsee viljely/raivausröykkiöalue, joka koostuu useammasta kymmenestä röykkiöstä, muutamasta kuoppajäännöksestä sekä rakennuksen pohjasta. Alue on kivikkoista mäen rinnettä ja tiheää kuusimetsää, jossa havainnointi on haasteellista.
Röykkiöiden koko on noin 1,2–4 metriä ja korkeutta niillä on noin 0,4-1,2 metriä. Röykkiöiden kivet ovat pääsääntöisesti sammaleen peitossa. Kuoppajäännökset sijaitsevat alueen pohjois- sekä itäosassa ja ovat pääsääntöisesti suorakaiteen muotoisia. Kokoa niillä on noin 2,5 x 1,5 metriä ja syvyyttä noin 0,5 metriä. Kuoppien tarkoitus ei selvinnyt inventoinnin yhteydessä, mutta ne voivat mahdollisesti olla nauriskuoppia tai muita säilytyskuoppia.
Kääntöpaikan keskellä sijaitsee rakennuksen kivijalka. Sen koko on noin 8 x 5 metriä. Sammaleen alta erottuu kivijalan kiviä. Kivijalan keskellä ja länsi- sekä pohjoispuolella kasvaa tiheää kuusikkoa, joka peittää sitä osakseen. Kivijalka erottuu parhaiten sen itäosasta.
Vuoden 1846 pitäjänkartalla paikalla on sijainnut Juurikkapuron torppa ja sen ympärille peltoalueita. Vuoden 1792-1793 toimituskartalla ja vuoden 1972 peruskartalla alue on ollut asumatonta. On hyvin todennäköistä, että kivijalka, röykkiöt ja kuopat liittyvät pitäjänkartalle merkittyyn torppaan ja sen peltoalueisiin. Ei ole myöskään pois suljettua, että ainakin osa röykkiöistä tai kivijalka olisivat tätä vanhempia tai nuorempia. Röykkiöt voivat liittyä sekä viljelyyn, kaskeamiseen että muuten alueen raivaamiseen. Tarkempaa ajankohtaa torpan perustamiselle tai autioitumiselle ei ole tiedossa. Karttatarkastelun perusteella sitä ei ole perustettu ennen vuotta 1792 ja se on autioitunut ennen vuotta 1971.

Joppila (Kivirakenteet)
Historiallinen; Salontiestä kaakkoon lähtevän metsäautotien pohjois-länsi- ja eteläpuolella, heinittyneellä hakkuuaukealla sijaitsee useita kymmeniä viljely/raivausröykkiöitä, kiviaitaa sekä yksi mahdollinen kellarikuoppa. Hakkuuaukealla kasvaa pieniä kuusentaimia.
Röykkiöiden halkaisija vaihtelee 1,2–6 metrin välillä. Korkeutta niillä on noin 0,5–1,5 metriä. Osa röykkiöistä on taidokkaasti ladottuja ja osa on epämääräisempiä kasoja. Alueen itä-luode- ja lounaisosissa on kiviaitaa, johon alue rajautuu. Kiviaitaa on myös alueelle johtavan metsäautotien pohjoispuolella tien vieressä. Mahdollinen kellarikuoppa havaittiin metsäautotien päästä noin 45 metriä kaakkoon. Paikalla on noin 1,5 metriä syvä ja noin 4,5 x 4,5 metrin kokoinen neliön muotoinen kuoppa.
Varsinkin pienempien röykkiöiden havaitseminen alueella on hankalaa, koska alue kasvaa heinää ja alueen maaperää on muokattu. Kiviaidat erottuvat hyvin maastosta.
Vuoden 1846 pitäjänkartalle paikalle on ilmeisesti merkitty Joppila -niminen tila ja sen peltoalueita. Kohdan merkintä on epätarkka, koska kohdan leikkaa kylienraja. Rajan itäpuolelle on tehty ilmeisesti myöhemmin merkintöjä, mutta rajan länsipuolelle ei. Pitäjänkartalle on merkitty myös torppa röykkiöalueen reunasta noin 150 metriä luoteeseen. Vuoden 1792–1793 toimituskartalla ja vuoden 1972 peruskartalla kohdalle ei ole merkitty asutusta. Röykkiöt, kiviaidat ja mahdollinen kellarikuoppa liittyvät todennäköisesti 1800-luvun pitäjänkartalle alueelle merkittyyn asutukseen. Tarkempaa ajankohtaa Joppilan tilan ja torpan perustamiselle tai autioitumiselle ei ole tiedossa. Karttatarkastelun perusteella niitä ei ole perustettu ennen vuotta 1792 ja ne ovat autioitunut ennen vuotta 1971. Röykkiöt voivat liittyä sekä viljelyyn, kaskeamiseen että muuten alueen raivaamiseen.

Ruunapuron torppa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Viitajärventiestä pohjoiseen erkanevan nimettömän metsäautotien pohjois- sekä eteläpuolella sijaitsee noin 30–40 viljely/raivausröykkiötä. Alue on suhteellisen tasaista ja kasvaa harvennettua kuusivaltaista metsää. Röykkiöiden halkaisija vaihtelee noin 1–4 metrin välillä ja korkeutta niillä on noin 0,3-1 metriä. Osa röykkiöistä on tehty maakivien päälle ja ympärille. Röykkiöiden kivet ovat pääsääntöisesti sammaleen peitossa.
Vuoden 1846 pitäjänkartalle paikalle on merkitty Ruunapuron torppa ja sen ympärille pelto- sekä niittyalueita. Vuoden 1792–1793 toimituskartalla ja vuoden 1972 peruskartalla alue on ollut asumatonta. Tarkempaa ajankohtaa torpan perustamiselle tai autioitumiselle ei ole tiedossa. Karttatarkastelun perusteella sitä ei ole perustettu ennen vuotta 1792 ja se on autioitunut ennen vuotta 1971. Röykkiöt voivat liittyä sekä viljelyyn, kaskeamiseen että muuten alueen raivaamiseen. Todennäköisesti ne liittyvät pitäjänkartalle merkityn Ruunapuron torppaan, mutta osa röykkiöistä voivat olla myös tätä vanhempia tai nuorempia.

Tiirikkala (1000050202) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lamperilantien pohjoispuolella, Tiirikkala -nimisen tilan luoteispuolella pienellä mäentömpäreellä sijaitsee noin 10-15 viljely/raivausröykkiötä. Röykkiöiden halkaisija on noin 1-3 metriä ja korkeutta niillä on noin 0,3-1 metriä. Röykkiöiden kivet ovat pääsääntöisesti sammaleen peitossa. Osa kivistä on kasattu maakivien päälle ja ympärille. Röykkiöitä on noin 105 x 50 metrin kokoisella alueella. Alue kasvaa kuusi- sekä mäntyvaltaista metsää.
Tästä alueesta noin 350 metriä itään havaittiin yksittäinen röykkiö (N 6981899 E 515268), joka on myös mitä ilmeisemmin viljely/raivausröykkiö. Sen halkaisija on noin 2,2 metriä ja korkeutta sillä on noin 1,4 metriä. Röykkiö sijaitsee kuusimetsässä noin 50 metriä Lamperilantiestä itään. Röykkiön läheisyydessä on modernia roskaa, ja lähistöllä kulkee metsäkoneen jälki. Noin 200 metriä röykkiön itäpuolella sijaitsee Pitkäkangas-niminen tila.
Vuoden 1846 pitäjänkartalle röykkiöalueen kohdalle on merkitty rakennus sekä peltoalueita. Vuosina 1777-1792 laaditulla Hirvilahden isojakokartalla kohdalle ei ole merkitty asutusta. Myöskään vuoden 1971 peruskartalla kohdalla ei ole ollut asutusta. Vanhalle peruskartalle peltoalueita on merkitty Lamperilantien eteläpuolelle, samalle kohdin missä ne sijaitsevat nykyisinkin. Yksittäisen röykkiön kohdalle on merkitty ainoastaan metsämaastoa. Vanhalla peruskartalla röykkiöstä noin 130 metriä itään ja Lamperilantien eteläpuolelle on merkitty peltoalueita. Röykkiöt voivat liittyä sekä viljelyyn, kaskeamiseen että muuten alueen raivaamiseen. Todennäköisesti ne liittyvät pitäjänkartalle merkittyyn rakennukseen ja peltoalueisiin, mutta osa röykkiöistä voi olla myös tätä vanhempia tai nuorempia.
Vuosina 1777-1792 laaditulla Hirvilahden isojakokartalle röykkiöalueen eteläpuolelle on merkitty tielinja. Tielinjaus on merkitty myös vuoden 1846 pitäjänkartalle ja vuoden 1971 peruskartalle. Nykyinen Lamperilantie kulkee samalla kohtaa kuin isojakokarttaan merkitty tielinjaus ja on yhä käytössä.

Murtokoski (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pankajoen varressa Murtokosken vieressä. Rannat ovat kohdalla melko matalat ja kasvavat kuusikkoa. Paikalla on leveä uittokanava, jolla on oikaistu joen mutkaa. Kanava on suorareunainen ja leveydeltään noin 4 m. Pituudeltaan se on noin 20–30 m. Laidalla on maavallia.

Kortesuma (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pankajoen varressa. Ympäristö on melko rehevää kuusta ja koivua kasvavaa rantametsää. Rannat ovat kohdalla melko matalat. Paikalla on uittokanava, jolla on oikaistu joen länteen tekemä mutka. Kanava on noin 2 m leveä ja noin 70 m pitkä. Yläpäästään se on tukittu kivistä ja maasta kasatulla padolla. Kanavaa reunustaa maavalli. Nimiarkistosta ei löydetty tietoja paikannimestä. Todennäköisesti puiden sumautuminen mutkaan on alkujaan johtanut myös kanavan rakentamiseen.

Louhela (1000050629) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Louhelan talo on merkitty paikalle isojakokarttaan (Hjelmman 1866) ja pitäjänkarttaan (1845–47b). Talonpaikka on edelleen käytössä. Kohde rajattiin isojakokartan ja 1949 ilmakuvan pohjalta.
Talolta jokirantaan isojakokartalle piirretyn polun päässä on musta piste, joka voisi mahdollisesti kuvata myllynpaikkaa. Maastotarkastuksessa jälkiä rakenteista ei kuitenkaan löydetty. Saman polun varressa rannan lähellä on pieni lähde, josta havaittiin laudoista kootusta rakenteesta (kohdassa N 7004411 E 492023). Lähde on nähtävästi ollut talon käytössä.

Alamökki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee 500 m Katajamäen talosta koilliseen. Vaaran rinteeseen suonotkon laitaan perustettu talo on merkitty isojakokarttaan (Henelius 1873) ja pitäjänkarttaan (1845–47b). Tilan pellot ovat jakokartalla hyvin vaatimattomat vain noin 12 aaria. Tila on ehkä vastikään perustettu. Vuoden 1949 ilmakuvassa paikalla näkyy vielä kolme rakennusta sekä vajaan hehtaarin kokoinen peltoalue. Vuoden 1973 peruskartalla ei näy enää rakennuksia.
Inventoinnin aikaan paikka oli vastikään hakattu ja äestetty. Paikalta löydettiin kuitenkin yksi kaakko-luode-suuntainen suhteellisen ehjä rakennuksen kivijalka ja sen sisällä suurehko noin 3 x 3 x 1,3 m kokoinen kivi- ja romukasa. Ilmakuvaan 1949 vertaamalla voidaan sanoa, että kyseessä on talon päärakennuksen
jäänteet. Kivijalka on noin 6 x 8 m kokoinen ja ladottu siististi luonnonkivistä.
Tila on mahdollisesti perustettu 1800-luvulla ja kohtuullisen hyvin säilynyt. Sitä voitaisiin pitää muuna kulttuuriperintökohteena. Kohde on rajattu vuoden 1949 ilmakuvan perusteella.

Päivärinta (1000050664) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lohimäeltä, Päivärinta ja Lohialanko nimisten tilojen väliseltä metsäkankaalta havaittiin kolme ihmisen tekemää kiviröykkiötä. Röykkiöt ovat kooltaan noin 2 x 1,5 metriä ja korkeutta niillä on noin 0,2-0,5 metriä. Lisäksi paikalta havaittiin mahdollinen kiviaidan jäännös, joka on ilmeisesti romahtanut. Kiviaidan jäännöksellä on pituutta noin 7 metriä ja leveyttä 2 metriä ja korkeutta 0,4 metriä. Kyseessä voi olla myös viljelysröykkiöt, jotka ovat sortuneet.
Vuonna 1846 laaditulla pitäjänkartalla röykkiöiden pohjoispuolelle on merkitty Lohimäen -nimisen tilan peltoja. Vuoden 1973 Lohimäen pellot ovat siirtyneet pohjoisemmaksi, mutta Päivärinta -nimisen tilan pohjoisin peltolohko on ollut röykkiöiden eteläpuolella. Näin ollen kyseessä on todennäköisesti viljelysröykkiöistä, jotka liittyvät alueella suoritettuun peltoviljelyyn.

Koskenjoki (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Osmanginjärvestä Paloisjärven kautta Kiuruveteen virtaavaan Koskenjokeen on merkitty 1800-luvun pitäjänkarttaan (3323 06) ja Kuopion lääninkarttaan kaksi myllyä. Koskenjoen kylänjoenvarsiasutus on määritelty valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi (RKY). Virtaukseltaan voimakkaan joen voi olettaa soveltuneen myllytoimintaan. Kasvillisuus on joen varressa erittäin runsasta ja rannat paikoitellen vaikeakulkuiset. Myllyrakenteista ei ole havaittavissa mitään merkkejä.
Uoman muokkauksesta uittoa varten kertovat seinämiksi järjestetyt metalliniiteillä tuetut kivilohkot joenmutkan itärannalla. Säilyneen kivisuisteen pituus on noin 3-4 metriä ja korkeus noin pari metriä.

Autio (1000051088) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuohunmäen ja Vanhan Kuohunmäen lakien välissä sijaitsee kolmas mäenlaki, jolla nykyään on paikannimenä Autiolehto – tämän mäen laen itäpuolella on sijainnut talo, jonka sijainnilla on yhä nimenä Autio. Paikalta tavattiin kolmen rakennuksen perustukset. Näistä kohteen varsinaisissa koordinaateissa sijaitsee oletettu vanha päärakennus – n. 7 m x 6 m kiviperustukset (jopa hieman yli 1 m korkeat), luoteisnurkassa romahtanut kiviuuni. Näiden rakennusten jäännösten lisäksi paikalta kartoitettiin kolme kellaria, yksi mahdollinen eläinten juomapaikka, yhdeksän kiviaidan osaa ja 21 viljelyröykkiötä. Inventoinnissa keskityttiin etenkin kartoittamaan alueen rajat, joten pienempiä ja runsaslukuisempia jäännöksiä, etenkin viljelyröykkiöitä, on alueella luultavasti huomattavasti enemmän kuin tässä on alakohteina listattu.
Vuoden 1974 peruskartalle on alueelle merkitty kaksi peltoa – yksi keskeiselle, kiviaitojen
ympäröimälle alueelle, jolla vanha päärakennus ja yksi toinen rakennuksen jäännös sijaitsevat, ja toinen idemmäs, Kuohunpuron varteen, alueelle, jolta ei inventoinnissa havaittu muita rakenteita kuin tuon pellon reuna- ja sarkaojia. Pelloille on merkitty myös kaksi kylmää rakennusta – läntisen suuremman pellon keskelle rakennus samalle kohtaa kuin nyt havaittu rakennuksen jäännös, alakohde 2-2, ja toinen itäisen pellon länsilaidalle, paikalle josta ei nyt tavattu mitään merkkejä rakennuksesta. Alueen läntisin osa, jolta tavattiin rakenteita, mäen laella ja siitä kaakkoon, on kartalla merkitty taimikoksi. Historiallisessa ilmakuvassa vuodelta 1955 tilanne on melko lailla sama kuin 19 vuotta myöhemmin – siinä näkyvät samat pellot ja samat kaksi rakennusta. Alueen läntisessä osassa on yksi selkeä metsäaukea, mutta viljelyröykkiöitä ja muutamia kiviaidan osia sijaitsee myös alueilla, jotka jo tuolloin ovat olleet tiheämmin metsittyneitä. Lisäksi vanhan päärakennuksen paikka on havaittavissa ilmakuvasta – itse rakennus ei ole pystyssä, mutta sen sijainnissa, joka tuolloin on ollut keskellä läntisempää peltoaluetta, kasvaa varttuneita puita. Kohdetta ei ole merkitty pitäjänkarttaan.

Kurvilanmäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kurvilanmäen lakialueelta havaittiin runsaasti asutukseen ja maataloustoimintaan viittaavia
jäännöksiä. Alueelta kartoitettiin kolmen navetan tai muun karjasuojaksi tulkitun rakennuksen jäännökset, yksi todennäköinen kiuas, kaksi kellaria (joista toinen selkeä maakellari, toinen voisi olla myös suuremman rakennuksen osa), yksi suuri kiviröykkiö, joka voisi olla romahtanut rakennuksen jäännös tai kiviaidan osio,tai vain hyvin suuri viljelyröykkiö, neljä selkeää kiviaidan osaa, sekä 34 viljelyröykkiötä (joista yksi tosin voisi
ehkä olla myös uunin jäännös).
Varsinaisen kohteen koordinaateissa on navetan tai muun jykevärakenteisen karjasuojan jäännös – n. 5 m x 5 m suorakulmainen kiviaitaus, lounaiselta sivultaan avoin; rakenteen muurit ovat n. 1,7 m paksut ja 1,5 m korkeat.
Lakialuetta halkovan kurun länsipuolisella mäennyppylällä kasvoi niin korkeata ja tiheää aluskasvillisuutta, ettei sitä saatu tarkastettua. Valitettavasti kyseessä on myös todennäköisin alue talon päärakennuksen sijainnille, joka jäi siis nyt löytämättä.
Inventoinnin ensisijaisena tavoitteena oli muutenkin kartoittaa alueen rajat, joten läheskään kaikkia viljelyröykkiöitä ei ehditty kartoittaa. Jo pelkkien suorien näköhavaintojen perusteella niitä on kymmenittäin lisää, lidar- ja ortokuva-aineiston pohjalta arvioituna mahdollisesti jopa satoja. Kohdetta, saati edes mitään viitteitä siitä, ei ole merkitty sen enempää vanhoihin peruskarttoihin kuin pitäjänkarttaankaan, eikä siitä ole saatavilla myöskään vanhoja
ilmakuvia.

Pappilanmäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pappilanmäen laella on aikanaan sijainnut torppa viljelysmaineen. Paikalla on nykyään myöhäisempiä, mahdollisesti käytössä olevia vapaa-ajan rakennuksia. Paikalta kartoitettiin vanhan talon päärakennuksen pohja ja uunin jäännös, rakennuksen perustukset ja kellarikuoppa nykyisen puuliiterin alla, syrjemmässä sijainneen pienemmän rakennuksen pohja ja uuni, kuusi maakellarin jäännöstä, suuren kiviröykkiön jäännös, lähde, 6 matalan kiviaidan osuutta alueen reunamilla, muuhun kohteeseen nähden ulkonevalla sijainnilla kiviaidan osio, jonka toisessa päädyssä resentiltä kivilatomukselta vaikuttava kiviaitamainen rakenne sekä maakuoppa, ja lopuksi kymmeniä viljelyröykkiöitä. Viljelyröykkiöitä on alueella vielä luultasti satoja lisää.
Kohteen varsinaisissa koordinaateissa sijaitsee vanhan päärakennuksen pohja ja uunin jäännös. Uunin jäännös on n. 3 m halkaisijaltaan ja n. 1,5 m korkea kiviröykkiö, tiheän aluskasvillisuuden peitossa. Rakennuksen tarkkoja mittoja ei saatu selville, sillä nykyinen
mökki vaikuttaa sijaitsevan osin sen perustusten pohjoispuolen päällä (talon perustuskiviä on saatettu käyttää uudemman mökin perustuksiin), ja talonpohjan eteläpuoli on tiheän aluskasvillisuuden peitossa. Tasatun alueen koosta päätellen talo olisi kuitenkin voinut olla kooltaan jopa 9,5 m x 7,5 m laajuinen.
Pappilanmäellä ei ole selkeää, ympäröivää kiviaitaa. Kiviaidan jäänteitä havaittiin paikoin alamäestä, aivan alueen ulkoreunamilta, mutta nämä olivat kaikki matalia ja kapeita, hädin tuskin aidaksi kutsuttavia rakenteita. Ainoa selvä, jykevämpirakenteiden kiviaidan osio on yksittäinen, lyhyehkö pätkä aitaa viljelysmaiden ulkopuolella, alueen koillisnurkassa, joka vaikuttaa reunustaneen talolle luoteesta johtanutta kärrypolkua, ja johon on sittemmin kajottu.
Lähempänä taloa on kiviaitojen sijaan runsaasti melko suuria viljelyröykkiöitä (halk. noin 2-2,5 m, korkeus runsaan metrin), jotka muodostavat usein tiheitä rivejä ja reunustavat kulkuväyliä. Nämä röykkiörivit näyttävät esim. lidar-vinovalovarjosteessa samankaltaisilta kuin suuremmat kiviaidat.
Vuoden 1974 peruskartassa paikalle on merkitty kaksi kylmänä olevaa rakennusta. Kumpikaan ei sijaitse minkään nyt havaitun vanhemman rakennuksen jäännöksen paikalla, ja vaikka ne sijaitsevat kahden uudemman ulkorakennuksen sijainnin lähellä, vaikuttavat ne liian suurilta ollaakseen myöskään samat rakennukset kuin nykyään. Paikan kahden nykyisen mökin ikiä on vaikeampi arvioida, sillä esim. niiden katot ja ovet on selvästi tehty tai uusittu hiljattain, mutta ne on rakennettu selvästi vanhemmista hirsistä, ehkä paikalla aiemmin seisseiden rakennusten hirsistä. Kaikkiaan vaikuttaa kuitenkin siltä, että 1974 kartalla näkyvät rakennukset eivät vastaa sen enempää paikan nykyisiä rakennuksia, kuin etenkään havaittuja vanhempien rakennusten jäännöksiä, jotka sijaitsevat aivan eri paikoissa.
Pitäjänkartalle ei kohdetta ole merkitty. Kirjallisuuslähteiden mukaan Pappilanmäelle perustettiin torppa vuonna 1895.

Lappala 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Murtolahden Lappalassa Lappalantien pohjoispuolella sijaitsee pyöreäpohjainen puolipallon muotoinen tervauuni. Uunin pinta on tehty luonnonkivistä ja sen katolla on paksu sammalkerros, sisäpinta on tehty siististi tiilistä muuraamalla. Halssin suuaukon päällä on rautapata ja aukossa on vielä ehjiä puurakenteita. Halssin suunta itään. Halssia vastakkaisella sivulla on uunin neliönmuotoinen suuaukko ja tien suuntaan etelään on myös pieni ja matala tiilistä muurattu uloke, jossa nelikulmainen suuaukko,
Uunia on käytetty muistitiedon mukaan viimeksi 1950- luvulla.

Lappala 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Lappalan tilan pihapiirissä sijaitsee kivirakenteinen holvattu kellari, jota on muistitiedon mukaan käytetty jäiden säilyttämiseen. Sen päällä on ilmeisesti sijainnut tilan maidon käsittelyhuone. Kellarin julkisivun kivissä on merkintä 1852 mutta ei ole tietoa, onko se kellarin rakennusvuosi. Kellarin rappuosan katossa on sementtiä.
Lappalan tila on merkitty 1840- luvun pitäjänkartalle ja myös 1754-55 ikartalle "Charta öfver en del af Cuopio soken, afmätt tilla största delen åren 1754 och 1755 af Johan Holmberg och Pehr Krook", Murdolax No 1.

Kinkamo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alueella havaittiin 44 erikokoista raivausröykkiötä. Suurin osa niistä v. 1973 peruskartalla näkyvän pellon koillisreunamilla.
Alueelta ei löydetty taloon viittaavia jäännöksiä, kuten kiuasta tai rakennuksenpohjaa. Oletettavsti suurin osa röykkiöistä liittyy peltoviljelyyn, mutta osa voi olla kaskeen liittyviä, siinä vaiheessa tehtyjä, kun kaskea aletaan muokata pelloksi.
1780 isojakokartalla alue on ”tyhjä”, ei viljelyn eikä asumisen merkkejä. 1973 kartalla paikalla peltoja.

Saastamoisen rullatehtaan telakka (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Saastamoisen rullatehtaan savupiipusta noin 70–80 metriä lounaaseen, rannalla, on nähtävissä tehtaan telakan jäännöksiä.
Telakan rannassa näkyvien rakenteiden leveys on noin 5 m. Rantavedestä lähtien on havaittavissa vierekkäisiä maatuneita lankkuja ainakin 25 m matkalla. Lankkujen pituus on noin 5–6 m ja leveys noin 0,4 m. Rakenne suuntautuu rannasta kohti Korppiniementietä. Samalla ranta-alueella on useita luonnonkivisiä rakennusten ja mahdollisten rakenteiden perustuksia (ks. alakohteet): 1 Lähes vesirajaan ulottuva, maakivistä koottu perustus, 2 epäyhtenäinen tasajakoinen luonnonkiviperustus ja 3 rannansuuntainen kivijono luonnonkivistä, jotka ovat todennäköisesti olleet osa rakennuksen tai muun rakenteen perustusta.

Saastamoisen rullatehtaan lastausalue (Kulkuväylät)
Historiallinen; Syvänniemen itärannalla on heittokivistä tehty laakea perustus vesirajassa ja vedessä. Vedessä on ainakin 5 puupaalua ja vesirajassa lisäksi 3 puupaalua. Heittokiveyksen mitat vesirajassa: pituus noin 38,5 m ja maksimileveys noin 5,0 m. Perimätiedon mukaan kyseessä on lastauslaituri ja siihen liittyvä puurakennus. Kyseessä on todennäköisesti 1920-luvun ilmakuvassa erottuva punainen puurakennus. Samalla ranta-alueella on kaksi luonnonkivistä rakennusten ja mahdollisten rakenteiden perustusta (ks. alakohteet), jotka perimätiedon mukaan voivat olla peräisin varastorakennuksista.

Valkeispuro 1 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Perimätiedon mukaan Hangassuon läpi on kulkenut aikoinaan pitkospuureitti Jokimäeltä Nilsiään.
Suon luoteisosassa, noin 160 metriä Valkeisjärveltä Hangassuolle, Valkeispuron kohdalla havaittiin vanhat pitkospuut. Ne näkyvät kirkkaana päivänä edelleen selvästi noin 30cm syvyydessä puron pinnan alla. Ne sijoittuvat puroon nähden hieman vinosti itä-länsi-suuntaisesti puron suuntautuessa paikalla kutakuinkin luoteesta kaakkoon. Näkyvä osuus pitkospuista on noin kaksi metriä pitkä leveimmän yksittäisen puun ollessa 25cm leveä. Päällimmäisten, leveiden puiden alla erottuu poikkisuuntaisesti sijoittuvia kapeampia puita, joita ei vaikeiden olosuhteiden vuoksi mitattu sen tarkemmin . Pitkospuiden suuntaisesti katsottaessa Karjalaisenmäelle näkyy aukko metsässä, josta reitti on kenties kulkenut pois suolta.

Valkeispuro 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Valkeispurossa Hangassuon alueella, n. 190 m Valkeisjärveltä itään, sijaitsee puurakenne. Alue on metsittynyttä ja puron ranta on pusikoitunut. Sekametsä ulottuu n. 50 neliömetrin alueelle puron molemmin puolin, ja muuttuu etelään Karjalaisenmäelle kulkiessa vanhaksi kuusimetsäksi.
Veden pinnalle ulottuvia puurakenteita on kolme kappaletta, joista ensimmäinen ulottui mittaushetkellä 20 cm veden pinnalle, ja sen paksuus oli 5 cm ja veden alla olevan näkyvän osuuden pituus oli 40 cm. Toinen ulottui 40 cm veden pinnalle ja sen paksuus oli 3 cm, ja veden alla olevan osuuden pituus oli 50 cm. Kolmas ulottui 10 cm veden pinnalle ja veden pinnan alla oleva näkyvä osuus oli 50 cm. Veden pinnan alla näkyi lisäksi pari vinoa kepukkaa, jotka olivat romahtaneet ajan saatossa. Puron pohjoisrannan suuntaisesti (luode-kaakko) erottui myös kaksi puurakennetta, jotka olivat pituudeltaan 160 cm ja 170 cm ja paksuudeltaan 15 cm luokkaa. Ne muistuttivat rakenteeltaan hieman läheisen kohteen, Valkeispuro 1:n pitkospuita, mutta saattoivat olla myös kaatuneita kelopuita.
Rakenne on mahdollisesti vanha matikka-aita (perimätieto).

Kainuuntie, Vanhatie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Historiallisen Pohjois-Savon läpi pohjois-eteläsuunnassa kulkevan Kainuuntien linjauksen osa. Tielinjan sijainti näkyy Hermelinin kartastossa sekä 1750- luvun pitäjänkartoilla. Linjaus pohjautuu todennäköisesti ainakin jo 1600- luvulla kulkeneeseen ratsupolkuun, joka kunnostettiin kärryillä ajettavaksi 1700- luvun kuluessa.
Valtatie on kulkenut tällä linjalla vielä vuoden 1952 ilmakuvassa. Vanhatie sijaitsee nykyisen VT5 länsipuolella ja on edelleen käytössä kiinteisöille johtavana sora- ja hiekkapintaisena sivutienä. Tilinja on oikaistu joskus vuosien 1952 ja 1973 välisenä aikana.

Peräniemi 2 (Taide)
Historiallinen; Kuopion Väinölänniemen eteläkärjen, Peräniemen länsirannan rantakalliossa hakkauksia. Selvinä teksteinä näkyvät TETU´S 1907 ja Järnefelt, jonka perässä sydänkuvio.

Pölönmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 1780 isojakokartassa (Wihzen) Pölönmäen laelle on merkitty talotontti ja ympäröivät pelto- sekä niittyraiviot. Vuoden 1755-57 Iisalmen pitäjänkartassa (Borgström 1755-57) kohdalle ei ole merkitty asutusta. Kiuruveden pitäjänkartassa v. 1847 (jossa on myös myöhempiä lisäyksiä, mutta ei ehkä tällä kohdin) Pölömäen talo peltoineen on merkitty samalle kohdalle suunnilleen samoine peltoraivioineen kuin vv. 1780 kartassa. V. 1972 peruskartassa (3324 05, kartoitus 1967) alueelle ei ole merkitty rakennuksia tai viljelyjä, vaan kuusimetsää. Em. perusteella alueella on sijainnut joskus vuosien 1757 - 1794 välillä perustettu Pölömäen talo, joka on ollut asuttuna vielä 1800-luvun puolivälissä. Autioituminen on tapahtunut useita vuosia, ellei vuosikymmeniä ennen vuotta 1967 (peruskartan kartoitusvuosi).
Alue tutkittiin maastossa kattavasti. Alueelta löytyi kaikkiaan 14 kpl ilmeisesti käsin raivattuja viljelyröykkiöitä. Mäen lakialueen pohjoisosasta niitä löytyi 8 kpl, 1 kpl länsiosasta ja 5 kpl eteläosasta. Rakennuksen perustuksia tai uuneja ei löytynyt.
Mäen lakialue on avohakattua nuorta taimikkoa, heinittynyttä. Lakialueen eteläosa, jonne v. 1755-57 karttaan on merkitty talotontti, on mäntyvaltaista sekametsää. Koko alueella on varsin hyvä näkyvyys kymmenien metrien etäisyydelle.

Iivosuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vääränjärven pohjoispuolella Leppävirran kunnassa lähellä Heinäveden rajaa. Kyseessä on tilan rajamerkki, joka havaittiin isojaon aikaiselta kartalta.
Rajamerkki on laajuudeltaan noin 1,4 x 1,4 metriä ja korkeudeltaan noin 0,5–0,6 metriä. Se on kivistä koottu neliönmallinen latomus, jossa on noin 1–3 kivikertaa. Ladottujen kivien päällä on pystykivi, joka on leveydeltään noin 0,6 metriä ja korkeudeltaan noin 0,8 metriä. Pystykiven paksuus on noin 15 cm. Keskellä pystykiveä sen toiselle pinnalle on hakattu numero 4, joka on tilan rajamerkin numero myös vuoden 1867 isojakokartalla. Kiinteistön rajaa ei esiinny vuoden 1974 peruskartalla, joten tilan rajamerkki on ainakin isojaon aikainen ja jäänyt pois käytöstä viimeistään 1900-luvun loppupuoliskolla.

Lievola/Laitianlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lievolan talosta 230 m eteläkaakkoon on pellon reunassa ison rakennuksen perusta, kivijalkaa ja maajalkaa, kooltaan n. 22 x 10 m, Keskellä on "porstua", sen molemmin puolin isot kuopat, tuvat. Kaakkoisessa tuvassa on ison uunin raunio.
Laitianlahden (talon nimi 1843 pitäjänkartalla) vanha tonttimaa on sijainnut 1792 kartalla tästä rauniosta n. 150-160 m koilliseen. Vanha tonttimaa ei paikannu pellosta, täältä ei havaittu löytöjä tai tonttimaahaan viittaavaa tummempaa tai palanutta maata.

Sammakkokoski (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tiilikkajärven kansallispuistossa, Sammakkojärven alapuolisessa Sammakkokoskessa, joka on osa Tiilikanjokea. Sammakkojärven ja Ala-Tiilikka-järven välillä on ollut 1900-luvulla uittoon liittyviä rakenteita, erityisesti kivistä kasattuja suisteita. Suisteet ovat näkyvissä vuosien 1957 ja 1960 ilmakuvissa, mutta ne on ilmeisesti pääosin purettu viimeistään 2000-luvulla.
Inventoinnissa käytiin läpi joen rantaa noin 1,5 km Sammakkotammesta alavirtaan ja matkalla havaittiin yksi säilynyt suiste tai sen osa. Suiste on itärannan vieressä, sen pituus on noin 60 metriä ja leveys 3–5 metriä, suisteen ja rannan väliin jää noin metrin levyinen uoma, joka on voinut toimia myös uittoränninä kosken kohdalla, tosin mitään ränniin liittyviä ra-kenteita ei havaittu. Kiveys nousee vain pari kivikertaa joen pinnan yläpuolelle ja suisteen päällä kasvaa metsää. Voi olla, että osia muistakin on säilynyt, mutta kasvillisuus peitti joen rantoja ja havainnointi oli vaikeaa.

Välimäki 2 (1000055234) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Viljelyröykkiöalue, josta havaittiin 15 noin 2 x 2 x 1,2 m kokoista röykkiötä. Osa röykkiöistä
on sammaloituneita, mutta kaikki röykkiöt eivät ole sammaleen peitossa. Ne sijaitsevat
avohakkuulla korkeahkossa heinikossa. Osa röykkiöistä on jäänyt jälkien perusteella
metsäkoneen telojen alle ja ne ovat osin tuhoutuneita.
Historiallisilla kartoilla paikalla ei ole mitään (vuoden 1780 Kuopion läänin yleiskartta, vuoden 1836 pitäjänkartta) tai sitten kartoissa näkyy metsää (vuoden 1792–93 toimituskartat, vuoden 1971–72 peruskartat). Vuoden 1949 ilmakuvassa paikalla näkyy metsäaukio.

Kainuuntie, Pöljän vanhatie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kainuuntien historiallisen tielinjan edelleen kylätiekäytössä oleva osa, jossa on säilynyt hyvin tien 1700- luvun historiallinen linjaus ja pienipiirteisyys maaseudun kylämaisemassa. Tie kulkee peltojen halki rannan tuntumassa ja rannan puolelle jää vanhoja tilakeskuksia.

Pärekosken myllykanava (Maarakenteet)
Historiallinen; Kauppilanjoen varrella, heti Ala-Salminen järven eteläpuolella on Pärekoski. Sen alueella on toiminut mylly ainakin 1800-luvulla. Ensimmäinen mylly on ollut vesirattaalla toimiva ja sijainnut joen pääuomassa. Jossain vaiheessa, mahdollisesti jo 1800- luvun puolella tai sitten heti 1900- luvun alussa, myllyä varten on kaivettu noin 300 metriä pitkä maakanava, joka on oikaissut jokiuomaa noin puolella. Kanavassa on aikoinaan ollut pieni sulkupato, josta vesi on johdettu turbiinille noin 8 metriä pitkää myllyruuhta pitkin. Sekä pato että ruuhi ovat jo hävinneet. Toinen mylly on ollut turbiinimylly ja se oli toiminnassa 1970- luvulle saakka.
Historiallisten sanomalehtilähteiden perusteella Pärekosken alueella on toiminut myös vuonna 1924 luvan saanut sähkölaitos (vuonna 1922 perustettu Kauppilanmäen sähkö Oy), joka on palanut vuonna 1930, sekä mahdollisesti myös vesikäyttöinen pärehöylä.

Pärekosken mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pärekosken alueella on sijainnut ainakin kaksi myllyä. Tällä kohdalla, pienellä myllykanavan erottamalla saarella on toiminut mylly 1900- luvun alkuvuosista 1970- luvulle saakka. Rakennuksen sijainti on kuvattuna vielä 1973 peruskartalla. Paikalla on maassa tasainen kivensekainen alue, jossa on havaittavissa ainakin yksi kulma.
Vanhempaa myllynpaikkaa ei tarkastuksessa saatu selville, uomassa silllalta katsottuna alavirran puolella, sen itärannassa näkyy suurikokoinen myllynkivi.

Majoisenpuro 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Majoisenpurossa lähellä Suuri-Majoisen rantaa sijaitsee puu- ja kivirakenteinen patorakenne. Se on rakennettu läpi puron rannasta rantaan. Pohjoisen puolella on kahden riun väliin pystyyn aseteltuja litteähköjä puurimoja. Rakenne on tuettu paikalleen kivillä ja sen eteläpuolella on kivinen kynnysrakennelma. Tästä noin 10 metriä pohjoiseen havaittiin myös muutama puupaalu puron pohjassa pystyssä.
Viranomaiskäyttöön ILM32995.

Jänissalo (1000084060) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kuopion Vehmersalmen Jänissalon saaressa on toiminut tiilitehtaita 1890-1950- luvuilla. Vuonna 1895 aloitti toimintansa E. Savolaisen perustama tiilitehdas. Vuonna 1908 Kuopion tiilikivitehtaan (perustettu 1863) laitokset siirrettiin Jänissaloon viereiselle tontille. Tiilien kuljetus hoidettiin omalla laivastolla.
Tiilitehtaiden edustan lahdelman länsirannalla on puinen aluksen hylky, mahdollisesti lotjan tms. Hylky näkyy osin uponneena jo 1939 ilmakuvassaja täsmälleen samalla paikalla tuoreimmissa 2020- luvun ilmakuvissa. Hylky sijaitsee matalassa rantavedessä ja se on merkitty myös peruskartoille. Sen pituus on ilmakuvien perusteella noin 32 metriä ja leveys noin 10 metriä.

Kainuuntie, Vanha Kirkkotie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Iisalmen vanhan kirkon eli Kustaa Adolfin kirkolle pohjoisesta ja etelästä johtanut tielinja. Se on säilyttänyt historiallisen valtatien luonteen mutkineen ja mäkineen. Tie on edelleen kapea ja sorapintainen.
Tielinjan pohjoispää on reunustettu koivukujalla. Tie on johtanut pappilan suunnasta kirkolle ja jatkunut nykyisen hautausmaan läpi tien eteläosaan. Tie johtaa edelleen vanhan pappilan alueelta kirkolle. Tien eteläosa on umpikujatie, joka alkaa hautausmaan etelälaidasta ja päättyy kevyen liikenteen väylään. Se toimii ajotienä tonteille .

Kellarmäki 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Haavikkomäen kaskiröykkiöalueesta 300 m länteen on noin 5,6 ha kokoinen kaskiröykkiöalue, johon kuuluu arviolta satoja kaskiröykkiöitä sekä neljä pitkähköä aidanpätkää, jotka rajaavat röykkiöaluetta. Inventoinnissa kartoitettiin vain röykkiöalueen laajuutta, ei yksittäisiä röykkiöitä. Uloimpia röykkiöitä mitattiin 65 kappaletta. Katkonainen aita ympäröi aluetta ja myös alueen röykkiöt sijaitsevat pääosin aitojen sisäpuolella.
Alueella on myös mahdollinen eläimen suojan pohja (N 6989629 E 509689) sekä maakellari (N 6989482 E 509943), jotka on merkattu karttaan Kellarmäki 2:n alakohteina. Eläimen suoja on neliskulmainen rakenne, jonka yksi pääty on auki. Kooltaan rakenteen lyhyemmät sivut ovat noin 3,5 m ja pääty noin 4,5 m. Päällekkäin ladotun rakenteen muuri on noin 1 m leveä. Rakenteen pohjalla on kiviä. Maakellari on neliskulmainen ja kooltaan 5 x 3 x 1,4 m. Kellarin pohjalla ja seinässä on kiviä ja se on 1,5 m korkea. Maakellarin vallit ovat 1 m leveät.
1792–93 toimituskartoilla paikalla on metsää. Vuoden 1780 Kuopion läänin yleiskartalla ei ole
mitään. Vuoden 1836 pitäjänkartalla Kellarmäki 2:n kohdalla ei ole mitään. Vuoden 1971 ja 1972 peruskartoilla paikalle on merkitty yksi rakennus. Vuoden 1949 ilmakuvassa Kellarmäellä on ollut tilakeskus, johon alueelta havaitut jäännökset voivat liittyä. On myös mahdollista, että ainakin osa röykkiöistä on myös tätä vanhempia. Tarkempaa ajankohtaa tilan perustamiselle tai autioitumiselle ei ole tiedossa. Röykkiöt voivat liittyä sekä viljelyyn, kaskeamiseen että muuten alueen raivaamiseen.

Haavikkomäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Haavikkomäellä, noin 150 m Salontiestä pohjoiseen sijaitsee noin 45 kiviröykkiötä, maakellari sekä alueen ulkoreunoilla olevia aitoja. Röykkiökohde on pinta-alaltaan yhteensä noin 1,28 ha. Käytännössä katkonainen aita ympäröi aluetta ja myös alueen röykkiöt sijaitsevat pääosin aitojen sisäpuolella. Aidan pätkät näkyvät hyvin 5p laserkeilausaineistossa, jonka vuoksi aitoja ei ole merkitty erikseen Haavikkomäen alakohteiksi. Alueen kaakkoisosan aidanpätkä on muita aitoja selvästi lyhyempi, ollen noin 20 m pitkä, 1–2 m leveä ja korkeudeltaan noin 0,5–1 m. Tämän aidan ulkopuolella oli myös jonkin verran röykkiöitä. Loput aidat ovat pituudeltaan noin 30–40 m. Leveydeltään ne ovat 1–1,5 m ja korkeudeltaan 0,7–1 m välissä ja ne rajaavat loput röykkiöt pääosin niiden sisäpuolelle.
Röykkiöiden koot vaihtelevat pienimpien halkaisijoiden ollessa noin 1 m ja suurimpien halkaisijoiden ollessa noin 5 m. Korkeudeltaan röykkiöt ovat 0,5–1,5 m. Muodoltaan röykkiöt ovat keskimäärin pyöreitä tai soikioita, mutta osa röykkiöistä on suorakaiteen muotoisia. Isoimmat suorakaiteen muotoiset röykkiöt olivat kooltaan noin 8 x 1,5 x 0,5 m sekä 4 x 7 x 1,2 m. Röykkiöiden kivet olivat kooltaan miehenkantoisia tai sitä pienempiä. Röykkiöiden kivet ovat suurimmaksi osaksi sammaleen peitossa. Osa röykkiöistä on kasattu isompien maakivien päälle.
Alueelta havaittiin neliön muotoinen, 1,5 x 1,5 x 0,7 m kokoinen kuoppa, joka on mahdollisesti maakellari (N 6989520 E 510341). Sen seinät on tehty päällekkäin ladotuista kivistä. Kellarin pohjalla on paksu sammalpeite, jonka alla on kiviä. Pohjalla oli höttöistä orgaanista materiaalia, luultavasti pudonneista lehdistä hajonnutta maannosta. Maakellari merkittiin kohteen alakohteeksi.
Alue kasvaa pääosin harvennettua keski-ikäistä kuusimetsää, mutta varsinkin alueen kaakkoisosassa on avointa sekametsää. Kuusimetsän aluskasvillisuutta hallitsee sammal,
saniaiset, varvut ja metsäsienet, mutta kaakkoisosassa aluskasvillisuus on enemmän korkea
ruohikko sekä vadelmapensaat. Alueella on melko suuret korkeuserot ja se on ollut kivikkoista, joskin suurin osa kivistä on kerätty röykkiöihin. Näkyvyys havainnointiin on hyvä, vaikka osa röykkiöistä onkin matalia ja voimakkaasti sammaloituneita.
Vuoden 1792–93 toimituskartoilla paikalla on metsää. Vuoden 1780 Kuopion läänin yleiskartalla paikalla ei ole mitään. Vuoden 1836 pitäjänkartalla kohdalle ei ole merkitty mitään. Vuoden 1971 ja 1972 peruskartoilla paikalla on metsää. Vuoden 1949 ilmakuvassa alueella on metsäaukko. Röykkiöt voivat liittyä sekä viljelyyn, kaskeamiseen että muuten alueen raivaamiseen.

Kainuuntie, Koijoki (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pohjois-Savon läpi pohjois-eteläsuunnassa kulkevan historiallisen valtatien, Kainuuntien linjauksen osa. Tielinjan sijainti näkyy Hermelinin kartastossa sekä 1750- luvun pitäjänkartoilla. Kainuuntie on ollut Itä-Suomen keskeinen valtaväylä ilmeisesti jo 1600-luvulta lähtien. Vanha ratsutie rakennettiin ja levennettiin kärrykelpoiseksi Kustaa III:n toimesta 1700-luvun lopulla. Suomen viimeinen kuningas Kustaa IV Adolf on matkustanut tätä tietä Leppävirran kautta Kuopioon 1800-luvun alussa. Tästä matkasta tie sai paikkakuntalaisten puheissa nimen ”Kuninkaantie”. Tietä on nimitetty alueella Kainuuntieksi ja Kuninkaantieksi.
Valtatie on kulkenut tällä linjalla vielä vuoden 1951 ilmakuvassa mutta vuonna 1961 uusi valtatielinjaus on jo käytössä. Säilynyt linjaus sijaitsee nykyisen VT5 länsipuolella ja on edelleen käytössä kiinteisöille johtavana sora- ja hiekkapintaisena sivutienä.
Koijoen ylityskohdalla tiessä on matala lohkokivistä tehtyä siltarakenne.

Kainuuntie, Lehtopirtintie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pohjois-Savon läpi pohjois-eteläsuunnassa kulkevan historiallisen valtatien, Kainuuntien linjauksen osa. Tielinjan sijainti näkyy Hermelinin kartastossa sekä 1750- luvun pitäjänkartoilla. Kainuuntie on ollut Itä-Suomen keskeinen valtaväylä ilmeisesti jo 1600-luvulta lähtien. Vanha ratsutie rakennettiin ja levennettiin kärrykelpoiseksi Kustaa III:n toimesta 1700-luvun lopulla. Suomen viimeinen kuningas Kustaa IV Adolf on matkustanut tätä tietä Leppävirran kautta Kuopioon 1800-luvun alussa. Tästä matkasta tie sai paikkakuntalaisten puheissa nimen ”Kuninkaantie”. Tietä on nimitetty alueella Kainuuntieksi ja Kuninkaantieksi.
Valtatie on kulkenut tällä linjalla vielä vuoden 1951 ilmakuvassa mutta vuonna 1955 uusi valtatielinjaus on jo käytössä tien länsipuolella (vanha Vitostie). Säilynyt linjaus sijaitsee nykyisen VT5 länsipuolella ja on edelleen käytössä kiinteisöille johtavana sora- ja hiekkapintaisena sivutienä.
Tammi-nimisestä lammesta laskevan puron ylityskohdalla tiessä on matala lohkokivistä tehtyä siltarakenne

Kainuuntie, Sivutie (Kulkuväylät)
Valtatie on kulkenut tällä linjalla vielä vuoden 1951 ilmakuvassa mutta vuonna 1955 uusi valtatielinjaus on jo käytössä tien itäpuolella (vanha Vitostie). Säilynyt linjaus sijaitsee nykyisen VT5 länsipuolella.
Tie nousee loivasti kaartaen kohti mäen lakea. Tieosuus on nykyisin hiekkapintainen kiinteistölle johtava tie.

Repolanniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ylimmäinen-järven itärannalla, Repolanniemessä havaittiin rakennuksen pohja sekä sen itäpuolella kellarin jäännös. Näiden pohjois- ja koillispuolella havaittiin useita raivausröykkiöitä, joista osa on taidokkaasti laadottuja. Röykkiöiden kivet ovat osin isokokoisia.
Rakennuksen pohjan ja kellarin välitön ympäristö on avointa, laidunmaista tai niittymäistä, ja siinä kasvaa runsaasti katajaa. Alue on avointa vuoden 1948 ilmakuvassakin, jonka jälkeen alue on hiljalleen kasvanut umpeen. Raivausröykkiöt sijaitsevat kuusikossa alueella, jossa on tehty hakkuita ja maanmuokkausta paikoin hyvin voimakkaasti.
Pitäjänkartalle paikalle ei ole merkitty rakennuksia, mutta niemeen johtaa polku koillisessa sijaitsevalta Lähdeahon tilalta. Todennäköisesti kyseessä ei ole varsinainen asuinpaikka vaan pikemminkin riihi tms. ulkorakennus ja siihen liittyvä kellari.

Aittolahti 3 (1000095603) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 16 raivausröykkiöitä 90 x 50 m alalla kuusivaltaisessa sekametsässä.
Alue on metsää 1973 peruskartalla ja 1846 pitäjänkartalla kohdalla on päällepiirros, oletettavasti 1800 luvun lopulta - siinä alue on metsää. V. 1778 kartalla metsää. Ilmakuvassa 1939 ja sen jälkeen metsää. Paikalla lienee ollut kaski tai pieni peltoraivio (tai molemmat) joskus ennen 1930 lukua.

Säyneensalo Rakola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on rakennuksen perusta ja raivausröykkiöitä. Rakennuksen perustuksen koko on 8 x 5 m ja sen on tehty lohkokivistä.
Talonperustasta päätellen se lienee peräisin 1840 pitäjänkartan ja v. 1931 ilmakuvan väliseltä ajalta, tuskin pitäjänkarttaa vanhempi ja ei varmaankaan 1778 vanhempi.

Pirttimäki (1000095719) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pirttimäen kaakkoisrinteessä, Pirttimäen talon itäpuolelta tavattiin kolme röykkiötä, jotka
näkyvät myös vuoden 1951 ilmakuvissa. Röykkiöt sijaitsevat noin 30 m itään olemassa olevalta hiekkatieltä. Vuoden 1778 isojakokartasta, vuoden 1846 pitäjänkartasta tai vuoden 1973 peruskartasta ei havaittu mitään ihmistoimintaan viittaavaa. On mahdollista, että röykkiöt liittyvät jollain tavalla Pirttimäen talon toimintaan. Röykkiöt sijaitsevat varttuneessa kuusivoittoisessa talousmetsässä, jossa on tehty harvennus hiljattain. Aluskasvillisuutena on saniaisia, sammalta sekä metsälle tyypillisiä kukkia. Röykkiöt on kasattu maakivien päälle halkaisijaltaan noin 20–40 cm kokoisista kivistä. Osa kivistä on sammaloituneita, mutta osa ei, joten kyseessä ei liene kovinkaan vanhoja röykkiöitä.
Halkaisijaltaan Pirttimäki 1:n röykkiöt ovat 1,5–5 m ja ne ovat muodoiltaan melko pyöreitä tai soikeita. Korkeutta röykkiöillä on 30–40 cm.

Pirttimäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pirttimäki 1:stä 100 metriä eteläkaakkoon tavattiin yksittäinen röykkiö. Röykkiö sijaitsee alueen halki kulkevasta hiekkatiestä 20 m itään. Pirttimäki 1 tavoin röykkiö liittyy luultavasti jollain tapaa Pirttimäen talon toimintaan. Vanhoissa kartoissa kohteen paikalla ei havaittu mitään erikoista, mutta se erottuu vuoden 1951 ilmakuvista. Röykkiö sijaitsee harvennetussa talousmetsässä, jonka aluskasvillisuutena on saniaisia, sammalta sekä metsälle tyypillisiä kasveja. Halkaisijaltaan röykkiö on noin 1,3 m ja se on 50 cm korkea. Röykkiön kivet ovat halkaisijaltaan 20–30 cm. Kivet ovat sammaloituneet.

Tuomaala (1000095721) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nilsiän Pajuniemessä sijaitsevalta mäenkumpareelta tavattiin röykkiöalue, joka oli havaittu alueen luontoselvityksessä. Vuoden 1778 isojakokartalla alue näyttää olleen pääosin louhikkoa, mutta vuoden 1846 pitäjänkartalla paikalla on Tuomaalan tilan peltoa. Vuoden 1951 ilmakuvissa kohteen ympäristössä on tehty harvennuksia, mutta muuten alue näyttää metsältä. Vuoden 1973 peruskartalla kohde jää Jaakkolan, Tuomaalan ja Jussilan tilojen peltojen väliin, kuten se näkyy nykyisessä maastokartassakin.
Alueelta tavattiin 10 röykkiötä sekä lisäksi yksi röykkiö, joka jatkuu aitamaisena noin 15 m verran. Alueen länsipuolen röykkiöt ovat vaatimattomia, mutta mäen päälle keskellä aluetta ne ovat jo suurempia. Itäpuolen röykkiöt ovat taas melko isoja, mutta matalia. Pääosin röykkiöt ovat halkaisijaltaan noin 1,1–2 m ja 30–50 cm korkeita, mutta alueen keskeltä ja itäpuolelta havaittiin suurempia röykkiöitä, jotka olivat kooltaan (4–7 x 2–4 x 0,3–0,6 m). Röykkiökivet olivat halkaisijaltaan noin 10–40 cm. Röykkiöiden kivet olivat sammaloituneita.

Sahila (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Lammasjärveen laskevan Sahinjoen alajuoksun Myllykoskella sijaitsee entisöity ohjeseinä eli suiste. Ohjeseiniä on käytetty ohjaamaan veden virtausta puun kulun helpottamiseksi uittoväylissä, varsinkin jos väylät ovat olleet mutkaisia, matalia tai kivikkoisia. Sahilan ohjeseinä on kaksipuoleinen ja suurin osa virtauksesta ohjattiin virtaussuunnassa vasemmanpuoleiseen uomaan, missä on aiemmin toiminut Paul Wahl&Co:n vesimylly.
Irtouitto Suovunjoen vesistössä, johon myös Palosenjoki (muuttuu alajuoksulla Sahinjoeksi) kuuluu, loppui 1960-luvulla. Suovenjoen uittosääntö on vuodelta 1911. Alueelta on poistettu ränsistyneitä uittolaitteita ja koskia on entisöity palauttamalla perkauskiviä takaisin uomaan vuonna 2008. Pohjois-Savon ympäristökeskus entisöi tässä yhteydessä Myllykosken uittoohjeseinää noin 50 m matkalle yhteistyössä Kuopion kaupungin kanssa. Sahilan suiste on entisöity uittoperinteen muistomerkiksi.
Inventoinnissa tavattiin entisöidyn uittoseinän lisäksi alajuoksulla olevan väylän etelärannalta vanhoja hirsirakenteita, joita oli pinottu neljään hieman alle 2 m levyiseen kasaan. Osassa hirsiä oli edelleen takorautaisia nauloja kiinni. Myös pohjoisrannalta havaittiin hirsirakenteita. Ohjeseinä oli jo melko ränsistynyt. Leveydeltään se on noin 2 m ja se on 1 m korkuinen. Heti suisteen jälkeen oli kaksi kiveä molemmin puolen uomaa, joihin oli isketty 1,5–2 cm paksut rautaiset kiinnikkeet, joiden päät olivat halkaisijaltaan noin 3 cm.
Ohjeseinän länsipuolelta tavattiin olemassa olevan kävelysillan lähettyviltä rakennuksen kivijalka, joka näkyy vuoden 1951 sekä 1955 ilmakuvissa. Kivijalka on kooltaan noin 8 x 12 m. Rakennuksen pohjasta noin 100 m länteen näkyy vuoden 1955 ilmakuvissa myös lisää oletettavasti uittoon liittyviä rakennuksia, joita ei näy vuoden 1951 ilmakuvissa tai vuotta 1955 myöhemmissä ilmakuvissa. Näitä mahdollisia rakennuksen pohjia ei käyty tarkastamassa.
Kokonaisuudessaan kohteen katsottiin myös edustavan vanhaa uittoperinnettä vähintäänkin uittoperinteen muistomerkkinä. Vaikka kohdetta on entisöity, sen ympäristössä on mahdollisesti jäljellä myös alkuperäistä uittoon liittyvää rakennetta, kuten vanhat seinähirret sekä kivet, joissa on rautaiset kiinnikkeet. Myllykosken opastaulussa oli myös kuvia alueella tapahtuneesta uitosta vuodelta 1913.

Vehmasmäki Lassila (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 2,5 km Kurkimäestä etelälounaaseen ja 350 m Kivijärvestä lounaaseen sijaitsee röykkiöalue. Nykyisten Pekkalan, Pohjolan ja Koljolan tilojen kaakkoispuolella ja Pellonpään tilan luoteispuolella olevalla käytöstä poistuneelta pellolta havaittiin 17 eri kokoista sammaloitunutta röykkiötä. Halkaisijaltaan röykkiöt ovat 3–8 m ja niiden korkeus vaihtelee 1 1,6 m välissä. Suurin osa röykkiöistä on halkaisijaltaan 5–6 m ja niillä on korkeutta metrin tai reilu metri. Röykkiöiden kivet ovat halkaisijaltaan pääosin 30–40 cm. Aluetta reunustaa vanhempi kiviaita, joka myötäilee lännessä/luoteessa olevan tilan peltoaluetta ja koillisessa nykyistä huonokuntoista tietä.
Vuoden 1971 peruskartalla paikalla sijaitsee Pekkalan tilan pelto. Vuoden 1846 pitäjänkartalla kohde sijaitsee Pekkalan tilan itäpuolella sijainneen Lassilan tilan eteläpuolella. Pitäjänkartalla alue näyttäisi rajautuvan Lassilan tilan peltojen ulkopuolelle. Vuoden 1788 pitäjänkartalla kohde ei sijainnut asutetulla alueella. Röykkiöt tulkittiin peltoröykkiöiksi sijaintinsa vuoksi, vaikka ne muistuttavatkin olemukseltaan hyvin paljon Pohjois-Savolle tyypillisiä kaskiröykkiöitä. On mahdollista, että kyseessä on peltoröykkiöiden sijaan kaskiröykkiöitä, jotka on kasattu alueelle ennen Lassilan tilan perustamista.

Kainuuntie, Käpylä (Kulkuväylät)
Historiallinen; Siilinjärven Pöljän kylältä ja Käpylän talosta hieman pohjoiseen, erkanee nykyisestä valtatie 5 linjauksesta päättyvä metsäautotie luoteeseen. Tielinja on osa historiallisen Kainuuntien linjausta. Osuuden pohjoispää on tuhoutunut maa-ainesotossa.

Kainuuntie, Väinölä-Niskala (Kulkuväylät)
Historiallinen; Siilinjärven pohjoisosassa, Mikkäjärvestä kaakkoon, erkanee nykyisestä valtatie 5 linjasta luoteeseen sivutie, joka on osa vanhaa historiallista Kainuuntien linjausta. Se on autolla ajettava sorapintainen pieni sivutie.

Kainuuntie, Koivumäentie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Alapitkän Hovinkosken pohjoispuolella, nykyisen valtaie 5 linajusksen länsipuolella kulkee sivutienä Kainuuntien historiallisen tielinjauksen säilynyt osa. Se on autolla ajettavissa sorapintaisena kapeana kiinteisille johtavana sivutienä. Tielinja ylittää Ahvenpuron, jossa havaittiin siltarakenne harmaata lohkokiveä, jossa oli puusta tehty sulkurakenne.

Jokiharju (595010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Pielavesi-Pyhäsalmi -maantien itäpuolella ja Kolunpuron lounaispuolella, 150-200 m Kotamäen koulusta, puolivälissä Kotamäen tien ja Jokiharjun talon välistä peltoa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille Kolunpuron rantapellosta, talosta noin 30-40 m kaakkoon.
Vuoden 2020 inventoinnissa paikalta ei tehty havaintoja kivikautisesta asuinpaikasta.

Koivumäki (595010020) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Pielavesi - Pyhäsalmi -maantiestä noin 400 m länteen, Kolunpuroon viettävällä viljelyspellolla. Vanhoja löytöjä on tehty asuinrakennuksesta länsilounaaseen ja Kolunpuron rantaan päin sekä Kolunpuron vastakkaiselta rannalta hajallaan. Vuoden 1983 tarkastuksen lödöt on tehty uudispellosta talosta pohjoiseen, jotka on todettu vuoden 2021 inventoinnissa kahdeksi asuinpaikaksi, Palokangas 1 ja Palokangas 2.

Sänkimäki (1000001514) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sänkimäen ja Konttimäen välisen tien itäpuolella, entisen kylätien länsipuolella. Alueella on ollut kuusivaltainen metsä, joka on hakattu aukeaksi ja aurattu v. 1998. Kohde ei ilmeisesti kuitenkaan ole tuhoutunut aurauksessa. Miilun halkaisijaksi on löytäjä ilmoittanut 15-20 m ja korkeudeksi puolisen metriä.

Pieni-Säyneinen Lahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hytinpaikka on havaittu pellonraivauksessa. Hytti on sijainnut aikanaan läheisestä järvestä (Pieni-Säyneinen) vuonomaisesti pistäneen lahden rannalla. Maaperä hytinpaikalla on ollut hiekkaa, lähimpään rantaan matkaa lienee alunperin ollut noin 300 metriä.

Pieni-Säyneinen Pappilanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Raudanvalmistushytti.

Riomaa Syrjälä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suon ympäröimällä kankaalla on pienehkö hytti. Kohteen paikannus on epävarma.
Koordinaatin osoittamasta paikasta tai sen läheisyydestä ei löytynyt hyttiä.

Karelinniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten löytöpaikka sijaitsee Sulkavanjärven eteläosan itäpuolella olevassa Karelinniemessä, niemen länsirannalla olevan ladon ympäristössä. Pellossa on havaittu kvartsi-iskoksia, jotka viittaavaat kivikautiseen asuinpaikkaan. Karelinniemen alueelta on tehty kiviesinelöytöjä jo 1800- luvulla (KM 3571:14-21).

Kilpijärvi Kilpivirta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kilpivirran ylävirran suulla on rautarengas isohkossa kivessä. Kiveen on ehkä kiinnitetty tukkiveneitä. Viimeksi tukkeja on paikkakunnalla uitettu v. 1950.

Porovesi Kumpusaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Saari on toiminut tilapäisenä hautapaikkana.

Karhonvesi Mustalahti (Kulkuväylät)
Historiallinen; Enso Gutzeit suoritti Karhonveden ranta-alueella puutavaran lajittelua 1900-luvun alusta 1950-luvun puoliväliin asti. Lajittelupaikka käsitti ranta-alueen, joka oli erotettu ns. pankapuomeilla linjalla Saunaniemi-Koivusaari-Jätäsaari-Jänisluoto- Purtosaaren kaakkois- ja luoteispää-Laajalahti. Alueen kivissä on ehkä n. 40-50 rautarengasta, jotka on tarkoitettu puutavaralauttojen ja nippulauttojen kiinnitystä varten. Ilmeisesti renkaita on alettu laittaa jo 1900-luvun alkukymmeninä.
Renkaat ovat halkaisijaltaan 15-20 cm, ja ne on pujotettu rautatangon silmukkaan, joka on puolestaan kiinnitetty kiveen tai kallioon porattuun reikään. Tangon alapäässä on halkeama, johon on asetettu rautainen kiila, ja kiinnitystä on vahvistettu vielä rikillä. Samanlaisia kiinnitysrenkaita löytynee todennäköisesti muualtakin Karhonveden ja Muuruveden rannoilta.

Vuotjärvi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vuotjärven rannoilla on Kymiyhtiön tukinuittoon liittyviä, tukkilauttojen ja uittoväyliä reunustavien puomien kiinnitykseen tarkoitettuja renkaita. Kertoja näki niitä 1930-luvulla.
Renkaita on ilmeisesti myös Petäjäselän rannoilla. Vuotjärven pintaa on nostettu Karjalankosken voimalaitoksen takia, joten renkaat ovat ilmeisesti jääneet veden alle.

Pieni Tallusjärvi Kalmonsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Saari on peruskartassa olevan nimensä perusteella mahdollinen hautasaari. Paikallisen perimätiedon mukaan "Talluksen Kuoliosaarissa on vanhoja hautoja"; kertoja ei kuitenkaan mainitse saarten tarkempaa sijaintia. Perimätiedon mukaan 1800- luvulla muutama paikallinen mies kaivoi yhtä hautapainannetta, josta olisi löytynyt pääkallo ja viiden kopeekan kolikko, joka olisi ollut kääritty punaiseen lankaan.

Kainujärvi Kivikkokangas (Taide)
Historiallinen; Löytänänjärven ja Mikkolanmäen talon välillä, Kivikkokankaan laidassa lähellä suota on n. 3 m korkea kanto ns. "Erämaan päiväkirja", johon metsämiehet ovat kaivertaneet nimimerkkejä ja vuosilukuja. Vanhin vuosiluku on 1818.

Koivujärvi Kalmonsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Epämääräisen kertomuksen mukaan Isonvihan ja vapaussodan aikaan vainajia on haudattu neljälle Koivujärven hautasaarelle: Kalmonsaarelle, Kivinikkarille, Kuottaniemelle ja Huutsaarelle. Saaria on ilmeisesti käytetty varsinaisina hautausmaina 1700-1900-luvuilla. Kertoja mainitsee em. 4 saarta, mutta ei erittele saarten hautauksia. Hän kertoo myös saarissa havaitun hautakumpuja, ja että kyntäessä on esiin tullut pääkallo.

Jännevirta Jännesaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Saaren epävirallinen nimi on Hautasaari/Ryssänsaari. Kertojan mukaan saarelle on haudattu isonvihan aikaan venäläisiä ja Sandelsin taisteluissa 1808 kaatuneita. Saaren viereisestä Jänneniemestä venäläiset polttivat 5 taloa. Tarinan mukaan venäläiset piilottivat saareen myös ryöstöaarteitaan. Saaren rannoilta on joskus löytynyt pääkalloja, ja saarella näkyy painanteita, joita mm. kertoja on tasannut turpeella.

Vihtaniemi B (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiöt sijaitsevat Karvaselän itärannalla olevan Vihtaniemen alueella, tilan päärakennuksesta noin 340 m länteen, kesämökeille johtavan tien pohjoispuolella, eri mökeille haarautuvien teiden risteyksestä noin 20 m koilliseen. Kiviröykkiöistä toinen on noin 8 m halkaisijaltaan, muodoltaan pyöreä ja korkeudeltaan noin 50 cm. Toinen röykkiöistä on muodoltaan enemmän pitkänomainen, halkaisijaltaan noin 4-5 m. Röykkiöt on koottu melko suurista kivistä.

Hietasaari (420000001) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Mahdollinen pyyntikuoppa löytyi 6.8.1998 Leppävirran inventoinnin yhteydessä Unnukan Hietasaaresta, joka on hiekkainen, pitkä saari Unnukan koillisrannan tuntumassa. Kuoppa sijaitsee saaren itäisemmässä, kapeassa osassa, n. 800 m saaren kaakkoiskärjestä luoteeseen. Kuoppa on halkaisijaltaan n. 2 m ja syvyydeltään n. 80 cm.

Vetotaipale 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Vetotaipaleen mahdolliset pyyntikuopat sijaitsevat Sileäkankaalla, Moninmäen tien ja Vetotaipaleen peltojen välisellä alueella, Vetotaipaleen talosta länteen johtavan pelto/metsäautotien tuntumassa, toinen kuoppa aivan tien eteläpuolella, lähellä etelään lähtevän peltotien risteystä ja toinen tästä n. 50 m pohjoiseen, lähellä pienen kuusikkometsän reunaa, joka on mäntykankaan ja pellon mainitun pelto/metsäautotien pohjoispuolella. Molemmat kuopat ovat halkaisijaltaan n. 3 m.

Suuri-Ruokovesi Vuohisaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vuohisaaren sanotaan olevan vanha puutavaran lajittelupaikka, jossa on kiinnitysrenkaita puutavaralautoille.

Säviä Tauluaho (Taide)
Historiallinen; Maantien vieressä on kivitaulu, joka on pystytetty ryövärin surmaaman henkilön muistoksi. Kivessä on vuosiluku. Heinämäen kylässä on kertojan mukaan samantapainen kivi.

Säviänvirta Virtasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Saarelle on paikallisen perimätiedon mukaan haudattu n. 1700, ehkä aikaisemminkin. Säviänvirran ja Virtasaaren yli kulkee nykyisin maantie.

Vehmasjärvi Härkinkangas (Hautapaikat)
Historiallinen; Härkinkankaalla on perimätiedon mukaan sijainnut tilapäinen, kelirikkojen aikainen hautapaikka vähävaraisille. Ilmeisesti ruumiita on myös jäänyt paikalle. Aluetta tarkastettiin vuonna 2011 kursorisesti kantatien ja Ala-Härkinjärven väliseltä alueelta rajoittuen Härkinjokeen lännessä ja järveen pohjoisessa. Hautauksista ei tehty havaintoja.

Sonkajärvi Kuoliosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Perimätiedon mukaan saari on toiminut kesähautapaikkana.

Kuvansi Kalmansaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kuvansijärven Vehvilänlahdessa on pitkänomainen Kalmansaari, jonka keskellä on useassa rivissä painanteita, joiden välillä on matalahko harjanne. Tarinan mukaan ne ovat isonvihan (v. 1700-21) aikaisia venäläisten hautoja.

Iso Uuhijärvi Kalmasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Iso Uuhijärvessä olevaan Kalmasaareen kerrotaan haudatun venäläisiä sotilaita vv. 1808-09 aikana. Saarella on näkyvissä hautapainanteita, ja sieltä on löydetty pääkalloja viime sotien jälkeen.

Varpaisjärvi Kuoliosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kuoliosaari sijaitsee heti kirkonkylän pohjoispuolella aivan hautausmaan kohdalla Varpaisjärvessä. Saari on jäänyt järvenlaskun takia niemeksi. Saareen kerrotaan haudatun kuolleita mustansurman aikaan. Haudat ovat olleet kiviröykkiöitä ja kumpuja. Toisen kertojan mukaan saarella on tapettu ihmisiä vainojen aikana tai sitä on käytetty kesäkalmistona.

Rotimo Selkäsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Rotimojärvessä olevaan Selkäsaareen kerrotaan joskus haudatun ihmisiä. Tarinan mukaan "Ukko Pappila" oli viettänyt öitä saarella ja herännyt ääneen: "mee pois minun luijen peältä, että minä soan nukkua".

Puntinjoki Hyppyrinkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Samuel Cornéerin perustama hytinpaikka sijaitsee samannimisen kosken varrella, nykyisellä Nilsiän ja Juankosken rajalla. Kohde kuluu seudun ensimmäisiin teollisiin hytteihin, ja mm. Eevert Laine mainitsee, että hyttiin kuului harkkouuni, kaksi paria palkeita ja pieni vasara, jotka kaikki toimivat vesivoimalla (Laine 1952, s.35.). Kohteesta ei ole löydetty jälkiä ja onkin mahdollista, että hytinpaikka on kosken rantojen huuhtoutumisen ja eroosion myötä tuhoutunut kokonaan.

Keyritty Hyttiniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartassa olevan nimen ja paikallisen kertojan mukaan niemessä pitäisi olla hytti. Kattavasta maastoetsinnästä huolimatta hytin jäännöksiä ei kuitenkaan ole paikannettu. Kyseessä saattaa olla siirtynyt paikannimi tai jo tuhoutunut hytti.

Hyttilehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartassa olevan nimen perusteella alueella on saattanut sijaita raudanvalmistushytti. Vinovalovarjostekartalla näkyy mahdollinen hytinpaikka. Kohdetta ei tarkastettu maastossa.

Hyttisuo (1000001600) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartassa olevan nimen perusteella alueella on saattanut sijaita raudanvalmistushytti.

Vuotjärvi Kalmonsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde on pieni ja tasainen, moreenipohjainen saari, jossa siellä täällä erottuu selviä kaskiraunioita. Saaren eteläkärjestä on pienialainen hiekkakangas, jossa erottuu selviä pitkänomaisia, hautamaisia painanteita n. 150 neliömetrin alalla. Kohteessa ei ole tehty koekaivauksia, mutta painaumien ja paikannimen perusteella kyseessä on melko varma hautasaari.

Hirvisaari Hyttikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kartalta havaittu, mahdolliseksi hytinpaikaksi arvioitu kohde. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vuotjärvi Kalmansaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Nimen perusteella tarkastettu kohde, josta ei kuitenkaan löytynyt merkkejä hautauksista, ks. Kalmonsaari.

Keyritty Kalmo (Hautapaikat)
Historiallinen; Peruskartassa olevan nimen perusteella alueella saattaa olla kalmisto.

Pisavuori N (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Hoving mainitsee (s.64-65) Stephan Bennetin hankkineen valtauksen hiekkakivilouhokselle Pisavuoren pohjoispuolelle. Koko päivän kestäneistä etsinnöistä huolimatta kohde jäi löytymättä. Maasto on Pisavuoren pohjoispuolella hyvin louhikkoista, mikä tekee alueella liikkumisen vaikeaksi ja saa lähes kaikki kalliopaljastumat näyttämään louhoksilta. Kerrotun mukaan Pienen Pisan rinteillä olisi kuitenkin muutama vuosi sitten hakkuutöiden yhteydessä nähty louhoksen jäänteitä, joihin liittyi mm. keskeneräinen myllynkivi.

Rahkasuo Hyttikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartassa olevan nimen perusteella alueella on saattanut sijaita raudanvalmistushytti.
Lidar-kartoissa soikea anomalia. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ylä-Luosta Kalmo (Hautapaikat)
Historiallinen; Peruskartassa olevan nimen perusteella alueella on saattanut sijaita kalmisto.

Vipuraudansuo (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Peruskartassa olevan nimen perusteella alueelta on saatettu nostaa suomalmia.

Sälevä Iso-Kalmo (Hautapaikat)
Historiallinen; Peruskartassa olevan nimen perusteella saarella saattaa olla kalmisto.

Kaarakkalanniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tiedot tarkastettava.

Lehtosaari (1000001788) (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kaavinjärvessä, varsin suurikokoisessa Lehtosaaressa. Paikalta on löydetty ihmisen luita ja pääkalloja (J.Maukonen 1879). Muinaistieteellinen toimikunta on lisäksi saanut 1931 ilmoituksen, että kunnanlääkäri Niilo Pesonen ja apteekkari Uno Hirvonen olivat kaivaneet esiin hyvin säilyneitä luita. Lauri Pohjakallio tarkasti paikan 1975 ja havaitsi useita painanteita sekä kvartsi-iskoksia.
Vuoden 2010 inventoinnin yhteydessä todettiin kymmenkunta mahdollista hautapainannetta läheltä rantapenkkaa. Koekuopissa ei havaittu luita.

Kalmonniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Kalmisto?

Suuri Hautasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; kalmisto?

Saittajärvi Kalmonsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Peruskartassa olevan nimen perusteella saari on mahdollinen hautasaari.

Kiuruvesi Kalmonsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Peruskartassa olevan nimen perusteella Kalmonsaari on mahdollinen hautasaari. Kalmonsaaresta n. 300 m itään olevan niemen nimi on Kalmonniemi.

Koivujärvi Huutsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Epämääräisen kertomuksen mukaan Isonvihan ja vapaussodan aikaan vainajia on haudattu neljälle Koivujärven hautasaarelle: Kalmonsaarelle, Kivinikkarille, Kuottaniemelle ja Huutsaarelle. Saaria on ilmeisesti käytetty varsinaisina hautausmaina 1700-1900-luvuilla. Kertoja mainitsee em. 4 saarta, mutta ei erittele saarten hautauksia. Hän kertoo myös saarissa havaitun hautakumpuja, ja että kyntäessä on esiin tullut pääkallo.

Mutkala (1000004577) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineen (KuM 6576) löytöpaikka sijaitsee Mutkalan tilan päärakennuksen luoteispuolella olevalla peltomaalla. Esine on löytynyt v. 1953 peltotöiden yhteydessä noin 0,5 m syvyydestä. Paikalta on löytynyt myös kvartsi-iskoksia (KM 22248 ja 22878). Kyseessä saattaa olla kivikautinen asuinpaikka.

Juurikkalahti (1000004998) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Eila Karki ja Jorma Knuutinen löysivät kvartsit Hankaveden rantahietikosta v. 2002. Löytöpaikka on Juurikkalahden talosta 200 m luoteeseen.

Talliniemen kirkonpaikka (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Talliniemessä on perimätiedon mukaan sijainnut Rautalammin ensimmäinen kirkko. Varmaa havaintoa kirkon mahdollisesta sijaintipaikasta ei ole saatu, vaikka joitakin rakennuksenjäänteitä peltokumpareen tasaisella laella on havaittu (tiiliä ja kiviä).

Kaijärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee pienen Kaijärven pohjoisrannalla muinaisniemellä, jonka kärki osoittaa kaakkoon ja jona keskiosassa poikittain on riihi. Reikäkiven (Rautalammin museo 2134) ja suippokantaisen poikkikirveen (Rautalammin museo 2135) on löytänyt kirjailija Yrjö Kaijärvi riihen takaa. Myöhemmin paikalta on löytynyt myös kvartsia (KuM 5967).

Hintikka (1000005003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Pohjois-Konneveden Pakarilansalossa, Hintikan talon pihapiirissä. Paikalta on löydetty kivitaltta (Pakarilan kansakoululla) ja inventoinnin yhteydessä kvartsi-iskoksia, jotka viittaavat paikalla olevaan kivikautiseen asuinpaikkaan. Kohteen tarkka sijainti on kuitenkin epäselvä.

Umpilampi (1000005004) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kolme todennäköisesti terva-/ tai hiilihautaa Miekkaveden länsirannalla olevan soistuneen Umpilammen länsi- ja pohjoispuolella. Yksi kuopista saattaa myös olla kuoppaliesi.

Hassinlahti (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kaksi ajaltaan ja tarkoitukseltaan tuntematonta kuoppajäännettä Nokisenkosken itäpuolella, Hassinlahden länsipuolella olevan pienen niemen kärjessä.

Säynätsalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kvartsilöytöpaikka sijaitsee Vaajasalmelta Tervoon johtavan tien itäpuolella, Säynätsalmen ja salmen pohjoisrannalle johtavan mökkitien pohjoispuolella. Paikalta on kvartsia metsäkoneen ajourien rikkomasta maan pinnasta.

Valkamonsaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kertoja ilmoittaa Valkamasaaresta samanlaisen kivikasan (ei niin selvän ja ehyen) kuin mikä on Rautalammen Kuuslahden Nurkankylän Konneveden rantakalliolla n. 1,5 km luoteeseen (Karhuniemi), ja josta M. Huurre on lähettänyt maanomistajalle kirjeen (kirje liitteenä vastauksessa). Kohdetta ei ole tarkastettu.

Pitkähiekka (1000005008) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pitkähiekan mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Niiniveden länsirannalla, Loanniemen pohjoispuolella, Loanniemen kärjessä olevalta mökiltä 330 m luoteeseen. Niiniveden pari metriä korkean rantatörmän päällä on matalia painaumia, joista yhteen tehdystä koekuopasta on löytynyt epämääräinen kvartsi-iskos. Alue on hienohiekkaista mäntykangasta. Painanteiden ja asuinpaikan luonne on varsin epävarma. Nimitys "Pitkähiekka" tulee kohteen edustalla olevasta hiekkarannasta, peruskartalla nimeä ei ole.

Ukonsuo 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sonkari-järvestä Niinivedelle kulkeneen muinaisen vesireitin varrella, Ukonsuon eteläreunan kankaalla. Kohteessa on kaksi kuoppaa, joista ensimmäinen on halkaisijaltaan kaksi metriä ja siihen tehdyssä koekuopassa oli paksu huuhtoutumiskerros - kuoppa saattaa olla vanhakin (p= 6966173, i= 3484203). Toinen kuoppa on neliskulmainen ja jyrkkäreunaisena aika tuoreen oloinen, kooltaan n. 2 x 2 m oleva kuoppa. Siihen tehdyssä koekuopassa oli kuitenkin ohut huuhtoutumiskerros, joten aivan resentti sekään ei liene ole (p= 6966247, i= 3483963). Kuoppien funktio on epäselvä.

Härkäharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iisveden länsirannalla, Haukilahden itäpuolella olevalla Härkäharjulla, sen etelärannalla olevasta kesämökistä 40 metriä pohjoiseen mökin takana nousevan vanhan rantatörmän päällä. Täällä on hieman mättäikköisessä maassa havupuuvaltaisessa metsässä havaittavissa tasaisempi paikka, johon tehdystä koekuopasta löytyi yksi mahdollinen kvartsi-iskos.

Nokisenkosken itäranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kvartsilöytöpaikka Nokisenkosken itärannalla, löydöt rantavedestä.

Lehdonmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Haapajärven pohjoispään itärannalla, Roninlahden itäpuolella olevan Lehdonmäen laskevassa rinteessä. Kvartsikaavin (KM 32206) on tullut esille rantapelloille johtavan tien leikkauksesta, hiekanottopaikalta.

Pieni Uuhijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Suonenjoen ja Pieksänmaan kuntien rajan tuntumassa, Suonteen kylässä, Pienen Uuhijärven koillispäässä olevassa lahdenpohjukassa, Pienen ja Suuren Uuhijärven välissä olevan joen tuntumassa, Suonteentien eteläpuolella. Vedenpinnan ollessa alhaalla järven pohjassa on havaittu rivissä olevia pystyyn asetettuja puita. Kyseessä lienee jokin kalastukseen liittyvä aitaus, kalapato tms.

Hyppyrinkoski 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilsiän itäosassa, Siikajärvien alueella, Ala-Luostan järvestä Ala-Siikajärveen laskevan Puntinjoen pohjoisrannalla, Hyppyrinkosken talosta 200 metriä luoteeseen. Paikka on kumpareista savipeltoa, josta löytyi kynnökseltä törmän päältä joukko hieman huonolaatuisia kvartsi-iskoksia. Löytöalue on pellon keskellä sijaitsevan vanhan talon pihapiirin itäpuolella. Löytöalue on kooltaan 60 x 20 metriä. Hyppyrinkosken pelloilta on löydetty kymmeniä vuosia sitten kaksi reikäkiveä. Pienempi reikäkivi, joka on kooltaan noin 2 x 5 cm, on löydetty riihtä purettaessa ja isompi reikäkivi, halkaisijaltaan noin 15 cm, on löydetty myös todennäköisesti jostain talon läheltä. Esineet ovat Hyppyrinkosken talossa.

Karppila (1000009980) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Nilsiän itäosassa, Siikajärvien alueella, Kämäräisen järven ja Ylä-Siikajärven välisellä kannaksella olevan Karppilan talon pelloilla. Karppilan talon itä- ja kaakkoispuolelta on pari epämääräistä kvartsia kohdista p= 7 018 646, i= 3 567 435 ja p= 3 567 435, i= 3 567 539, talosta 55 m itään ja 170 m kaakkoon. Karppilan talon koillispuolelta on myös muutama epämääräinen kvartsi kohdista p= 7 018 817, i= 3 567 441, p= 7 018 878, i= 3 567 504 ja p= 7 018 879, i= 3 567 523. Pellot ovat loivapiirteisiä hiesupeltoja ja mahdollisia kivikautisille asuinpaikoille. Löydöt ovat kuitenkin sen verran vähäisiä niin määrältään kuin laadultaankin, ettei kohdetta voi pitää varmana kivikautisena asuinpaikkana. Karppilan talosta 200 m luoteeseen on löytynyt tasataltta, KM 36663.

Vieremänjärven Ristisaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vieremänjärven Ristisaaressa. Saari on pitkänomainen, noin 150 m pitkä ja 70 m leveä, keskus on melko terävä ja jyrkkäreunainen harjanne. Paikalla kasvaa sekametsää, saaren kaakkoisosassa laaja hiekanottoalue. Saaresta on kerrottu soranajossa löytyneen luita ja pääkalloja. Toisen tarinan mukaan paikalle on haudattu Iisalmessa Suomen sodan aikana Koljonvirran taistelussa kaatuneita sotilaita. Paikalla on tiedonannon mukaan ollut muutaman kymmenen cm:n syvyisiä ja pyöreitä ja suorakaiteisia (pit. kork. 1,5 m) painaumia.
Inventoinnissa 2011 ei hautapaikkoja voitu todeta. Kohde on todennäköisesti pahoin soranotossa tuhoutunut.

Nissilä (1000011183) (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde on sijainnut Ouluntien ja Kajaanintien risteyksen etelä- ja lounaispuolella, sorakuoppien kohdalla. Paikalla on ollut hautausmaa, josta luurangot mahdollisesti siirretty jonnekin kuoppaan. Hautausten ajankohdaksi on arvletu Suomen sotaa (1808). Paikkaa ei ole tarkastettu.

Naimakangas (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee moreenikankaalla Naimajärvestä 400 metriä itään. Puusto kohteen ympäristössä on vanhaa mäntymetsää.
Kohde sisältää kaksiosaisen kaivannon, jonka toinen osa on neliömäinen, noin 3 x 3 metrin kokoinen ja 0,5 metriä syvä. Puolen metrin päässä tästä, lounaispuolella, sijaitsee L:n muiotoinen 1,5 metriä leveä kaivanto, jonka kanta on vasten ensin mainittua kaivantoa. Kaivannon syvyys 0,5 metriä.
Kaivannot ovat syviä ja muistuttavat metsätyökämppien ympärillä useasti havaittavissa olevia kuoppia. Kaivannoissa ei ole huuhtoutumiskerrosta. Kaivannon tarkoitusperä on tuntematon. Kohdetta ympäröivä mäntymetsä on leimattu lähes kauttaaltaan leimakirveellä, mutta sitä ei ole kaadettu. Kohteen vieressä kulkee vanha kämppien huoltotie (Sorvari 2002).
Kohde tarkastettiin vuoden 2009 inventoinnin yhteydessä ja sen todettiin olevan aiemman kuvauksen mukaisessa kunnossa. Aluerajaus on tehty näkyvien rakenteiden mukaan.

Yläkoski (1000012900) (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iisveden ja Suonteen yhdistävän Suonenjoen itärannalla, joenmutkassa olevalla etelään suuntautuvalla pienellä niemekkeellä. Harjanteen päässä on loiventuneita, pitkulaisia kuoppia, mitoiltaan noin 2,5 m x 75 cm ainakin neljä kappaletta, joista kolme lähekkäin aivan harjanteen päässä ja yksi näistä hieman pohjoiseen pienen hiekkakuopan takana. Kuopat ovat harjanteen pään keskimmäistä kuoppaa lukuunottamatta harjanteen suuntaisia, keskimmäinen taas on poikittain sekä niihin että harjanteeseen nähden. Ympäristö on kuusimetsää. Kuoppien funktio on epäselvä.

Nuottalahti (Hautapaikat)
Historiallinen; Maanomistaja ilmoitti vuonna 2008 pääkallon löytyneen vuosia sitten Nuottalahden pellosta, n. 30 m rannasta liki sähkölinjan alta. Pellosta on sanottu ennemminkin löytyneen joitakin luita, nyt paikka on vuokraajalla ja ollut vuosia heinällä, eikä muuta ole tullut näkyviin.
Kohde on tarkastettu vuonna 2010, jonka yhteydessä pääkallo on luovutettu Turun yliopistolle. On mahdollista, että Petäjäniemen alueella on 1500-1600- luvulle ajoittuva kylä/paikalliskalmisto.
2023/2024 kohteen läheisyydessä tehtiin maakaapelointia sekä ilmajohtojen pylväiden poistoa arkeologisena valvontana. Valvonnassa kaapelikaivannoista tai haruskuopista ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Valvonnassa voitiin todeta, että todennäköisin alue kalmistolle on kohdepisteen läheisyydessä oleva hiekkaisempi kumpare.

Saarikoski (1000013143) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Nilsiän ja Rautavaaran rajalla, Keyritty-järvestä laskevan Keyritynjoen etelärannalla, joen mutkassa, suvannon kohdalla, vastapäätä Saarikosken taloa, talosta 90 metriä kaakkoon. Paikalla havaittiin joen penkassa, melkein jokeen sortuneena, rantatörmän alaosassa kasa palaneita kiviä, todennäköisesti lieden jäännökset, ja tästä noin 15 metriä itään törmässä vielä muutamia palaneita kiviä. Törmälle tehdyissä koekuopissa oli vain puhdasta hiekkaa. Palaneiden kivien perusteella paikalla on kuitenkin mahdollisesti kivikautinen asuinpaikka.

Mustaniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Puntinjoen rantaan rajoittuvalla pellolla, rannasta noin 45 metriä länteen ja Mustaniemen talosta 520 metriä itäkaakkoon. Paikalta löytyi yksi kvartsi-iskos muokatulta hiesupellolta. Paikka on mahdollinen kivikautiseksi asuinpaikaksi.

Savela (1000013145) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ala-Luosta -järvestä Ala-Siikajärveen laskevan Puntinjoen pohjoispuolella, jokeen laskevan Pienipuron lounaisrannan pellolla. Yksittäinen kvartsi-iskos on hiesu-/hietapellon kumpareelta, Savelan talosta 140 metriä koilliseen. Sijainniltaan ja topografialtaan kohde on sopiva kivikautiseksi asuinpaikaksi.

Nurmesjärven eteläpää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee nimensä mukaisesti Nurmesjärven eteläpäässä, Kuistinkosken koillispuolella, Yläkosken talosta 150 metriä koilliseen. Paikalta on löytynyt pari hieman epämääräistä kvartsia pellon lounaislaidalla kulkevalta metsäautotieltä, mäen reunasta. Maaperä on hiekkaa/hietaa, osittain vanhaa peltomaata, mäellä on kuusikkoa. Tiellä on myös jonkin verran soraa, ehkä sinne tuotuna, joten kvartsien alkuperä on hieman epävarma. Löytökorkeus on noin kolme metriä yli Nurmesjärven pinnan.

Poskilampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ala-Nurmes -nimisen järven länsipuolella olevalla Palonurmen peltoalueella, jolta kuivattiin 1890-luvulla useita lampia: Pölläkkä ja siihen liittyvä Jynkkä, Poskilampi ja Soppilampi (Armas Laitinen: artikkeli Pitäjäläinen-lehdessä, heinäkuu 2007). Muutama kvartsi-iskos löytyi Poskilammen koillisrannalta, Höökerinharjun lounaisrinteeltä, Hartikkalan talosta 250 metriä luoteeseen. Löydöt olivat selvästi erottuvalla vanhalla rantatörmällä, muokatulla hiesuisella viljapellolla. Paikka on potentiaalinen kivikautiseksi asuinpaikaksi.

Kannas (1000013148) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ala-Nurmes -nimisen järven länsipuolella olevalla Palonurmen peltoalueella, jolta kuivattiin 1890-luvulla useita lampia: Pölläkkä ja siihen liittyvä Jynkkä, Poskilampi ja Soppilampi (Armas Laitinen: artikkeli Pitäjäläinen-lehdessä, heinäkuu 2007). Kannaksen kohde sijaitsee Poskilammen eteläpään itärannalla, Kannaksen talosta 370 metriä eteläkaakkoon olevalla pellolla. Pelto on hiesumultaa, yksittäinen kvartsi löytyi keskeltä peltokumpua, ei mitenkään erityisesti muinaisrannalta. Mahdollisesti paikalla on kivikautinen asuinpaikka.

Honkaniemi (1000013123) (Maarakenteet)
Historiallinen; Honkaniemi sijaitsee Ylä-Hipan järven pohjoisrannalla. Se on kaakkoon pistävä hieman pitkänomainen moreeniniemi, jossa kasvaa sekametsää. Paikalla havaittiin kaksi ns. ryssänhautaa muistuttavaa kuoppaa, mitoiltaan 2 m x 0,7 m, joiden syvyys oli noin 0,5 metriä. Kuopat ovat noin kahden metrin etäisyydellä toisistaan. Toisen kuopan yläpuolella rinteessä on kivikasa, joka lienee peräisin kuopan kaivuusta.

Mäntyniemi (1000014332) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Haapajärveen pohjoisesta pistävällä Mäntyniemellä. Niemen päähän johtavan tien itäpuolelta on löytynyt 14 pitkänomaista röykkiötä. Ne ovat todennäköisesti kaskiröykkiöitä.

Tervaruukki (1000015299) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ilmoituksen mukaan Tervaruukki-nimisen tilan päärakennuksen länsipuolella olevassa rantapenkassa on tervahauta, josta on viety tervaa Lappeenrannan kautta Pietariin saakka. 1900-luvulla tervaa ei enää poltettu. Maatila toimii nykyisin Kuopion kaupungin omistamana virkistyskeskuksena. Kohde on tarkastamaton ja sijainti suuntaa antava.

Laivonniemi (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Laivonsaaren eteläosassa on sijainnut 1800-luvun loppupuoliskolla tiiliruukki, jossa on ilmeisesti poltettu vastarannalle rakennetun Niuvanniemen sairaalan (ent. Fagernäs) tiiliä. 1890- luvun valokuvan perusteella tiilitehtaan sijainti on ollut Varvinkallioiden itäpuolella, aivan Laivonsaaren kärjen Kinnulanlahdessa, Niittyrannassa (Lähde: Karl Granit - Kulkija maisemassa. P. Jantunen & K. Jämsen 2006. ss. 90-91). Paikalla on nykyisin kesämökkejä, joiden rannassa on runsaasti tiilimurskaa. Alueen pelloilla on paljon savea ja mahdollisesti myös savenottokuoppia on jäljellä maastossa. Kohde on tarkastamaton.

Koivula (1000016800) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nilakanrantaan vievän tien pohjoispuolella olevan Koivulan talon ympäristössä sijaitsee kymmeniä eri kokoisia kiviröykkiöitä. Lähinnä taloa olevat röykkiöt vaikuttavat selvästi peltoraunioilta. Kauempana talosta olevat suuret röykkiöt (korkeus yli metrin) sijaitsevat vanhassa kuusimetsässä ja liittyvät mahdollisesti kaskeamiseen. Nämä röykkiöt ovat muodoltaan tähtimäisiä.
Tila on ollut nykyisen omistajan suvulla vuodesta 1850. Tilan mailta on löytynyt 1700-luvulle ajoitettu lukko.

Koljonvirta Leirintäalue 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kauppilan talon luona on ollut Ruotsin armeijan taisteluhautoja Koljonviraan taistelun aikana 1808. Ampuhaudoista ei ole maanpäällisiä merkkejä. Kaivuutöissä on havaittu maanalla puilla tuettuja taisteluhautoja.

Luuniemi (1995) (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Iisalmen Luuniemen lounaispuolella noin kilometrin etäisyydellä Luuniemen rannasta.
Hajonneen puuhylyn osia: kaksi kaarenkappaletta, jotka on toimitettu Kuopion kulttuurihistorialliseen museoon. Kaarien perusteella alus on ollut noin 4 metriä leveä, limisaumainen ja erilevyisillä laudoilla laudotettu. Lautojen kiinnittämisessä on käytetty takonauloja.

Venakkolahti (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Iisalmen Venakkolahdessa
Tuntemattomasta lähteestä saatu maininta Iisalmessa Venakonniemen itäpuolella olevassa lahdessa (=Vanakkolahti) sijaitsevasta hylystä, josta ei ole tarkempia tietoja. Paikalla on sukellettu, mutta toistaiseksi hylkyä ei ole löytynyt.

Matkusjärvi 2 (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Kuopion Matkusjärvi
Suuren veneen kaaren pohjaosa, jonka pituus on 154 cm. Löydetyssä kaarenosassa on ollut kiinni alimmaiset pohjalaudat, leveydeltään 24 cm. Kaaren paksuus on keskikohdalta 7 x 7 cm.

Varvisaari (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Kuopion kaupungin edustalla Varvisaaren ja Säyneensalon välillä.
Tarkastamaton noin 22 metriä pitkä ja 6 metriä leveä kohde. Merenkulkulaitoksen pohjanmuotokartoissa näkyy hyvin selkeästi hylkynä.

Munasaaret (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kallavedellä, pienten Munasaarten (vanhoissa kartoissa Pienet Mulukkusaaret) Neulaniemen pohjoisrannassa. Proomu upposi ilmeisesti pohja edellä ja olisi pystyssä pohjalla keula Neulaniemen kärkeä tai Neulaniemeä kohti. Syvyydestä ei ole tietoa eikä tarkasta sijainnista. Ilmoitus perustuu suulliseen perimätietoon ja alueen kylän kirjaan.
Puurunkoisen proomun hylky, jonka tarkkaa sijaintia ei tiedetä. Löytötieto perustuu suulliseen perinteeseen ja paikallisen kylähistoriikin tietoihin.

Kuoppaniemi (1000020379) (Hautapaikat)
Tuntematon ajoitus; Kuoppaniemeen liittyy tarinoita vanhasta hautausmaasta. Erään tarinan mukaan paikalle olisi haudattu kuolleita ennen kuin Iisalmella oli kirkkoa ja kirkkomaata. Toisten mukaan Kuoppaniemeen olisi haudattu Ison vihan aikana venäläisiä sotilaita.

Kellolahti (1000021367) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pölylä (1000021369) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu.

Tervonsalmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Mahdollinen kalanpyydys sijaitsee Tervonsalmen pohjoisrannalla Marjantien 13:n rannassa. Kalanpyydys sijaitsee rantavedessä ja se löytyi kun vesi oli tavallista matalammalla syksyllä 2013. Rakennelma muodostuu pohjaan pystyyn asetetuista puista. Rakennelmaa ei ole tutkittu tarkemmin.

Jysmänniemi (1000010055) (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Jysmänniemessä on rannan tuntumassa, rantaan loivasti laskevalla tasanteella kuoppa. Kuopan pohjalla on ohut podsolmaannos. Kuoppa on melko jyrkkäseinäinen.

Haatalansalmi 1 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Paikalla on rinteen juurella kapeahko loivempi rinne, kapealta alalta lähes tasainen. Rinne laskee sekä rantaan että etelään. Sähkölinjan pohjoispuolella on kaksi matalaa kuoppaa (halk. 3 m). Kuopissa ei todettu hiiltä, mutta kivet vaikuttivat palaneilta. Inventoinnin mukaan kyseessä saattaa olla esihistoriallinen, vaikka paikalle tehdyistä koekuopasta ei saatu esiin löytöjä - palaneelta vaikuttavia kiviä kylläkin. Kuopat voivat olla isohkoja keittokuoppia elleivät jonkinlaisen pienen asumuksen pohjia tai mahdollisesti pyyntikuoppa.

Kaislakaarre (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tervon keskustan eteläpuolella olevan Pulkkilansaaren itärannalla, Kaislaniemen eteläpuolella olevassa pienessä lahdessa on liistekatiskoiden jäänteitä. Katiskoita on useita, enimmillään 10 kpl.

Niinimäki (1000023736) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Enonsalon Niinimäeltä löytyi vesijohtoa kaivettaessa noin 1 metrin syvyydestä 2 sinistä helmeä, rautaesineen paloja, luuta, pronssirengas ja palanutta savea. Maa löytöpaikan lähellä oli nokista. Kyseessä on mahdollisesti talonpaikka.

Korppi (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Kuopion keskustasta noin 13 kaakkoon, Puutosselän pohjoisosassa sijaitsevassa Korpin saaressa sijaitsee mahdollisesti kaksi hautaröykkiötä. Kuopion museeon vuonna 1987 toimitettujen kuvien ja kartan perusteella matalat, avokallion päälle rakennetut röykkiöt sijaitsevat saaren länsilaidalla, Iivonniemen eteläpuolella. Röykkiöt vaikuttavat melko pienikokoisilta ja matalilta. TARKASTAMATON KOHDE.

Lietelahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Ala-Luosta -järven Lietelahteen pistävän niemen pohjoispäässä olevalla kumpareella. Paikalla kasvaa varttunut, mäntyvoittoinen kasvatusmetsikkö. Maaperä on moreenia.
Paikalla on viisi nauriskuoppaa, jotka sijoittuvat kumpareen laelle ja sen pohjoispuolelle. Kuopat ovat kooltaan noin 2,5x1,5 m ja 0,7 m syviä. Ympärysvalleihin ei ole muodostunut podsolimaannosta.

Vanha kirkko ja kirkkomaa (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Historiallisten tietojen mukaan nykyinen, Kustaa Adolfin kirkko, on Iisalmen seurakunnan kolmas kirkko. Ensimmäinen, noin vuonna 1620 rakennettu kirkko lienee sijainnut noin 15 km etelään.
Toinen kirkko, joka on rakennettu 1700-luvun alussa ensimmäisen kirkon tuhouduttua tulipalossa vuonna 1700, on vuodelta 1757 olevan pienimittakaavaisen kartan perusteella sijainnut hyvin lähellä nykyistä kirkkoa. Kuitenkaan se ei ole sijainnut nykyisen kirkonkohdalla, sillä asiakirjatietojen mukaan vanha kirkko on purettu uudemman vuonna 1789 valmistuttua. Edellä mainituin perustein Iisalmen toinen kirkko kirkkomaineen on sijainnut uudemmasta kirkosta noin 50 – 100 m pohjoisluoteeseen, Kirkkotien heti länsipuolisella alueella. Paikannus on kuitenkin epätarkka.

Tervahaudankangas (1000026806) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soiden ympäröimällä saarekkeella sijaitsee tervahauta. Haudasta noin 50 metriä koilliseen, suon laidalla, on siirtolohkare. Se lienee Vallikinsuon uhrikiveksi kutsuttu kivi. Tarkastamaton kohde.

Putaanvirta (Kivirakenteet)
Historiallinen; Putaanvirran pohjoisrannalta kohti etelää pistävä kivivalli, mahdollisesti sillan tai laiturin perustus. Rakenne on noin 10 metriä pitkä ja leveimmillään 4-5 metriä. Se on rakennettu käsin kannettavista kivistä. Rakenteen päällä kasvavat männyt viittaavat noin 100 vuoden ikään.

Maljalahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Maljalahden venesataman vierasvenelaiturin eteläisen poijurivin päässä, kaksi metriä viimeisestä poijusta itään. Hylky löytyi kesällä 2015 kaiulla ja kohteeseen sukellettiin 22.11.2015.
Kyseessä on ehjä järeästä puutavarasta rakennetun laivan tai lotjan hylky, joka makaa pystyssä pohjalla. Aluksen peräsin on paikallaan. Hylyn pituus on noin 10 metriä, leveys yli kaksi metriä ja korkeus noin kaksi metriä.
Kohdetta ei ole tarkistettu.

Jännevirran lossilaiturin puurakenne (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jännevirran lossilaiturin eteläpuoleisessa poukamassa.
Kyseessä on vedenalainen puurakenne, jonka koko on arviolta noin 7 m x 1,5 m. Rakenteen havaittu osa koostuu pitkittäisistä lankuista. Rakennetta peittää kauttaaltaan n. 10 cm paksuinen sedimenttikerros. Rakenne saattaa liittyä paikalla ennen lossilaituria sijainneeseen venelaituriin.

Laja eller Koskenniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1780 isojakokartalta paikannettu vanha talotontti sijaitsee Hautajärven Pennalanniemessä. Kohdekartassa näkyvä paikannuspiste on maastotarkastuksen ja niemen topografian perusteella parisen kymmentä metriä liian etelässä. Viidenkymmenen metrin paikannustarkkuudellakin vanha talotontti sijoittuu peltoon, joka inventoinnin aikana oli heinällä, eikä sitä siitä syystä päästy luotettavasti tarkastamaan. Kohde on mahdollinen muinaisjäännös.

Mehtola Skatte Hemman (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1794 isojakokartalta paikannettu talotontti sijoittuu nykyisten Metsäpellon ja Mehtolan tilojen väliselle pellolle, Metsäjärven kaakkoispuolelle. Vanhan talotontin paikka oli inventoinnin aikaan viljelyksessä, eikä luotettavia havaintoja voitu tehdä.

Erckilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuosien 1794 isojakokartoilta paikannetut kaksi taloa Erkcilä ja Mattila sijaitsevat Hautajärven Kotiniemen eteläkärjen keskiosassa, mökkitien eteläpuolella. Talot ovat isojakokartan perusteella sijainneet noin 70 metrin etäisyydellä toisistaan. Nykyisin paikalla on viljelyksessä oleva pelto. Molempia talotontteja on syytä pitää mahdollisina muinaisjäännöksinä.

Mattila (1000029022) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuosien 1794 isojakokartoilta paikannetut kaksi taloa Erkcilä ja Mattila sijaitsevat Hautajärven Kotiniemen eteläkärjen keskiosassa, mökkitien eteläpuolella. Talot ovat isojakokartan perusteella sijainneet noin 70 metrin etäisyydellä toisistaan. Nykyisin paikalla on viljelyksessä oleva pelto.

Harjula (1000029023) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1794 isojakokartalta paikannettu talotontti sijaitsee Kalliojärven pohjois-puolella. Vanha talotontti sijoittuu nykyisten peltojen alueelle, jotka inventoinnin ai-kaan olivat viljelyksessä.

Savikaarre (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti paikannettiin vuoden 1794 isojakokartan avulla ja se sijoittuu nykyisen Savikaarteen tilan ja Toiviaisjärven väliselle pellolle. Pelto oli inventoinnin aikana viljelyksessä, eikä siten inventoitavissa luotettavasti.

Vesula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuonna 1818 laaditun isojakokartan perusteella paikannettu Vesulan talo sijaitsee nykyisen tilakeskuksen itäpuolella olevalla pellolla. Pelto oli inventoinnin aikaan viljelyksessä, joten paikkaa ei kyetty tarkastamaan maastossa.

Hovi (1000030076) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hovin tilan länsipuolella sijaitsevat kaksi vanhaa talotonttia on paikannettu vuoden 1818 isojakokartan perusteella. Molemmat vanhat talotontit, Hovi ja Hovi SW, si-jaitsevat viljellyllä pellolla. Kesällä 2016 tehdyn inventoinnin aikana vanhojen talotonttien paikkoja ei pystytty tästä syystä tarkastamaan.

Hovi SW (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hovin tilan länsipuolella sijaitsevat kaksi vanhaa talotonttia on paikannettu vuoden 1818 isojakokartan perusteella. Molemmat vanhat talotontit, Hovi ja Hovi SW, si-jaitsevat viljellyllä pellolla. Kesällä 2016 tehdyn inventoinnin aikana vanhojen talotonttien paikkoja ei pystytty tästä syystä tarkastamaan.

Heikilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Heikilän vanha talonpaikka paikantuu tälle kohdin v. 1831 (kartoitus v. 1778) Vii-nikkalan kylän isojakokartalta (D29:9/1), jossa talo B. 1840-luvun pitäjänkartta tällä kohden repeytynyt mutta vaikuttaa siltä että paikalla ei ole tuolloin ollut taloa. Paikka on mahdollisesti autioitunut jo 1800-luvun alussa. Paikka on nyt peltoa. Vanha talonpaikka sijaitsee rajauksen sisällä. Paikalla käytäessä pelto oli nurmella eikä siitä saatu asutukseen liittyviä havaintoja.

Kiviniemi (1000030180) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1831 isojakokartalla (kartoitus 1778) paikalla on sotilaan torppa. 1840-luvun pitäjänkartalla paikka on autio samoin myöhemmissä kartoissa. 1973 peruskartalla sijoittuu pienen peltolohkon reunalle. Paikka kartan ja ilmakuvan perusteella edelleen autio ja metsää. Paikkaa ei ole tällä kohdalla tarkastettu. Torppa on sijainnut kartalla esitetyn rajauksen sisällä.

Finni B (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Koutajärven eteläpään itärannalla. Finni B talo paikantuu v. 1778 isojakokartalta parin kymmenen metrin tarkkuudella nykyisen Maaherran talon tilakeskuksen lounaispuoliselle pellolle. 1840-luvun pitäjänkartalla talo vaikuttaisi olevan samalla paikalla. Pelto oli paikalla käytäessä sän-gellä mutta sen pintaa saattoi välttävästi havainnoida. Paikalle tehtiin nelisen koekuoppaa kohdille jossa maa näytti tummemmalta ja kohdille jossa isäntä muisteli tummaa pellon pintaa havainneensa. N. 30 m pohjoiseen siitä paikasta mihin talo paikantuu isojakokartalta oli pellon kyntökerroksessa tummaa maata. Koekuopassa kyntökerroksen alainen koskematon maa oli kuitenkin kaikkialla täysin puhdasta, vaalea hienoa hiekkaa tai hietaa.

Nirala S (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti on paikannettu vuoden 1779 isojakokartalta (D10:6/1-20). Paikannustarkkuus on hyvä, arviolta ± 20 metriä. Talotontti on merkattu samaan paikkaan myös vuosina 1845-47 laaditulle pitäjänkartalle (3314 12). Vuoden 1973 peruskartalla (3314 12) paikalla on ollut pelto.
Nykyisin alueella kasvaa talouskoivikko. Maanpinnalla ei ollut näkyvissä merkkejä vanhasta talotontista - peltoviljely on mitä ilmeisemmin lanannut alueen ”sileäksi”. Periaatteessa on mahdollista, että vanhan peltokerroksen alla on säilynyt jäänteitä 1700-luvun talotontista – jälkiä siitä ei nyt todettu.

Pukara (1000030194) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pukaran vanha talotontti paikannettiin vuoden 1776 isojakokartalta. Paikannuksen tarkkuus on hyvä, arviolta ± 20 m. Isojakokartalla Pukaran taloa ympäröi pellot, samoin vuosina 1845-47 laaditussa pitäjänkartastossa. Vuoden 1973 peruskartalta voi todeta, että vanhan Pukaran päärakennus on siirtynyt länsi-luoteeseen vanhalta paikaltaan ja vanhan talotontin kohdalla on peltoa sekä talousrakennus.
Nykyisin vanhan talotontin paikalla on umpeen kasvanut pelto - korkeaa heinää sekä harvakseltaan kolme-nelimetrisiä kuusia. Paikalla ei tehty havaintoja vanhasta talotontista. On kuitenkin periaatteessa mahdollista, että (1900-luvun) peltoker-roksen alla on säilyneitä jäännöksiä vanhasta talotontista.

Kåckola A (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hiidenniemessä sijaitsevat kolme vanhaa talotonttia ja yksi torppa paikannettiin vuoden 1779 isojakokartan avulla. Paikannuksen tarkkuus on hyvä, arviolta ± 15 metriä. Pohjoisin taloista on identifioitu isojakokarttaan merkillä A (Göstila), kaksi muuta taloa merkillä B (Kåckola) ja torppa on nimetty nimellä Pajucko torp. Vuosina 1845-47 laaditussa pitäjänkartassa Hiidenniemen asutuksen tilanne on sama kuin isojakokartalla: niemessä on neljä taloa samassa kohdin kuin isojakokartassa.
Vuoden 1973 peruskartassa tilanne on muuttunut. Pohjoisimman talon kohdalla on Koistilan tila, mutta kahden muun talon ja yhden torpan paikat ovat autioituneet ja ne paikantuvat peltoon.
Nykyisin tilanne on sama kuin vuoden 1973 peruskartalla. Alueen pohjoisimman talon kohdalla on Koistilan tila ja kaksi muuta taloa sekä torppa paikantuvat peltoon. Maastotarkastuksen aikana pellot olivat ”kiinni”, eikä paikkoilta saatu vanhaan asutukseen liittyviä havaintoja.

Kåckola B (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hiidenniemessä sijaitsevat kolme vanhaa talotonttia ja yksi torppa paikannettiin vuoden 1779 isojakokartan avulla. Paikannuksen tarkkuus on hyvä, arviolta ± 15 metriä. Pohjoisin taloista on identifioitu isojakokarttaan merkillä A (Göstila), kaksi muuta taloa merkillä B (Kåckola) ja torppa on nimetty nimellä Pajucko torp. Vuosi-na 1845-47 laaditussa pitäjänkartassa Hiidenniemen asutuksen tilanne on sama kuin isojakokartalla: niemessä on neljä taloa samassa kohdin kuin isojakokartassa.
Vuoden 1973 peruskartassa tilanne on muuttunut. Pohjoisimman talon kohdalla on Koistilan tila, mutta kahden muun talon ja yhden torpan paikat ovat autioituneet ja ne paikantuvat peltoon.
Nykyisin tilanne on sama kuin vuoden 1973 peruskartalla. Alueen pohjoisimman talon kohdalla on Koistilan tila ja kaksi muuta taloa sekä torppa paikantuvat peltoon. Maastotarkastuksen aikana pellot olivat ”kiinni” eikä havaintoja vanhasta talonpaikasta saatu.

Pajucko torp (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hiidenniemessä sijaitsevat kolme vanhaa talotonttia ja yksi torppa paikannettiin vuoden 1779 isojakokartan avulla. Paikannuksen tarkkuus on hyvä, arviolta ± 15 metriä. Pohjoisin taloista on identifioitu isojakokarttaan merkillä A (Göstila), kaksi muuta taloa merkillä B (Kåckola) ja torppa on nimetty nimellä Pajucko torp. Vuosi-na 1845-47 laaditussa pitäjänkartassa Hiidenniemen asutuksen tilanne on sama kuin isojakokartalla: niemessä on neljä taloa samassa kohdin kuin isojakokartassa.
Vuoden 1973 peruskartassa tilanne on muuttunut. Pohjoisimman talon kohdalla on Koistilan tila, mutta kahden muun talon ja yhden torpan paikat ovat autioituneet ja ne paikantuvat peltoon.
Nykyisin tilanne on sama kuin vuoden 1973 peruskartalla. Alueen pohjoisimman talon kohdalla on Koistilan tila ja kaksi muuta taloa sekä torppa paikantuvat peltoon. Maastotarkastuksen aikana pellot olivat ”kiinni”, eikä havaintoja vanhasta talonpaikasta saatu.

Lambajoki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti on paikannettu vuoden 1779 isojakokartalta. Talotontin paikka on sama vuosina 1845-47 laaditussa pitäjänkartassa. Vuoden 1973 peruskartalla vanhan talotontin paikka on autioitunut ja paikalla on pelto.
Nykyisin vanhan talotontin alue on mansikkapeltoa, mistä syystä maastotarkastuksen aikana paikka tarkastettiin vain pintapuolisesti eikä havaintoja talonpaikasta saatu.

Korpinaho (Pöngänniemi) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Korppisen pohjoisrannalla sijainnut talotontti on paikannettu vuoden 1778 isojak-kartalta. Paikalla sijainnut talo on kartalla nimetty Cb merkillä, mutta isojakokarttojen seliteosiossa nimestä ei saa selvää: talon nimi on todennäköisesti Korpinaho. Talotontti on ollut samalla paikalla vuosina 1845-47 laaditussa pitäjänkartassa. Vuoden 1973 peruskartalla paikalla on pelto.
Nykyisin vanha talotontti sijoittuu Pöngänniemen tilan ja Korppisen väliseen peltoon. Pelto oli maastotarkastuksen aikana heinällä, eikä vanhasta talotontista saatu havaintoja.

Pieni-Panka Gråsten torp (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1779 Pukaran isojakokartalle (D31:3) on merkitty Panganjärven itärannalle Gråstens torp. Torppa paikantuu nykykartalle hyvin, alle +-15 m tarkkuudella. Alue on nyt hakattua metsää ja aurattua maaperää joka kasvaa pusikkoa ja korkeata heinää. Alueella on risuja ja hakkuujätettä ja se on hyvin vaikeakulkuinen. Mitään konkreettisia maastohavaintoja torpanpaikasta ei vallitsevissa olosuhteissa voitu saada.
Talo on hylätty 1860-70-luvuilla, jolloin se siirtyi Ison-Pangan rannalle nykyisen Huutoniemen talon kohdalle, sen eteläpuolelle rantaan josta hieman myöhemmin nykyisen Huutoniemen talon kohdalle. Paikallinen asukas tiesi kertoa, että vielä 1960-luvulla torpan paikalla oli rakennuksen jäänteitä. Pellot ovat olleet käytössä jonkin aikaa vielä hylkäämisen jälkeen.

Paasniemi torp (Asuinpaikat)
Historiallinen; Korppisen kaakkoisrannalla sijainnut torpan paikka, Paasniemi, paikannettiin vuoden 1788 isojakokartalta. Paikalla sijainneen torpan kohdalle on merkattu talo myös vuosina 1845-47 laadittuun pitäjänkartalle. Paikka on autioitunut vuoteen 1973 mennessä, kyseisen vuoden peruskartalla paikka on peltoa.

Töyrisaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Suurella Ruokovedellä sijaitsevasta pienestä Töyrinsaaresta on kertoman mukaan löytynyt pääkalloja ja nauloja kun saarelta on viety hiekkaa mantereella olevalle rakennustyömaalle. Saarella on yksi loma-asunto.

Ilveskolo (Taide)
Ajoittamaton; Louhikkoisen Ilvesvuoren alarinteessä, Pohjainlahden rannassa on noin 20 metriä pitkä rakoluola, jonka suulla on selvästi ihmisen punavärillä tekemiä maalauksia. Suuaukon vasemmalla puolella erottuu ympyrä, jota ympäröi pisteet ja L-muotoinen kuvio. Kuviokenttä on kooltaan 45 x 50 cm ja sen alaraja on 75 cm maanpinnasta. Luolan suuaukko on paljastunut Muinais-Päijänteen maksimin jälkeen. Luolan edustalla on selkeästi järvelle erottuva suuri siirtolohkare.
Luolan suuaukon läheisyydessä on selvästi eri-ikäisiä maalauksia punavärin erojen ja jäkäläkasvuston perusteella. Osassa maalauksista on selvästi nimikirjaimet.

Mattilanpelto (1000030634) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kasurilasta, Husso-järven länsipuolelta on pellosta löytynyt metallinetsimellä runsaasti pääasiassa 1700-1800 -luvuille ajoittuvaa esineistöä. Isojakokartalla vuosilta 1777-1789 alueella näkyy yksinäistalo. Samoin pitäjänkartassa vuodelta 1863. Pellosta on kynnettäessä noussut talon perustuskiviä matalan kohouman kohdalta.
Mattilanpellon tilan pellon kyntökerroksesta on löytynyt kupariseoksesta tehty, mahdollinen linkkuveitsen kahvaosan toinen puoli. Se on ollut kiinnitettynä rautaniiteillä. Koristelu on vaaka- ja poikittaisviivoitusta. Tästä kaakkoon olevalta peltolohkolta on löytynyt mm. sormustin, erilaisia koristeheloja, joissa yhdessä mahdollisesti hopeakoristetta, musketinkuula, tuluspiitä, Helsinborgs Packuhus stemp lyijyplombi sekä kaksoisnappi.

Pikonniemen rajakivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pikonniemen länsirannalla on pystykivi, johon kaiverrettu numero 44. Kivi ei osoita mitään nykyistä rajaa. Tarkastamaton kohde.

Vihtasenaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vinovalovarjosteessa näkyy todennäköinen tervahauta. Kohde tarkastettava maastossa.

Haudanlahti 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1779 kartalla paikalle on merkitty talo, merkinnällä G, Christer Korhoins hemman. Talonpaikka paikantuu nykyisen Haudanlahden tilakeskuksen eteläpuolelle pellolle. Pelto oli paikalla käytäessä viljelyksessä, eikä sitä tarkemmin tutkittu. Periaatteessa pellossa voisi olla jäljellä kerrostumia vanhasta asutuksesta.

Haudanlahti 2 (1000032069) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1779 kartalla paikalle on merkitty talo mutta talosta ei ole selitysosassa tarkempaa tietoa. Talonpaikka paikantuu nykyisen Haudanlahden tilakeskuksen eteläpuoliselle pellolle. Pelto oli paikalla käytäessä viljelyksessä, eikä sitä tarkemmin tutkittu. Periaatteessa pellossa voisi olla jäljellä kerrostumia vanhasta asutuksesta.

Autioranta 2 (1000032070) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1779 kartalla paikalle on merkitty talo. Talonpaikka paikantuu, hieman epävarmasti, nykyisen Autiorannan tilakeskuksen eteläpuolelle joko pellolle tai sen pohjoisreunamille, pihamaalle. Pelto oli paikalla käytäessä viljelyksessä, eikä sitä tai pihamaata tutkittu tarkemmin. Periaatteessa pellossa ja pihan alla voisi olla jäljellä kerrostumia vanhasta asutuksesta.

Koivusaari Niemelä A (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talotontti paikannettiin vuoden 1815 kartalta. Vuoden 1846 pitäjänkartalla paikalle on merkitty rakennus. Vuoden 1971 peruskartalla paikalla on peltosaareke sekä lato tms. ulkorakennus.
Nyt vanha talotontti paikantuu peltoon sekä peltosaarekkeeseen. Inventoinnin aikaan pelto oli viljelyksessä sekä peltosaareke kasvoi tiheää varvukkoa ja pensaikkoa. Havaintoja vanhasta talonpaikasta ei inventoinnin aikana tehty. On kuitenkin mahdollista, että esimerkiksi peltokerroksen alla on säilyneitä jäänteitä vanhasta talotontista.

Koivusaari Savola E (Asuinpaikat)
Historiallinen; Savolan talotontti paikannettiin vuoden 1815 kartalta. Paikalle on merkitty talo myös vuoden 1846 pitäjänkartassa. Vuoden 1971 peruskartalla kohta on peltoa.
Nykyisin vanhan talotontin paikka on pellossa, joka inventoinnin aikana oli viljelyksessä.

Koivusaari Niemelä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhan talotontti paikannettiin vuoden 1815 kartalta. Vuoden 1846 pitäjänkartalla paikalla on edelleen talo. Vanhalla peruskartalla (v. 1971) paikka sijoittuu metsäsaarekkeeseen sekä eteläosaltaan peltoon.
Nykyisin vanha talotontti paikantuu tilakeskuksen eteläpuoleisen metsäniemekkeen etelälaitaan sekä pieneltä osin peltoon. Paikalta havaittiin – metsäniemekkeen puolelta – kiviä, mitkä on aivan ilmeisesti lykitty sinne pellosta. On mahdollista, että mainittujen kivien alla tai pellon puolella on säilyneitä jäänteitä vanhasta talotontista, vaikka konkreettisia havaintoja siitä ei inventoinnin yhteydessä saatu.

Koivusaari Taskila F (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1815 kartalta paikannettu talotontti sijoittuu nykyisen tilakeskuksen etelä-puoleiselle pellolle ja pieneltä osin myös tilakeskuksen piha-alueelle. Samalla paikalla on talo myös vuoden 1846 pitäjänkartalla. Vuoden 1971 peruskartalla paikka on peltoa.
Inventoinnin aikana pelto oli heinällä, eikä inventointihavaintoja siten voitu tehdä. Kohde on mahdollinen muinaisjäännös.

Koivusaari Nimetön (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti paikannettiin vuoden 1815 kartalta. Samalla kohtaa on talo myös vuoden 1846 pitäjänkartalla. Vuoden 1971 peruskartalla vanhan talotontin koillisosaa myötäilee tie ja tontin lounaisosa on metsäsaareketta sekä peltoa.
Nykyisin vanhan talotontin paikka on vanhan peruskartan mukainen: tontin koillisosassa kulkee tie ja sen lounaisosa on metsäsaareketta sekä peltoa. Metsäsaarekkeesta ei tehty havaintoja talotontista, mutta se ei sulje pois sitä mahdollisuutta, etteikö tien alla tai inventoinnin aikana viljelyksessä olleilla pelloilla olisi säilyneitä jäänteitä vanhasta talotontista.

Koivusaari Torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde paikannettiin vuoden 1815 kartan perusteella. Pitäjänkartassa (v. 1846) paikalla on edelleen talo, mutta peruskartassa (v. 1971) alue on peltoa.
Nykyisin paikka on peltoa, joka inventoinnin aikana oli heinällä. Tästä syystä havaintoja kohteesta ei saatu, joten se tulkittiin mahdolliseksi muinaisjäännökseksi.

Koivusaari Wainikans torp (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torpan paikka paikannettiin vuoden 1815 kartan perusteella. Torpan paikka on autiona jo vuoden 1846 pitäjänkartalla, samoin kuin vuoden 1971 peruskartalla.
Torpan paikka sijoittuu nykyiseen peltoon, joka oli inventoinnin aikaan viljelyksellä. Vaikka havaintoja varhain autioituneesta torpan paikasta ei saatu, on kohdetta syytä pitää mahdollisena muinaisjäännöksenä.

Koivusaari Nimetön 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1815 kartalta paikannettu talotontti sijoittuu nykyiseen peltoon, minkä lävitse kulkee tie. Tilanne on vastaavanlainen vuoden 1971 peruskartalla – vuoden 1846 pitäjänkartalla talotontti on edelleen asuttu.
Vanhan talotontin paikalla oleva pelto oli inventoinnin aikaan kyntämättä, eikä sen kohdalta saatu havaintoja talotontista, kuten ei myöskään vanhaa talotonttia halkovan tien kohdalta.

Räimä Nimetön (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1783 kartalta paikannettu talotontti on autioitunut jo pitäjänkartan laatimisen aikaan (v. 1846). Vuoden 1972 peruskartalla vanhan talotontin paikalla on pelto – mikä on myös paikan nykytilanne.
Koska vanhan talotontin kohdalla nykyisin oleva pelto oli inventoinnin aikana viljelyksessä, ei havaintoja talotontista saatu.

Räimä Nimetön 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti paikannettiin vuoden 1783 kartalta. Pitäjänkartassa (v. 1846) talotontin kohta on autio. Vuoden 1972 peruskartalla talotontin paikalla on pelto.
Nykyisin paikka on peltoa. Inventoinnin aikana pelto oli heinällä, eikä havaintoja vanhasta talotontista saatu.

Kehvo Nimetön (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti paikannettiin vuoden 1785 kartan perusteella. Paikalle on merkitty rakennus vuoden 1846 pitäjänkartassa. Vuoden 1972 peruskartalla paikalla on pelto.
Nykyisin vanha talotontti sijoittuu peltoon, joka oli inventoinnin aikaan heinällä eikä havaintoja voitu tehdä.

Kehvo Nimetön 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti paikannettiin vuoden 1785 kartan perusteella. Paikalle on merkitty rakennus vuoden 1846 pitäjänkartassa. Vuoden 1972 peruskartalla paikalla on pelto.
Nykyisin vanha talotontti sijoittuu peltoon, joka oli inventoinnin aikaan heinällä. Havaintoja kohteesta ei siten voitu tehdä.

Kehvo Purolahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1785 kartalta paikannettu talotontti sijoittuu nykyisen pellon ja pusikkoa kasvavan joutomaan kohdalle. Vuoden 1846 pitäjänkartalla talotontin kohdalla on rakennuksia. Peruskartalla (1971) vanhan talotontin kohdalle on merkitty kaksi latoa tms. talousrakennusta.
Vaikka vanhan talotontin koillisosassa on ollut rakennuksia vielä 1970-luvulla, on hyvinkin mahdollista, että paikalla on säilyneitä jäänteitä vanhasta talotontista. Paikka on säästynyt ainakin nykyaikaiselta maankäytöltä.

Kehvo Nimetön 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha talotontti paikannettiin vuoden 1785 kartalta. Paikka on autiona jo vuoden 1846 pitäjänkartalla. Peruskartalla (v. 1971) paikka on peltoa.
Nykyisin vanhan talotontin paikka on peltoa. Inventoinnin aikana pelto kasvoi heinää, eikä havaintoja talotontista saatu.

Historiallinen; Vanha talotontti paikannettiin vuoden 1785 kartalta. Paikka on autiona jo vuoden 1846 pitäjänkartalla. Peruskartalla (v. 1971) paikka on peltoa.
Nykyisin vanhan talotontin paikka on peltoa. Inventoinnin aikana pelto kasvoi heinää, eikä havaintoja talotontista saatu.

Väänänranta Nimetön (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1787 kartalta paikannettu talotontti on autioina jo vuoden 1846 pitäjänkartalla. Peruskartalla (v. 1972) paikalla on peltoa.
Nykyisin vanhan talotontin paikka sijoittuu peltoon, joka oli inventoinnin aikana viljelyksessä. Havaintoja kohteesta ei voitu siten tehdä.

Väänänranta Ruotsala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ruotsalan vanha talotontti paikannettiin vuoden 1787 kartalta. Talon paikka on ollut autioina jo pitäjänkartan laatimisen aikaan v. 1846. Peruskartalla (v. 1972) talon paikka sijoittuu pellolle.
Nykyisin Ruotsalan talotontti sijoittuu peltoon, joka oli inventoinnin aikaan viljelyksessä. Kohteesta ei saatu havaintoja.

Väänänranta Silmälä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1787 kartan perusteella paikannettu talotontti sijoittuu nykyisen pellon ja länsilaidaltaan peltotien kohdalle. Pitäjänkartalla (v. 1846) paikalle on merkitty rakennus. Vanhalla peruskartalla (v. 1972) tilanne vastaa nykytilannetta: paikalla on pelto ja peltotie.
Inventoinnin aikana pelto kasvoi heinää, mistä syystä havaintoja ei voitu paikalla tehdä.

Väänänranta Nimetön 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talotontti paikannettiin vuoden 1787 kartan avulla. Pitäjänkartan laatimisen aikaan v. 1846 talon paikka on autioitunut. Vuoden 1971 peruskartalla paikka on peltoa, mutta pellon poikki kulkee tie, joka lävistää vanhan talotontin.
Vanha talotontti sijoittuu nykyiseen peltoon. Vanhaan peruskarttaan merkitty tie on hiipunut ajokelvottomaksi ja heinittyneeksi peltotieksi. Inventoinnin aikana pelto oli viljelyksessä, eikä havaintoja talotontista saatu.

Väänänranta Nimetön 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talotontti paikannettiin vuoden 1787 kartalta. Pitäjänkartalla (v. 1846) samalle paikalle on merkitty talo, mutta paikka on autioitunut v. 1971 peruskartan laatimiseen mennessä – tällöin paikalla on pelto.
Vanhan talotontin paikka on nykyisinkin peltoa. Inventoinnin aikana pelto oli viljelyksessä, mikä esti havaintojen tekemisen.

Väänänranta Nimetön 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talotontti paikannettiin vuoden 1787 kartalta. Pitäjänkartalla (v. 1846) samalle paikalle on merkitty talo, mutta paikka on autioitunut v. 1971 peruskartan laatimiseen mennessä – tällöin paikalla on pelto.
Vanhan talotontin paikka on nykyisinkin peltoa. Inventoinnin aikana pelto oli viljelyksessä, mikä esti havaintojen tekemisen.

Historiallinen; Talotontin sijainti paikannettiin vuoden 1787 kartalta. Paikka on autioitunut v. 1846 pitäjänkartalla. Peruskartalla (v. 1971) paikalla on pelto.
Nykyisin paikalla on pelto. Inventoinnin aikana pellolla kasvoi oras, mikä esti koe-kuoppien teon. Pellosta havaittiin tiilen paloja sekä muutamia lasin ja fajanssin kappaleita.

Väänänranta Vääräniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Väänänrannassa sijainnut talotontti paikannettiin vuoden 1787 kartalta. Paikalla on rakennus vuoden 1846 pitäjänkartalla. Peruskartalla (v. 1972) paikka on peltoa.
Nykyisin vanhan talotontin paikka on peltoa. Pelto oli viljelyksessä inventoinnin aikana, eikä havaintoja voitu tehdä. Aivan talotontin tuntumassa on Vääräniemen mahdollinen kivikautinen asuinpaikka.

Kaunisharju S (Hautapaikat)
Historiallinen; Mahdollinen hautapaikka sijaitsee Pienen Vehkalahden ja Ison Vehkalahden välisellä kannaksella, Laajalahden ja Kinnunlahden välissä, Kaavintien itäpuolella matalalla harjualueella. Luulöydöt on tehty asuinrakennukseen johtavalta tieltä. Luita on löytynyt myös aikaisemmin lähistöltä pihatien leikkauksesta koordinaateista N 6991401, E 570765.
Kohteessa toteutettiin vuonna 2018 koekaivaus, jonka tulosten ja luulöydöille tehdyn osteologisen analyysin perusteella sinne on haudattu kolme vainajaa: aikuinen noin 25-35 -vuotias nainen, 8-9 -vuotias lapsi ja 2-3 -vuotias lapsi. 8-9 -vuotiaan lapsen hautauksesta teetetyn radiohiiliajoituksen (ICA18B/0627) perusteella vainaja on haudattu todennäköisimmin 1800-luvun alun ja 1900-luvun alun välisenä aikana. Hautaukset saattavat täten liittyä esimerkiksi 1860-luvun suuriin nälkävuosiin.

Haukilahti N (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen rautahytin jäännös metsähakkuualueella. Maassa havaittavissa usean neliömetrin laajuinen musta palanut maapohja, jossa runsaasti rautakuonan kimpaleita.
Tarkastamaton kohde.

Haukilahti S (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Ihmisen kaivama syvä kuoppa. Tarkoitus epäselvä. Läheisellä rannalla runsaasti järvimalmia nk. malmikolikkoina.
Tarkastamaton kohde.

Munalahdensuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjostekartoilla havaittu tervahauta. Ei tarkastettu maastossa.

Ritoniemi länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tuusniemen Ritoniemessä, Ritoniementien eteläpuolella sijaitsevan kesäasunnon piha-alueella olevasta peruna/kasvimaasta on löytynyt kourutaltta ja keramiikkaa.
Tarkastamaton kohde.

Katajasalmensuot 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lapinjärven länsirannalla sijaitsee laserkeilausaineiston perusteella havaittu mahdollinen raudanvalmistuspaikka, jossa miilunpohja ja 2kpl kuonakasoja. Maastossa tarkastamaton kohde.

Katajasalmensuot 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lapinjärven länsirannalla laserkeilausaineiston perusteella havaittu mahdollinen raudanvalmistuspaikka, jossa miilunpohja ja kuonakasa. Maastossa tarkastamaton kohde.

Historiallinen; Vuoden 1823 kartalla (Thilen 1823) nykyisen Räsälän talon itäpuolelle koillisosaan on merkitty talo numerolla 17 (Mattila). Paikalla on nimeämätön talo myös vuoden 1845 pitäjänkartalla (Thilen 1845). Vuoden 1976 peruskartalla tilanne on muuttunut: Räsälän talo on nykyisellä paikallaan ja vanhemmille kartoille merkityn talon kohdalla on peltoa.
Pellot ovat paikalla nykyisin vuoden 1976 peruskartalle merkittyä pienialaisemmat. Räsälän nykyisen talon koillis-pohjoispuolella on nykyisen sakean aluskasvillisuuden peittämää koivumetsää. Vanhan talon kohdalta ei havaittu rakennuksen jäänteitä. Paikka sijaitsee nykyisen pellon ja koivikon rajalla. Metsässä pellon puolella on muutamassa kohdassa eri kokoisia kivikasoja – kyseessä on mitä ilmeisemmin pellosta nosteltujen kivien raivausröykkiöt. Vanhan talon paikalle pellon laitaan tehtiin yksi koekuoppa. Koekuopan sekoittuneesta muokkauskerroksesta löytyi pala palanutta luuta.
Reilu 60 metriä vanhalta talon paikalta länteen sijaitsee noin 80 m pituinen, kutakuinkin pohjois-etelä suuntainen kiviaita. Kiviaidan leveys on noin 1,4 m ja korkeus noin 50-80 cm. Kiviaita ei sijaitse nykyisellä tai vanhalla kiinteistörajalla.

Lutti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1792 Hirvilahden (Hirfilax Södra Skifteslag) kartalla on paikalle merkitty pelto ja sen nurkkaan talo ja sen selityksenä torpan pelto. Maat ovat Hirvilahden talon O, Lampinen (Petter Koponen) maita. Torpan iästä ei ole tietoa - periaatteessa se voisi olla 1700-luvun loppua vanhempikin. Kartalle merkityn torpan paikka on autioitunut. Torppa on sijainnut rannan lähellä olevalla pienellä kumpareella, joka nyt on peltoa. Vuoden 1846 pitäjänkartalla torppa on edelleen samalla paikalla. 1900-luvun alun kartalla Lutin talo on nykyisellä paikallaan.

Hirvimäki 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hirvimäen kylän isojakokartalla vuodelta 1783 (signum D47:6/2) talo C (1/8 osa Hirvimäestä), pitäjänkartalla 3242 10 (vuodelta 1846) nimellä Heimola (Rn:o 4). Vuoden 1971 peruskartalla (3242 10) ja myöhemmillä kartoilla paikalla on Pihlaisen talo. Isojakokartan talon paikannus osuu Pihlaisen talosta muutama kymmentä metriä kaakkoon, pellolle. Vaikuttaa siltä, että pitäjänkartalla (v. 1846) talo on jo ollut nykyisen talon pihapiirissä. Isojaon aikainen talo pihapiireineen on siis ainakin osittain pellolla, jossa mahdollisia rakenteita ja kulttuurikerrosta voi olla säilynyt.

Pellosmäki kylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokarttaa Pellosmäen kylästä ei ole saatavilla (joko ei ole koskaan tehty tai on hävinnyt arkistoista.) Kuitenkin Hirvimäen kylän isojakokartalle vuodelta 1783 (signum D47:6/1) on merkitty #Pellosmäki By# yhdellä talosymbolilla. Tältä osin ympäristöä ei ole kartoitettu lukuunottamatta kylästä itään johtavaa tietä. Kyseisen isojakokartan paikannus onnistui varsin hyvin (alle n. 30 metrin tarkkuudella). Olettaen, että myös Pellosmäen kylä (tai talo) on kartoitettu vastaavalla tarkkuudella kuin muu osa karttaa, osuu kohteen paikannus muutaman kymmenen metrin tarkkuudella nykyisen Pellesmäen korkeimmalle kohdalle.
Pitäjänkartalla 3242 08 (v. 1846) suunnilleen samalle kohdalle on merkitty nimeämätön talotontti (ja toinen tästä noin 200 m itäkaakkoon, ilmeisesti nykyisen Anttilan talon pihapiiriin). Vuoden 1971 peruskartalla (3242 08) sekä annetun koordinaattipisteen tienoille että tämän eteläpuolella olevan kännykkämaston kohdalle on merkitty asuinrakennukset - vuoden 1986 peruskartalla pohjoisempi (koordinaattipisteen osoittama) asuinrakennus on edelleen käytössä, kännykkämasto eteläisemmän talon kohdalle on jo rakennettu.
Isojaon aikainen talo (ja ilmeisesti sitä vanhemmatkin talot) pihapiireineen on sijainnut muutaman kymmenen metrin säteellä mäen korkeimmalta kohdalta. Kännykkämaston alue voidaan maastohavaintojen perusteella katsoa tuhoutuneeksi. Vanhimmat (kartoille merkityt) talonpaikat ovat sijainneet muutaman kymmenen metrin säteellä pohjoisemman peltosaarekkeen (jossa kiviraivioita ja uudehkoja rakennusjäännöksiä) ja kännykkämaston välisellä alueella. Kyntökerroksen alapuolella voi olla säilyneitä rakenteita ja kulttuurikerrosta.
Pistekohdemerkinnän läheltä on metallinetsinnässä löytynyt pellosta 1/4 äyrin raha vuodelta 1634 (Ilppari ILM30513).

Vehmasmäki Marttila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talo esiintyy sekä geometrisellä kartalla vuodelta 1755 (signum D50:9/2), että isojakokartalla vuodelta 1788 (signum D50:9/3). Ensiksi mainitun kartan selitysosiossa talosymbolin ja tontin (H) selitys on ”Safvolaises åker”. Kyseinen kartta ei ole tarkasti asemoitavissa - talo tontteineen sijaitsee mäen lakialueella. Isojakokartta on tarkasti (20 m:n säteellä) asemoitavissa. Siinä talo merkitty kirjaimella B. Tällä kartalla talo asemoituu nykyisestä Mattilan talosta noin 40 m koilliseen sijaitsevalle peltosaarekkeelle. Kartan selitysosiossa talon nimi on Martila. Isojakokartalla viereinen talo A sijoittuu pihamaalle ja paikalle, jossa nyt on talo.
Pitäjänkartalla 3242 07 (v. 1846) tienoolle on merkitty Kontiolan talo, joka näyttää sijaitsevan nykyisen Mattilan talon kohdalla - isojaon aikaisen talon paikka on siis autiona. Vuoden 1971 peruskartalle (3242 08) autiotalon tienoille on merkitty ulkorakennus ja vuoden 1986 peruskartalle ainoastaan peltoa.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vehmasmäki Keskitalo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1777 isojakokartalle (signum D50:9/7) kohdalle on merkitty talo B. Kyseisen kartan paikannus on melko tarkka (n. 30 m). Nykyisellä kartalla paikannus osuu noin 120 m Päätalosta koilliseen, peltoalueen pohjoisosaan. Pitäjänkartalla 3242 07 (v. 1846) kohdalla on vain peltoa. Peruskartoilla (3242 07) vuosilta 1971 ja -86 paikka on edelleen peltona.

Vehmasmäki Pietilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1777 isojakokartalle (signum D50:9/7) paikalle on merkitty talo D. Paikannus osuu nykyisestä Metsä-Laitilan talosta noin 50 m luoteeseen, pellolle. Pitäjänkartalle 3242 07 (v. 1846) kohdalle on merkitty pieni Pietilän taloon liittyvä tontti - itse Pietilän talon tontti on merkitty paikasta n. 100 m lounaaseen, silloisen peltoalueen reunan ulkopuolelle.
Vuosien 1971 ja -86 peruskartoilla (3242 07) kohta on peltoa.

Vehmasmäki Jutila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1789 isojakokartalla (signum D50:9/14) paikalle on merkitty talo B. Paikannus osuu (n. 30 m tarkkuudella) nykyisille kartoille nimeämättömästä talosta n. 30-40 metriä pohjoiskoilliseen, pellolle tai peltosaarekkeeseen.
Pitäjänkartalle 3242 07 (v. 1846) suunnilleen samalle kohdalle on merkitty Hyvölän talo. Vuosien 1971 ja -86 peruskartoille (3242 07) metsäsaarekkeeseen on merkitty lämmittämätön rakennus.
Isojakokartan aikaisen talon paikka on ollut metsäsaarekkeella ja / tai sen eteläpuolisella peltoalueella. Inventointiajankohtana pellot olivat viljelyksessä ja peltosaarekkeella oli uudehkoja (1900-luvun) rakennusjäänteitä sekä kiviraivioita.

Vehmasmäki Hyvölä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1789 isojakokartalla (signum D50:9/14) paikalle on merkitty talo A. Paikannus osuu nykyisen (kartalle nimeämättömän) talon koillispuoliselle pellolle tai nykyisen pihamaan koillisreunaan.
Pitäjänkartalle 3242 07 (v. 1846) suunnilleen samalle kohdalle on merkitty Juutilan talo. Vuosien 1971 ja -86 peruskartoilla (3242 07) kohdan lounaispuolelle merkittyä taloa ei vielä esiinny.

Vehmasmäki Airaksela (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1789 isojakokartalla (signum D50:9/14) paikalle on merkitty talo A. Paikannus osuu nykyisestä Mäkelän talosta 70 m länteen, taloon johtavan tien eteläpuolelle, pellolle.
Pitäjänkartalle 3242 08 (v. 1846) kohdalle ei ole merkitty asutusta tai edes peltoa, mutta kohdalta noin 100 m itään merkitty pieni punainen pilkku saattaa merkitä torppaa. Vuosien 1971 ja -86 peruskartoilla (3242 08) paikka on peltoa, kuten nykyisinkin.

Vehmasmäki Karkila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1789 isojakokartalla (signum D50:9/14) paikalle on merkitty talo E. Paikannus osuu pellolle, Koivujärven talosta viitisenkymmentä metriä pohjoisluoteeseen.
Pitäjänkartan 3242 08 (v. 1846) Koijärven talo on samalla kohdalla kuin nykyinen Koivujärven talo.
Vuosien 1971 ja -86 peruskartoilla (3242 08) kohta on peltoa.

Iso-Kankainen (1000035464) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Iso-Kankaisessa on Kankaisensaaren pohjoispuolella olevassa salmessa puuliisteistä ja paaluista rakennetun kalastulaittteen jäännökset. Nähtävillä on liisteistä rakennettuja nieluja ja sumppuja.
Järveä on laskettu 1900-luvun puolivälissä, jonka jälkeen kalastuslaitteen osat ovat olleet osin näkyvillä vedenpinnan yläpuolella. Nykyisin veden syvyys paikalla vaihtelee 10-40 cm välillä. Matalikossa, jossa kalastulaite on, on syvä mutakerros, joka osin peittää kalastulaitteen osia.
Paikallisilla on ollut tieto kalastuslaitteen olemassaolosta, mutta perimätieto ei kerro ketkä sillä olisivat kalastaneet.
Kohdetta ei ole tarkastettu.

Porttihonka (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lehmimäen pyyntikuoppaketjun keskiosan itäpuolella, Kangasperään johtavan tielinjan risteysalueella, lidar- ja vinovalovarjostekartoilla havaittu noin 18 metriä halkaisijaltaan oleva vallimainen rakenne, mahdollisesti hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ruokovirta (1000037045) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Tavinsalmen Ruokovirran kanavan länsirannan puolella sijaitsee talon pihapiirissä karsikkokivi, jossa ainakin vuosiluku 1873 ja jokin muu kaiverrus.

Hannula (1000037046) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Karsikkokallio, jossa useita karsikkomerkintöjä.

Historiallinen; Siilinjärven Hamulan kylässä, peltoalueelta paikannettiin 1700-luvun lopun isojakokartalta merkinnällä Ea, Lassila skatte hemman. Peltoalue oli inventointiajankohtana 2019 kynnetty, mutta pinta ei vielä ollut ehtinyt kunnolla huuhtoutua. Koordinaattien (N 6996330 E 529887) tienoilla noin +- 20 m alueella havaittiin tiilensiruja pellon pinnassa. Muualla ei. Lienee todennäköistä, että rakennus on sijainnut em. kohdan tienoilla.

Uitinniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Uitinniemessä on sijainnut isojakokartalla talo. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on peltoa eikä paikalle ole merkitty taloa. 1970- luvun peruskartoilla alue on metsää. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Rissala A (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla alueella näkyy talo. 1840- luvun pitäjänkartalla ja 1970- luvun peruskartoilla alue on peltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Rissala Aa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakoakartalla alueella on talo. 1840- luvun pitäjänkartalla ja 1970- luvun peruskartoilla alue on pihaa/metsää. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Helvetinkattila (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Lapinlahden Varpaisjärvellä, Petäyksessä sijaitsee noin 600 metriä pitkä ruhjelaakso. Sen toisessa päässä sijaitsee Helvetinkattila, jylhä pystyseinäinen noin 15 metriä syvä ja 20 metriä leveä rotko. SKS arkistossa on vuonna 1938 kerättyä perimätietoa Lapinlahden pitäjästä, jonka mukaan tietäjät/parantajat ovat käyttäneet rotkon pohjan vettä parantamiseen.

Hakkarla Mäntylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hakkaralan kylässä isojakokartalla talo E Mäntylä. 1840- luvun pitäjänkartalla autio, 1970- luvun peruskartoilla peltoa, nykyisin metsää. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hakkarla Soldats torp (Mäntylä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hakkaralan kylässä isojakokartalla kohdassa 29 Soldat torp, ilmeisesti Mäntylän talon maihin liittyen. 1840- luvun pitäjänkartalla autio, 1970- luvun peruskartoilla peltoa. Sijainti nykyisin myös peltoalueella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hakkarla Mäkelins torp (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä 38 ilmeisesti Lehtolan talon maihin kuulunut torppa. 1840- luvun pitäjänkartalla autio, 1970- luvun peruskartoilla peltoa kuin myös nykyään. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hakkarla Wainikains torp (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla kohdassa C24 Spannilan taloon kuulunut torppa. 1840- luvun pitäjänkartalla torppa on vielä rakennettua aluetta. 1970- luvun peruskartoilla ja nykyään alue on metsää. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hakkarla Randala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä Aa Randalan talo. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on autio. 1970- luvun peruskartoilla sekä nykyisin alue on peltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hakkarla nimetön 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä Ab talo, jonka nimi ei selviä kartalta. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on autio. 1970- luvun peruskartoilla ja nykyisin alue on peltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hakkarla nimetön 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä A talo, jonka nimi ei selviä kartalta. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on rakennettua. 1970- luvun peruskartoilla alue on peltoa, samoin nykyisin. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hakkarla Leskelä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä C Leskelän talo. 1940- luvun pitäjänkartalla alue on rakennettua. 1970- luvun peruskartoilla alue on peltoa, samoin kuin nykyisin. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hakkarla nimetön 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä C nimetön talonpaikka. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on rakennettua. 1970- luvun peruskartoilla sekä nykyisin alue on peltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä 11 nimetön talo. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on rakennettua. 1970- luvun peruskartoilla ja nykyisin alue on metsää. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Södra Kasurila Hollender (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä F Hollenderin talo. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on mahdollisesti rakennettua. 1970- luvun peruskartoilla ja nykyisin alue on peltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Södra Kasurila vanha Mähölä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä N(27) sijaitsee Mähölän talo. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on rakennettua. 1970- luvun peruskartoilla sekä nykyisin alue on pihapeltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Norra Kasurila Hemmanets no 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla alueella sijaitsee Hemmanets no 4. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on rakennettua. 1970- luvun peruskartoilla sekä nykyisin alue on metsää. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Södra Kasurila Ruokosuo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä A sijaitsee Ruokosuon talo. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on edelleen rakennettua. 1970- luvun peruskartoilla alue on peltoa, samoin kuin nykyisin. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Södra Kasurila Hackarila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä K (9) Hackarilan talo. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on autioa. 1970- luvun peruskartalla alue on peltoa ja nykyisin rakentamatonta mutta aivan rakennetun tontin tuntumassa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Södra Kasurila nimetön 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä H39 nimetön talo/torppa. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on autio. 1970- luvun peruskartoilla sekä nykyisin alue on peltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Södra Kasurila Julkunens torp (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä H 40 Julkusen torppa. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on rakennettua. 1970- luvun peruskartoilla sekä nykyisin alue on peltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Södra Kasurila nimetön 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä H 41 nimetön asuinpaikka. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on autio. 1970- luvun peruskartoilla sekä nykyisin alue on peltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Södra Kasurila Bertilssons och Knutises torp (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä 43 torpanpaikka. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on autio. 1970- luvun peruskartoilla alue on peltoa, nykyisin metsää. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Koivusaari nimetön 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä 12 talon tai torpan paikka, jolla ei nimeä. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on rakennettua. 1970- luvun peruskartalla alue on peltoa, samoin kuin nykyisin. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Koivusaari Harjula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä 1 Harjulan (H) talo. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on rakennettua. 1970- luvun peruskartalla alueella sijaitsee muuntaja. Nykyisin alue on metsää. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Räimä torppa 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla (v. 1767) nimetön torppa. 1840- luvun pitäjänkartalla autio. 1970- luvun peruskartoilla sekä nykyisin peltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Räimä torppa 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla 1767 nimetön torppa. 1840- luvun pitäjänkartalla autio. 1970- luvun peruskartoilla sekä nykyisin peltosaareketta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Räimä Lappveteläins gård (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla v. 1767 merkinnällä C Lappveteläisen talo. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on osin rakennettua. 1970- luvun peruskartalla ja nykyisin alue on peltosaareketta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pöljä nimetön 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä B nimetön talo. 1840- luvun pitäjänkartalla alue autio. 1970- luvun peruskartoilla alue peltoa, kuten nykyisin. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pöljä nimetön 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; isojakokartalla merkinnällä G nimetön talonpaikka. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on rakennettua. 1970- luvun peruskartalla alue on peltoa, kuten nykyisin. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pöljä Iwarila skatte hemman (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä L Iwarilan talo. 1840- luvun pitäjänkartalla osin rakennettua. 1970- luvun peruskartoilla peltosaareketta, kuten nykyisin. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pöljä Heikilä skatte hemman (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä C Heikilän talo. 1840- luvun pitäjänkartalla alue rakennettua. 1970- luvun peruskartoilla alue osin rakennettu/peltoa, nykyisin peltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kaaraslahti torppa 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä 95 nimetön torppa. 1840- luvun pitäjänkartalla alue autio. 1970- luvun peruskartoilla sekä nykyisin peltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kaaraslahti torppa 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä 94 nimetön torppa. 1840- luvun pitäjänkartalla alue rakennettua. 1970- luvun peruskartoilla alue peltoa, nykyisin metsää. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kaaraslahti torppa 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä 96 nimetön torppa. 1840- luvun pitäjänkartalla alue autio. 1970- luvun peruskartoilla alue peltoa, kuten nykyisin. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä 97a nimetön torppa. 1840- luvun pitäjänkartalla alue autio. 1970- luvun peruskartoilla alue peltoa, kuten nykyisin. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä 94c nimetön torppa. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on rakennettua. 1970- luvun peruskartoilla alue on peltoa, nykyisin metsää. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä 94b nimetön torppa. 1840- luvun pitäjänkartalla autio, 1970- luvun peruskartoilla sekä nykyisin peltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä 125 nimetön torppa. 1840- luvun pitäjänkartalla alue autio. 1970- luvun peruskartoilla sekä nykyisin alue on peltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä 126 nimetön torppa. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on autio. 1970- luvun peruskartoilla sekä nykyisin alue on peltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä 129 nimetön torppa. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on edelleen rakennettua. 1970- luvun peruskartoilla sekä nykyisin alue on peltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä 109 nimetön torppa. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on autio. 1970- luvun peruskartoilla sekä nykyisin alue on peltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hannonmäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla nimetön talon tai torpan paikka merkinnällä (P) 7a. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on autio. 1970- luvun peruskartoilla alue on peltoa, nykyisin metsää. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Uitonniemi (1000038324) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä N nimetön talon/torpan paikka. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on rakennettua. 1970- luvun peruskartoilla sekä nykyisin alue on peltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kummunlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä 58a nimetön torppa. 1840- luvun pitäjänkartalla alue on autio. 1970- luvun peruskartoilla alue on peltoa, nykyisin metsää. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Rantola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Keiteleen vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä kirjattiin ylös tietoja 1700- luvun talonpaikasta Sulkavanjärven länsirannalla, Pekkalan tilan luoteispuolelta. Isännän mukaan talon luoteispuolella sijaitsevalla hiekkaharjanteella on kiviraunioita ja asumuksen pohja. Paikalla havaittiin pellon laidassa kooltaan n. 4x5 m oleva, neliömäinen rakennuksen kivijalka (n. 0,5 m) . Lähistöllä, n. 50-60 m löytöpaikasta pohjoiseen kulkee metsässä myös muurimainen kiviaita loivasti kaartaen koko harjanteen poikki. Paikalla on ilmeisesti 1700- luvulla sijainnut Rantolan tila. Tila näkyy vielä 1840- luvun pitäjänkartalla (Keitele 3314 02). Alue on 1970- luvun peruskartoilla sekä nykyisin metsää.
Vinovalovarjostekartoilla kiviaita (eteläinen alkupiste 7022887/461506) näkyy selvästi. Kivijalasta kaakkoon näkyy myös kaksi rengasmaista vallia (7022772/461586), joiden itäpuolella on neljä kumparetta, mahdollisesti raivausröykkiöitä.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa 1991 inventoinnin jälkeen.

Hautolahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vinovalovarjostekartalla näkyy selkeä rengasmainen valli Oraviniemen eteläkärjessä, Hautolahden itärannan puolella. Kyseessä on todennäköisesti suurikokoinen tervahauta, halkaisija noin 18 metriä, jonka halssi laskee ilmeisesti lounaaseen. Oraviniemen alueella on toiminut tiilitehdas vuosina 1883-1927. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Uotila (1000039117) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tervahauta. Kohdetta ei tarkastettu maastossa.

Sihvonlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei tarkastettu maastossa.

Kalliokoski (1000039257) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Mahdollinen karsikkopuu tai muu merkkipuu, jossa merkinnät 88 ja 91. Kohdetta ei tarkastettu maastossa.

Kultakallio (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Leppävirran Haapamäen kylässä on grafiittiesiintymiä, joita on hyödynnetty jo 1860-luvulta lähtien. Grafiittia tavataan ainakin kolmessa paikassa noin 3 kilometrin säteellä SSW-NNE-suunnassa. Pohjoisin näistä on Kultakallio Haapamäen kylän pohjoispuolella. Esiintymää on louhittu jonkin aikaa 1870- luvulla. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Niittylä (1000039801) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Täysin autioitunut vanha tonttimaa pienellä, metsäisellä kumpareella. Tonttimaa on merkitty vuosien 1815 - 1878 kartoille ja v. 1921 tehdylle kopiolle kyseisestä kartasta. Vuoden 1973 ja sen jälkeisillä peruskartoilla paikka on metsää. Tonttimaan autioitumisen ajankohta ei ole tiedossa eikä myöskään se, koska talo on perustettu - oletettavasti ainakin 1700 luvulla ellei aiemminkin.

Herrala Rajakorpi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Herralan kylän Rajakorven talon vanha tonttimaa on autiona. Talo on ollut tällä paikalla 1800-luvun alueen isojakokartalla sekä 1848 pitäjänkartalla. Vuoden 1973 peruskartalla talon paikka on autiona - metsäsaareke peltojen keskellä. Saarekkeen länsilaidalla on ulkorakennus. Vuoden 1936 - 45 kartalla talo on siirtynyt radan länsipuolelle, missä talo sijaitsee nykyäänkin. Paikka on siis autioitunut joskus vuosine 1848 ja 1930 välisenä aikana. Myöhempi maankäyttö ei vaikuta paikkaa runnelleen joten on varsin todennäköistä että vanhalla tonttimaalla on saattanut säilyä merkkejä vanhasta asutuksesta.

Herrala Heikkilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Heikkilän vanha, 1800 luvun alun, ja oletettavasti myös 1700 luvun, talonpaikka on ollut peltona 1973 ja 1988 peruskartoilla, joissa talo on Siistilä nimisenä lännempänä. Talo on ollut vanhalla paikallaan vielä ainakin v. 1905 (kartalla). Koska talonpaikka on siirtynyt lännemmäksi ja raivattu pelloksi, ei ole tiedossa. Vanhasta talotontista on jäljellä kellarikuoppa (N 6931514 E 513908), joka on ollut peltosaarekkeena. Nyt vanha tonttimaa on metsittynyt ja sen länsipuolella oleva Siistilän tonttimaa samoin. V. 1998 peruskartalla tilanne on sama kuin nykyään - tonttimaat metsittyneet.
Vanhasta tonttimaasta ei siis ole maan päälle näkyviä merkkejä kuin em. kellarikuoppa. Tonttimaa on raivattu pelloksi 1900 luvulla, oletettavasti järein menetelmin.

Herrala Jaakkola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Herralan kylän Jaakkolan vanha, 1800 luvun alun, ja oletettavasti myös 1700 luvun, talonpaikka on ollut peltona 1973 ja 1988 peruskartoilla. Talo on ollut vanhalla paikallaan vielä ainakin v. 1901 (kartalla). Koska talonpaikka on raivattu pelloksi, ei ole tiedossa. Nyt vanha tonttimaa on metsittynyt. Vuoden 1998 peruskartalla tilanne on sama kuin nykyään - tonttimaat metsittyneet.

Markkala talo 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1780 isojakokartalle merkityn talon paikka on peltona nyt ja 1973 peruskartalla. Talo on tällä paikalla vuoden 1847 pitäjänkartalla sekä v. 1865 tiluskartalla. Missä vaiheessa talo on hylätty ja raivattu pelloksi, ei ole tietoa. Kohdalla ei havaittu merkkejä vanhasta asutuksesta. On todennäköistä, että merkit siitä ovat suurimmaksi osaksi hävinneet pellonraivauksessa.

Markkala talo 5 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1780 isojakokartalle merkityn talon paikka on peltona nyt ja 1973 kartalla. Talo on tällä paikalla vuoden 1847 pitäjänkartalla sekä v. 1886 tiluskartalla. Missä vaiheessa talo on hylätty ja raivattu pelloksi, ei ole tietoa. Kohdalla ei havaittu merkkejä vanhasta asutuksesta. On todennäköistä, että merkit siitä ovat suurimmaksi osaksi hävinneet pellonraivauksessa.

Sianjalka talo 1 Pietilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1796 isojakokartoilta paikannettu talotontti. Vanha tonttimaa on nyt peltona. Talo on vanhalla paikallaan vielä v. 1847 pitäjänkartalla mutta 1973 kartalla peltona. 1847 - 1973 väliltä ei ole tarkempia karttoja. Ei siis ole tiedossa koska talonpaikka on raivattu pelloksi. Pellossa ei havaittu mitään vanhaan asutukseen viittaavaa.

Lahnaniemi A (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1798 kartalta Lahnaniemessä sijainnut Herralan talo nro 5 (isojakokartalla talo A) paikantuu selkeästi nykyisen Lahnaniemen talon kaakkoispuoliselle pellolle. Talo on v. 1837 kartasta vuonna 1904 piirretyllä kartalla samassa paikassa mutta v. 1910 tiluskartalla nykyisellä paikallaan. Talon paikka on siis autioitunut 1904 - 1910. Koska paikka on raivattu pelloksi, ei ole tietoa. Paikalla käytäessä pelto oli nurmella joten ei saatu havaintoja siitä onko pellossa säilynyt jäännöksiä vanhasta asutuksesta.

Lahnaniemi B (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1798 kartalta Lahnaniemessä sijainnut Herralan talo nro 6 (isojako kartalla talo B) paikantuu selkeästi nykyisen Lahnaniemen talon luoteispuoleiselle, matalalle peltokumpareelle. Talo on v. 1837 kartasta v. 1904 piirretyllä kartalla samassa paikassa mutta v. 1910 tiluskartalla nykyisellä paikallaan. Talon paikka on siis autioitunut 1904 - 1910. Koska paikka on raivattu pelloksi, ei ole tietoa. Paikalla käytäessä pelto oli nurmella joten ei saatu havaintoja siitä onko pellossa säilynyt jäännöksiä vanhasta asutuksesta.

Historiallinen; Vuoden 1780 isojakokartalta paikalle paikantuu Kannilan vanha tonttimaa. Tonttimaa on peltona v. 1973 peruskartalla. Ei ole tietoa, koska talo on siirtynyt pois tältä paikalta. Pellossa ei nyt havaittu merkkejä vanhasta asutuksesta.

Tervamäki (1000040412) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Yleisöilmoitus kivikellarista Soukkuanlahdentie 588 pohjoispuolella kallioisella alueella. 5p-lidar-aineistossa näkyy myös toinen vastaava anomalia, soikeanmuotoinen kuopanne noin 55 metrin päässä itäkoilliseen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Alatalo (1000040436) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1778 isojakokartalta paikannettu talotontti (Alatalo) sijaitsee Valkeinen -järven ja Järvelän talon itäpuolella, peltojen ja tien rajaamalla viljelemättömällä niemekkeellä. Paikalla on talo myös vuoden 1846 pitäjänkartalla, mutta vuoden 1973 peruskartalla tilanne vastaa nykyistä; paikalla on viljelemätön niemeke.
Paikka on nykyisin avarapohjaista ja heinää kasvavaa laidunta, missä maanpinnalle näkyy paikoin kalliota sekä kiviä. Alue käytiin läpi metallinilmaisimella ja sille tehtiin toistakymmentä koekuoppaa. Metallilöydöt olivat pari lankanaulaa, alumiinifolioita sekä kaksi modernilta vaikuttavaa kettinkiriimua. Koekuopista löydettiin pari tiilen palaa sekä muutama hiilenhippu.

Rönga (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1778 isojakokartalta paikannettu talotontti (Rönga) sijaitsee Pajuniemessä, nykyisen Tuomaalan talon koillispuolelle jäävän kallioniemekkeen kohdalla. Pitäjänkartassa (1846) samalle paikalle on merkitty talot sekä nykyisen että isojakokartan talojen paikalle. Vanhalla peruskartalla (1973) vanhemman talon paikalla on lato tms. talousrakennus ja peltoa.
Inventoinnin maastotöiden aikaan alueen pellot oli juuri äestetty, eikä niillä voinut tehdä koekuoppia. Aluetta käveltiin laajalti ympäriinsä, jolloin pellosta havaittiin historiallisesta asutuksesta kertovaa materiaalia (tiilen paloja, lasia, muutamia nauloja). Pintapoimintalöytöjä saatiin eniten kallioniemekkeen ympäristöstä. Pellon pinnasta, noin 20 m etelään vanhasta talotontista, löydettiin pala hyvin poltettua ja profiloitua lasittamatonta punasavikeramiikkaa (N 7010372 E 554473).
Vaikka paikalta ei havaittu vanhaan talotonttiin viittaavia rakenteita tai kulttuurikerroksia, voi sellaisia paikalla silti olla, koska paikka on välttynyt myöhemmältä maankäytöltä.

Lieju (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1778 isojakokartalta paikannettu talotontti (Lieju) sijoittuu Koivuniemen ja Liejuniemen väliseen peltoon. Paikalla on pelto vuoden 1846 pitäjänkartan laatimisen aikaan, joskin suurin piirtein isojakokartalta paikannetun talon kohdalla on pieni viljelemätön kaistale. Vuoden 1973 peruskartalla paikka on peltoa.
Pelto oli maastotöiden aikaan kynnetty/äestetty ja oli pienellä oraalla, mistä syystä paikalla pystyi ainoastaan tekemään pintapoimintaa. Isojakokartalta paikannetun talon kohta sijoittui aavistuksen muuta peltoa matalampaan kohtaan, joka erottui ympäristöstään hieman tummempana. Kohdan tummuus saattoi johtua matalamman kohdan kosteudesta. Pellosta havaittiin tiilen ja muutamia palaneen oloisen kiven kappaleita, lasia ja liitupiipun varsi. Havainnot tehtiin paikannettua talon paikkaa laajemmalta alueelta, joskin ne vaikuttivat keskittyvän pellon matalamman kohdan paikkeille.

Haukijärvi (1000040439) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1778 isojakokartalta paikannettu talotontti (Haukijärvi) sijoittuu nykyiseen peltoon, Haukijärven ja Pieni Haukijärven väliin. Samalle paikalla on talo vuoden 1846 pitäjänkartalla, mutta vuoden 1973 peruskartalla paikka on peltoa.
Pelto oli maastotöiden aikana heinällä, eikä paikalle päästy tekemään koekuoppia. Näkyvyys pellon pintaan oli heinän vuoksi olematon, eikä paikalta saatu mitään havaintoja paikalla olleesta talosta. Hyvän karttapaikannuksen perusteella (arviolta ± 40 m) kohde on mahdollinen muinaisjäännös.

Pitkälahti Etelä (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuopion Pitkälahdessa. Kyseessä on mahdollisesti lotja tai proomu, jonka arvellaan liittyneen sijaintipaikan pohjoispuolella toimineen Peuran sahan toimintaan. Hylyn pituus on noin 21,5 metriä ja leveys noin 6.5 metriä. Hylyn keskellä on suurin ruuman aukko. Hylyssä ei ole takilaa. Hylyn keulasta lähtee järven pohjaan köysi, jonka pituus on noin 14 metriä.
Hylky löytyi vuonna 2020 kun alueella tehtiin monikeilaustutkimuksia vesihuoltolinjausta varten.

Ihalankangas (Hautapaikat)
Historiallinen; Perimätiedon mukaan Ihalankankaan alueella on vanha historiallinen hautapaikka, kenties venäläisten sotilaiden. Alueella on mahdollisesti kivirakenne. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Nerohvirta Myllysaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nerohvirrassa on toiminut vesimylly ainakin 1700- luvulta lähtien, mahdollisesti jo aikaisemmin. 1755-1757 kartalla Myllysaaren kohdalla, heti nykyisen tielinjan eteläpuolella, Nerkonniemen länsirannalle on merkitty mylly. 1840- luvun pitäjänkartalla merkintää myllystä ei ole. 1920- luvun peruskartalla mylly sijaitsee hieman etelämpänä, ehkä noin 130 metriä 1700- luvun myllynpaikasta etelään. Maastossa 1700- luvun myllyn paikalla on uomassa kivistä koottu matala patorakenne ja sekä Myllysaaren että Nerkonniemen rannalla kivikasautumia. Kohde vaatii vielä tarkemman maastotarkastuksen, kun kasvillisuus ja vesi on matalana.

Keihästaipaleenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Keihässalmen ja Pitkäjärven välisellä kannaksella, Karttulantien pohjoispuolella on useita kymmeniä kiviröykkiöitä. Osa niistä on ladottu tiiviiksi korkeiksi keoksi ja osa on laajempia ja matalia röykkiöitä. Röykkiöitä on arviolta noin 100x30 metriä laajuisella alueella lähellä Karttulantietä.
Vuoden 1971 peruskartalla alue on metsää, samoin 1840- luvun pitäjänkartalla (Karttula 3242 03). Rauniot liittyvät todennäköisesti kaskiviljelyyn.

Autiokangas 2 (1000041829) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lidar-kartalla näkyy selvä rengasmainen muodostelma ja sen ympärillä mahdollisia maakasoja. Todennäköisesti tervahauta tai hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Haminalahden hovin pelto (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Suppealla, noin 5x5 metriä kokoisella alueella havaittu runsaasti rautakuonaa. Kuonaa on paikalla suurina kappaleina. Paikalla on mahdollisesti sijainnut rautahytti.

Itkonniemi 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Itkonniemen kärjessä veteen perustetun linjataulun kohdalla sijaitsee proomun hylky. Hylky makaa noin 1,2 metrin syvyydessä pohjois-etelä-suunnassa. Hylky on jäänyt oletetusta keulapäästään väylämerkin perustusten alle. Hylyn päälle on läjitetty kiviä ja kivikasan päälle on valettu betoninen perustus linjataululle. Hylky on 20 metriä pitkä ja 5,5 metriä leveä. Alus on rikkoutunut oletetusta perästä ja hylyn osia on levinnyt pohjaan. Hylyn ympäristössä on pohjassa myös tukkeja ja matalikon reunassa uponneena oleva hylky on voinut vahingoittua myös tukinuiton johdosta. Aluksessa ei ole ollut sisälaudoitusta. Kaaritus on toteutettu vierekkäisinä parikaarina. Tapit ovat rautaa ja rakennuspuu vaikuttaa männyltä.
On epäselvää, onko alus upotettu tahallaan vai uponnut jonkinlaisen haverin seurauksena. Mahdollisesti kyseessä on haaksirikko, koska aluksen sisällä on ilmeisesti lastina kuljetettuja rautaisia H-palkkeja. Lisäksi proomussa havaittiin yksi metallinen sanko.
Alus on mahdollisesti uponnut yli 100 vuotta sitten ja on siinä tapauksessa kiinteä muinaisjäännös. Iän määrittäminen vaatisi tarkempia jatkotutkimuksia.

Paskolahti (1000004999) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Etelä-Konneveden rannalla, Paskoniemen luoteiskainalossa pienessä lahdelmassa. Löydöt on kerätty hiekkarannalta, matalasta rantavedestä. x= 6941610, y= 3482700, z= n. 95

Nykälänniemi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nykälänniemen isännän mukaan perimätieto kertoo, että vanhin niemen talo olisi sijainnut
päärakennuksesta eteläkaakkoon järven rannalla olevalla niemellä. Tänne
tehdystä koekuopasta on löytynyt lasitettu punasavikeramiikan palanen , jota
ei otettu talteen. Maa on multahiekkaa ja mullan alla on
palaneenpunainen hiekkakerros. Niemellä on myös kiviröykkiöitä.

Korpisuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Todennäköinen tervahauta, jonka halssi antaa itään. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Kohde näkyy selkeänä rengasmaisena muodostumana lidar-kartalla.

Mammonkangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar- korkeusmallikartalla näkyy selvä rengasmainen muodostuma, mahdollinen tervahauta tai hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Historiallinen; Lidar- korkeusmallikartalla näkyy selvä rengasmainen muoto, mahdollinen tervahauta tai hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Historiallinen; Lidar- korkeusmallikartalla näkyy selvä rengasmainen muoto, mahdollisesti hiilimiilu tai tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Nälkälahti (1000043929) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laivonsaaren länsirannalla, Nälkälahden pohjoispuolella lidar- varjostekartalla näkyy selvä rengasmainen muoto, todennäköinen tervahauta tai hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Honkaharju (1000043928) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laivonsaaren pohjoisosassa, Saunalahdenniemen tyvessä lidar- varjostekartalla näkyy selvä rengasmainen muoto, todennäköinen tervahauta tai hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kivikallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Metsäautotien leikkauksesta on havaittu kuonan palasia ja vahvasti hiilen ja noen sekainen maa heti turpeen alla. Kuonaa on metsätraktori-uran reunassa lähes 20 m pituudelta.
Maaperä on hiekkaista rinnettä. Lähettyvillä on jotain vanhoja kuoppia/kaivantoja.
Viitaanjärvestä on nostettu aikoinaan järvimalmia.

Kotalahti (1000045014) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Itään loivasti laskevassa rinteessä erottuu lidar-kartoilla kolme selkeää rengasmaista muodostumaa aivan vierekkäin, todennäköisesti tervahautoja. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vasikkasaari itä (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Vasikkasaaresta noin 475 metriä itään sijaitsee tasaperäisen puuveneen hylky. Hylyn pituus on 7,3 m ja leveys 2 m. Hylky makaa Kuopion matkustajasatamaan vievän 3 metrin väylällä. Viistokaikuluotauksen perusteella hylyn sisään on kertynyt sedimenttiä melko runsaasti eli uppoamisesta on kulunut jo pidemmän aikaa. Inventoinnin perusteella hylyn ympärillä ei ole hylkyyn kuuluvaa materiaalia. Hylyssä ei ole selkeitä ajoittavia piirteitä. On mahdollista, että vene on uponnut yli sata vuotta sitten, mutta asiasta ei ole varmuutta.

Suurenkivensaari (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Suurenkivensaaressa (ent. Suurkivisaari) on dolomiitti eli kalkkikiviesiintymä, jota on louhittu 1800-luvulla ja kuljetettu vesiteitse mm. Ylä-Savon malmiruukeille. Saaressa on vanha kalkkikivilouhos, jota ei ole tarkastettu maastossa.

Hautosaari (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Hautosaaressa (ent. Aitosaari) on dolomiitti- eli kalkkikiviesiintymä, jota on louhittu 1800- luvulla ja kuljetettu vesitse kalkinpolton raaka-aineeksi sekä Ylä-Savon ruukkien tarpeisiin.
Toinen louhoskohta sijaitsee mahdollisesti pisteessä 6960724/545177. Louhoksia ei ole tarkastettu maastossa.

Jokiniemi (1000046832) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen tervahauta tai hiilimiilu, havaittu lidar- ja vinovalovarjostekartoilta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tölväs (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pirttijärven luoteispuolella, Hemmolan ja Mattilan tilojen rajamailla. 1800-luvun lopulla löydettiin Tölväs-nimisen pellon matalasta kukkulasta, suoniityn tuntumasta, useita kivikautisia kiviesineitä. Löytöpaikka on mitä ilmeisimmin sijainnut alun perin Pirttijärven rantamilla. Löytöpaikan tienoille vuonna 1898 tehdyt kaksi koeojaa eivät tuottaneet merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta, mutta Hemmolan talon silloinen isäntä kertoi samassa pellossa olevan paikoitellen tuhkansekaista maata, jonka joukosta hän oli löytänyt paljon "ukonkiven sirpaleita", eli kvartsi-iskoksia.

Heplanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Heplanlahden pohjukan itäosassa on ilmoitettu sijaitsevan liistekatiskojen jäännöksiä. Tarkastamaton kohde.

Karjamaja (Taide)
Historiallinen; 1900- luvun alun kalliohakkausalue, kiinnostavia ja visuaalisia hakkauksia pelkkien vuosilukujen sijaan.

Pikonniemi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pikonniemen itärannalla, sijaitsee mahdollisesti kolme Juantehtaan hiiliuuneja edeltäneeseen hiilenvalmistukseen liittyvää hiilimiilua. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa, ne sijaitsevat aidatulla yksityisalueella.

Pirtti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pirtin saaressa, luonnonsuojelualueella, rautakuonaa metallinpaljastimella. Signaaleja noin 20 neliön alalta. Ilmoitusnumero viranomaiskäyttöön ILM27972.
Isojakokartoilla ja pitäjänkartoilla tai historiallisissa ilmakuvissa alueella ei ole merkintöjä.

Torakorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Varjostekartalla näkyy selvä soikeahko vallimainen rakenne. Mahdollinen raudanvalmistuspaikka, kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vellipuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa havaittavissa hevosenkengän muotoinen anomalia, mahdollinen raudanvalmistupaikka. On mahdollista, että kohde on jo vaurioitunut metsänkäytössä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hautaharju (1000049132) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjosteessa havaittavissa lähellä toisiaan kolme rengasmaista kuopannetta, joissa on vallit. Kahden muun kuopanteen koordinatit 7038458/567327 ja 7038451/567295. Kohde on mahdollisesti raudanvalmistuspaikka. Sitä ei ole tarkastettu maastossa.

Hoikka Kolehmala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Autioitunut talonpaikka, joka paikannettu vuoden 1777 isojakokartan perusteella. Pitäjänkartalla merkitty nimellä Kolehmala hemman. Autioitumisajankohta ei ole selvillä. Vuoden 2021 inventoinnissa pelto viljelyksessä, joten kohdetta ei tarkastettu maastossa.

Tuusjärvi Ruuttula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Autioitunut talonpaikka, joka paikannettu vuoden 1777 isojakokartalta. Näkyy pitäjänkartalla 1845, mutta vuoden 1886 kartalla jo nykyisellä (autioituneella) paikallaan. Paikalla nykyisin taimitarha eikä kohdetta tarkastettu vuoden 2021 inventoinnissa.

Tuusjärvi Ruuttula kievari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Autioitunut talonpaikka, joka paikannettu vuoden 1777 isojakokartalta. Pitäjänkartalla 1845 Ruuttula Gästgifari. Merkitty myös vuoden 1886 kartalle ja vuoden 1973 peruskartassa paikalla usean rakennuksen tilakeskus. Vuoden 1989 peruskartalla rakennukset hävinneet, mutta tonttimaa edelleen näkyvissä. Pelto oli viljelyksessä, joten sinne ei päästy vuoden 2021 inventoinnissa.

Tuusjärvi Niemelä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torppa on merkitty vuoden 1777 isojakokartalle, mutta ei pitäjänkartalle. Torppa näkyy jälleen vuoden 1876 kartalla, mutta ei enää vuotta 1930 nuoremmilla kartoilla. Pelto paikalla käytäessä viljalla tms. ja paikkaa ei päästy lähemmin katsomaan.

Tuusjärvi Lamminpää (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty vuoden 1777 isojakokartalle talona tai torppana samoin kuin pitäjänkartalle. 1876 ja myöhemmillä kartalla nykyisellä paikallaan Koiralammin kupeessa. Autioitunut siis var-hain, joskin ollut sen jälkeen koko ajan viljelyksessä. Paikannus ei ole kovin tarkka. Pelto paikalla käytäessä viljalla tms. ja paikkaa ei päästy lähemmin katsomaan.

Tuusjärvi Rajapaikka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikantuu vuoden 1777 isojakokartan perusteella kohtalaisesti ja on merkitty myös pitäjänkartalle. Peruskartalla 1973 paikalla on ulkorakennuksia, nyt yksi ja pihatannerta. Paikalla käytäessä paikka vaikutti sekoittuneelta. Kohdetta ei tutkittu tarkemmin.

Tuusjärvi Hiidenlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hiidenlahden vanha talonpaikka paikantuu 1777 kartalta kohtalaisen hyvin nykyisen Rautaharjun talon koillispuolelle. Merkitty myös pitäjänkartassa samalle paikalle. Paikka nyt aution, osittain pellossa ja ehkä osittain metsän puolella. Autioitumisajankohta ei tiedossa, kuitenkin ennen 1970 lukua. Kohdetta ei tarkastettu maastossa.

Pijatta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vinovalovarjosteessa erottuu rengasmaisten anomalioiden ryhmittymä Tienmäentien pohjois- ja eteläpuolella. Todennäköisesti useamman hiilimiilun kokonaisuus.

Rautiola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1777 Hätilän isojakokartasta (Calonius I.Charta öfwer Heikilä, skatle hemens ägor uti Ristawesi by lant, Hackarila, skatle hemans ägor, Lohilaxi by med endel av Sikaniemi, Rautiala Wäfäboch Leppäranda med the heres ägor.) paikannettu talonpaikka. Rautiolan nimi perustuu vuoden 1846 pitäjänkartalla olevaan tontin nimeen. Asuinpaikka näkyymyös tiluskartoilla 1874 ja 1924, hieman eri paikalla pitäjänkarttaan verrattuna.
Rautiolan rakennus (F) on todennäköisesti sijainnut Tomperinniemessä olevalla peltosaarekkeella. Tomperinniemen pellot olivat viljelyksessä inventoinnin 2022 aikaan, joten koekuoppia ei tehty eikä ilmeisesti myöskään peltosaareketta tarkastettu.

Korsun Väärä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Paikalla on havaittu vuonna 2006 liistekatiska. Tarkastamaton kohde.

Savikosken vesisaha (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Savikosken vesisahan perusti Karttulan Virmasvenen koillisrannalla sijaitsevan Savikosken partaalle majuri Gustav Aminoff. Se sai senaatin privilegiot lokakuussa 1841. Se oli Karttulan ensimmäinen teollisuuslaitos.
Saha oli kaksiraaminen ja alussa sen sahausoikeus oli 5000 tukkia vuodessa. Sahan yhteydessä toimi myös vesimylly vuosina 1841-1956. Mylly sijaitsi aluksi joen itärannalla, mutta siirrettiin joen länsirannalla sijainneen sahan yhteyteen. Savikoski siirtyi jo vuonna 1845 viipurilaisen kauppahuone Rosenius & Sesemannin omistukseen, joka laajensi sahan toimintaa. Kauppahuoneen konkurssin jälkeen 1885 saha siirtyi sahanhoitajan omistukseen ja vuonna 1890 sahan palon jälkeen edelleen hänen leskelleen, jonka aikana saha toimi yksinkertaisena kotitarvesahana. Toiminta jatkui myyntisahana taas 1900- luvun puolella ja myllyn yhteyteen rakennettiin vuonna 1919 pieni sähkölaitos, josta myytiin sähköä myös Karttulan kirkonkylään. Savikosken saha, mylly ja tila siirtyivät Savikoski Osakeyhtiölle vuonna 1924, joka lopetti toiminnan alueella 1956.
On mahdollista, että alueella on säilynyt 1800-luvun saha- ja myllytoimintaan liittyviä rakenteita.

Lehdonmäki 2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen asumuspainanne.

Nikkilänmäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Historiallisen ajan kivirakenteita.

Pääskyniemi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Mahdollinen matala, maansekainen röykkiö Pääskyniemeen johtavan tien eteläpuolella, niemen korkeimman kohdan muodostavan moreeniharjanteen länsirinteessä.

Rantametsä (1000051210) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsimellä tehty rautakautinen löytö, soikea kupurasolki, Ailion J-tyyppiä. Löydetty noin 17 cm syvyydestä.

Hussonmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjostekartalla havaittu rengasmainen anomalia, todennäköisesti tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Luokkimäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vinovalovarjostekartalla havaittu rengasmainen anomalia, todennäköisesti tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Venesaari (1000051310) (Taide)
Historiallinen; Mahdollinen vedenkorkeusmerkki Vuotjärven Venesaaren länsilaidalla. (Viranomaiskäyttöön ILM28366).

Kuoppasärkkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen raudanvalmistupaikka, lidarissa soikeahko vallimainen rakenne. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Nauvunniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen raudanvalmistuspaikka, peruskartalla merkintä tervahauta. Lidarissa pyöreänsoikea vallimainen rakenne. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hyttipuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen raudanvalmistuspaikka, lidarissa soikea vallirakenne, jonka vieressä kaksi puolikaaren muotoista vallia. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Valkeisenkangas (1000051348) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen raudanvalmistuspaikka. Lidarissa soikea vallimainen rakenne. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Autiokoski (1000051349) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen raudanvalmistuspaikka. Lidarissa soikea vallimainen rakenne. Kohdetta ei ole tarastettu maastossa.

Ruokosuo (1000051351) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen raudanvalmistupaikka, varjostekartalla soikehako vallimainen kuoppa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Matalalahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen raudanvlamistuspaikka. Vinovalovarjosteessa soikeahko vallimainen rakenne. Lukkarisen vuoden 1939 raportissa nimellä Joutensalmi.

Hyttikangas (1000051355) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen raudanvalmistupaikka. Vinovalovarjosteessa soikea vallimainen rakenne lähellä tietä. Lukkarisen 1939 raportissa mainitaan olevan pieni laitos, joka sijaitsee rannasta 600-700 metriä suosaarekkeella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lapinsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen raudanvalmistuspaikka. Vinovalovarjosteessa soikea rengasmainen rakenne. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ahonpää (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen raudanvalmistuspaikka. Vinovalvovarjosteessa soikeahko vallirakenne. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Palokangas (1000051359) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen raudanvalmistuspaikka Korpijärven eteläpään itärannalla. Vinovalovarjosteessa rengasmainen vallirakenne. Lukkarisen vuoden 1939 raportissa nimellä Sirviön niitty. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lapinjärvi (1000051360) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen raudanvalmistuspaikka Lapinjärven länsirannalla. Vinovalovarjosteessa rengasmainen vallirakenne. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pajaharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen raudanvalmistuspaikka, vinovalovarjosteessa soikeahko valllimainen kuopanne. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hyttisärkkä (1000051363) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen raudanvlamistuspaikka. Vinovalovarjosteessa soikea vallimainen rakenne. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Jokiniemi (1000051365) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen raudanvlamistupaikka. Vinovalovarjosteessa soikeahko vallien ympäröimä kuopparakenne. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Venäjänkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen miilupohjallinen raudanvalmistuspaikka, rengasmainen anomalia vinovalovarjostekartalla. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Simunanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen miilupohjallinen raudanvalmistuspaikka, vinovalovarjosteessa rengasmainen kuopparakenne. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hiekkaniemi (1000051369) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen miilupohjallinen raudanvalmistuspaikka. Vinovalovarjosteessa soikeahko vallien ympäröimä kuopparakenne. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Viilekelampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen miilupohjallinen raudanvalmistuspaikka. Vinovalovarjosteessa kuoppa, jonka toisella puolella puolikaaren muotoinen vallirakenne. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kipomäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen miilupohjallinen raudanvalmistuspaikka. Vinovalovarjosteessa rengasmainen vallirakenne. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kalkkisaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vehmersalmen Puutosmäessä Laitisenlahdessa olevassa Kalkkisaaressa on historiallisten lähdeaineistojen mukaan poltettu kalkkia jo 1600- luvulla. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Puutosmäki (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kuopion Puutosmäen pohjoispuolinen Pitkälahti on tunnettu kalkkiesiintymästään, jota on perimätiedon mukaan käytetty jopa kolmisensataa vuotta. Puutosmäen kalkkia tarvittiin paikallisissa rakennustöissä, mutta sitä kuljetettiin Savonlinnaankin.
Puutosmäen itäpuolella, noin 400 metriä Pitkälahden pohjukasta länteen, on 200 metrin pituudelta 6-10 metrin syviä vanhoja louhoksia 15-20 metriä leveässä dolomiittikerroksessa. Jossain lahden rannalla on vuoden 1938 tietojen mukaan sijainnut vielä vanha kuilu-uuni, jossa on poltetu kalkkikiveä Juankosken ruukin tarpeeksi.
Louhosalue näkyy selkeästi vinovalovarjostekartoilla. Vuoden 1939 ilmakuvissa alue on puustoista. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Narvanlahti Ryhänen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1755 pitäjänkartalle Mikkajärven pohjoispuolelle on ilmeisesti merkitty Narvalahden kylään kuuluva maatorppa. Sen kohdalla teksti on epäselvä, mutta siinä luultavimmin lukee ”Gårds t. af Narvalax by”. Vuonna 1764 laaditulle Alapitkän ja Narvanlahden kyliä kuvaavaan karttaan samalle kohdalle on merkitty torppa. Vuonna 1768 laaditulle Alapitkän ja Narvanlahden kyliä kuvaavalle kartalle kohdalle on merkitty Ryhänen niminen uudistila. Vuonna 1812 laadittu Narvalahden konseptikartta on epätarkka ja siitä ei saa suoraan selvää, onko Mikkajärven pohjoispuolelle merkitty taloa vai ei. Vuoden 1846 pitäjänkartalla ja vuonna 1879 laaditulla Mikkan tiluskartalla kohdalle ei ole merkitty asutusta. Historiallisissa ilmakuvissa ja vuoden 1972 peruskartalla alue on peltoa niin kuin nykyisinkin. Karttatarkastelun perusteella vaikuttaisi, että talon/torpan paikka on autioitunut viimeistään 1800-luvun alkupuolella.
Karttapaikannuksen perusteella alueella kaivettiin 11, kooltaan noin 50 x 50 cm, koekuoppaa historiallisen ajan asuinpaikan kartoittamiseksi. Koekuoppia tehtiin sekä metallinilmaisimella saatujen signaaleiden kohdille sekä intuitiivisesti talonpaikan ympäristöön. koekuopista löytyi historiallisen ajan talonpaikkaan viittaavia löytöjä, kuten takorautanauloja, fajanssia ja palanutta savea, mutta talon/torpan paikkaa ei onnistuttu paikantamaan tarkalleen.

Naukkarinniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Heinäjärven länsirannalla, Naukkarinniemen tyvessä on vinovalovarjosteessa havattavissa selkeä rengasmainen anomalia, tervahauta tai hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Murtoniemi (1000052859) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Paikalla on Maanmittauslaitoksen vinovalovarjosteesta havaittu tervahauta, joka sijaitsee Kangasjärven pohjoisrannalla, Murtoniemen eteläosassa. Vinovalovarjosteesta mitattuna tervahaudan halkaisija on 14 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Koskenniska Niemelä (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Rytkyn järven pohjoisosassa, Koskenniska-nimisen lahden länsirannalla, talon pihapiirissä mahdollinen karsikkokivi. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Itäpuronsuo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Itäpuronsuon eteläpuolella olevan harjanteen reunalla mahdollinen tervahauta. Harjanteesta noin 350 metriä koilliseen on myöskin matalan harjun rinteellä joitakin kymmeniä vanhoja kaulattuja puita ryhmänä (ILM32279). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Itäpuronsuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Itäpuronsuon eteläpuolella olevan harjanteen reunalla mahdollinen tervahauta. Siitä noin 450 metriä koilliseen on myöskin matalan harjun rinteellä joitakin kymmeniä vanhoja kaulattuja puita ryhmänä (ILM32279). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Riuttala Vanhapiha (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuopion Karttulassa Riuttalan kylässä sijaitseva Riuttalan tilan historia ulottuu ainakin jo vuodelle 1657 saakka, jolloin tilasta löytyy merkintä Pietari Brahen hallitsemien läänialueiden kartasta.
Riuttalan entinen piha rakennuksineen (mahdollisesti järjestyksessään toinen talonpaikka) on sijainnut lähempänä järven rantaa. Siitä on ollut 1970-luvun lopussa jäljellä puimalana käytetty vanhan pihan lato sekä pihlajia ja haapoja kasvava savutuvan pohja. Silloiseen pihapiiriin on kuulunut ainakin luhti ja aittoja nykyisen tulotien varressa. Vanha pihapiiri on ollut käytössä 1850- luvulle saakka. Nykyinen päärakennus on vuodelta 1852.
Riuttalan vanhalla pihalla muistaneen kasvaneen humalaa ja Riuttalassa on ollut humalatarha ilmeisesti jo 1700- luvun lopulla. 1761 Riuttalassa on ollut pienet peltoalueet ja vähäiset heinämaat mutta hyvä kaskimetsä.
Vanhan pihan alalaitaan on rakennettu sotien jälkeen viljankuivaamo ja AIV-rehusäiliö.

Riuttala 1.talon paikka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuopion Karttulassa Riuttalan kylässä sijaitseva Riuttalan tilan historia ulottuu ainakin jo vuodelle 1657 saakka, jolloin tilasta löytyy merkintä Pietari Brahen hallitsemien läänialueiden kartasta.
Perimätiedon mukaan ensimmäinen talonpaikka on sijainnut ns. Haikosen harjun alueella.

Haaponiemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Todennäköinen tervahauta Haaponiemen keskiosassa. Lidaraineistossa selkeä rengasmainen anomalia. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hiivamäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soikeahko vallimainen anomalia lidar 5-pistepilviaineistossa. Mahdollinen raudanvalmistuspaikka. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Paavola (1000053679) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soikeahko vallimainen anomalia lidar 5-p-aineistossa, mahdollinen raudanvlamistuspaikka. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Huosiaismäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyöreähkö rengasmainen anomalia lidar 5-p-aineistossa, mahdollinen raudanvalmistuspaikka. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Suuri-Valkeinen Salpakangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuoppa-anomaliat ympyrän muodossa, jonka keskellä rengamainen valli lidar 5-p-aineistossa. Miilunpohja, jota ei ole tarkastettu maastossa.

Suuri-Valkeinen Salpakangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rengasmainen valli lidar 5-p-aineistossa, mahdollisesti tervahauta tai raudanvalmistuspaikka. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kuikkalampi Kuikkalamminkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi vierekkäistä hiilimiilunpohjaa, jotka näkyvät lidar 5-p-aineistossa rengasmaisessa muodostelmassa olevien kuoppien ympäröivänä rengasvallina. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Toisen keskipiste 7012296/576215.

Suurisuo (1000053684) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilunpohja, joka näkyy lidar 5-p-aineistossa rengasmaisessa muodostelmassa olevien kuoppien ympäröivänä rengasvallina. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Suurisuo 2 (1000053685) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilunpohja, joka näkyy lidar 5-p-aineistossa rengasmaisessa muodostelmassa olevien kuoppien ympäröivänä rengasvallina. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Itäsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilunpohja, joka näkyy lidar 5-p-aineistossa rengasmaisessa muodostelmassa olevien kuoppien ympäröivänä rengasvallina. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pakkulakangas (Työ- ja valmistuspaikat)

Kosuskangas (Työ- ja valmistuspaikat)

Kosuskangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta 5-p-lidarissa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Orisuo (Työ- ja valmistuspaikat)

Orisuo 2 (1000053691) (Työ- ja valmistuspaikat)

Korkeamäki (1000053692) (Työ- ja valmistuspaikat)

Kuikkapuro (1000053693) (Työ- ja valmistuspaikat)

Suuri-Säyneinen Kuikkapuro 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Matoniemenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)

Matoniemenkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Matoniemenkangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)

Matoniemenkangas 4 (Työ- ja valmistuspaikat)

Ventosuo (Työ- ja valmistuspaikat)

Ventosuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Ventosuo 3 (Työ- ja valmistuspaikat)

Ventosuo 4 (Työ- ja valmistuspaikat)

Kuttakoski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-5p-aineistossa havaittiin uusi todennäköinen hiilimiilukohde. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kuttakoski 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-5p-aineistossa havaittiin uusi todennäköinen hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hamula Laurila skattehemman (Asuinpaikat)
Historiallinen; Autioitunut talotontti 1777 isojakokartalla. Talon isojakokartan paikannusta hieman tarkennettiin ja sitä tukee myös maasto-havainnot alueen topografiasta. Kyseessä on matala ja laakea hiekkainen kumpare Korpilammen eteläpuolella.
Vanhan tonttimaan alueen ja matalan korkeamman alueen kaakkoisosa vaikutti muokatulta. Alueella on varikko tms. Alueen eteläosa vaikutti runnellulta. Alue oli tiheäkasvuista metsää eikä sitä tutkittu tarkemmin kuin itälaidalta, uuden tiesuunnitelman suunnassa, missä ei havaittu mitään vanhaan asutukseen viittaavaa.
Talotontti näkyy vielä 1846 pitäjänkartalla 3331_11 mutta kylän karttanimi peittää osin aluetta.

Kumpusaari (1000048761) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kuopiossa Kumpusaaren venesataman edustalla on lotjalta näyttävän aluksen hylky. Se makaa kölillään noin 10 metrin syvyydessä ja on pituudeltaan noin 25 metriä ja leveydeltä noin 4 metriä. Kohdetta ei ole tarkastettu.

Hangassuo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistossa havaittu hiilimiiluun viittaava anomalia. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hangassuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistossa havaittu hiilimiiluun viittaava anomalia. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hangassuo 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistossa havaittu hiilimiiluun viittaava anomalia. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Honkapuronniitty (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; MML laserkeilausaineistossa havaittu hiilimiiluun viittaava rengasmainen anomalia. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kivi-Käränkä (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kallavedellä Kuopion kaupungin eteläpuolella sijaitseva Kivi-Käränkä-nimisen saaren koillispuolella.
Kohde on puurunkoisen aluksen hylky, jonka pituus on noin 20 metriä ja leveys noin 5 metriä. Kyseessä on mahdollisesti lotja. Hylystä erottuu peräkannen rakenteita, mahdollisesti perähytin jäänteet sekä mahdollisesti kolme välilaipiota tai kansipalkkia ja keulakansi. Hylyn keula on terävä toisin kuin tyypillisesti pyöreäkeulaisissa lotjissa. Hylyn uppoamisajankohta ajoittunee 1920-1980-luvulle.

Pitkämännikkö (1000055984) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen 5-p laserkeilausaineistossa havaittu tervahautaan viittaava ilmiö. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pitkämännikkö 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen 5-p laserkeilausaineistossa havaittu tervahautaan viittaava ilmiö. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kolisevanpuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen 5-p laserkeilausaineistossa havaittu tervahautaan viittaava ilmiö. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kolisevanpuro 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Jokisuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Paaralaislehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen 5-p laserkeilausaineistossa havaittu rengasmainen ilmiö, voi olla tervahaudan tai miilun pohja. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Nauharäme (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen 5-p laserkeilausaineistossa havaittu tervahautaan tai hiilimiiluun viittaava ilmiö. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Purontauslampi 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen 5-pistepilvi laserkeilausaineistossa soikea kuoppa-anomalia, jonka ympärillä vallit. Kyseessä on mahdollisesti hiilimiilun tai tervahaudan pohja. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Susipuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; MML laserkeilausaineistossa havaittu hiilimiiluun viittaava rengasmainen anomalia. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Karsikkomäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)

Karttulan 1. kirkon paikka (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Karttulaan perustettiin seurakunta Kuopion emäseurakunnan kappeliksi Karttulan asukkaiden saatua Kuopion piispankäräjillä luvan rakentaa itselleen kirkon 1764. Karttulan ensimmäinen kirkko valmistui vuonna 1766 ja se purettiin 1880-luvun lopulla uuden kirkon valmistuttua. Kirkko rakennettiin Arvi Junkkarisen (1716-1777) johdolla vuosina 1764-1766. Kapeasakarainen ristikirkko on sijainnut nykyisen vanhan hautausmaan alueella, mahdollisesti kirkon muistokiven tienoilla.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa eikä ole tietoa, minkä verran rakenteita kirkosta on mahdollisesti säilynyt. Kirkon ympärillä on sijainnut kirkkomaa ja alueen vanhin hautausmaa. Kirkon ja kirkkomaan sijainti on merkitty vuoden 1777 isojakokartalle. Kirkon paikka näkyy myös 1840- luvun pitäjänkartalla.

Kainuuntie, Vanhan kirkon hautausmaa (Kulkuväylät)
Historiallinen; Iisalmen vanha kirkko eli Kustaa Adolfin kirkko on valmistunut vuonna 1779. Se on Iisalmen kolmas kirkko. Kainuuntien historiallinen tielinja on kulkenut aivan kirkon vierestä linjauksen jatkuessa nykyisen hautausmaan yhtä nykyistä pääkäytävää pitkin. Vanhin kirkkotarha lienee sijainnut kirkon länsi- ja lounaispuolella. 1840 pidetyssä rovastintarkastuksessa todettiin, että hautausmaata ympäröi kaunis, turpeella katettu kiviaita. Kirkkotarhaa laajennettiin useasti 1800-luvulla. 1903 rakennettiin hautausmaan eteläpäähän P.J. Pitkäsen suunnittelema goottilaisvaikutteinen puinen paarihuone. Hautausmaata laajennettiin myös 1927 arkkitehti Rafael Blomstedtin laatiman yleissuunnitelman mukaan.
Ei ole selvää, onko hautausmaan alueella kulkeneen tielinjan kerroksia vielä säilynyt. Linja on kuitenkin poistunut tiekäytöstä ja toimii hautausmaan käytävälinjana.

Kyhjönsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Iisalmen pitäjän alueella tehtiin 1770- luvulla toimenpiteitä kulkutautien varalta. Näihin kuuluivat tilapäishautausmaiden perustaminen. Sopivimmaksi kalmistopaikaksi katsottiin emäseurakunnassa Kyhjönsaari. Ei ole tietoa onko saareen tehty hautauksia ja jos on, minkä verran.

Vilosensaari (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Ilmoittajan mukaan paikalla on halkaisijaltaan 7-10 metriä oleva kuoppa tai painannen, jonka arvioitu syvyys on 1,5 metriä.
Laserkeilausaineistossa (5p, Pieksämäki, 2019) erottuu selkeä kuoppa, jonka ympärillä on heikot vallit. Kyseessä voi olla esim. hiilimiilun pohja. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Silmälampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollisia kaskiröykkiöitä mäen rinteessä 10-20 kappaletta. Siististi ladottuja, pituus 1-2 metriä ja korkeus 1-1,5 metriä.

Akonsaari 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Akonsaari kuuluu Akonveden kylään ja saaressa sijaitsee kylän talo nro 1. On ilmeistä, että historiallisen ajan asutus saaressa on peräisin 1500, viimeistään 1600 -luvulta. Kyseessä on siis oletus talon numeron perusteella ja että ylipäätään seudun varhaisin kiinteä maanviljelyasutus on peräisin 1500 luvulta (ehkä hieman varhaisemminkin). Aluetta kuvaavia vanhoja, tarkempia karttoja ei löytynyt Kansallisarkistosta eikä Maanmittauslaitoksen kartta-arkistosta. Varhaisin löytynyt toimituskartta on vuodelta 1919. Kansallisarkistosta löytynyt Akonveden ja Vehkalahden jakokunnan v. 1786 isojakokartta ei jostain syystä ulotu tälle alueelle – tai sellaista karttaa ei löytynyt digitaaliarkistosta, eikä myöskään viitettä sellaiseen uudistushakemistosta.
Vuoden 1846 Pitäjänkartalle on merkitty Akonsaaren talo nro 1. Kartalla ei näytä olevan Akonsaaren kohdalla myöhempiä päälle piirroksia, joten kartta kuvaa 1840 luvun alun tilannetta tai mahdollisesti 1700 luvun lopun tilannetta, jos kartta on piirretty jonkun aiemman toimituskartan pohjalta (jota ei siis nyt löytynyt).
Akonsaaren talo on pitäjänkarttaan merkitty selvästi eri kohtaan missä se nykyisin (ja vuonna 1919) sijaitsee. Silmänvaraisesti mahdollisimman tarkasti pitäjänkartalta paikannettuna (mm. maastonmuotojen ja maaston laadun, peltokuvion ja itäpuoleisen luhtaniityn perusteella, sekä mittaamalla) vanha talonpaikka paikantuu nykyiselle pellolle kohtaan N 6987539 E 567500 arviolta +- 35 metrin tarkkuudella. Vanhoissa ilmakuvissa ei pellossa erotu mitään talonpaikkaan viittaavaa (tummaa läikkää tms.) eikä laserkeilausaineistossa kohoumaa. Paikannusta ei siis ole varmistettu tai hylätty maastohavainnoin, peltoon koekuoppia tekemällä.

Ulpas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lapinlahden Pajujärvellä, Ulpas-lammen ja Kotalahden välisessä kannaksella havaittiin Maanmittauslaitoksen 5-p-laserkeilailausaineistosta pyyntikuoppaketjuun viittaavia ilmiöitä. Kohteella käytiin pikaisesti syksyllä 2024 ja kohde vaikuttaa pyyntikuoppaketjulta. Kohde on tunnistettu ja rajattu Maanmittauslaitoksen 5-p-laserkeilausaineistosta (Tuotantoalue: Iisalmi 2020) tehtyjen arkeologisten havaintojen (Räikkönen 2024, etätarkastus) perusteella.
Tarkempi maastotarkastus on tulossa.

Akkasuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lapinlahden Pajujärvellä, Akkasuon pohjoispuolella havaittiin Maanmittauslaitoksen 5-p-laserkeilausaineistosta useita kuoppailmiöitä, joista pääosa muodostaa mahdollisesti pyyntikuoppaketjun kaakko-luoteissuunnassa. Kohteella käytiin pikaisesti syksyllä 2024 ja kohde vaikuttaa alustavasti pyyntikuoppaketjulta. Kohde on tunnistettu ja rajattu Maanmittauslaitoksen 5-p-laserkeilausaineistosta (Tuotantoalue: Iisalmi 2020) tehtyjen arkeologisten havaintojen (Räikkönen 2024, etätarkastus) perusteella.
Tarkempi maastotarkastus on tulossa.

Jynkänniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Siilinjärven Jynkänniemen keskivaiheilla, itärannan puolella on havaittu ihmisen latomia kivikasoja ja jokin mahdollinen muu rakenne. Kivirauniot vaikuttavat kaskiraunioilta. Hieman etelämpänä Jynkänniemessä on kaksi 1700-luvun historiallista torpanpaikkaa ja yksi talonpaikka. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Mikonkorpi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Löytö tasataltta (Pielaveden kotiseutumuseo 1046.) Muinaisjäännösrekisterin mukainen pistetieto osoittaa Mikonkorven tilan eteläpuoleiselle pellolle. Nykyisin pellon keskellä oleva pieni viljelemätön metsäsaareke on ollut peltoa vuoden 1973 peruskartalla. Maastotarkastuksen aikana pellot olivat heinällä. Havaintoja ei saatu.

Kiukoinen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöinä ovat arviolta v. 1880 löydetty kivikirves (KuM 5831) ja mahdollisesti Pohjakallion vuonna 1974 löytämä yksi kvartsi (molemmat KM 19567).

Kannas (595010013) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kannas-nimisen tilan Koivujärven Halmelahteen loivasti viettävällä viljelyspellolla. Maaperä alueella on savista. Löydöt on tehty savisesta pellosta asuinrakennuksesta noin 40 metriä itään.

Murto (686010016) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rautalampeen laskevan Kaipiaispuron länsirannlla, Murron talon pellolla, talosta 260 m länsilounaaseen, lähellä kylätietä. Paikalta on löydetty kvartseja ja kiviesineitä hiekkaiselta pellolta, jossa on erotettavissa selvä luode-kaakko -suuntainen muinaisrantatörmä. Löydöt ovat törmän päältä.

Kaleton (749010021) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kalettoman lammen etelärannalla olevalla pellolla, ladosta luoteeseen. Samalta pellolta on vuosina 1966 ja 1967 löydetty koristellun pallonuijan kappale ja liuskekärki (KM 18283).
Löytöpaikka tarkastettiin 1.7.2015. Alue on golfkenttää, jonka maaperää on todennäköisesti muokattu niin paljon, ettei alueella ole voinut säilyä kiinteää muinaisjäännöstä.

Salo (844010022) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rasvanki-järven Hyvölänsalmen itäpuolella, Pukkilansaaren rannassa, rantapeltojen luoteispäässä olevalla hiekkamaalla.

Talvilahti (857010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee lähellä Kuopion rajaa, Keskimmäinen-järven melko tasaisella rantapellolla, Talvilahden talosta noin 100 m länteen. Asuinpaikalta on löydetty kehdonjalaksen muotoisen hakun puolikas ja rombimainen reikänuija. Esineet kuuluvat Riistaveden Museon kokoelmiin. Nämä esineet on Pohjakallion tarkastusraportin (1977) mukaan löytyneet Talvilahden päärakennuksesta 100 metriä länteen. Tältä peltoalueelta on Keskitalon raportin (1969) mukaan havaittu myös kvartsia, joita ei ole kerätty talteen. Keskitalon raportin mukaan Talvilahden tilan eteläpuolisilta pelloilta on löytynyt karkeatekoinen nuija sekä kivikirves, joita tuolloin säilytettiin Melalahden kansakoulussa. On epäselvää ovatko mainitut esineet samat kuin 1977 raportissa mainitut Riistaveden museon esineet.

Väisälä (1000011158) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Salahmin kylässä, Salahminjärveen etelästä virtaavan Kulvepuron itäpuolella sijaitsevan Väisälän talon maalla. Talon pelloilta on löydetty neljä kiviesinettä. Maaston ja löytöjen perusteella kyseessä saattaa olla asuinpaikka. Paikalta ei tarkastuksessa 1971 ja inventoinnissa 1976 ole kuitenkaan löydetty mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Vuoden 2009 inventoinnissa pellot olivat kesannolla eikä kohteesta saatu lisätietoa. Aluerajausta kohteeseen ei ole tehty, koska muinaisjäännöksen olemassaolosta ei ole varmuutta.

Rantapelto (174040001) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta (KM 32689) on löytynyt 1960-luvun puolivälissä Pienen Vehkalahden länsipuolelta, Rantapelto -nimisen tilasta noin 200 m pohjoisluoteeseen, Juankosken kirkonkylään johtavan maantien länsipuolelta kasvimaata kaivettaessa 30-40 cm syvältä hiekkaisesta maasta.

Lampela (212040002) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan (KM 25303) löytöpaikka sijaitsee Lampelan talosta noin 300 m länteen, 250 m Isosta Kortelammesta lounaaseen ja 100 m Pienestä Kortelammesta luoteeseen.

Rantala (239040001) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Piinkappale (KM 29115) tullut esille Rantalan talon (RN:o 3:59, omistaja Meeri Jaakkola) kaakkoispuolella olevasta pellosta. Paikalla on myös tiiltä, lasia ym.
Rantalan talon pellosta on vuonna 1904 löydetty myös rautakautinen rannerengas (KM 4340:46).
Jussila ja Sepänmaa 2016: Alue on tasaista peltoa ja Rantalan talon ympärillä hoidettua pihamaata. Pellot olivat ummessa paikalla käytäessä eikä mitään uusia havaintoja saatu.

Mustakangas (263040001) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Tasataltta ja hioin ovat löytyneet uutta peltoa raivattaessa keväällä 1997.

Kaikonsuo (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Puuesine, joka on katkennut neljään osaan on löydetty vuonna 1998 Kaikonsuon turvealueelta, Jokipolvensaaret -nimisen maakannakkeen pohjoispuolelta, noin 450 m luoteeseen kohdasta, jossa tie tekee mutkan Jokipolvensaaret -nimisellä paikalla. Puuesine löytynyt noin 1-1,5 m syvältä suosta.

Vihtaniemi (402040001) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Lasimassahelmen (KM 32174) löytöpaikka sijaitsee Karvaselän itärannalla olevassa Vihtaniemessä. Esine on löytynyt 1990-luvun alussa kesämökin perustusta kaivettaessa kannon alta, noin 30 cm syvältä (kesämökin seinästä noin 4 m päästä ja rannasta noin 25 m:n päästä). Alue on kivikkoista niemen kärkeä.

Vaahtoava (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 1940:17 ja 18 kaksi tasatalttaa, KM 2115:4 kappale kiveä (hioin), KuM 2377 (= KuM 130) soikea reikäase, J.A.Lindbladin hallussa ollut sotakirves.

Tila n:o 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 1940: 19 kaksoistaltta

Varpasenjoki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 2115:1, 2115:2, 2115:3 kaksi tasatalttaa ja kourutaltta.

Vaahtoavankoski (Löytöpaikat)
Varhaismetallikautinen; KM 2968:1 soikea tuluskivi.

Kivelä (420040006) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 3450:1 tasataltta.

Pehintaipale (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 9472 kivikirves

Niemelä (420040008) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 11566 kivikirves. Paikka sijaitsee Turpeensalmen sillasta 2.2 km E.

Riihijärvi (420040009) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 12900 kivikirves. Paikka sijaitsee Turpeensalmen sillasta 2.4 km E.

Mäenpää (420040010) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 13660 kourutaltta

Hankalahti (420040011) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 14438 rombimainen reikäkivi

Horsmalahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 15747 kaksoistaltta

Lehtoniemi (420040013) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 21552 kaksoistaltta
Jussila 2011: Pelto oli oraalla, mutta tarkasteltavissa. Loiva topografia, silttimaaperä. Vaikuttaa veteen hukatulta löydöltä.

Nurkkala (420040014) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 22884 pohjalainen tasataltta. Esineen on löytänyt Raimo Mehto v. 1985 ojankaivuutyössä veljensä Mauri Mehton tilalta, n. 10 m aitan seinästä, pellosta 50-70 cm:n syvyydeltä. Löytötietojen mukaan maa oli löytökohdalla mullan ja hiekan sekaista. Paikalta on mahdollisesti aiemminkin löytynyt kirves, jonka olinpaikka ei ole tiedossa, ei myöskään tarkka löytökohta. Paikka on erittäin sopiva myös kivikautiselle asuinpaikalle topografialtaan, maaperältään ja korkeudeltaan. Paikalta on myös piin kappale, joka saattaa olla historiallisen ajan lukko- tai tuluspiitä (KM 31193).

Palosalmi (Löytöpaikat)
Varhaismetallikautinen; KM 24195 tasakantainen nuolenkärki

Koskiniemi (420040016) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Turpeensalmen sillasta 4.0 km NE, Vaahtoavanselän koillisrannalla, Vaahtoavanjoen suusta 1500 m NW, niemen kärjen etelärannalla, rantakallion päällisellä tasanteella.

Karvonkangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 31188 kvartsi-iskos

Kylänlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kylänlahden kvartsi-iskos löytyi pienen hiekkakuopan luoteisreunasta yhdessä yhden palaneen kiven kanssa, Salokylään johtavan tien pohjoispuolella, Juurikkamäen etelärinteellä. Huolimatta varsin pitkällisestä tutkiskelusta ja koekuopituksesta emme kyenneet löytämään paikalta muuta kuin em. iskoksen ja palaneen kiven. Siitä huolimatta paikka on edelleen potentiaalinen myös asuinpaikaksi.
Inventointi 2022: Hiekkakuoppa on hieman kasvanut sitten Pesosen tarkastuksen. Paikalla on vähäkivistä hiekkamaata vajaan 100 m korkeustasolle ja vajaat viitisen kymmentä metriä kuopasta suuntaansa - sitten maaperä "normalisoituu" kivikkoiseksi ja hienoaineksisemmaksi moreeniksi kaikissa suunnissa. Teimme alueelle koekuoppia sekä tutkimme hiekkakuopan reunat. Mitään esihistoriaan viittaavaa emme havainneet.

Tervalahti (420040019) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka on Suvasveden Paskoselän ja Vaahtovanselän välissä olevan laajan niemen keskellä oleva pitkä ja kapea peltoalue, joka on laaksossa. Kvartsi-iskos oli pellon pohjoisreunassa, peruskartalla näkyvästä ladosta n. 20-30 m länteen.

Vattulahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kahden kvartsi-iskoksen löytöpaikka sijaitsee Särkijärven Vattulahden luoteispuolella, pellolla.

Heinäjoki (420040021) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen löytöpaikka on Rengontien varrella, tien etelä/lounaispuolella, n. 30 m tiestä hiekkaisella, metsä-äestetyllä mäntykankaalla, joka kohoaa niemekkeenomaisesti Heinäjärvestä Alalampeen laskevan Heinäjoen kahden haaran välillä.

Kokonmäki (420040022) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Reikäkiven teelmä tms. Löytöpaikka sijaitsee Kokonmäen länsireunalla. Reikäkiven löytöpaikasta noin 200 m koilliseen (p= 6947 900, i= 3544 460), tielle ajetun soran seasta, on löytynyt kaksoistaltta (KM 35683).
Inventointi 2022: Koordinaatin kohdalla ei ole vanhaa hiekkakuoppaa. Sellainen on kohdasta 65 m kaakkoon. Löytöpaikka on korkeustasolla 117-122 m. Korkein ihmisasutuksen aikainen rantataso, Ancylusjärvi n. 8500 eKr. on alueella 110 m tasolla. Liuskekivi - jos se on ihmistekoinen ja esihistoriallinen - tuskin on Ancylusaikainen. Alueella ei ole mitään esihistoriaan viittaavaa.

Hankamäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Tiedonanto Museoviraston arkeologian osaston arkistossa: Leppävirran Hankamäestä on löytynyt suksen keulakappale, suolta. Samoilta sijoilta on löytynyt myös syvältä maan sisältä tulisija, jonka päällä oli ollut 2,5 m turvetta. Samasta paikasta on löydetty myös pari aisaa, puinen lapionterä ja reenkappaleita, jotka oli pistetty johonkin kuoppaan. Läheisestä järvestä on löydetty myös polttamalla tehty ruuhi.

Riuttalahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KuM 3052 piinuolenkärki

Eerola (420040028) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KuM 4247 kolmionmuotoinen, lattea reikäkivi, jossa keskellä on pyöreä (halkaisija 25 mm) reikä. Reikä on isketty esineen molemmilta puolilta, muuten kappaletta muotoiltu iskemällä reunasta. koko 140x113x27 mm.
Inventointi 2022: Koordinaatti osoittaa pellon reunaan, rinteen juurelle. Korkeustaso on n. 93 - 95 m. Maaperä hienoaineksista moreenia. Metsänpuolella ja pellossa ei havaittu nyt mitään esihistoriaan viittaavaa. Löytöpelto on Saimaan korkeimman rannan alapuolella joten löytö voi olla myös veteen hukattu.

Kotamäki (420040029) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KuM 6183 reikäkiven teelmä

Piispala (Löytöpaikat)
Historiallinen; KuM 6184 reikäkivi.
Inventointi 2022: Alue on rakennettu pihamaata ja tilakeskusta. Ilmoitettu löytöpaikan kohta on nurmikenttänä. Pellot olivat korkealla heinällä tms. paikalla käytäessä eikä mitään mainittavaa alueella havaittu. Löytö on Saimaan korkeimman rannan yläpuolelta ja jos se ei liity kivikautiseen asuinpaikkaa, niin löytöpaikka on sekundaarinen tai löytö on metsään hukattu/jätetty. Reikäkivi voi hyvinkin olla myös historialliselta ajalta ja se olisi peräisin paikan vanhasta historiallisen ajan asutuksesta.

Humalajoki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KuM 6510 poikkikirves

Kiviranta (420040032) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Leppävirran Kotiseutumuseo 4 (=2060), kourutaltta

Mäntyharju (420040033) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (Leppävirran Kotiseutumuseo 2131). Paikka sijaitsee Turpeensalmen sillasta 1.6 km NW, Pöljänsalmen sillasta 200 m WSW, Pöljänniemen etelärannalla.

Vetotaipale (420040034) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Leppävirran Kotiseutumuseo 2828:2 taltta

Päiväranta (Hessukka) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Leppävirran Kotiseutumuseo 1 (=2062), kivitaltta.
Inventointi 2022: Paikka on tasaista, märkää, alavaa ja tiheää pusikkoa ja vesakkoa kasvavaa. Löytö on suurella todennäköisyydellä veteen hukattu.

Moninmäen rahalöytö (Löytöpaikat)
Historiallinen; Leppävirran Kotiseutumuseossa on joukko rahoja, joihin liittyy seuraava selostus. "Löysi Moninmäen kylän Latvalan tilan vanhaa asuinrakennuksen pohjaa kaivettaessa kesällä 1972 talon isäntä Pekka Olkkonen kuparirahakätkön. Rahoja oli kaikkiaan 334 kpl, joista suurin osa venäläisiä kopeekoita. Kaikki rahat ovat Suomen sotaa edeltävältä ajalta (ennen 1808) ja koska ne ovat selvästi tulipalossa olleita, niin todennäköisesti ne ovat peräisin Dunckerin osaston Paukarlahdessa 24.6.1808 tuhoaman venäläisen kuormaston sotakassasta. Venäläiset pitivät kuormaston ryöstöön osallustuneita talonpoikia sotarosvoina ja näin ollen talonpojat pakenivat venäläisten kostoa peläten Hirvimäen metsiin ja Soisalon saaren sisäosiin kätkien tuhkakasasta keräämänsä rahat piilopaikkoihin, mutta jostain syystä Moninmäen kätkön rahat jäivät noutamatta. Kätkössä 1261 kopeekkaa."

Moninmäen metsäautotie (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Leppävirran Kotiseutumuseo - kivikirves

Peltola (420040039) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Viipurin Museo G 2522-33 tasataltta

Mustalampi (420040040) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Inventointi 1976: Paikalta on löytynyt kolme kivikirvestä, joiden nykyinen sijaintipaikka on tuntematon. Autiona oleva mökki on Mustalammen länsirannalla. Hiekkarinne viettää koilliseen ja mökin kohdalla on tasainen terassi, jonka jälkeen n. 20 m rantaan päin mennessä on jyrkähkö lasku. Maaston muoto on asuinpaikalle sovelias. Paikka on piha-aluetta. Mitään mainittavaa en siellä kuitenkaan havainnut.
inventointi 2022: Paikka pihamaata, ja heinittynyttä maastoa sekä met-sää. Mitään esihistoriaan viittaavaa ei havaittu ja lähialue on maastoltaan ja maa-perältään (kivikkoa) sille vähemmän soveliasta.

Unimäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves ja kivipiilu - säilytyspaikasta ei ole tietoa

Hautausmaa (420040042) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hautausmaalta löydetty kourutaltta (O.W.Petmanin kokoelmat).

Kuolemanjoki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan teräpuolisko (O.W.Petmanin kokoelmat)

Horsmalahti 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KuM 2547 eläinpääase

Putkiaho (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KM ) on löytynyt Ruokosjärven pohjoispuolella sijaitsevan Putkiahon tilan asuinrakennuksen seinästä noin 7 m pohjoiseen vesiputken kaivuun yhteydessä .

Sopenpää (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Sopenpään kivikirveen löytöpaikka sijaitsee Sopenjärven itäpuolella, Sopenpään tilan pihapiirissä, asuinrakennuksesta noin 8 m:n päässä ja pihapihlajasta noin 5 m päässä. Esine löytyi pihavalojen virtajohdon ojankaivuun yhteydessä noin 10-15 cm syvältä savesta.

Laihaniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves on löytynyt Pielaveden Talluskylän Laihaniem RN:o 8:20 -tilan viljelyspellolta.

Pangansalon talo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Pangansalon talon itäpuoleisella pellolla, navetan eteläpuolella. Maaperä löytöalueella on hiekkaa.

Pöngänniemi (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Työstetty kivikappale (KM ) on löytynyt Korppinen -järven pohjoispuolella sijaitsevan Pöngänniemen tilan pellolta perunannoston yhteydessä. Samalta tilalta ilmoitetaan löytyneen aiemmin myös kivitaltan.

Röntylä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta on löytynyt vuonna 1985 perunannoston yhteydessä Röntylän tilan navetan eteläpuoleiselta pellolta. Löytöpaikka sijaitsee Kiesimään etelästä pistävän niemekkeen kaakkoisosassa . Mauno Näkkilä toimitti esineen Kuopion kulttuurihistorialliseen museoon vuonna 1996. Aivan tarkkaa löytöpaikkaa ei ole ollut enää tiedossa.
Esineen on lähettänyt Mauno Näkkilä, Puolukkatie 13, 77600 Suonenjoki

Rokkalanniitty (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 24971) on löytynyt Kerkonjoensuun kylästä, Hakalan tilan Rokkalanniitystä. Paikka on niityn reunassa peltotien varressa, ladosta noin 4 m koilliseen. Paikalla on havaittu myös palaneita kiviä.

Salmela (686040003) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan tai kaksoistasataltan (KM 24972) on löytänyt Gustav Hytönen 1800-luvulla Rautalammin kunnan Kerkonjoensuun kylästä Salmelan tilan pellosta (joen varresta?). Salmelan tilalla on nykyisin kaksi taloa. Vanhempi talonpaikka , nähtävästi Gustav Hytösen aikainen, on Kerkonjoen pohjoisrannassa, sillasta runsas kilometri itään, nuorempi tästä vajaa kilometri pohjoisluoteeseen (x= 6962 46, y= 3485 10). Tarkempi löytöpaikka on tuntematon.

Hirvikoski (762040001) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen (KM 25034) löytöpaikka sijaitsee Hirvikosken länsirpuolella, viljelyspellolla. Maaperä löytöpaikalla on savista.

Kiviharju S (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kiviharjun talon eteläpuolella oelvan pohjoiseen aukeavan lahdelman rannalla. Ranta on loiva, matala ja lahden keskiosassa vähäkivinen. Kauempana rannasta maasto nousee ja muuttuu hyvin kiviseksi. Kvartsi-iskokset (2 kpl) ovat tulleet esille mökkitieltä. Alueella olevasta rantasaunasta noin 40 m etelään rantatörmällä on hiilihaudan jäännökset.

Hirvijärvi (857040001) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Rautanuolenkärjen ja hioimen löytöpaikka sijaitsee Hirvijärven itäosassa, Hirvijärven tilan asuinrakennuksesta noin 350 m pohjoiskoilliseen. Esineet olivat löytyneet vuonna 1995 rantatörmästä koneellisesti maata siirrettäessä.

Karankaniemi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soikea tuluskivi (KM 23172) on löytynyt savikkoiselta pellolta niemen keskiosasta, kaukaa rannasta.

Levä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautisen tasataltan (Kuopion Museo 5847) löytöpaikka savensekaista suomaata. Paikka on nykyisin peltoa ja laidunta ja kaukana rannasta

Päiväranta (919040001) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautaisen nuolenkärjen (KM ) löytöpaikka sijaitsee Varisveden Särkilahden pohjoisrannalla. Esine tuli esille kasvimaalta, maan pinnalta, paikalta, jota on vuosikymmeniä viljelty.

Säyneinen (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautainen keihäänkärki on löytynyt vuonna 2001 rajapyykkiä metallinpaljastimella etsittäessä. Löytöpaikka sijaitsee Säyneinen -Hankamäki keskuslinjasta noin 90 m rajalinjaa vasemmalle, rajalta, pelto-ojasta.

Kumpulahti (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautaesine (KM 32039:1) on löytynyt Muureuveden Kumpulahden luoteispuolelta, noin 120 m lahden pohjukasta, pihapiiristä (ollut aikoinaan vanha aho) puutarhapöydän pölkkyjen kaivuutyön yhteydessä.

Rissala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautisten esineiden löytöpaikka sijaitsee nykyään moottoritien (VT 5) alla, Vuorelan liittymän eteläpuolella, ylikulkusillan kohdalla, Rissalan tilan asuinrakennuksesta noin 150 m kakkoon. Paikalla on ollut ilmeisesti asuinpaikka, joka on tuhoutunut teiden ja taajaman rakentamisen yhteydessä. Paikalta on löytynyt kvartsi- ja pii-iskoksia.

Itkola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivituuran (KM 14813) löytöpaikka sijaitsee Räimänlahden itärannalla, Itkosen kesähuvilasta 150 m kaakkoon. Esineen on löytänyt M. Itkonen vuonna 1959 kesähuvilaltaan johtavalta tieltä, noin 50 m itään Kallaveden rannasta. Löytäjä on arvellut esineen kulkeutuneen paikalle Jälän hiekkakuopalta (p= 6991-92, i= 3539) tienteon yhteydessä. Hiekkakuopan ympäristössä ei kuitenkaan ole havaittu mitään esihistoriaan viittaavaa. Inventoinnissa 2012 löytöpaikan ympäristöä on tarkastettu uudelleen. Tarkastuksen mukaan löytöpaikan kohdalla ei ole mui naisjäännöstä eikä alueella ei ole kivikautisilla asuinpaikoille hyvin sopivia maastonkohtia. Todennäköisesti kyseessä sekundaarinen löytöpaikka ellei alunperin veteen hukattu esine

Karjalan lennosto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (KuM 4887) ja pallonuijan (KuM 5713) löytöpaikka sijaitsee Rissalan lentokentällä, Puolustusvoimien alueella, ns. ykköshallista noin 80 m etelälounaaseen. Reikäkiven on löytänyt Lauri Auvinen vuonna 1960 sivukiitotien rakennustyömaalta, Juurusveden rannasta. Pallonuijan on löytänyt Pentti Jauhiainen vuonna 1972 mäntykankaalle tasoitetun tien tasoitusmaasta. Koko ympäristö on ollut laajojen tasoitustöiden alaisena eikä mitään asuinpaikkaan viittaavia merkkejä ole paikalla havaittu.

Vartiala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 34322) löytöpaikka sijaitsee valtatie 17:n ja Vaaranlammen välissä, lammen länsipään harjun lähellä. Paikka on hiekka- tai sorapohjaista harjannetta, joka laskee löytöpaikan kohdalla loivasti kohti Vaaranlampea. Vuonna 2002 myrsky kaatoi paikalla olevaa puustoa ja seuraavana vuonna paikalla oli tehty metsänauraus. Taltta on löytynyt auratulta alueelta. Muuta kivikauteen liittyvää ei paikalla ole havaittu.

Humalasaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Itäkarjalaisen tasataltan (KM 34575) löytöpaikka sijaitsee Luikonlahden taajaman länsipuolella ja Melttusvirran luoteispuolella, salmen keskellä olevan Humalasaaren eteläosan tasanteella. Taltan on löytänyt saaren eteläosassa olevan mökin omistaja Matti Tiilikainen puuta istuttaessaan. Taltta löytyi mökistä noin 20 m itään. Löytöpaikan kohdalla on loiva muinaisrantatörmä 102-103 m korkeukäyrän tuntumassa. Tiilikaisen mukaan 1990-luvun alussa rantaviivan kohdalta, rantasaunan rakentamisen yhteydessä, olisi löytynyt myös saviastian paloja, jotka oli heitetty puun juurelle, mutta niitä ei enää kyetty löytämään. Paikka olisi sopiva kivikautista asuinpaikkaa ajatellen, mutta mikäli sellainen paikalla on ollut, niin se olisi nykyään mökin ja pihamaan alla.

Kauniskangas (1000004147) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kvartsikaapimen (KM 33563) löytöpaikka sijaitsee Muuruveden maatalous- ja puutarhaoppilaitoksen rannassa, lähellä Muuruveteen viettävää rantakalliota, jossa on oppilaitoksen makkaranpaistopaikka. Esine on löytynyt rantasaunalle vievän polun pinnasta, laivalaiturista etelään, kohdasta, missä polku nousee mäen päälle.

Sääskiniemi (1000004161) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kvartsi-iskoksen (KM 34654) löytöpaikka sijaitsee Sulkavanjärven keskiosassa, järven itäpuolella olevan pitkän Sääskiniemen kärjessä, lounaisrannalla, rantatörmän päällä. Maaperä paikalla on kivistä hiekkamoreenia. Iskos on löytynyt paikalle tehdystä koekuopasta.

Hirsiharju (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan (KM 29306) löytöpaikka sijaitsee Karppaalanperässä, Jouhtisen pohjoispäästä noin 200 m koilliseen, pellon reunassa. Taltan on löytänyt Eino Remes vuonna 1995 peltotietä tehdessään. Pellossa erottuu muinaisrantaterassit löytökohdan ylä- ja alapuolella. Yläpuolella olevalle törmälle tehtiin v. 2004 inventoinnin yhteydessä useita koekuoppia, mutta havaintoja esihistoriasta ei saatu.

Vanhapiha (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan löytöpaikka sijaitsee Sulkavanjärven länsirannalla, Hyvölänniemen kärjessä, Vanhapihan talon lähistöllä.

Asiaiskoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan löytöpaikka sijaitsee Kotajärven länsipuolella, Asiaiskosken Isoniityllä (nyk. Peräniitty), loivassa rinteessä kahden harjanteen välissä. Esine on löytynyt peltotöiden yhteydessä 1954.
Löytöpaikka tarkastettiin vuoden 2007 inventoinnin yhteydessä. Topografia on hyvä kivikautiselle asuinpaikalle, mutta mitään siihen viittaavia havaintoja ei tehty.

Jauhiainen (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kaarnakohon (KM 14868) löytöpaikka sijaitsee Heinäjärvestä Ruutananlammen kautta Kiuruveteen laskevan Heinäpuron varressa, puron niskasta noin 0,3 km alaspäin. Koho on löytynyt 1954 savenoton yhteydessä.

Rajala (1000004167) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Reikäkiven löytöpaikka sijaitsee Sulkavanjärven itäpuolella, suosta kohoavan Nousiaisharjun kaakkoislaidalta, hiekkakuopan luota, asuinrakennuksesta noin 250 m koilliseen. Esine on löytynyt hiekanoton yhteydessä.

Kalima (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven löytöpaikka sijaitsee Sulkavanjärven Laajalahden pohjukasta noin 0,5 km itään, Nousiaisharjun koillisrinteen hiekkakuopan luona. Esine on löytynyt hiekanoton yhteydessä v. 1940.

Rajasaari (1000004175) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (KM 14391) löytöpaikka sijaitsee Rajasaaren pellossa, tarkka löytökohta ei ole tiedossa. Alueelle tehdyissä koekuopissa ei ole havaittu merkkejä esihistoriasta.

Laakkola (1000004176) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (KM 6306:41) löytöpaikka sijaitsee Laakkolan pellossa, tarkka löytökohta ei ole tiedossa.

Juhannusmäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (KM 1242) löytöpaikka sijaitsee Juhannusmäen talon maalla, tarkka löytökohta ei ole tiedossa.

Porinsaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Asbestisekoitteisen saviastianpalan (KM 22882) löytöpaikka sijaitsee Hankaveden keskiosassa, Porinsaaren keskikohdan länsipuolella, vedessä. Porinsaaren ja Porinluodon välissä on matalikko. Esineen on löytänyt Marko Pekkola kalaverkkoja nostaessaan; keramiikan palanen oli tarttunut verkkoon. Porinsaaren rannalle tehdyissä koekuopissa ei ole havaittu merkkejä esihistoriasta. Asuinpaikka saattaa olla vedenpinnan alapuolella.

Pieni Hiirisaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan löytöpaikka sijaitsee Hankaveden keskiosassa, Hanhiniemen kärjen pohjoispuolella olevassa Pienessä Hiirisaaressa, tarkka löytökohta ei ole tiedossa. Paikalle tehdyissä koekuopissa ei ole havaittu merkkejä esihistoriasta.

Sirkansuo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven löytöpaikka sijaitsee Hankaveden koillispäässä, Sirkanlahden itärannalla. Tarkka löytökohta ei ole tiedossa. Paikalla on alava, hiekkapohjainen suo. Mahdollinen auinpaikka saattaa olla veden alapuolella.

Ritoniemi SE (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Palaneen luun (KM 34697) löytöpaikka sijaitsee Ritoniemen kaakkoisosan etelärannalla, niemen kärkeen vievän tien varrella, korkean ja jyrkän rantatörmän päällä, tien pohjoispuolella olevan suppakuopan kohdalla. Luunkappale on löytynyt supan ja rantatörmän välissä olevasta tuulenkaadosta. Paikalle tehdyistä koekuopista ei ole löytynyt merkkejä esihistoriasta. Paikalla mahdollisesti ollut asuinpaikka on saattanut jäädä tien alle.

Ritoniemi N (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen (KM 34694) löytöpaikka sijaitsee Ritoniemen pohjoisosassa, Ritoniemen tilalle vievän tien kaakkoispuolella, tiestä noin 25 m päässä, itään laskevan korkean törmän laen reunalla. Kauttaaltaan pyöristynyt iskos on löytynyt paikalle tehdystä koekuopasta. Kyseessä saattaisi olla Juojärven tulvan alle mahdollisesti jääneestä asuinpaikasta peräisin oleva löytö, joka olisi rantaveden pyöristämä. Paikalle tehdyissä muissa koekuopissa ei ole havaittu merkkejä asuinpaikasta.

Livohka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pallonuijan (KM 22100) löytöpaikka sijaitsee Ritoniemen länsirannalla. Paikalla ei ole havaittu muuta esihistoriaan viittaavaa.

Eskeelä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 2023:115) löytöpaikka sijaitsee Eskelän talon maalla, Pienen Tallusjärven tuntumassa.

Jokiniemi (1000004503) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (KM 3571:7) löytöpaikka sijaitsee Tallusjärven itärannalla.

Pörönsuo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 8987:4) löytöpaikka sijaitsee Karttulan keskustan tuntumassa, urheilukentän itäpuolisella pellolla. Paikka on turveperäisen mullan peittämä aukea, maaperä on hiekkaa. Kivikaudella paikka lienee ollut veden peittämä.

Hirviniemi (1000004514) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden (KM 8987:5-6) löytöpaikka sijaitsee Hirvikoskella, Hirviniemen talon päärakennuksen pohjoispuolella olevalla pellolla, pihaan vievän tien kohdalla. Pellot olivat inventointihetkellä v. 1983 heinittyneitä ja metsäksi istutettuja. Maaperä on varsin kivistä.

Kolmikanta (1000004528) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reiällisen luuesineen (KM 8987:21) löytöpaikka sijaitsee Kolmikannan päärakennuksesta noin 50 m pohjoiseen, entisellä pellolla. Paikka on heinittynyttä, kivikkoista harjannetta.

Tallussalmen silta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 9634) löytöpaikka sijaitsee Tallussalmen sillan kohdalla. Esine on löytynyt sillan rakennustyössä 1933.

Alajoki (1000004530) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alkeellisen kirveen (KM 10515) löytöpaikka sijaitsee Alajoen ja Jokirannan tilojen välissä olevan Metsäpellon kohdalla.

Verkkolahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen (KM 14065:2) löytöpaikka sijaitsee Verkkolahdella olevassa Verkkoniemessä, kivikkoisessa mäenrinteessä, Verkkoniemen mökistä noin 0,2 km kaakkoon.

Vorri (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan löytöpaikka sijaitsee Hirvijärven rannalla, Hirvijärveä kohti loivasti laskevalla pellolla.

Ahola (1000004564) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen (KM 17861) löytöpaikka sijaitsee Virmasveden rannasta 1,1 km ja siihen laskevasta purosta 250 m päässä, Aholan tilan perunapellossa, Aholan asuinrakennuksen päädystä noin 20 m luoteeseen.

Pakoharju (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KuM 211) löytöpaikka sijaitsee Pakoharjun tilan entisen pellon kohdalla, Pakoharjun päärakennuksesta 75 m päässä. Maaperä on kivistä hiekkaa.

Lähteenmäki (1000004572) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KuM 6500) lytöpaikka sijaitsee Soinlahden kylässä, Lähteenmäen tilan entisen navetan kohdalla. Esine on löytynyt navetan pohjaa lapioitaessa 30-40 cm syvyydestä, multamaasta. Paikkaa on käytetty kaatopaikkana tai tunkiona.

Savikosken itäranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (KuM 65059 löytöpaikka sijaitsee Savikosken itärannalla, myllärin mökin piha-alueella, mökistä noin 5 m päässä. Esine on löytynyt piha-alueen tasoituksen yhteydessä. Löytöpaikasta noin 0,2 km lounaseen on Savikosken kivikautinen asuinpaikka (227 01 0008).

Niemelä (1000004581) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen (KM 22246) löytöpaikka sijaitsee Niemelän tilan päärakennuksesta noin 20 m lounaaseen. Esine on löytynyt vesijohto-ojaa kaivettaessa ison maakiven vierestä, 0,5 m syvyydestä.

Vanhapiha (1000004583) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden löytöpaikka sijaitsee Vanhapihan tilan päärakennuksesta 60-70 m kaakkoon ja navetan nurkalta 30-50 m lounaaseen. Esineet lienevät löytyneet vesijohto-ojaa kaivettaessa.

Leppuumäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven löytöpaikka sijaitsee Leppuumäellä olleen perunapellon kohdalla, Leppuumäen talosta noin 15 m päässä. Paikka on ollut inventointihetkellä v. 1983 taimikkoa. Vuoden 2023 tarkastuksessa nurmella olevaa piha-aluetta. Ei löytöjä tai muita havaintoja.

Kuttaniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kankimaisen kirveen löytöpaikka sijaitsee Kuttaniemellä, Kuttajärven ja Virmaveden vanhan uoman läheisyydessä. Tarkka löytökohta ei ole tiedossa.

Luvelahti (1000004589) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hioimen (KM 22252) löytöpaikka sijaitsee Luvelahden tilan pellossa, etelään viettävällä rinteellä, päärakennuksesta noin 0,2 km luoteeseen. Maaperä paikalla on hiekkaa.

Tervonsalmen leirikeskus (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ristinuijan (KM 19374) löytöpaikka sijaitsee Rasvanki-järven Levinniemen kärjessä olevien saarien kaakkoispuolella, leirintäalueen saunalaiturista noin 3 m päässä vedessä ja noin 1,5 m syvyydessä. Järvenpohja on hiekkaa. Löytöpaikalle on tehty tutkimussukellus, mutta mitään uutta ei havaittu.

Mäkelä (1000004639) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalaisen tasataltan (KM 18563) löytöpaikka sijaitsee Matilaisen talon asuinrakennuksen sisäänkäynnin viressä olevalla "pihapellolla", puutarhamaalla. Paikalla ei ole havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Lylykangas 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Piisirpin (KM 23230) löytöpaikka sijaitsee Lylykankaalla, Lylyjärveä kohti viettävässä metsärinteessä, 0,1 km päässä rantaviivasta. Esine on löytynyt metsäaurauksen yhteydessä. Paikalla ei ole havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä, joskin aurauksen rikkomissa kohdissa on voitu havaita hiiltä ja tuhkaa, jotka lienevät peruja myöhemmästä tulenpidosta.

Uudis-Korhola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (KM 8036) löytöpaikka sijaitsee Vaajaniemen kylässä olevan Uudis-Korholan talon suopellossa, päärakennuksesta noin 60 m etelään.

Likosaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkiteräisen taltan (KuM 6033) löytöpaikka sijaitsee Lieteenmäen kylän Likosaaren rannalla. Esine on löytynyt 0,5 m syvyydestä järven pohjasta, hiesuhiekasta. Esineen on löytänyt Arto Karkkonen uintimatkallaan vuonna 1975.

Sarviniemi (1000004659) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden löytöpaikka sijaitsee Sarviniemen asuinrakennuksen kaakkoispuolella olevalla pellolla.

Kallioranta (1000004660) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden (KuM 6512:1-2) löytöpaikka sijaitsee Kalliorannan asuinrakennuksesta 20-30 m etelään, suolle viettävällä pellolla. Alue oli vuonna 1978 heinittynyt ja koivulle istutettu.

Seppälä (1000004661) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirveen (KM 17191) löytöpaikka sijaitsee Seppälän talosta noin 150 m etelään olevalta pellolta. Esine on saattanut kulkeutua paikalle muualta.

Levä (1000004668) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoiskirveen (KM 2843) löytöpaikka sijaitsee Jauhomäen kylän levän talon maalta. Tarkka löytökohta ei ole tiedossa.

Jauhojärvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen löytöpaikka sijaitsee Jauhojärven koillisrannalla, Markkasen talon asuinrakennuksesta 7 m etelään. Esine on löytynyt noin 20 cm maanpinnan alapuolelta.

Päivölä (1000004676) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden löytöpaikka sijaitsee Kutujärven rannalla, Kuopioon johtavan maantien ja rautatien välissä. Esineet ovat löytyneet peltoraiviolta ojaa kaivettaessa. Vuoden 2009 inventoinnin aikana alue oli metsittynyttä vanhaa peltoa. Maasto on topografialtaan sopiva kivikautiselle asuinpaikalle.

Iisveden kansakoulu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden (KM 12456:2, 4-6) löytöpaikka sijaitsee Iisveden kansakoulun pihamaalla. Osa esineistä on löytynyt alakoulun perustaa kaivettaessa noin 0,6 m syvyydestä. Lisäksi paikalta on joukko kiviesineitä, jotka ovat olleet opettaja Kalle Laitisen hallussa. Paikalla on nykyään Sininen Majatalo. Alue olisi sovelias kivikautiselle asuinpaikalle.

Iisveden asema (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan (KuM 2451) löytöpaikka sijaitsee Iisveden aseman tuntumassa. Aseman ympäristö on suurelta osin liikuteltua maata. Paikalla on myös satama, lastausalueita jne. Alue olisi sovelias kivikautiselle asuipaikalle, mutta paikalla ei ole havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Aittoniemi (1000004691) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (KM 9807) löytöpaikka sijaitsee Sydänmaan kylän Aittoniemen palstatilan uudispellolla, Kuvansijärven koillispäästä noin 50 m etäisyydellä. Tarkka löytökohta ei ole tiedossa. Aittoniemi-nimitystä käytetään Vehvilän tien idäpuoleisesta Kutunjoen rantapelloista, joita on tien pohjois- ja eteläpuolella.

Vehvilä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (KuM 6571) löytöpaikka sijaitsee Jylängin itärannalla olevan tien länsilaidassa. Tarkka löytökohta ei ole tiedossa, ja on mahdollista, että esine on kulkeutunut paikalle muualta.

Honkala (1000004696) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven löytöpaikka sijaitsee Honkalan tilasta länteen ja luoteeseen olevalla suolta (Nuutilansuot). Tarkka löytökohta ei ole tiedossa. Esine on löytynyt ojaa kaivettaessa vuonna 1953.

Louhunniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan löytöpaikka sijaitsee Iisveden itärannalla olevan Louhunlahden itäpuolella, rannasta non 80 m itään ja Louhunniemen talosta noin 70 m länteen, loivalla rinteellä. Paikka on ollut mansikkamaata, mutta sinne on istutettu koivua. Maaperä on silttiä ja vähäkivistä. Paikka olisi sovelias kivikautiselle asuinpaikalle (sijainti on muinasella kapealla kannaksella). Kourutaltan on löytänyt Louhunniemen isäntä Pertti Vauhkonen, jonka hallussa esine on.

Ruislampi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan (KuM 5963) löytöpaikka sijaitsee Ruislammen itärannasta noin 50 m päässä, länteen viettävän pellon yläosassa. Esineen on löytänyt T. Parviainen kasvimaata muokatessaan. Alue on vuonna 2000 ollut nurmipeltoa ja lammen itäranta suurimmaksi osaksi pihamaata. Paikka on ollut muinaisen Saimaan lahdenpohjukkaa Saimaan korkeimman rannan aikaan noin 6000-6800 vuotta sitten. On mahdollista, että paikalla on ollut kivikautinen asuinpaikka.

Sotilaspelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen (KuM 6160) löytöpaikka sijaitsee Kaavintien länsipuolella, Koskelan asuinrakennuksesta 60 m luoteeseen, kosteaan saarekkeeseen viettävällä pellolla. Paikalla ei ole havaittu kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Alahyvälä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan (KuM 3443) löytöpaikka sijaitsee Alahyvälän (nyk. Paavola) päärakennuksesta 150-200 m kaakkoon, loivasti etelään ja kaakkoon viettävässä peltorinteessä. Esineen on löytänyt M. Kainulainen kyntötöiden yhetydessä. Paikalla on muinaisen lahdenpohjukan äärellä oleva muinaisrantatörmä. Maaperä on hienoaineksista moreenia. Paikalla ei ole havaittu kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Huuskola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan löytöpaikka sijaitsee Horonjärven itäpuolella, Huuskolan talolle vievän maantien kohdalla. Esineen on löytänyt Juha Huuskonen 1970-luvun puolivälissä. Esine on toimitettu Rautalammin tai Vesannon museolle, mutta se on sittemmin joutunut hukkaan. Paikka on inventoinnin 2012 mukaan peltoa. Havaintoja esihistoriasta ei saatu. Jos löytö liittyy asuinpaikkaan, olisi kyseessä Ancylusjärven aikainen paikka - kyseessä voi olla myös irtolöytö.

Närhinsaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen (KM 17883) löytöpaikka sijaitsee Närhinsalon saaressa, Närhinsaaren talon asuinrakennuksesta 50-60 m luoteeseen. Esineen on löytänyt Kerttu Hämäläinen.

Vetokangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikänuijan (KuM 6074) löytöpaikka sijaitsee Vetokankaan talon maalla, asuinrakennuksen eteläpuolisella pellolla, maantien länsipuolella. Paikalla on kumpare, jonka halki maantie kulkee. Esine on löytynyt 1940-luvun puolivälissä.

Viistola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (KM 10587:2) löytöpaikka sijaitsee Pien-Ahvenisen entisellä rannalla, Viistolan tilan maalla, Ahvenistentien risteyksestä 50 m lounaaseen. Esineen on löytänyt Eemil Koskinen peltoa kyntäessään 1930-luvulla.

Rutkola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineiden (KM 3644:5-6) löytöpaikka sijaitsee Horontaipaleen kylän Rutkolan talon maalla, hiekkaisen mäen pohjoisinteessä olevan sorakuopan luona, Kettukankaan pohjoisrinteessä kulkevan vanhan kärrytien länsipuolella. Esineen on löytönyt Kaapro Huuskonen maantien soraa kaivaessaan.

Mäkelä (1000004952) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 1940:6/6) ja sellaisen katkelman (KM 1940:9/9) löytöpaikka sijaitsee Pohjois-Konneveden Lehmisalmen itärannalla, Kuuslahden Mäkelän talon maalla.

Kallioaho (1000004953) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven puolikkaan (KM 3644:9) löytöpaikka sijaitsee Horonjärven eteläpäässä, itärannalla sijaitsevan Huuskolan talon maalla, Kallioahon uudistorpan pellossa. Esineen on löytänyt Johannes Toikkanen peltoa kuokkiessaan 1890-luvulla. Lähirantoja tarkasteltiin mutta havaintoja esihistoriasta ei saatu.

Sorola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 12390) löytöpaikka sijaitsee Juurikkaniemen kylän Sorolan tilan maalla, Sorolan talosta noin 0,2 km luoteeseen, ns. Vehkaniityn laidalla olevalla pellolla. Esineen ovat löytäneet H. ja V. Ritvanen peltotöiden yhteydessä, noin 20 cm syvyydestä, ruokamullan alta 1930-luvulla. Pelto oli v. 1991 koivutaimikolla.

Asijoki (1000004955) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KM 1940:11/3) ja kourutaltan (KM 15876) löytöpaikat sijaitsevat Vesantojärven länsirannalla. Tarkat löytökohdat eivät ole tiedossa. Tasataltan kerrotaan löytyneen Asijoen itäpuoliselta rannalta, hiekkakankaalta. Kourutaltan kerrotaan löytyneen paikasta, jossa Asijoki laskee Vesantojärveen, noin 40 m päässä järven rannasta.

Tynkkylä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 3465:2) löytöpaikka sijaitsee Tynkkylän talon maalla, Hirskankaan notkossa, Keiteleeseen viettävällä rinteellä. Tarkka löytökohta ei ole tiedossa. Löytöpaikka lienee Tynkkylän talon ja Kivimäen/Hanisvuoren välisellä hiekkakankaalla. Paikalla kasvaa mäntymetsää. Inventoinnin 2012 mukaan maasto ei vaikuttanut soveliaalta kivikautiselle asuinpaikalle.

Ukkolansalmi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen (KM 19203) löytöpaikka sijaitsee Sonkari-järven Ukkolansalmen pohjoispuolella, Ukkolan talon pellossa. Ukkolansalmesta, salmen ruoppaustöiden yhteydessä, on löytynyt myös kivikirves (KM 10273). Paikalla saattaa olla asuinpaikka.
Inventointi 2016: Paikalla ei tehty muinaisjäännökseen viittaavia havaintoja. Talon väki ei tiennyt löydöistä mitään.

Elosaari (1000004958) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitalttojen (KuM 2461, KuM 2594) löytöpaikka sijaitsee Sonkari-järven Elosaaressa. Ensiksi mainitun taltan kerrotaan löytyneen Elosaaressa olleen rakennuksen rauniosta. Jälkimmäisen kerrotaan löytyneen Elosaaren pohjoispäässä olevasta kivirauniosta. Saaren rannat ovat kiviset eikä paikalla ole havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.
Inventointi 2016: Elosaaren koko pohjoisosa on avohakattu ja äestetty. Saaren keski- ja eteläosassa on vanhoja kaskialueita, joilla kasvaa vanhaa kuusikkoa, sieltä ei havaittu kivirakenteita. Kivitalttojen mainitut löytökontekstit (rakennuksen raunio, kiviröykkiö) kielivät sitä, että paikalla oli rakennus, josta on olemassa myös perimätietoa. Sen sijainnille sopiva kohta olisi ollut se tasanne, minne mj-rekisterin piste on merkitty, alue on kuitenkin kokonaan äestetty, ja merkkejä rakennuksesta ei voitu havaita. Maaperän osalta alue ei ole otollista kivikautiselle asuinpaikalle.

Iso-Jaakko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pii-iskos (KM 27862) on löytynyt Etelä-Konnevedeltä Iso-Jaakon saaresta, saaren eteläpäässä olevasta kesämökistä etelään n. 25 m, talon ja rannan väliseltä polulta. Iskos löytyi polulla paljastuneesta punamultaläikästä, joka oli kooltaan n. 110 x 20 cm ja sotkeutunut rantahiekkaan ja turpeeseen.

Räsylä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KM 19828) on löydetty joltain Räsylän tilan lähipelloilta. Räsylän tila sijaitsee Vihtasen järven Hämeenlahden rannasta 350 m pohjoiseen.

Riuttala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Iso poikkikirves (Rautalammin museo 1646) on löytynyt Rautalammin Rälssin Riuttalasta. Tarkempia löytötietoja ei ole..

Särkijärvi (1000005018) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikotaltan (KuM 2453) löytöpaikka on pienen Särkijärven rannalla olevan Särkijärven talon lattian alla. Talo sijaitsee kumpareella järven länsirannalla.

Haapasalmi (1000005019) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pistinase (KuM 2462 = KuM 105) ja kivikirves (Viitasaaren Wuorilahden kansakoulussa) ovat löytyneet Haapasalmen tilan alueelta, Konneveden itärannalla, Rautalammilta Konnevedelle johtavan tien varrella. Ensin mainittu esine on löytynyt Haapasalmen talon riihen takaa ja jälkimmäinen Haapasalmen talon pellosta.

Pellonpää (1000005021) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (hukassa) on löytynyt Pellonpään päärakennuksesta n. 100 m kaakkoon järveen laskevalta peltorinteeltä savimaasta. Pellonpään tila sijaitsee Rautalampi-Konnevesi -tien koillispuolella, siitä n. 500 m etäisyydellä, n. 120 m Syväjärven rantaviivasta lounaaseen.

Kalliola (1000005022) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi (Rautalammin museo 2675) on löytynyt Kalliola-nimiseltä tilalta. Kalliola sijaitsee Rautalammilta Vesannolle johtavan tien varrella, Mustikainen-nimisen lammen etelärannalla. Esineen tarkkaa löytöpaikka ei tiedetä, mutta sen museoon toimittanut henkilö oli ottanut sen talteen ladon seinustalta, joka sijaitsee 100 m tilan päärakennuksesta kaakkoon tien toisella puolella.

Hanhiniemi (1000005023) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (Rautalammin museo 4099:1) on löytynyt metsänauran viilloksesta Leskisen maalta jostain Hanhilahden pohjukan pohjoispuolelta.

Kierinlahti (1000005024) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (hukassa) on löytynyt Pieni-Myhi järven itärannalle v. 1981 rakennetun omakotitalon pellosta, hiekkamaasta. Talo sijaitsee valtatie 5:ltä Saahkariin johtavan tien varressa.

Kinnula (1000005025) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kinnulan tila sijaitsee Rautalammin kirkonkylällä Syväjärven koillisen lahden pohjukassa. Kiviesine (KuM 2340 = KuM 1849) on löydetty pellosta lähellä nahkuri Pietari Kinnusen asuntoa, rautakirves (KM 6306:57) kynnettäessä postiljooni Kinnusen torpan maalta. Nahkuri Kinnusella on ollut verstas Kinnulan päärakennuksen ja rannan välissä ja tämän poika on toiminut postiljoonina. Talon ja Syväjärven väliseltä peltosaralta on löytynyt inventoinnissa yksi kvartsiitti-iskos (KuM 5971) kahdeksan metriä rantaviivasta ja n. 20 m rannalla sijaitsevasta saunarakennuksesta kaakkoon.

Sahala (1000005026) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kiviesineen kappale (KuM 2450 = KuM 103) on löytynyt Sahalan tilaan kuuluneelta Suursuolta. Esine on löytynyt suolta ontoksi koverretun puun sisältä.
Vuonna 2020 pihapiiristä on löytynyt ristikorun katkelma (alakohde).

Haapamäki (1000005027) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Piinuolenkärki (KuM 1996) on löytynyt Haapamäeltä pellosta vuonna 1920. Aivan tarkasti löytöpaikkaa ei ole pystytty paikallistamaan, mm. löytötiedoissa mainittu Hiidenmaa-nimi ei ole enää tunnettu paikkakunnalla.

Lassila (1000005028) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (Rautalammin museo 4146) on löytynyt Liimattalansalmen suussa, salmen pohjoisrannalla sijaitsevalta Lassilan talon pellolta. Esine löytyi pellon reunasta. Maaperä on savea, syvempänä on hiekkaa ja hiesua. Lähistöltä Äijäniementien ympäriltä on saatu talteen Luukonsaaren keramiikan pala ja kivitaltan katkelma (tarkat löytöpaikat eivät tiedossa).

Pieni-Kapola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KM 5410:1) on vanhojen löytötietojen mukaan löytynyt Kaposalmen torpan maalta, torpan ja Koskeloveden väliltä, n. 80 m järven rannasta. Tämä on kuitenkin suota, joten todennäköisemmin esine on löytynyt pellolta, lähempää Pieni-Kapolan tilaa.

Mäkinen (1000005030) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kolme tasatalttaa (KM 1940: 13-15) ovat löytyneet Mäkisen tilan ympäristön pelloilta. Mäkisen päärakennuksen kohdalla on aiemmin sijainnut Juho Huttusen talo, jonka pellolta esineet ovat löytyneet.

Rastinpelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (Pakarilan kansakoulu) on löytötietojen mukaan löydetty "Heikkilän tilalta Rn:o 5:8 Rastinpellolta, joka on Konneveden Pakarilansalo-nimisessä saaressa. Esine löytyi peltoa kynnettäessä savimultamaasta". Tarkkaa löytöpaikkaa ei ole pystytty myöhemmin paikallistamaan

Koipiniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 8148:2) on löytynyt mahdollisesti Koipiniemen talon läheltä, vaikka löytötiedoissa mainitaankin Korpiniemen talo. Koipiniemen ympäristössä ei kuitenkaan toistaiseksi ole havaittu muuta esihistoriaan viittaavaa.

Heintaipale (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesine (KM 2218:132) ja tasataltta (KM 2218:157) ovat löytyneet ilmeisesti Heintaipaleen talon mailta, joka sijaitsee Pohjois-Konneveden ja Heinsuon välisellä harjanteella.

Heikkilä (1000005034) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (Rautalammin museo, aiemmin ollut Pakarilan koululla) on löytynyt Heikkilän talon pellosta ja löytäjä on ollut joku talossa ennen asuneista henkilöistä. Tarkempaa tietoa löytöpaikasta ei ole.

Koskeloniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi (KuM 5973) on löydetty Koskeloniemen päärakennuksen kaakkoispäädystä n. 15 m kaakkoon perunapellosta. Koskeloniemi sijaitsee Kiesimän kylässä.

Eerola (1000005036) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 1940:2) ja kivi"tikari" (KM 2218:38) ovat löytyneet Eerolan tilan tienoilta Kiesimän kylässä. Molemmat ovat löytyneet Kiesimän kylän nro 11 mailta, joka on Eerola eli Erikkälä.

Maatikki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta ja kiviesineen katkelma (KM 20241) ovat löytyneet Sonkarin Impivaaran talon pellosta n. 300 m itään Impivaaran päärakennuksesta. Pelto on raivattu 1920-luvulla ja se on alaosastaan savista ja ylempää hiekkaista. Esineiden löytökohta on juuri maaperän vaihtumisalueella, sähkölinjan kohdalla. Paikka on tarkastettu, mutta siellä ei ole havaittu merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta.

Kiesimäjärven pohjoispää (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KM 1940:4) on löytötietojen mukaan löytynyt Kiesimäjärven pohjoispäästä hiekkasekaisesta rantapellosta. Kiesimäjärven pohjoisrannalla rantapeltoja on nykyään lähinnä Siistilän ja Aron tiloilla.

Rinteelä (1000005039) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alkeellinen kirves (Rautalammin museo 2094) on löytynyt Rinteelän tilan päärakennuksesta 50-60 metriä koilliseen loivasti koilliseen viettävältä savipellolta.

Kantola (1000005040) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KM 2218:36) on saatu Kantolan torpasta, joka on sijainnut Vennamonkankaalla. Torpan paikasta pitäisi olla vielä muistuttamassa uuninraunio.

Mäkelä (1000005041) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksi kourutalttaa (KM 2218:10, 30) ja reikäkivi (kadonnut) ovat löytyneet Mäkelän mailta. Mäkelä sijaitsee Sääksjärven ja Valkeisen järven välisellä kannaksella.

Kiviharju (1000005042) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalainen kourutaltta (KM 14647) on löytynyt aivan Pukkiharjun kautta Vesannolle kulkevan tien länsipuolelta, n. 50 m lounaaseen navettarakennuksesta loivasti lounaaseen laskevalta peltorinteeltä.

Hetteinen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta (Rautalammin museo 3156) on löytynyt pellosta Liimattalan kylästä, Hetteinen-järven rannalta. Esineen lahjoitti Rautalammin museolle v. 1981 Kauko Laitinen. Hetteinen on pieni, vain n. 600 x 400 m kokoinen lampi, jonka rannoilla tuskin on ollut kovin monia peltoja.

Korpijärven lounaisranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi (KM 19829) on löytynyt Korpijärven lounaisrannalla olevan Korpijärven tilan pellolta, päärakennuksesta n. 300 m kaakkoon ja n. 70 m järven rannasta. Löytöpaikalta on vain 10 metriä Samuli-Karhumäki -paikallistielle. Pellon maaperä on hiesua.

Voutila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kehdonjalaskirves (KM 1940:1) on löytynyt "Lassilan hovin kytömaan niityltä ja saatu Voutilan torpasta v. 1848".

Tervaharju (1000005046) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rombinmuotoinen reikäkivi (ollut Liimattalan kansakoululla, josta kadonnut) on löytynyt Tervaharjulta, joka sijaitsee suo- ja peltoalueella Rautalampeen laskevan Kaipaispuron varrella.

Mäntytaival (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan (KuM 2449 = KuM 106) löytöpaikaksi on merkitty Mäntytaival. Talo sijaitsee tasaisella peltoalueella Rautalampeen laskevan Kaipiaispuron varrella.

Korpisaari (1000005048) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Mahdollisesti rautakautisen riipushioimen (KM 19897) ja kivikautisen reikäkiven (KM 20027) löytöpaikka sijaitsee Korpijärven eteläpäässä olevalla Korpisaarella. Löydöt on tehty päärakennuksen lounaispuolella sijaitsevalle kumpareelle muokatulta kasvimaalta.

Korpiniemi (1000005049) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikotaltta (KuM 2457, ent. Aa 49) on löytynyt Korpiniemestä. Korpiniemen tila sijaitsee Korpijärven länsirannalla. Järven rannoilta tunnetaan kaksi kivikautista asuinpaikkaa ja useita irtolöytöjä.

Hytölä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta tai pieni kirves (Rautalammin museo 2137) ja pieni reikäkivi (Rautalammin museo 2136) ovat löytyneet Hytölän tilalta, joka sijaitsee Niiniveden länsirannalla, Vesterilässä.

Västinsalmi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivinen keihäänkärki (KM 4340:14) on löytynyt Niiniveden Västinsalmen rantahiedasta. Tarkempi löytöpaikka ei ole tiedossa.

Peltola (1000005052) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineen katkelma (KuM 6032) on löytynyt Saikarin Peltolan talon maalta. Esine on löytynyt verifikaatin kartan mukaan Peltolasta 1,2 km maantietä pohjoiseen sijaitsevan kilometripylvään läheltä, aivan läheltä Tervolan kanavaa. Toisaalta löytölapussa sanotaan, että esine olisi löytynyt pellolta peltotöiden yhteydessä. Nykyään Tervolan kanavan lähellä ei ole peltoja.

Oikarinsalmi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Ns. botnista tyyppiä oleva suksi on löytynyt Miekkaveden Oikarinlampeen johtavasta salmesta. Suksesta on teetetty radiohiiliajoitus (POZ-6958, 1440±BP, cal AD 601-650), jonka mukaan se on rautakauden keskivaiheilta.

Raudanniemi (1000005055) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Soikea, litteä reikäkivi (KM 2115:8) on löytynyt sammalia kerätessä 1800-luvun lopulla Raudanniemestä, joka on pitkähkö Koskeloveteen luoteesta pistävä niemi. Raudanniemeltä on mahdollisesti löydetty muitakin kiviesineitä. Muurimäen inventointikertomuksessa mainitaan että Raudanniemestä on otettu talteen kiviase ja se on annettu jollekin opettajalle. Lisäksi Raudanniemen tilalta, pohjoisen asuinrakennuksen koillispäädyn läheisyydestä kasvimaasta on v. 1965 löydetty kiviesine, joka on lahjoitettu Rautalammin museoon. Esinettä ei kuitenkaan ole löydetty museon kokoelmista.

Ruokoniemi (1000005057) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta (KuM 1297) on löytynyt Ruokoniemen tilalta, joka sijaitsee Saikarinniemessä Tervoon johtavan tien varrella. Esineen tarkempi löytöpaikka ei ole tiedossa, mutta talon ympäristössä on kivikautiselle asuinpaikalle sopivaa maastoa.

Välikangas (1000005058) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pieni kirves (Rautalammin museo 1842) on löytynyt Välikankaan tilasta n. 200 m lounaaseen suosta raivatulta tasaiselta pellolta, joka nykyään on niittynä.

Niinisalmi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (Rautalammin museo 2096) on löytynyt Niinisalmen tilalta pellon kyntötöissä. Niinisalmen talo on samannimisen salmen etelärannalla Niiniveden eteläosassa.

Peltoharju (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Nelisivuinen tasataltta (Rautalammin museo) on löytynyt Peltoharjun tilalta noin 10 metriä päärakennuksen etelänurkkauksesta etelään. Peltoharjun tila sijaitsee Niiniveden eteläosassa, Niinisalmen länsirannalla. Paikalla ei ole havaittu tarkastuksessa mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Selkämä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalainen kourutaltta (Peuran museo, Rautalampi) on löytötietojen mukaan löytynyt keväällä 1959 Selkämän talon pellosta kyntösyvyydestä. Löytötiedot ovat kuitenkin epäselvät. Mikäli esine on Peuran museossa eli nykyisessä Rautalammin museossa, on se siellä ilman löytötietoja.

Suursuo (1000005062) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KM 19173) on löytynyt Koskeloveden lounaisrannasta n. 100 m lounaaseen suolta. Löytöpaikka on suohon kaivettujen ojien risteyksessä. Esine löytyi kaivetun ojan penkasta miehen polven syvyydeltä suomudan ja pohjasaven välistä.

Hiekkaranta (1000005063) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hiekkarannan tila sijaitsee Saikarinniemessä, Iisveden länsirannalla. Eero Jalkanen on löytänyt sädekiviliuskeisen esineen katkelman Hiekkarannan talon pohjoispuoliselta pellolta kivien perkuussa toukokuussa 2004. Löytöpaikan koordinaatit noin 100 metrin tarkkuudella: p= 6961880, i= 3493500. Kuoppanuijan katkelma on löytynyt talon pihapellosta, koordinaatit noin 200 metrin tarkkuudella: p= 6961800, i= 3493550.

Kylmäpuro (1000006039) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineen kappaleen (KM 35820) löytöpaikka sijaitsee Haapaveden luoteispään pohjoispuolella, Keuvonlammesta Haapaveteen laskevan puron länsirannalla. Puron varressa on harjanne, joka on varsin sovelias pyyntikulttuurin asuinpaikkaa ajatellen, mutta paikalla ei ole havaittu esihistoriaan viittaavaa lukuun ottamatta kiviesineen katkelmaa.

Juurikkalehto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivituuran ja hioimen (KM 4029:2-3) löytöpaikka sijaitsee Runnin länsipuolella, Kotitalousoppilaitoksesta noin 0,8 km lounaaseen, maantien eteläpuolella. Esine on löytynyt Juurikkalehdon torpan vanhasta pellosta. Tarkka löytökohta ei ole tiedossa. Paikalla ei ole havaittu muuta esihistoriaan viittaavaa.

Vanha Saarikoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hioinlaatan (KM 15337:1) löytöpaikka sijaitsee Vanhan Saarikosken tilan päärakennuksesta 850 m koilliseen, rautatiestä noin 50 m etelään, Ukonharju/Ukonmäki -nimisellä pellolla. Paikalla ei ole havaittu muuta esihistoriaan viittaavaa.

Majalahti (1000009984) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KuM 4367) löytöpaikka. Majalahti sijaitsee Syvärin järven itärannalla, esine on löydetty vuonna 1950 Majalahdesta, sijaintitieto on Timo Jussilan v. 1994 inventointikertomuksesta.

Koivulahti (1000009985) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (KuM 4475) löytöpaikka. Koivulahti sijaitsee pienen Raattin järven eteläpäässä, reikäkivi on löydetty vuonna 1956 pellosta, suon laidasta. Löytöpaikan sijainti on Timo Jussilan tekemä arvio ja peräisin vuoden 1994 inventointikertomuksesta.

Koukonmäki (Löytöpaikat)
Ajoittamaton;

Elosilta (Löytöpaikat)

Myllyjärvi (1000011156) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alueelta on löydetty maata kaivettaessa kivitaltta (KuM 2908). Vuoden 2008 inventoinnissa todettiin, että hiekanotto lähestyy oletettua löytöaluetta. Lähipellot olivat inventointiajankohtana kynnettynä, mutta niistä ei tehty esihistoriaan viittaavia havaintoja.

Kauniskangas (1000011157) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton;

Lehtola (1000011159) (Löytöpaikat)

Koivusuo (1000011160) (Löytöpaikat)

Karjokoski (Löytöpaikat)

Mäntylahti (1000011162) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton;

Joenpolvi (1000011163) (Löytöpaikat)

Nissilä (1000011164) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Soikea reikäkivi on löytynyt vuonna 1940 Vieremän Nissilän kylästä, Kulmalan tilan Kangaspellosta. Kivi löytyi peltotöissä kynnöksestä yhdessä rautaisen avaimen kanssa.

Kopero (Löytöpaikat)

Kupeela (Löytöpaikat)

Kauhala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM3862:2). Löytynyt Valkeiskylän Kauhalan talon peltoraunion mullasta 1800- luvun lopussa.

Heiskala (1000011168) (Löytöpaikat)

Jokiniemi (1000011169) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kaksi rautakirvestä (KM 15090, KuM 6178) löytänyt Väinö Kettunen luultavasti 1950-luvulla Valkeiskylän Jokiniemen tilan maalta, Kauppilanjoen suulta. (lähde: Vieremä kirja, sivu 33)

Maholampi (Löytöpaikat)

Nikola (Löytöpaikat)

Myllykangas (1000011172) (Löytöpaikat)

Tihilänmäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalta on peltotöiden yhteydessä löydetty viherliuskeesta tehty kourutaltta (KM 15657). Vuoden 2008 inventoinnissa todettiin, että alue on osittain rakennettu ja lähipellot olivat nurmella, joten havaintojen teko oli mahdotonta.

Kuoppamäki (1000011174) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kuoppamäen eli Pulkan talon pellosta peltotöiden yhteydessä löydetty tasataltta (KM 3862). Vuoden 2008 inventoinnissa todettiin, että alue on osin rakennettu. Talon idänpuoleiset pellot oli kynnetty, mutta mitään esihistoriaan viittaavaa ei havaittu. Eteläiset pellot olivat nurmella.

Malila (1000011175) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Mykkä- ja Sotkulammen väliseltä kankaalta on peltotöiden yhteydessä löydetty varsiputkellinen rautakärki, jonka terä on lehtimäinen (KuM 6179).
Vuoden 2008 inventoinnissa havaittiin, että paikka on nykyään rakennettua pihamaata.

Mähölä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alueelta on löydetty tasataltta (KM 2540). Vuoden 2008 inventoinnissa havaittiin, että oletettu löytöalue on täysin rakennettu.

Pitkälä (1000011177) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Reikäkiven teelmä (KuM 5950) on löytynyt soranotossa syyskesällä 1973 Pitkälän soramontusta. Löytöpaikka on ollut silloisen soramontun keskivaiheilla.

Kumpula (1000011178) (Löytöpaikat)

Peltoniemi (1000011179) (Löytöpaikat)

Niemisenharju (Löytöpaikat)

Ahola (1000011181) (Löytöpaikat)

Kallioniemi (1000011206) (Löytöpaikat)

Rajala (1000011207) (Löytöpaikat)

Jokiniemi (1000011208) (Löytöpaikat)

Peltoniemi (1000011209) (Löytöpaikat)

Viisala (Löytöpaikat)

Autiomäki (1000011211) (Löytöpaikat)

Kumpula (1000011212) (Löytöpaikat)

Peltola (1000011213) (Löytöpaikat)

Kustinkulma (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Yrjö Knuutinen löysi omakotitalon kasvimaalta ja sen laitamilta n. 50 neliömetrin alalta kvartseja, jotka viittaavat paikalla olevaan kivikautiseen asuinpaikkaan. Kasvimaa sijaitsee Rautalammin kirkonkylässä, Turkkilanvuoren itäpuolella, etelään suuntautuvassa laaksossa.

Loanniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Niiniveden länsirannalla, Loanniemen kärkeen johtavan tien varressa, Kipitin talosta 260 m koilliseen. Paikalta on löytynyt mökkitien pinnalta hyvälaatuinen kvartsi-iskos loivasti etelään rantaterasseina laskevalta mäntykankaalta, juuri löytökohdalla on heikosti erottuva törmä. Maaperä on hiekkaa. Kohde on potentiaalista kivikautista asuinpaikkamaastoa.

Loanniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Niiniveden länsirannalla, Loanniemessä, Kipitin talosta 390 m koilliseen, mökkitieltä, törmän päältä. Samalle tasalle, mökkitien viereen tehdyssä koekuopassa maaperä oli karkeaa soraa. Tiellä oli kuitenkin hienoa hiekkaa, joten vaikuttaa mahdolliselta, että paikalle olisi tuotu maa-ainesta tietä varten ja kvartsit voisivat olla sitä perua. Silti on mahdollista, että paikalla on kivikautinen asuinpaikka.

Vääräsuo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sonkari-järveltä Vihtajärven kautta Niiniveteen laskeneen muinaisen vesireitin varrella, Vääräpuron pohjoisrannalla, lähellä Väärälampea. Paikalta löytyi yksittäinen selvä kvartsi-iskos hiekkaiselta, hieman kumpuilevasti laskevalta metsäaukolta, traktorinurasta. Kohde on hyvin potentiaalinen kivikautiseksi asuinpaikaksi.

Ilosenpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Niemisjärven kaakkoispuolella olevan Pieniveden kaakkoisosassa, rannasta 360 m itään, Vehnäahon talosta 230 m koilliseen, etelärinteessä, pellolla. Paikalta on löytynyt yksi kvartsi-iskos. Kyseessä saattaa olla asuinpaikka.

Rovastin pappila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Esine on löydetty Rovastin Pappilan maalta, Pohjakallion inventointikertomuksessa on karttapiirros löytöpaikasta.

Laaja (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi (KuM 2632) on löydetty Laajasta, joka sijaitsee korkealla törmällä Ylä-Hipan järven itärannalla Vuotjärvellä. Tarkemmasta löytöpaikasta ei ole tietoa.

Rantala (1000013110) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KuM 738) on löytynyt vuonna 1880-1890 Rantalan talon ja Nurmeksen tien välissä olevalta pellolta, läheltä Ylä-Siikajärven rantaa. Myös talon länsipuolen pellolta on löytynyt hukkaan joutunut taltan katkelma. Pellot ovat matalaa, hiekkaista rantatörmää.

Erkanniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven puolikas (Nilsiän kotiseutumuseo) on löytynyt vuonna 1955 Raatinjärven itärannalla sijaitsevan Erkanniemen tyveen raivatusta pienestä pellosta, etelärinteeltä. Nykyään paikalla ei ole enää peltoa.

Puntinpyörre (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta KM 21058 (ent. PKM 223) on löytynyt pellon raivauksessa Koskenrannan talon maalta. Tarkempaa löytötietoa ei ole, esine saattaa olla peräisin asuinpaikoilta Koskenranta 1 tai Koskenranta 2.

Hyvölänpuro (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltat (KM 16072 ja Siikajärven kansakoulu) ovat löytyneet Nilsiän ja Juankosken rajajoen, Puntinjoen pohjoispuolelta, jokeen laskevan Hyvölänpuron varren pellolta. KM 16072 on vuoden 1963 inventoinnin yhteydessä löydetty Jokilahden talon liiteristä, mutta esine on Hyvölänpuron pellosta peräisin.

Laholinna (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta (KM 16071) on löytynyt Palonurmesta, Laholinna-nimiseltä paikalta Koskenniemen tilan maalta, noin 850 metriä talosta etelään. Laholinna sijaitsee Alalammen eteläpuolella noin 200 metriä rannasta. Löytötiedot ovat hieman epäselvät.

Lamminpää (1000013116) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hioin (KM 16079) on löydetty Palonurmen Lamminpään tilan maalta löytöpaikalta, joka on suota ja vesijättöä. Paikalta on nostettu turvetta ja siinä yhteydessä on havaittu maanalaisia hiilikasoja. Paikan tarkemmasta sijainnista ei ole tietoa.

Rinneaho (1000013117) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KuM 6036) on löytynyt Rinneahon tilan maalta ojankaivuussa savimaasta, Rinneahon talon koillispuolelta, talosta noin 60 metriä koilliseen. Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä paikalta ei ole saatu.

Martikaisen pelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Käyräselkäinen kourutaltta (Raatin kansakoulu) on löytynyt Kumpuharjun talosta 120 metriä pohjoiseen olevasta Väinö Martikaisen pellosta. Löytöpaikka on mv. Hannes Turusen talosta noin 70 metriä luoteeseen.

Kiviranta (1000013118) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Nelisivuinen oikokirves (KM 15891) on löydetty Kivirannan tilan maalta, Ala-Nurmesjärven koillisrannalta. Löytöpaikka sijaitsee noin 200 metriä itään Valkealammen reunalla olevalla niityllä. Esine löytyi peltotyössä.

Pahkaniemi (1000013122) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineet (KuM 6166: 1-3) on löydetty Sydänmaan kylän Pahkaniemen tilalta. Oikokirves on löytynyt 1920-luvulla kynnökseltä ja poikkitaltta 1950-luvulla samalta rinnepellolta. Hioinkiven löytöpaikka on jossain saman tilan pelloilla. Pahkaniemi sijaitsee Ala-Hipan järven eteläpäässä olevan Pahkalahden pohjoisrannalla.

Niemen Heikkilä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pienoistaltta (KuM 6579) on löytynyt Heikkilän tilan Peltoniemestä perunapellosta vuonna 1945. Heikkilä sijaitsee Ylä-Pieksän järven etelärannalla olevassa niemessä.

Jokiniitty (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Suuri-Pieksä -nimisen järven pohjoisrannalla, lähellä Vanhanjoenlahteen laskevan Pieksänjoen suuta, sen luoteispuolella olevalla pellolla. Paikalta on löytynyt reikäkivi (KuM 6167).

Mikonraivio (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Ylä-Pieksän ja Suuri-Pieksän järvien välisen Pieksänjoen länsirannalla, Mikonraivio-nimisen metsäalueen itäpuolella olevalla pellolla, Joentauksen talosta noin 520 metriä lounaaseen. Paikalta on löydetty painokivi (KuM 6168).

Katiskalahti (1000013114) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalainen kourutaltta (KM 12117) on löydetty Syvärilän kylän Katiskalahdesta maantien ojan kaivuussa. Paikka on matalaa, tasaista vesijättöä, noin 400 metriä länteen Syvärin järven lahden rannasta.

Pellonaluksen suo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KM 2023:117) on löytötietojen mukaan Vuotjärven kylän talon n:o 8 maalta, läheltä Pisavuorta Pellonaluksen suosta. Tarkempaa tietoa löytöpaikasta ei ole.

Pajala (1000013367) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löytynyt ojaa kaivettaessa Hautajärven pohjoisrannalta, Kylmäpuron luonnonniityltä.

Sorsamäki (1000013368) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Peltotöiden yhteydessä löytynyt kourutaltta Kalliojoen länsipuolelta, loivasta rinnepellosta. KM 11655

Pennala (1000013369) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuske-esine KM 23884.

Pennala 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Karjalaistyyppinen kapeaharjainen tasataltta (KM 3564) löytynyt peltotöiden yhteydessä Hautajärven eteläpään pohjoisrannalta, Hautajoen niskasta.

Kauppala (1000013371) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkileikkaukseltaan nelikulmainen kivikirves (KM 2042:7) on löytynyt Kilpijärven eteläpään kaakkoispuolelta.

Jokela (1000013372) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkileikkaukseltaan nelikulmainen tasataltta (KM 2042) on löytynyt pellolta Hauta- ja Rapakkojärvien välistä, Rapakkojoen etelärannalta.

Kangas (1000013373) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Suorakaiteenmuotoinen tasataltta (KM 2042:6) on löytynyt pellolta Hautajärven pohjoispuolelta.

Onnela (1000013375) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Peltotöiden yhteydessä löytynyt kivitaltta Vaaksjärven länsipuolelta, harjanteen korkeimmalta kohdalta.

Poskilampi (1000013376) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskeesta tehty nuolenkärki on löytynyt peltotöiden yhteydessä Rytkynjärven pohjoispään länsipuolelta, Poskilammen länsirannalta. Pelto oli kyntämättä vuoden 2008 inventoinnin yhteydessä.

Korkealahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löytynyt Hautajärven eteläpuolelta, Korkealahden lounaisrannalta.

Uudis-Tikka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hautajärven eteläpuolella olevan tilan mailta löytynyt kivitaltta. Tila sijaitsee Hautajärvestä loivasti kohoavalla niemekkeellä.

Lappala (1000013379) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hautajärvestä lähtevän Hautajoen niskasta, Hautajoesta nousevalla rinteellä sijainneen talon mailta löydetty useita kivitalttoja.

Karppila 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 36663) on löydetty vuosien 1950-1955 välisenä aikana Nilsiän Karppilan tilalta RN:o 8:222 lähdettä syventäessä. Esine oli yli metrin syvyydessä liejuisessa savessa.

Holma (1000013374) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hiekanoton yhteydessä löytynyt punaisesta hiekkakivestä tehty reikäkivi Kalliojärven pohjoisrannalta.

Tellervonkuja (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Itäkarjalainen tasataltta on löytynyt nykyisen Tellervonkuja 25:n alueelta, asuinrakennuksen pohjoisnurkalta noin 30-40 cm syvyydestä. Löytäjä kertoi, että maassa löytöpaikalla oli nähtävissä hiiliä.

Tuomela (1000014086) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikotaltta (KM 21526) on löytynyt Ruokojärven tilan päärakennuksen luoteisnurkasta noin 8 m päästä. Paikalla kasvoi tarkastushetkellä pihanurmi. Paikka on entistä peltoa, jolla oli peltoraunioita. Esine löytyi raunioita pois raivattaessa.

Multamäki (1000014087) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta löytyi vuonna 1939 peltoa kynnettäessä. Vuoden 1994 inventoinnissa saatiin selville, että tasataltta oli löytynyt Multanäen talon lännenpuoleiselta pellolta. Paikka oli tarkastushetkellä sänkipellolla. Paikka soveltuu topografian perusteella hyvin kivikautiseksi asuinpaikaksi.

Huovila (1000014267) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pirtinniemen pohjoispuolella olevan lahden rannalta löytynyt G-tyypin keihäänkärki pellon muokkauksen yhteydestä 1980-luvun alkupuolella. Alueelta on otettu soraa ja paikka on nyt kesannolla. Rannassa on näkyvissä laaja rantakivikko.

Kivikautinen; Kuokan muotoinen huokoisesta kivestä tehty kivinuija (KuM 2863) löytyi Jokiniemi-tilalta pellon raivauksen yhteydessä syksyllä 1930. Tarkastushetkellä paikka oli perunapeltona. Paikalla ei havaittu esihistorialliseen muinaisjäännökseen viittaavaa tosin havaintomahdollisuudet heinittyneellä pellolla eivät olleet hyvät.

Poikola (1000014366) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kehdonjalaksen muotoinen kiviase (KM 2023) on löytynyt Poikolan talon pellosta. tarkastuksen yhteydessä taloon johtavalta tieltä ja ojaleikkauksista löytyi muutama hieman epämääräinen kvartsi. Pellot olivat taimikolla. Paikka on otollinen esihistorialliselle asutukselle, koska Koivulahden pohjukasta on päässyt pieniä järviä pitkin Ahveniseen ja Hirvijärvelle.

Koskenalus (1000014368) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Lattea reikäkivi (KM 7448) löytyi Koskenalus-torpan pellosta, noin 760 m talosta itään. Tarkastuksen yhteydessä paikka oli kosteaa rämettä, jossa ei voinut tehdä havaintoja. Niittyjen lounaispuolella on hiekkaisia rinteitä, joissa on pieniä kivikasoja, mahdollisesti kaskiröykkiöitä.

Hanhilahti (1000014369) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirves (KuM 2342) sekä tasataltta (KM 7999) ovat löytyneet Hanhilahden pohjukasta. Tarkastushetkellä loivasti rantaan laskevat hiekkaiset pellot olivat laitumena, joten havaintoja oli mahdoton tehdä.

Kanava (1000014370) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Soikeaho kivi, jonka molemmissä päissä on urat (KM21546) löytyi talon pihamaalta, joka tarkastuksen aikana oli heinittynyttä puutarhamaata.

Kaljus (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KuM 6144) on löytynyt Kaljuksen tilan maalta, mäen korkeimmalta kohdalta pintamaasta.

Saariskangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkiteräinen kivikirves (KM 15472) löytyi noin 500 m Karttula-Pielavesi -tiestä itään, läheltä saarinen-järven Pekkalanlahtea kangasmaastosta. Löytöpaikasta itään, sorakuopan laidalta löydettiin tarkastuksen yhteydessä mahdollisia kvartsi-iskoksia. Pekkalanlahden rannalla sijaitsevasta Pekkalan talosta saatuun käynnin yhteydessä poikkikirves, joka oli löytynyt talon luoteisnurkalta 12 m luoteeseen sijaitsevalta pellolta. Myöhemmin talon länsipuolelta, läheltä Saarikangasta löytyi myös kivikirvestä muistuttava esine.

Pensiäisenniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Keihäänterän tai tikarin (KM 2094:3) juuripuoli. Kokonainen esine löytyi Pensiäisenniemestä Pirttijärven rannalta. Esine oli ollut lasten leikeissä ja teräpuoli on hävinnyt. Pensiäisenniemestä on myös havainto röykkiöstä ja mahdollinen talonpohja, mutta inventoinnin aikana tiheä kasvillisuus esti havainnoimisen.

Niskalevä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Harinkaalta, Ahvenisen ja Rasvangin väliseltä kannakselta on löytynyt pikkutaltta (KM 8987:2) sekä itäkarjalainen tasataltta (KM 16644). Inventoinnissa Karttula-Tervo -tien itäpuoliselta pellolta havaittiin muutama kvartsi-iskos (KM 27528).

Soukkuanlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Jokikylän kansakoululla oleva kourutaltta löytyi Päivärannan tilan uudispellolta, Soukkuanlahden rannalta. Tarkastushetkellä alue oli heinän ja kasvillisuuden vallassa.

Viitakoto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KM 22883) löytyi Viitakoto-nimiseltä rantatontilta perunannostossa. Tarkastusajankohtana maa oli muutamasta kohtaa käännetty eikä mitään erityistä havaittu. On mahdollista, että esineen löytyminen liittyy oleskeluun läheisellä Loukkuviidan kivikautisella asuinpaikalla.

Saarela (1000014377) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pallonuijan puolikas (KM 12926) Heikkilänsaarelta peltoa kynnettäessä noin 20 cm syvyydestä. Tarkastusajankohtana pellot olivat viljeltyinä, joten mitään ei voitu havaita. Saarelta tiedetään löytyneen myös muita kiviesineitä.

Likanen (1000014378) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3571:4) löytyi Likasen talon pellosta, Likaslammen itäpuolelta. Likasen talosta oli tarkastushetkellä jäljellä vain kellarin rauniot ja paikalla kasvoi tiheää istutuskuusikkoa. Läheltä löytöpaikkaa, Pielaveden puolelta, Likasjoen länsipuolelta on löytynyt pronssikuonaa (KM 7199:3) ja Seima-tyypin pronssikirves (KM 10815).

Pirttiaho (1000014379) (Löytöpaikat)
Pronssikautinen; Likasjoen varresta, Talluskylään johtavan maantien läheltä on löytynyt pronssikuonaa (KM 7199) ja Seima-tyypin kirves (KM 10815).

Seppälä (1000014380) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskeveitsi (KM 23707) on löytynyt Hirvijärven ja Ahvenisen väliseltä kannakselta, Seppälän talon ympäristöstä. Käännetystä perunamaasta ei löytynyt mitään erityistä, mutta paikka olisi mahdollinen kivikautiselle asuinpaikalle.

Päiväniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3571:12) löytyi Korkeapäiväniemen torpan mailta. Mahdollisesti tällä tarkoitettiin Päiväniemen taloa, jonka ympäristöä tarkastettiin inventoinnin yhteydessä.

Mälkiä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi (KuM 4405) on löytynyt Mälkiänsaarelta, aivan rannan tuntumasta.

Vanhapaikka (1000014386) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3571:11) on todennäköisesti löytynyt Korosmäen Vanhapaikka-nimiseltä tilalta. Kohdetta ei tarkastettu inventoinnin aikana.

Morsianniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 2023:76) on löytynyt Rantalan tilan mailta. Alue oli laitumena tarkastuksen aikana.

Lapinkallio (1000014388) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vasarakirves (Kuopion kulttuurihistoriallisessa museossa) on todennäköisesti löytynyt Lapinkallion talon mailta. lapinkallion alueelta on myös ilmoitettu löytyneen latomuksia. Ei tarkastettu.

Mamaho (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi (KuM 2862) on löytynyt Mamahon talin pellosta. Ei tarkastettu.

Pienimäki (1000014390) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta (KuM 2328) on löytynyt tilan pellosta. Paikalla on myös peltoraunioita.

Hiljala (1000014392) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaavin kirkonkylästä löytynyt ns. pohjalaismallinen sädekiviliuskeesta tehty tasataltta. Löytöpaikka on etelään loivasti viettävää hiekkamaata, joka tarkastushetkellä oli nurmikenttänä.

Mustaniemi (1000014393) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kirkonkylästä Mustaniemestä löytynyt reikäkiven puolikas (KM 19830). Löytöpaikka oli tarkastushetkellä hiekkarantaa.

Kissanlinna (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuramainen kiviase on löytynyt kahtena kappaleena Kissanlinnan asuinrakennuksesta noin 20 m luoteeseen ja tästä noin 50 m lounaaseen. Alue oli tarkastushetkellä puutarhana.

Keikko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ns. itäkarjalainen tasataltta (KM 9532) on löytynyt Keikon tilan mailta, mahdollisesti talosta noin 200 m itäkoilliseen pellon reunasta alkavasta ojasta.

Virrantalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikänuija (KuM 4381) on löytynyt pellosta noin 200 m päässä Melttusen virrasta. Virrantalon ja virran väliset pellot viettävät kaakkoon ja ovat kivikautiselle asuinpaikalle otolliset. Pellot olivat tarkastushetkellä heinällä.

Ala-Pelkola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirves (KM 11433) On löytynyt Ala-Pelkolan mailta. tarkastuksen yhteydessä saatiin, luultavasti samasta paikasta löytynyt primitiivinen kirves (KuM 6164). Paikka on lounaaseen viettävä kivinen peltorinne. Osa alueen pelloista oli heinällä eikä niitä voitu tarkastaa.

Alapiha (1000014398) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KM 10271) on löytnyt Alapihan tilan pellolta. Löytötiedoissa mainitaan, että paikalla näyttää poltetun tulta. Tarkastushetkellä talo oli autiona ja pellot metsittyneet.

Rantala (1000014399) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirves (KuM 4047) ja hioinkivi (KuM 5287) ovat löytyneet Rantalan asuinrakennuksesta noin 20 m länteen. Löytöpaikka on lounaaseen viettävää rinnettä, joka oli tarkastushetkellä heinittynyt.

Mustinkangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tien penkalta löydetty reikäkivi (KuM 6490). Alueella on useita laajoja ja käytöstä poistettuja hiekkakuoppia. Alue tarkastettiin vuoden 2003 inventoinnissa.

Niiralanniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivinen keihäänkärki (IiM 3906) löydettiin 1925 talon läheltä suoallikosta. Tarkastusajankohtana vuonna 2003 alue oli hevoslaitumena. Asuinpaikaksi sopivaa maastoa muinaisella kapealla kannaksella.

Koljonvirta (1000015115) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Koljonvirran talon pellolta vuonna 1900 löytynyt kivikirves (KM 3906). Paikalla on leirintäalue ja maa on suurelta osin muokattu.

Ritoniemi (1000015116) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kilpijärven pohjoisrannalta, Ritoniemestä löytynyt kivitaltta (KM 3588) vuonna 1898. Inventoinnin yhteydessä alueen peltoja ja metsämaata tarkastettiin.

Tikankoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vuonna 1887 löydettiin kivituura (KuM 2446) Tikankosken niskalta vedestä. Alue tutkittiin inventoinnin yhteydessä. Kyseessä on ilmeisesti veteen hukattu löytö.

Pappila (1000015118) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pappilan läheltä on 1887 löytynyt kivikirves. Ei tarkastettu maastossa.

Lamminpää (1000015119) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taivallammen itäpuolelta, Lamminpään talosta 150 m itään olevalta pellolta on löytynyt 1960-luvulla kivikirves (IiM 120). Ei maastotarkastusta.

Tuliniemi (1000015120) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta (KM 11820) löytyi vuonna 1947 Tuliniemen torpasta noin 150 m itään. Ei tarkastettu.

Koivula (1000015121) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KuM 1349) löytyi 1924 "3 km Peltosalmen pysäkiltä itään ja Kirman kylätien varresta". Ei tarkastettu.

Pöllösenlahti (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Vuonna 1960 löytyneitä saviastianpaloja (Iisalmen museossa).

Hanhijoki (1000015123) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta Iisalmen museossa (IiM 123).

Viinamäki (1000015147) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Perunapellosta löytynyt kiviesine, mahdollisesti kuokka (KM 17038).

Lappala (1000015124) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hiekanoton yhteydessä löytynyt kvartsi-iskos.

Levämäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 2023) R. Jackin kokoelma sekä oikokirves (KM 2023:101) ja tasataltta (KM 2023:102).

Nivanmäki (1000015140) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 4072).

Ihotunniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KM 7954).

Pajukoski (1000015142) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kanavankaivuun yhteydessä löytynyt kourutaltta (KM 9581).

Vääränkoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kanavankaivuun yhteydessä löytynyt kourutaltta (KM 9581).

Pitkäkoski (1000015144) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoistaltta (KM 10729).

Saviaho (1000015145) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ojaa kaivettaessa vuonna 1952 löytynyt reikäkivi (KM 13058).

Sienmäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Peltoa kynnettäessä vuonna 1967 löytyi 2 kivikirvestä ja taltan katkelma tai teelmä (KM 17311).

Pentankoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi (KuM).

Koivula (1000015150) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KuM 123).

Postitalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KuM 2439). Alkeellinen kirves, löydetty 1880-luvulla Postitalon pellosta.

Nykälä (1000015152) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Peltoa karhittaessa 1956 löytynyt kivikirves (KuM 5208).

Salmela (1000015153) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran teräkatkelma ja kivitaltta (KuM 6486).

Hernesaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3154).

Joenpolvi (1000015127) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta, jonka varsipäässä tasataltta (KM 3154).

Jussila (1000015128) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3588).

Lyyra (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Huolellisesti hiottu tasataltta (KM 3588) sekä tasataltta (KM 3906) löytynyt Lyyran talon Mäkelän torpan uudistorpan pellosta.

Heiskala (1000015130) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3588) löytyi 1898 kyntötöiden yhteydessä.
Esineen tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Nykyiset pellot sijaitsevat Heiskalan talosta yli 150 m itään. Voimajohtolinjan alla olevat pellot olivat inventointiajankohtana korkealla sängellä – paikka paikoin pellon pintaa oli näkyvissä. Sänkipellon pintaa tarkastettiin silmämääräisesti voimajohtolinjasta n. 150 m molempiin suuntiin, siellä missä se oli mahdollista. Ei havaintoja muinaisjäännöksistä.

Ilomäki (1000015131) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KM 3590) löytyi 1898 peltotöiden yhteydessä sekä vuonna 1900 löytynyt kourutaltta (KM 3906).

Alatalo (1000015132) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3590) löytyi 1898 kyntötöiden yhteydessä.

Valkeismäki (1000015133) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pellonraivauksessa vuonna 1899 löytynyt tasataltta (KM 3708).

Pellonpää (1000015134) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Perunaa nostettaessa löytynyt vuolukiven kappale, jossa on reikä (KM 3876).

Ihotunmäki (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Peltotöiden yhteydessä vuonna 1900 löytynyt kolmikulmainen ja kauttaaltaan hiottu kiviesine (KM 3906).

Alitalo (1000015136) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Viemärikaivantoa syvennettäessä löytynyt kolmiomainen ja kauttaaltaan hiottu kiviesine (KM 3906).

Ylätalo (1000015137) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Peltoa karhittaessa vuonna 1900 löytynyt molemmista päistä katkennut kiviesine, mahdollisesti veitsi (KM 3906).

Kallioharju (1000015139) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Uudispeltoa kuokittaessa löytynyt tasataltta (KM 4048).

Siikalahti (1000015187) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Korpisen järven pohjoisosan itärannalla olevan Siikalahden pohjukassa, puronsuun eteläpuolella. Paikalla on 20 x 10 m kokoinen hiekkainen harjanne, josta on koekuopituksessa löytynyt kvartsi-iskoksia. Alue on ollut asumiskelpoinen vasta varhaismetallikaudella tai rautakaudella.

Saarikoski (1000015189) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalta on löydetty 1986 kourutaltta (KM 23470) pellosta. Vuoden 2009 inventoinnissa pelto oli nurmella. vastapäätä olevaa muinaisrantatörmää koekuopitettiin, mutta sieltä ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Selkämä (1000015224) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Keiteleen kotiseutumuseossa oleva pohjalainen tasataltta on löytynyt Selkämön (nyk. Pellonpää) tilan pellosta muokkaustöiden yhteydessä. Tila sijaitsee hiekkaisella harjanteella, joka laskee loivasti Pienen Nilakan Jokilahteen. Tarkastushetkellä pellot olivat kesannolla.
Jussila ja Sepänmaa 2016: Selkämän talon Nilakan puolella maasto on hyvin kivikkoista ja osin kosteaa metsää, emmekä havainneet alueella kivikautiselle asuinpaikalle sopivaa maastoa.

Vilkkola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Itäkarjalainen tasataltta on luultavasti löytynyt talon luoteispuolen pellolta. Tarkastusajankohtana pellot olivat vesoittuneet eikä havaintoja voitu tehdä.

Suoniitty (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Karjalainen tasataltta (KM 11440) löytyi salmien suoniityltä, joka tarkastushetkellä oli vesakoitunutta savipohjaista niittyä.

Juantehdas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3647:1) löytyi 1899 Juantehtaan (Ströndalin) luona olevasta lammikosta. tarkastushetkellä lammikkoa ei enää ollut, mutta tehtaalta kerrottiin, että 300 m tehtaasta lounaaseen oleva painauma on ollut lampi. Painauman reunat olivat pihanurmena eikä havaintoja voitu tehdä.

Virranranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkiteräinen tasataltta (KuM 6161) löytyi 1974 Virranrannan tilan saviselta Kaivopellolta peltoa karhittaessa. Löytöpaikka oli tarkastettaessa heinämaana. Samaiselta alueelta on myös löytynyt kourutaltta, mutta sen olinpaikka ei ole tiedossa.

Hoikankoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkiteräinen taltta (KuM 6034) on löytynyt Koutajoen rannalta peltotöissä. Pelto oli tarkastettaessa heinällä.

Leinola (1000015220) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KM 8244) on löytynyt vuonna 1920- luvulla Kukertajaiskylän Leinolan talon pihapellosta. Tarkastushetkellä taloa ympäröivät pellot olivat heinällä. Talon alaniittyjä raivattaessa 10 vuotta aikaisemmin oli ojankaivuussa löytynyt puunrunkoja, jotka vaikuttivat kivikirveellä katkaistuilta. Rungot olivat tulleet esille hiekkamaasta noin 1-2 m syvyydestä ja olivat hyvin säilyneitä. Kuvat puista inventointikertomuksessa.

Kotiaho (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuura (KM 21506) löytyi toisen samanlaisen kanssa Kotiahon tilalta rakennuskaivannon pohjalta. Alkuperäisen tiedon mukaan esineet olisivat olleet 1,5 m syvyydessä, mutta on myös mahdollista, että ne olivat talon paikalla olleessa kiviröykkiössä. Alueelta löytyi tarkastuksessa kaskiraunioita.
Jussila ja Sepänmaa 2016: Paikalla nyt pihamaata ja koivikkometsää ja heinittynyttä maastoa. Viljelyraunioita ei havaittu. Lähialueen maasto on hyvin koivikkoista, sen sijaan muutama sata metriä pohjoiseen-lounaaseen maaperä on hiekkaista ja vähäkivisempää. Olisiko kyseessä sekundaarinen löytöpaikka?

Koivula (1000015203) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Primitiivinen kirves (KM 16238) löytyi Akonveden kylän Hämälänsaaresta Koivulan talosta noin 15 m länteen, notkelman koillisrinteestä. Paikka oli tarkastshetkellä perunamaana. Mitään esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaavaa ei havaittu.

Taivalsaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkiteräinen kirves (KM 13942) löytyi vuonna 1955 Taivalsaaresta peltotöissä. Taivalsaaren talo sijaitsee Keskimmäisen ja Ylimmäisen Lahnasjärven välisellä kannaksella. Löytäjä kertoi tehneensä alueelta muitakin kiviesinelöytöjä. Paikkaa ei ole tarkastettu.

Kivimäki (1000015222) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KM 17703) ja kaksoiskourutaltta (KM 19343) ovat löytyneet noin 140 m Kivimäen asuinrakennuksesta pohjoiskoilliseen, hautausmaan aitaan rajautuvalta pellolta. Pellolla oli havaittavissa kumparemainen hiekkatöyräs, josta oli otettu hiekkaa. Koekuopissa ei havaittu mitään esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Kiviharju (1000015228) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ristinuija (KM 8168) löytyi Kiviharjun (nyk. Taivalharju) tilan eteläpellosta. Löytäjän pojanpoika näytti löytöpaikan, joka on talosta noin 110 m kaakkoon olevalla pellolla. Löytöpaikka oli loiva kumpare, jonka yli kulkee nyt Ylölään johtava paikallistie. Pelto oli tarkastushetkellä heinällä.
Jussila & Sepänmaa 2016: Pelto oli nurmella paikalla käytäessä. Uusia havaintoja ei saatu. Lähialueen maaston tarkastelussa ei havaittu mainittavaa.

Piikkiniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Itäkarjalainen tasataltta (Keiteleen kotiseutumuseo) löytyi 1970 rantapellosta, Piikkiniemen talosta noin 180 m etelään. Esine on löytynyt loivasti Nilakan Vuonamonlahteen viettävästä pellosta, lähes keskeltä peltoa. Havaintomahdollisuudet tarkastuksen aikana olivat huonot.
Jussila ja Sepänmaa 2016: Paikka peltona ja nurmella. Uusia havaintoja ei saatu.

Näkkiniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkiteräinen kivikirves (KuM 6076) Näkkiniemestä, melko jyrkästi Nilakkaan viettävästä peltorinteestä. Maaperä alueella on hienoa hiekkaa ja hiesua. Tarkastusajankohtina osa pelloista oli ummessa.

Laitila (1000015231) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 2023:73) löytyi 1875 Laitilan talon peltoa kynnettäessä. Tila sijaitsee kivikkoisella moreenikumpareella, jonka lounaispuolella on hiekkakangas. Alue on vanhaa kaskipeltoa. Todennäköisin löytöpaikka on tilan lännenpuoleinen pelto. Tarkastettaessa pellot olivat heinällä.
Jussila ja Sepänmaa 2016: 1840-luvun pitäjä-kartalla talon pellot ovat talon luoteis-, pohjois- ja itäpuolella. Etelä-lounaispuolella ei peltoja ole ollut (eri kylää). Lähialueen rannan tuntumaa tarkasteltaessa maastossa, emme havainneet sopivia paikkoja kivikautisille asuinpaikoille.

Riskaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 7549:2) Riskaan talon vanhan saunarakennuksen pohjasta. Talon ympärillä olevat pellot olivat tarkastushetkellä heinällä.

Pitkälä (1000015236) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KuM 6035) on löytynyt Pitkälän talon pihapellosta, hiekkaisesta maasta ruokamultakerroksesta. Pellossa on tavattu myös palomaata. Tarkastushetkellä tilan pellot olivat heinällä.
Jussila ja Sepänmaa 2016: Alueen pellot olivat ummessa. Alueen eteläpuoleisessa metsittyneessä maastossa emme havainneet mainittavaa.

Aittola (1000015272) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi (KuM 7095) löytyi taimia istutettaessa Aittolan tilan maalta hiekkakankaalta Aittojoen koillispuolelta noin 200 m päässä rannasta. Löytöpaikka on 3-5 m lounaaseen suuresta suorakaiteen muotoisesta kiviröykkiöstä. Tarkastushetkellä maanpinta oli heinikkoa ja taimet yli 1 m mittaisia.

Tiehaara (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirves (KuM 2582) on löytynyt Vuonamolahden kylän Tiehaaran tilan pellosta. tarkastuksen aikana talossa ei ollut ketään ja sitä ympäröivät pellot olivat heinällä ja laitumena, joten tarkempaa löytöpaikkaa ei saatu selvitetyksi.

Mustapuro (1000015274) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Keiteleen kotiseutumuseossa oleva kivitaltta löytyi Nilakan Vuonamonlahdesta Mustapuron etelärannalta. tarkka löytöpaikka on paikalla olevasta ladosta 30 m lounaaseen. Tarkastuaikana pellot olivat heinällä. Maaperä pellossa on savea ja hiesua.

Lappala (1000015275) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksiteräinen otanuija (KM 2159:a), kourutaltta (KM 3450:2) ja tulusrauta (km 3561:25) sekä tieto kivirauniosta (arkeologian osaston arkistossa).Esineet ovat löytyneet Sulkajärven kylän Lappasten talon mailta. tarkastushetkellä pellot olivat heinällä. Talo sijaitsee mäkitörmällä, jossa maaperä on kivistä hiesumaata.

Pykäläselkä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoistaltta (KM 2023) löytyi 1800-luvulla Pykäläseljän talon läheltä. Tila sijaitsee Tossavanlahdesta Lötkönmäelle menevän tien vieressä, Surmankangas-nimisen mäen kaakkoispuolella. Tarkastushetkellä tilan ympärillä ei ollut peltoja. Kauempana, Surmankankaan eteläpuolella oli vanhoja peltoja sekä peltoraunioita.

Pasala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta (KM 3801) on löytynyt 1909 palaneen tuvan portaita purettaessa. Tätä tietoa ei saatu varmennettua, mutta tarkastuksen yhteydessä saadun tiedon mukaan Pasalan tilan länsipuolella olevalta soraiselta mäeltä olisi löytynyt kivikirves. Rinne on sorainen ja sen laella on kallio. Koekuopista ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Nevala (1000015285) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirves (KM 14853) löytyi 1950-luvulla Tossavanlahden kylästä noin 2 km Tossavanlahden meijeristä pohjoiseen Sulkavanjoen rannasta. Paikka oli takastushetkellä lepikoitunut ja maaperä oli savista.

Savikko (1000015286) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalaisen kaidan kourutaltan teelmä Keiteleen kotiseutumuseossa. Löytöpaikka oli käyntihetkellä laitumena. Talon isännän mukaan vedenlaskun jälkeen rantapenkereeltä tuli esille tulisijoja, kivikko ja hiiltä.

Hyvölä (1000015288) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 2023:32), kourutaltta (:33) ja tasataltta (:34) löytyivät 1854 pellosta läheltä Hyvölän taloa. Tilan pellot paketoitiin 1950-luvulla ja se on nykyisin metsätila. Maaperä alueella on hietamoreenia.

Jussila (1000015289) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KM 15249:1) löytyi Jussilan tilalta 1961. Kivikirves on löytynyt talon eteläpuolelta perunapellosta. perunapellon kohta oli inventointiaikana pitkällä heinällä ja karjan laitumena.

Taivalharju (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Soikea tuluskivi (KuM 1755) on löytynyt 1913 Kallaveden Kelloselän lounaisrannalta.

Leskelänlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vihertävästä liuskeesta tehty kivikirves (KuM 5815) Hirvilahden Leskelänlahdelta. Paikka on mahdollisesti lounaaseen viettävä peltorinne, joka vuoden 1974 tarkastushetkellä oli istutettu kuusentaimelle.
Vuonna 2023 inventoinnissa tarkastettiin vanhaa peltoaluetta lounaaseen laskevalla mäenrinteellä lähellä Hirvijärven rantaa Niemisjärventien eteläpuolella. Lisäksi lähialuetta tarkastettiin hieman korkeammalta Lutinmäen rinteeltä tien pohjoispuolelta.
Alueelta ei löydetty merkkejä muinaisjäännöksestä. Entinen peltoalue kasvoi kuusimetsää. Paikalla erottuu vielä vanhoja pelto-ojia koillislounaissuuntaisesti. Paikalta otettiin muutama maakairanäyte ja tehtiin muutamia lapionpistoja, jossa havaittiin ainoastaan vanhaa peltokerrosta noin 20–30 cm.
Aluetta voidaan sijaintinsa ja topografian perusteella pitää potentiaalisena kivikautiselle asuinpaikalle. On kuitenkin hyvin mahdollista, että aikaisempi peltoviljely on jo tuhonnut alueella mahdollisesti olleet kulttuurikerrokset. Niemisjärventien pohjoispuolelle kohoava Lutinmäen rinteet ovat jyrkkiä ja kivikkoisia, eikä kovinkaan potentiaalisia kivikautisille asuinpaikoille.
Löytöpaikan koordinaatista noin 70 metriä koilliseen havaittiin rakennuksenpohja, jonka koko on noin 7 x 5 x 1,5 metriä. Sen päällä kasvaa varttuneita kuusia. Vuoden 1971 peruskartalle kohdalle on merkitty rakennus, ilmeisesti peltoihin liittyvä lato tai vastaava.

Yrjölä (1000016692) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Hioin löytyi Yrjölän talon viereiseltä hiekkaiselta pellolta. Tarkastuksessa ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Kansakoulu (1000016693) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta, pohjalainen tasataltta ja taltta löytyivät Kurkiharjun kansakoulua rakennettaessa. Paikalla tehtiin vuonna 1971 koekaivaus, josta ei löytynyt mitään esihistorilliseen viittaavaa.

Savonkaarre (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta (KuM 3354) löytyi vuonna 1914 Savonkaarteen tilan lounaaseen viettävältä saviselta pellolta. Tarkastushetkellä pellot oli heinällä.

Kaislastenlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkirveen puolikas on löytynyt Kaislastenlahden Anttilan talon mailta peltotöitä tehtäessä. Löytöpaikka sijaitsee savensekaisella luoteeseen viettävällä pellolla. Tarkastushtekellä pelto oli kynnetty eikä siinä havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Heimola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesine (KuM 212) on löytynyt Heimolan (Antti-Roiholan) talon pellosta. Tarkkaa löytöpaikkaa ei saatu selville.

Mönkkönen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Käyräselkäinen kourutaltta (KM 17212) on löytynyt Ranta-Toivolan kylästä, Mönkkösen talon perunamaasta. Tarkastushetkellä pellot oli laitumena, joten havaintoja oli mahdotonta tehdä.

Hovi (1000016691) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Suksi (KM 8554) löytyi Jänneniemestä, Rissalan talon päärakennuksesta 570 m luoteeseen syvästä suosta.

Ihalanaho (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Riistaveden museossa oleva rombinmuotoinen reikäkivi löytyi Syrjäsaaren kylästä, Viianveden ja Likolammen väliseltä kannakselta. tarkastuksessa löytöpaikasta noin 100 metriä koilliseen löytyi kvartsi-iskos.

Summa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta löytyi Summan kylästä peltotöiden yhteydestä. Löytöpaikka sijaitsee Savulahdesta Viitajoelle vievän tien pohjoispuolella, Summalammesta noin 60 metriä länteen, pellolla. Tarkastushetkellä alueella oli tiheä kasvusto.

Partala (1000016704) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta löytyi vuonna 1954 Leppärannan Likoniemen tilan Kankaanlaidan pellosta (nykyisin kartassa nimellä Sianpelto). Löytöpaikka sijaitsee noin 350 metriä Partalan talosta luoteeseen ja on tasaista savipeltoa.

Siikalahti (1000016695) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Riistaveden kirjastossa oleva taltta löytyi Siikalahden talon pellosta. Löytöpaikka on pohjoiseen viettävä peltorinne, jossa kasvoi heinää inventoinnin aikana.

Salmela (1000016696) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Riistaveden kirjastossa oleva poikkikirves on löytynyt peltoa raivattaessa Salmelan tilalta, Siikalahden pohjoisrannalta. Tarkastushetkellä pellot kasvoivat heinää.

Hätilän talo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Riistaveden kirjastossa oleva suppiloreikäinen vuolukivestä tehty pallonuija löytyi Hätilän talosta noin 500 m lounaaseen, pellosta.

Hämeenniemi (1000016698) (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Hattulansaaren tilalta löytyneen ongenkoukunvarren tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä, mutta todennäköisesti se löytyi talosta 200 metriä etelään Leppäselän Lipposlahden pohjoisrannalta, noin 20 metrin säteellä rannasta. Löytöpaikka oli tarkastushetkenä kasvillisuuden peitossa.

Vaarunpelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tervaniemen tilasta noin 300 metriä pohjoiskoilliseen olevalta vaarunpellolta löytyi 1974 kynnettäessä tasataltta (KuM 5820). Kynnetyssä pellossa ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Vaarunpellosta, tasatalta löytöpaikasta noin 50 metriä länsilounaaseen on löytynyt myös kvartsi-iskoksia ja kivilaji-iskoksia.

Sipola (1000016720) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoistaltan (KuM 6143) löytöpaikka on tasaista savipeltoa, jossa ei tarkastushetkellä havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.
Vuoden 2024 inventoinnissa tarkastettiin löytöpaikka sekä sen ympäristöä. Läheisyyteen tehtiin muutamia kairauksia, joista havaittiin ainoastaan noin 20 cm paksu peltomultakerros.
Löytöpaikan pohjoispuolella oli pienialainen alue, joka oli kynnetty. Tätä aluetta käytiin läpi silmämääräisesti, mutta siitä ei havaittu mitään merkkejä tai löytää, jotka viittaisivat kivikautiseen asuinpaikkaan tai muuhunkaan toimintaan alueella.

Mustinharju (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KuM 2353) on löytynyt Naarvajoen etelärannalta. Löytö on joutunut hukkaan. Löytäjän veli kertoi, että paikalta olisi löydetty muitakin esineitä, tulenpidon merkkejä sekä luita. Tarkastushetkellä alue oli heinällä.

Potkula (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi (KuM 6339) löytyi Potkulan talosta noin 180 metriä koilliseen, saviselta pellolta. Paikka oli tarkastushetkellä perunapeltona.

Päivänkakkara (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan (KuM) löytöpaikka on Kunnanrannassa, loivasti Lapinlahteen viettävällä pellolla. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.

Mansikka (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Muinaissuksen löytöpaikka on suolla, noin 150 metriä Onkiveden rannasta itään ja noin 500 metriä Koivulammesta etelään. Saman maatilan alueelta on löytynyt 1900- luvun alussa pohjalainen tasataltta (KHMESIE 2480), jonka tarkka löytöpaikka ei tiedossa.

Päivärinne (1000016728) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Reenjalaksen löytöpaikka jäi inventoinnin aikana hieman epäselväksi, mutta ilmeisesti se löytyi ojasta, noin 350 metriä Päivärinteen pihasta lounaaseen.

Renssilä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Lapinlahden kotiseutumuseossa oleva oikokirves on löytynyt Lautalampeen viettävästä peltorinteestä noin 60 metriä Renssilän talosta kaakkoon. Inventoinnin aikana pelto oli kynnetty eikä siinä havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Korkeakoski (1000016731) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KuM 6142) löytyi rannalta vesijohtolinjaa kaivettaessa. Löytöpaikka oli tarkastushetkellä veden alla.

Kivikautinen; Pohjalainen tasataltta löytyi Mäkelän tilan päärakennuksen sisäänkäynnin vieressä olevalta pellolta, joka tarkastushetkellä oli puutarhana.

Ukonharju (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ukonharjun tilan mailta on löytynyt keihäänkärki (KM 12471) sekä kaksi kourutalttaa. Kourutalttojen löytöpaikka on mahdollisesti talosta länteen, Ala-Pitkän jokea kohti viettävä pelto.

Harju (1000016734) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Reenjalaksen löytöpaikka on Harjun talosta noin 100 metriä länsilounaaseen ja noin 50 metriä Juurikkajoen rannasta koilliseen. ALue on alavaa mutamaata, joka jää korkean veden aikana tulvan alle.

Mäenpää (1000016735) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alkeellinen kivikirves on löytynyt Mäenpään tilan mailta. Tila sijaitsee hiekkaisella mäellä, jotä ympäröivät pellot kierrettiin inventoinnin yhteydessä mitään muinaisjäännökseen liittyvää havaitsematta.

Huutoniemi 2 (1000016743) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautaisen keihäänkärjen löytöpaikka sijaitsee Huutoniemellä, aivan Keskisaaren varhaismetallikautisen asuinpaikan tuntumassa. Esine löytyi Huutoniemen pohjoispuolella olevasta hiekkakuopasta, läheltä rantaa. Esine on ajoitettu viikinkiaikaiseksi. Löytöpaikan ympäristössä ei ole havaittu mitään muinaisjäännöjkkseen viittaavaa.

Pohjois-Haatala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen ja tasataltan (KuM 1387) löytöpaikka on Pohjois-Haatajan koulusta 300 metriä etelään oleva uudispelto. Vuoden 2002 inventoinnin yhteydessä dokumentoitiin pellossa erottuvat Vuoksen puhkeamisen aikaiset rantaterassit. Pelto oli viljeltynä, joten havaintojen tekeminen oli mahdotonta.

Mäentaus (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan katkelman (KuM 6616) löytöpaikka on hiesupellolla, Kivelän talosta noin 550 metriä lounaaseen. Vuoden 2002 inventoinnin yhteydessä pelto oli viljeltynä.

Vasemmainen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Viisi verkonpainoa löytyi Vasemmaisen lammen pohjoispuolelta, Vasemmaisen talosta noin 400 metriä pohjoiseen. Painot löytyivät 1946-47 suota ojitettaessa. Painot ovat joutuneet hukkaan.
Vuoden 2002 inventoinnissa todettiin, että löytöpaikka on viljeltyä peltoa. Mikäli verkonpainot on aikanaan hylätty veteen, merkitsee se sitä, että vesiraja on sijainnut Vuoksen puhkeamisterassin tuntumassa ajoittaen painot keskiselle kivikaudelle.

Pohjoistalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaitataltan löytöpaikka on pellossa noin 300 metriä Pohjoistalosta pohjoiseen. Vuoden 2002 inventoinnin aikana pelto oli viljeltynä.

Huosiaispuro (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikerves (KuM 6482) lienee löytynyt Huosiaispurin ja metsätien leikkauksen paikkeilta. Alue on tasaista hiekkamaata.
Inventointi 2023: Alue on tasamaata kankaiden välissä ja sitä halkova Huosiaispuro virtaa syvässä kanavassa. On mahdollista, että uomaa on kohdalta kaivettu. Alueelle tehdyistä koekuopista ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Kuusela (1000016750) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Primitiivisen kirveen ja käyräselkäisen kourutaltan löytöpaikka tarkentui vuoden 2002 inventoinnissa Kuuselan talon vanhalle perunapellolle, joka tarkastushetkellä oli ruohottunut.

Hämeensuo (1000016751) (Löytöpaikat)
Varhaismetallikautinen; Maaningan tyypin pronssikirves on löytynyt suolta, valtaojasta. Löytöpaikka, Hämeensuo, on ilmeisesti vielä 1800-luvulla ollut järvenä. Vuoden 2002 inventoinnissa alue oli peltona.

Hiekkala (1000016752) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (KuM 6250) löytöpaikka tarkentui vuoden 2002 inventoinnissa Hiekkalan talon maille, talosta noin 120 metriä itään olevalle pellolle. Pelto oli viljeltynä.

Hämeenlampi (1000016753) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Reikäkivi on löytynyt Hämeenlammesta 200 metriä länteen, tasaisesta peltomaasta.

Viula (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Litteä reikäkivi (KuM 5504:3) on löytynyt Viulan talosta noin 450 metriä lounaaseen, peltorinteestä.

Hattumäki (1000016755) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalainen tasataltta (KuM 5504) löytyi ojankaivun yhteydessä savimaasta, 300 metriä länteen Hattumäen talosta.

Vanhapiha (1000016756) (Löytöpaikat)
Varhaismetallikautinen; Tasakantaisen nuolenkärjen ja kvartsi-iskosten (KuM 5844 ja 6151) löytöpaikat ovat vanhapihan talon pellossa lähellä Leppälahden rantaa. Todennäköisesti paikalla on ollut varhaismetallikautinen asuinpaikka.

Kaurasuonharju (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Veneenmuotoinen vasarakirves (KuM 2379) on mahdollisesti löytynyt Kauraharjun tilan pelloilta.

Korppiniemi (Löytöpaikat)
Varhaismetallikautinen; Tasakantainen nuolenkärki ja eläinpääase lienevät molemmat löytyneen Viannon kylästä, Korppiniemeltä. Niemi kasvoi heinää inventoinnissa 2002, joten havaintojen teko oli mahdotonta.

Varpala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta ja kourutaltan teelmä (KM 3690) ovat löytyneet Varpalan tilan mailta.

Rajala (1000016760) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pienoiskourutaltta on löytynyt Rajalan pellosta.

Puolahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta ja poikkiteräinen kirves (KuM 6349) löytyivät koordinaattipisteen osoittamasta rakennuksesta toinen 10 metriä kaakkoon ja toinen 180 metriä koilliseen. Tarkastushetkellä alue oli heinällä.
2021 inventoinnissa todettiin löytöpaikan olevan pihamaata, jonka itäpuolella on pieni peltosarka. Lähimaastot ovat kivikkoista metsää, jota ei tutkittu tarkemmin.

Uudis-Ruuttula (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalta on liuskeesta valmistettu nuolenkärki (KuM 4032), joka on löydetty Tammalammen rannalle peltoa raivattaessa 30-40 cm syvyydestä hiekkakankaalta. Inventoinnissa (1977) ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.
2021 inventointi: Paikka tasaista hiekkamaata ja harvaa metsää, eikä paikalla tehty tarkempia tutkimuksia.

Jokela (1000016707) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoistaltta ja puolipallonuija ovat löytyneet Tuusjärven kylästä Jokelan tilan mailta. Kaksoistaltta löytyi päärakennuksesta 160 metriä etelälounaaseen olevalta saviselta pellolta ja nuija päärakennuksesta 160 metriä luoteeseen ojaa kaivettaessa. Pelto oli tarkastushetkellä laitumena.

Kivikautinen; Tuusjärven Koivulan tilan mailta tiedetään löydetyn kuusi kiviesinettä: tasataltta, kivitaltta (KuM 2883), suippokantainen tasataltta, oikokirves, nuija ja kivipuikko. Osa esineistä on kadonnut.
Vuoden 2021 inventoinnissa kohteesta ei saatu lisätietoja.

Kotilahti (1000016709) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hiidenniemen Kotilahden tilalta tiedetään löydetyn hiottu tasataltta (KM 3879). Esine on löytynyt pellosta, noin 30 metriä talosta pohjoiseen.
Vuoden 2021 inventoinnissa aluetta ei tutkittu tarkemmin.

Iskola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Iskolan tilan peräpellosta löytynyt poikkiteräinen kivikirves (KuM 6350). Tarkastushetkenä pelto oli viljalla. Samaiselta alueelta on myös löytynyt kvartsi KM 24219:4.

Hiekkaniemi (1000016711) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Esineiden löytöpaikka on hiekkapelto Hiekkaniemen tilan ja valtatien välissä. Inventoinnin yhteydessä ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Purola (1000016712) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkiteräinen taltta (KuM 6078) löytyi Tuusjärven Purolan tilan perunapellosta, asuinrakennuksesta 20 metriä luoteeseen.

Levänen (1000016714) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksi tasataltaa tiedettiin löydetyn Juojärven Leväsen tilalta peltoa kynnettäessä. Inventoinnin yhteydessä tarkkaa löytöpaikkaa se saatu selvitettyä.

Kiukoola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta (KuM 1294) löytyi Kiukoonniemen päärakennuksesta noin 400 metriä kaakkoon, Juojärven Kiukoonlahhteen viettävältä pellolta. Inventoinnin aikana pelto oli viljelty.

Pihlajaharju (1000016736) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran löytöpaikka on Pihlajaharjun talosta noin 250 metriä lounaaseen, pellolle pistävässä niemessä. Paikka oli tarkastushetkellä heinällä. Löytöpaikasta 200-300 metriä etelään, suo-ojaa kaivettaessa, löytyi suksi, joka on lapinlahden kotiseutumuseossa.

Murtoharju (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pallonuija löytyi laikutetulta alueelta, joka oli tarkastushetkellä umpeen kasvanut.

Ollikkala (1000016738) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran löytöpaikka on löytötietojen perusteella Myöhäsen talon navetan kohdalla, noin 50 metriä Savojärvestä pohjoiseen. Alue oli inventoinnin aikana heinällä.

Jussila (1000016739) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves löytyi Jussilan talosta noin 80 metriä itäkoilliseen olevalta alavalta etelään viettävältä pellolta. Alue oli tarkastushetkellä kynnetty, mutta mitään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu.

Lampela (1000016740) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Keskentekoisen reikäkiven löytöpaikka sijaitsee lampelan talosta 550 metriä kaakkoon, mäentöytäällä. Alue oli inventoinnin aikana heinällä.

Matalasaarten varppikela (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Vehmersalmen Kukkarin selkä, Suvasvesi, Matalasaarien länsipäässä
Noin viiden metrin pituinen varppikela. Ilmoittaja arvelee kelan kuuluneen uittoon. Pohjassa oli myös muuta veistettyä puutavaraa, jota ilmoittaja ei pystynyt tunnistamaan.

Kierinsaari (1000017562) (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Mäkäräniemenselällä Konnevedellä sijaitsevasta pienestä Kierinsaaresta on löytynyt tuura ja kvartsi-iskoksia.

Kypäri (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Konnevedellä sijaitsevasta Kypäri-saaresta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Mäkisalo (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Konnevedellä sijaitsevan Mäkisalo-saaren itärannalla olevasta poukamasta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Haapasaari (1000017567) (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Etelä-Konnevedellä sijaitsevan Haapasaaren itärannalta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Suosalo (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Etelä-Konnevedellä sijaitsevan Suosalo-saaren länsirannalla sijaitsevasta poukamasta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Aittoniemi (1000017569) (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Aittoniemen pohjoisrannalta on löytynyt kvartsi-iskoksia noin 40 metrin matkalta.

Harmaankivensaari (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Pienen Harmaankivensaaren länsirannalta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Tulisaari (1000017571) (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Tulisaaren koillisrannalta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Rasinmäki 2 (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Löytöpaikka sijaitsee Savijärven länsipuolella, Rasinmäen talon eteläpuolella olevan peltomäen etelärinteellä. Peltorinne oli inventoinnin aikana kynnettynä ja siltä löydettiin yksi selkeä kvartsi-iskos sekä muutama epämääräisempi kvartsi ja palaneen luun fragmentti. Löydöt tehtiin melko laajalta alueelta. On mahdollista, että paikalla on kivikautinen asuinpaikka.

Vasari (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Löytöpaikka sijaitsee Haaranjärven lounaisosassa olevan Purnunlahden länsirannalta, vasarin talosta 60 metriä etelään, peltorinteen alaosassa. Pellosta löytyi kvartsikaavin, joka voi olla myös tuluskvartsi.

Vasari 2 (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Haarajärven länsipuolella olevan korkean Vasarinvuoren länsirinteen alaosasta on löytynyt kivitaltta. Löytöpaikka tarkastettiin vuoden 2007 inventoinnin yhteydessä, mutta mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei löydetty.

Tiirinsaari (1000018674) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Aittojärven keskellä olevan Tiirinsaaren rannasta löytyi nelisivuinen tasataltta. On oletettavaa, että löytö on alunperin hukattu veteen, koska matala saari on ollut veden alla tai pienenä luotona koko esihistoriallisen ajan.

Tallinniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves löytyi 1931 kanavankaivun yhteydessä Sallinjoen pohjasta.

Rasinmäki (1000018676) (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Rasinmäen talosta, Savijärven itäpuolelta on löytynyt kivikirveen katkelma ja tasataltta. Löytötiedot epätarkat.
Saman talon eteläpuolelta, loivasta rinnepellosta on löytynyt vuonna 1967 reikäkivi (KuM 6284). Vuoden 2007 inventoinnin aikana löytöpaikka oli heinällä.

Tuomiharju (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Rytkynjärven Honkalahden etelärannalla olevalta pellolta löytyi vuonna 1972 peltotöiden yhteydessä oikokirves (KuM 6291:2). Löytöpaikka tarkastettiin vuoden 2007 inventoinnin yhteydessä, mutta pelto oli heinällä.

Lamminmäki (1000018678) (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Kotilammen länsirannalla olevasta peltorinteestä löytynyt peltotöiden yhteydessä kivikirves (Kiuruveden museossa). Vuoden 2007 inventoinnin aikana alue oli heinällä.

Luhta (1000018679) (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Reikäkivi löytyi Rytkynjärven etelärannalla sijaitsevan Lippaniemen tyvestä. Aluetta tarkastettiin vuoden 2007 inventoinnin aikana, mutta pellot olivat pääasiassa heinällä.

Koivukoski (1000015200) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Siimanpaino (KuM 6159) löytyi 1950-luvulla Koivulammen itärannalla olevan Koivukosken tilan mailta. Löytöpaikka on kohti Koivulampea jyrkästi viettävä pelto, joka tarkastushetkellä oli laitumena.

Multaväärä (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Multaväärän kohdalla koskessa olevasta karikosta, joka nyttemmin ruopattu pois.

Puuharanta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Mustasta liuskeesta valmistettu itäkarjalainen taltta. Alalape tasainen, ylälappeessa teränlasku ja aivan terän reunassa vielä viistottu lisää. Poikkileikkaus ollut todennäköisesti trapetsoidi. Taltta on sivuiltaan lohottu ja siinä on muitakin uusiokäyttöön valmistavia muokkausjälkiä (KM 39622).
Löytynyt talon ja tien välistä; noin 6 m talosta ja 2 m tiestä; noin 70 m Virmasveden rannasta noin 50 cm:n syvyydestä. Maaperä hiesua, avokallio noin 15 m:n päässä.

Kalmosaari (1000015938) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kalmosaari, joka on kooltaan vain noin 140 x 50 m, sijaitsee Suvasveden Ukonlahden pohjoisosassa. Vuonna 2003 Kalmosaaren korkeimmalta kohdalta on löydetty kaksi kvartsi-iskosta (KM 38267). Kvartsien löytöpaikalla maaperä on hienoa, tasalaatuista hietamaata. Löytöpaikan koillispuolelta on myöhemmin löytynyt puutarhatöiden yhteydessä käyttöjälkinen kvartsi-iskos (KM 41348, ks. alakohde).

Salmi (1000016730) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksi reikäkiveä (KuM 4317:1-2) löytyi Salmen tilalta kaivolta rantaan vievää vesijohtolinjaa kaivettaessa. 7011080, 3522840

Aarresaari (1000023382) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Aarresaari sijaitsee Kallavedellä, Mustiniemen itäpuolella, Kuopio-Iisalmi vesireitin tuntumassa. Metallinilmaisimella talteen otettu irtolöytönä hakasolki, joka löytyi rantakivikosta.

Lieteniemi Hiekkaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lieteniemen länsirannalla olevan Hiekkaniemen kärjestä ja pohjoisrannalta, rantahietikolta on löytynyt kaksi kvartsikärkeä ja kvartsikärjen teelmä (KM 40941:1-3). Toinen kärjistä, katkelmallinen, on pajunlehdenmuotoinen ja toinen ruodollinen. Kärkien poikkileikkaus on rombimainen. Ranta on voimakkaasti erodoituva. Tarkastuksessa keväällä 2014 rannalla ja rantavedessä havaittiin joitakin kvartsi-iskoksia. Rannan yläpuolinen terassi on kivisempi eikä koekuopissa havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Asuinpaikka on suurelta osin tuhoutunut.

Kuivala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Rautalammin keskustan alueelta, Satakieleistentien eteläpuolelta, löytyi metallinilmaisimella kaksi pronssiesinettä, mahdollisesti vyön hela ja vyön jakaja. Esineet löytyivät puutarhasta ruokamullan ja hiekan rajalta, noin 10 cm syvyydestä. Perimätiedon mukaan paikalla on sijainnut laukkuryssien leiri.

Vanhapaikka (1000023551) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Haminalahdesta, Hovin pohjoispuolelta pellosta löytyi metallinilmaisimella myöhäisrautakautinen pronssiriipus (KM 39488) sekä muuta historialliseen/keskiaikaan ajoittuvaa esineistöä. Paikalla on todennäköisesti kiinteä muinaisjäännös.

Kumpunen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KuM 5945) löytynyt metsätien pinnasta Kumpunen-järven kaakkoispuolelta. Löytöpaikka on hiesumaata. Vuoden 1974 inventoinnissa ei havaittu kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Koivusaari (1000023637) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta (KuM 2016) löytyi Lyhyenjärven kaakkoispuolella olevasta Alasuosta noin 1 metrin syvyydestä. Seudulta on kuullun mukaan löytynyt toinenkin vastaava.

Helskonsalmi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kevätön -järven länsiosassa olevan Helskonsalmen pohjoispuolelta, rantaviivasta noin 40 metrin päässä olevalta hiekkatöyräältä on löytynyt 1938 kivitaltan katkelma (KuM 10466, Pöljän kotiseutumuseo 360).

Mattila (1000023640) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikotaltta (KuM 3429) on löytynyt Kevätön -järven länsirannalla olevan Mattilan tilan maalta, vanhaa päärakennusta kaivettaessa. Vuonna 1976 löytyi saman tilan pellosta, hiekkamaasta, painokivi (6248).

Vainio (1000023641) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Mattilan asuinpaikasta (749010009) hieman yli 200 metriä itään, Pöljänjoen pohjoispuolelta, on löytynyt kivi, jossa hiomaura (KuM 5934) sekä kvartsi-iskoksia.

Lassila (1000023643) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Lassilan talon pelloista ja alueilta, jotka mahdollisesti ovat nyt rautatien alla, on löytynyt poikkikirveen teräkatkelma (KM 11521:1), oikokirves (KM 11548), tasataltta (KM 13343:1), kvartsikaavin ja pii-iskoksia (KuM 5940). Löytöalueet ovat mahdollisesti samalla rantavyöhykkeella kuin Vanhan kansakoulun asuinpaikka (749010003).

Rautiala (1000023646) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rautialan (Puustelli) asuinrakennuksesta noin 200 metriä pohjoiseen on löytynyt reikäkivi (KuM 5827/KM 19563). Esineen löytöpaikka on jyrkähkösti pohjoiseen viettävän hiekkaisen rinteen alareunassa. Terassin päältä on taas löytynyt taltta, joka on hävinnyt.

Raunila (1000023647) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kasvimaata raivattaessa löytyi noin 20-30 cm syvyydestä käyräselkäisen kourutaltan kantaosa (KuM 5870/KM 19631).

Pikonranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Itäkarjalainen tasataltta, hioin ja oikokirveen teräkatkelma (Pöljän kotiseutumuseo 361) löytyivät Pikonranta -nimisen talon kotipellosta noin 50 metriä talosta etelään. Löytöpaikka on peltojen keskellä oleva matala töyräs.

Aappola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkitaltta (Pöljän kotiseutumuseo 359) on löytynyt todennäköisesti Aappolan asuinrakennuksen kaakkoispuolella olevasta pellosta. Pelto oli tarkastushetkellä kaalimaana eikä siinä havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Ollikkala (1000023651) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Ollikkalan talon läheisyydestä, pellosta, on löytynyt asbestisekoittesia saviastianpaloja (Pöljän kotiseutumuseo 467), painokivia (468) sekä historialliselta ajalta olevat vuolukiviset reikäkivi sekä värttinänpyörä (KuM 5936). Vanhasta asuinrkennuksesta noin 20 metriä koilliseen on ojankaivussa havaittu tulisija. Lisäksi talosta noin 250 metriä kaakkoon on mahdollisesti löydetty poikkitaltta (372).

Kivikautinen; Mäkelän tontilta, huvilarakennuksesta 10-15 metriä länteen on löytynyt pienoispoikkitaltta (KuM 5942) sekä löytäjän mukaan myös kvartsi-iskoksia. Paikka on Sulkava-järven pohjoisrannalla oleva mäenkumpare, joka soveltuisi hyvin asuinpaikaksi. Tarkastuksessa ei kuitenkaan havaittu mitään asuinpaikkaan viittaavaa.

Onnela (1000023653) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta löytyi Onnelan talon perunapenkistä. Alue on nyt metsitetty. Tarkastushetkellä kasvoi heinää.

Saitalampi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirves (KuM 6073) löytyi kynnöspellosta Saitalammen itärannan tuntumasta. Löytöpaikka on vain noin 100 metriä länteen Jokelan asuinpaikasta. Esine on aikanaan mahdollisesti pudonnut veteen.

Pirttisaari (1000017566) (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Konnevedellä sijaitsevan Pirttisaaren pohjoisrannalta on löytnyt kvartsi-iskoksia.

Tuokkula (Löytöpaikat)
Historiallinen; Rautainen panssarinuolenkärki löytyi tien pinnasta, Ruotaanmäeltä, välittömästi Tuokkulan talon pohjoispuolelta.

Venäänniemi (1000023728) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pieneen Vehkalahteen koillisesta pistävän Venäänniemen päästä on kyntötöiden yhteydessä löytynyt ½ taalerin plooturaha (1744). Niemessä sijaitsevasta peltokumpareesta tiedetään aikaisemminkin löytyneen plootuja.

Ranta (1000023729) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Rannan tilalta on löytynyt peltotöissä 1940-luvulla 2 taalerin plooturaha (1682).

Nousialahti (Löytöpaikat)
Historiallinen; Vaaraslahden Nousialahden pohjoisrannalta löytyi mökin likavesikaivoa kaivettaessa 32 kupariplooturahaa. Rahat on lyöty vuosina 1649-1662. Alue tarkastettiin metallinilmaisimella. Rahoista viisi on lunastettu Kansallismuseoon (KM 92054).

Hepopuro (1000023738) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Väisälänmäen itärannalta, Hepopuron tilalta, on löytynyt vaaleanvihreästä sädekiviliuskeesta tehty poikkitaltta (KuM 2664) ja kvartsiittikivi, jota on käytetty liippana.

Mansikka (1000023739) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Koivulammen kautta Onkiveteen laskevasta purosta, noin 150 metriä Onkiveden rannasta, on löytynyt muinaissuksi (215, Lapinlahden kotiseutumuseo).

Lohipuron niitty (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vaaleanvihreästä sädekiviliuskeesta tehty kantaa kohti kapeneva ja kauttaaltaan hiottu, joskin rikkoutunut tasataltta (KuM 4366).

Lähdemäki (1000023922) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Eila Nousiainen on löytänyt kivitaltan KM 40108 13.5.2014 peltotyössä, pellon muokkauskerroksesta. Paikalla on kaivettu vesijohto pari vuotta aikaisemmin. Pekka Nousiainen löysi samalta paikalta myöhemmin sädekiviliuskeen kappaleen. Löytöpaikka sijaitsee Pielaveden kirkosta 11,5 km länsilounaaseen Länsi-Säviässä. Paikka on pelto Keiteleentien (77) ja Länsi-Säviäntien risteyksen luoteispuolella, noin 95 metriä risteyksestä luoteeseen. Pellon nimi on Kaupanpelto. Tarkastamaton löytöpaikka.

Tamppila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee 20 km Keiteleen kirkosta pohjoisluoteeseen, Sulkavanjärven pohjoispäässä, järveen laskevan Kumpusjoen itärannalla, Honkaharjuntien pohjoispuolella.
Kiviaseen jäännös (KM 3981:1) on löytynyt Tamppila nimisen torpan vanhasta pellosta kynnettäessä, lunastettu valtion kokoelmiin vuonna 1901. Inventoinnin aikana vuonna 1991 tilan pellot olivat tarkastushetkellä metsitettyinä tai heinällä.
Aarne Penttonen on löytänyt kivitaltan KM 40167 Tamppilan tilan pihapellosta peltotyössä kesäkuussa 2014. Pihapelto sijaitsee noin 50 metriä talosta pohjoiseen, maaperä on savea, esine löytyi muokkauskerroksesta. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa, koordinaatti on kartan mukaan arvioitu pellon keskikoordinaatti. Tarkastamaton löytökohta.

Hiekkaniemi B (1000024837) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lieteniemen luoteisrannalla, Hiekkaniemen pohjoispuolella. Alue on länteen ja luoteeseen viettävää maastoa. Maaperä on moreenia, mutta alemmilla (noin 102 m:n korkeustason alapuolella) on paikoin lähes puhdasta hiekkaa. Noin 102 m:n korkeustasolla on jyrkkä muutaman metrin korkuinen, nykyinen rantatörmä. Hieman (1–2 m) tämän yläpuolella on aikaisemman törmän juuri, joka lienee Muinais-Päijänteen korkeimman tason törmän juuri (n. 5000 eKr.).
Törmän reuna on kaikin puolin erittäin sopiva esihistoriallisille asuinpaikoille. Alueelle tehtiin noin 25 koekuoppaa. Kahdesta koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia, mutta ei merkkejä kulttuurimaannoksesta. Topografian perusteella potentiaalisin esihistorialliseen asumiseen soveltuva alue alkaa koillisenpuoleisesta kvartsihavainnosta pohjoiseen. Aluetta ei tämän tutkimuksen yhteydessä tutkittu laajemmin.

Vanhankirkonpelto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Janne Lappalainen on löytänyt kantasormuksen (hopeaa?) KM 40312 metallinetsinnässä 16.11.2014 Iisalmen Kustaa Aadolfin kirkon viereisestä pellosta. Kantasormukset ajoittuvat yleisesti 1600-1700-luvuille. Löytöpaikka sijaitsee Koljonvirran Kirkkosalmen itärannalla, Kustaa Aadolfin kirkosta (Kirkkotie 20) noin 150 metriä koilliseen, Koljonvirrantien ja Kirkkotien risteyksestä 200 metriä luoteeseen. Löytöpaikka on peltoa ja löytökohdan itäpuolella on pieni pusikko ja sähkölinja. Lähistöltä ei tunneta muinaisjäännöksiä, Pappilan läheltä on löytynyt vuonna 1887 kivikirves (1000015118). Tarkastamaton löytöpaikka.

Hämälä (1000025671) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Niiniveden keskiosan itärannalla, Hämälän talosta 220 m etelään. Noin 103 m:n korkeustasolla on pienialainen (noin 20 mx3 m) terassi, jonka maaperä on hiekkaa. Kahdesta noin 2 m:n etäisyydelle tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia (1kummastakin). Terassille ja lähiympäristöön tehtiin kymmenkunta koekuoppaa, mutta muita merkkejä muinaisjäännöksestä ei todettu.
Koekuoppien perusteella todettiin, että alue on vanhaa peltoa. Kasvillisuus on erittäin tiheää kuusikkoa, koivikkoa ja lepikkoa. Todennäköisesti jossain lähistöllä on kivikautinen asuinpaikka, mutta tässä tutkimuksessa sitä ei saatu todettua.

Käärmelahden koulu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytötietojen mukaan siimanpaino (Maaningan kotiseutumuseo n:o 1010) on löydetty Maaningan Käärmelahden kylän koulun pellosta. Tarkempia löytötietoja ei ole. Peltoja koulun ympärillä on edelleenkin viljelyksessä, mutta inventointiajankohtana nämä olivat viljalla, joten arkeologista tarkastusta ei päästy tekemään. Topografian ja maaperän (hiekkaa) puolesta hyvin mahdollista aluetta kivikautis-ten asuinpaikkojen kannalta.

Heikkilä (1000025850) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 10240, 1 kpl, kivinen rengas, löytynyt v. 1935, Mitat: 29 x 27 x 9 mm. reikä 10 x 10 mm. Esine on löytynyt Heikkilän talon pellosta. Ei tarkempia löytötietoja. Heikkilän tila on vuoden 2014 tutkimusalueen ulkopuolella, mutta rajautuu luoteessa tutkimusalueeseen. Heikkilän alueella ei vuoden 2014 inventoinnin yhteydessä käyty, mutta heti tämän kaakkoispuolella olevaa aluetta tutkittiin mm. kivikautisten asuinpaikkojen löytämiseksi. Alue vaikuttaa topografisesti hyvältä kivikautisten asuinpaikkojen kannalta.

Eerikkala B (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alue on pohjoiseen viettävää harjua ja sen lievettä. Kohdalle on tehty suunnilleen etelälounas – pohjoiskoillinen – suuntainen kaivanto (vesijohto- tai kaapelikaivanto). Kaivannon kohdalta löytyi 2 kpl kvartsi-iskoksia noin 20 m etäisyydellä toisistaan Kaivannon takia iskokset ovat voineet siirtyä useita metrejä alkuperäisiltä paikoiltaan.
Noin 107 m:n tasolla on selvä rantatörmän juuri (ilmeisesti Muinais-Päijänteen korkein ranta). Tämän yläpuolella rinne on jyrkkä ja kivikkoinen, alemmalla tasolla loivasti pohjoiseen viettävä. Ympäristöön tehtiin noin 10 koekuoppaa noin 50 m:n säteelle (105 – 107 m:n korkeustasoille) – merkkejä muinaisjäännöksistä ei havaittu.

Lehtokaarre (1000026647) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiuruveden kourutaltan (KM 9914) löytöpaikka. Löytynyt kyntötöiden yhteydessä Kiuruveden etelärannalta, Lehtokaarteen riihi- tai rantapellolta.
Vuoden 1999 inventoinnin aikana pellot olivat osittain kyntämättömiä.

Pieni Salmijärvi (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Niinivaaran Pieni Salmijärvi -nimisen lammen länsirannalla, juuri ja juuri veden peitossa, on yhdestä puusta veistetty kapea ruuhi.

Halola (1000027502) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Halolan tutkimusaseman rantapellosta, noin 250 metriä päärakennuksesta luoteeseen on löytynyt metallinilmaisimella nappi (KM 40937:1) sekä kuparisekoitteesta tehtyjä esineitä (KM 40937:2-3). Samalta peltoalueelta on löytöjän mukaan löydetty aikaisemmin myös 1600-luvun rahoja.
Halolan tilan historia ulottuu 1500-luvulle.

Sormula (1000027504) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Vitostien ja Sormulantien väliseltä peltoalueelta, voimajohtolinjan alta, löytyi metallinilmaisimella kupariseoksesta tehdyn esineen kappale (KM 40940). Esine on mahdollisesti rautakautisen/keskiaikaisen korun kappale.
Löytäjä oli tutkinut pellon silmämääräisesti etsien liitupiipun kappaleita tai keramiikka. Niitä ei pellosta havaittu.

Savisaari (1000027510) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Savisaaren itärannalta, saaren eteläosasta löytyi metallinilmaisimella huonokuntoinen kehäsolki (KM 40939). Solki löytyi noin 10-15 cm syvyydeltä mineraalimaan yläosasta. Löytöpaikka on peltokumpareen alarinteessa, pellon ja metsän rajalla.
Savilahdessa on sijainnut kantatila 1500-luvulla, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tiedetä. Yksi mahdollinen sijaintipaikka on Savisaari.

Iivarinsalo 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Kallaveden Ollinselän Iivarinsalon saaren itärannalla, Kuopion satamasta 10,6 km kaakkoon, Pitkäthiekat –nimisen hiekkarannan pohjoispäässä. Metallinen nappi on löytynyt metallinetsinnässä (2014?). Ei tarkempia löytötietoja. Esine palautettiin löytäjälle. Hiekkarannan eteläpuolella sijaitsee Iivarinsalon kivikautinen asuinpaikka 1000000220.

Kirkonkylä (1000028103) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KM 23902) on löytynyt terveyskeskuksen alueelta vuonna 1987.

Pahkasalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Juojärvellä sijaitsevasta Pahkasalon saaren etelärannalta, Saunaniemeen vievän tien länsipuolelta on löytynyt kourutaltta (KuM 4222). Harmaasta liuskeesta tehty, kantaa kohti kapeneva ja poikkileikkaukseltaan lähes soikea taltta löytyi pellosta vuonna 1939.

Savivuori (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tien leikkauksessa näkyi muutamia kvartsi-iskoksia.
Inventointi 2016: Paikalla ei tehty uusia havaintoja, maa oli runsaan lehtikerroksen peittämänä.

Topinsuo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alkeellinen kirves (KM 28161) on löytynyt tien penkasta. Löytöpaikka on hiekkainen muinainen niemeke, jonka luoteispuolella on suo. Kirves löytyi noin 50 cm syvyydestä.
Inventointi 2016: Metsätien leikkaukset olivat aluskasvillisuuden peittämiä. Muutamissa tehdyissä koepistoissa maaperä oli soraa, paikoitellen esiintyi isompia kiviä. Muinaisjäännökseen viittaavia havaintoja ei tehty.

Hiekkaranta (1000028581) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Korvakenuijan teelmä (KM 37623) löytyi 60-luvulla rantapellosta, kankaan reunasta, muokkaustöissä. Löytöpaikaksi ilmoitettiin Hiekkaranta-talon, tien ja järven välinen pelto.
Jussila ja Sepänmaa 2016: talon isäntä kertoi esineen löydetyn nykyisestä puutarhasta. talon läheltä. Alue on hoidettua pihamaata. Pihan etelä-lounaispuolella missä on vanhaa peltoa, maasto on nyt käsiteltyä ilmeisesti myös peltomultaa kuorittu. Maaperä on hienoaineksista. Emme havainneet avoimissa maastonkohdissa mitään esihistoriaan viittaavaa. Aiemmat koordinaatit on korjattu talon pihalle.

Haminalahti (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Haminanlahden aarteen (KM 1644-48) löytöpaikka sijaitsee Haminalahden Mustalahdessa, kartanosta noin 400 m kaakkoon. Esineet olivat löytyneet uudispellon kohdalta kivikasan alta. Aarteen löytöpaikkaa ei ole ollut mahdollista paikallistaa.

Kivikautinen; Alkeellinen kivikirves (KM 41195:1) on löytynyt 1986 ojan pohjalta. Löytöpaikka on muinaisen lahden suu. Maasto on löytöpaikan ympärillä kivinen. Kiviä on raivattu viereistä tietä tehdessä sekä peltoa raivattaessa. Esine on mahdollisesti hukattu rantaveteen.

Konttihovi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Laajan Kumpu-Jälän peltoalueen, muinaisen Ancylusjärven lahden, pohjoisrannalta, pellosta, löytyi kivikirves (KM 41599: 1). Esineen havaitse metallinetsinharrastaja vasta kynnetyn pellon pinnasta. Tarkastuksen yhteydessä ei havaittu muuta kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Luelahen ukko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ihmiskasvoisen reikäkiven löysi Paavo "Museo-Paavo" Ruotsalainen vuonna 1947 Luodelahden (nyk. Luvelahti) niityltä, Kiuruvesi-järven länsirannalta noin 200 metriä Luodelahden pohjasta luoteeseen. Se löytyi saven otossa, savihaudasta noin 45-50 cm syvyydestä. Samalta niityltä oli vuonna 1926 löytynyt suksi. Esine on todennäköisesti joutunut aikanaan veteen. Kansallismuseon kokoelmiin esine (KM 11708) on luetteloitu nimellä Levälahti.

Hetejoki 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Koutajärveen laskevan Hetejoen (pieni puro, mutta syvä ja leveä uoma) suun pohjoispuolella on ollut hiekkamaaperäinen pieni kumpare joka nyt suurimmaksi osaksi on kaivettu pois. Kumpareen etelä-länsipuoli on pieni hiekkakuoppa. Pieni, muuta-man neliön ala kumpareen itäreunaa on jäljellä, Siihen tehdystä kuopasta tuli pari selvää kvartsi-iskosta. Luontaista kvartsia ei alueella havaittu. Maaperä on hiekkaa. Lähistölle, metsään tehdyissä koekuopista ei havaittu mitään mainittavaa. Länsipuolella on jokiuoman törmällä erilaisia historiallisen ajan kuoppia. On mahdollista, että jokisuussa on ollut pienialainen esihistoriallinen asuin- tai leiri-paikka joka on hävinnyt hiekanotossa.

Elosaari 7 (1000030184) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Elosaaren itärannalla olevan Peltolahden pohjukasta n. 480 m pohjois-luoteeseen on rannassa kesämökki. Mökin luoteispuolelta löytyi selkeä kvartsi-iskos. Mökin pihaa oli laajalti kuorittu pintakasvillisuudesta, joten alueella pystyi tekemään ns. pin-tapoimintaa kattavasti. Mökin piha-alueelta, eikä kauemmas mökistä tehdyistä koekuopista ei saatu lisähavaintoja esihistoriallisista aktiviteeteista.

Inginsaari Naakkaniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Inginsaaren pohjoisosan länsirannalla olevan niemekkeen pohjoistyvestä. Paikalle tehtiin useita koekuoppia joista yhdestä löytyi selkeä kvart-si-iskos.

Lampaanjärvi Joensuu (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikka sijaitsee Lampaanjärven lounaisosassa, järven laskujoen eli Lampaanjoen suulta noin 280 m etelään, (aikaisemmin Kimingin ja Niemelän nimellä esiintyneen), nyk. Joensuu-nimisestä talosta 70 m itään.
Paikalta löytyi vuonna 1963 tien varrelta ojaa kaivettaessa noin 30 cm syvyydestä kolme rautakautista esinettä samasta kontekstista: rautainen keihäänkärki, rauta-kirves sekä keihäänkärjen rautainen kenkäin (KM 15870:1-3). Todennäköisesti kohde liittyy rautakauden lopun eränkäyntiin.
Tutkimuksessa vuonna 2018 ei löydetty mitään viitteitä muinaisjäännöksestä.

Kärjenniemi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Muikkulahdella, Kärjenniemen etelärannalla, noin 4 metriä rannasta pohjoiseen. Paikalta on löytynyt 29.6.2016 metallinetsinnässä emalikoristeisen hevosenkengän muotoisen soljen puolikas (KM 41196:1). Sen löytösyvyys oli noin 5-10 cm. Referenssiaineiston perusteella solki ajoittunee roomalaisaikaan, 200-luvulle.
Löytöpaikan välittömässä läheisyydessä on löytäjän antamien tietojen mukaan sijainnut aiemmin rakennus.

Julkula (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Julkulassa, noin 150 metriä luoteeseen Julkulan sairaalasta, sairaalan mökin ja rannan välissä olevalla pihamaalla. Paikalta on löytynyt 23.6.2016 metallinetsinnässä kuviollinen kantasormus (KM 41197:1). Sen löytösyvyys multaisessa maassa oli noin 15 cm.
Löytöpaikka sijaitsee noin 400 metriä pohjoiseen Kuopion vanhasta pappilasta.
Kohde vaatii lisäselvitystä; löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Homonlampi (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Löytöpaikka on Lapinlahden kunnan itäosassa Homonlammessa noin 34 km Lapinlahden keskustasta itäkoilliseen. Löytöpaikkatieto on epätarkka; tiedossa on vain lammen nimi.
Lammesta on kauhakuormaajan työn yhteydessä tullut esiin yksipuinen ruuhi. Ruuhi on kuulunut Itälahden talon kotimuseoon, johon se on luetteloitu 1950-luvulla. Kotimuseosta on kirjoitettu Savon Sanomissa 7.7.1986 ja artikkelissa on kuva ruuhesta.
Itälahden tila on peräisin 1600-luvulta ja sen päärakennus on rakennettu 1862. Tilan ja samalla myös kotimuseon esineistön omistaja vaihtui 1970-luvulla. Kotimuseon esineistöä huutokaupattiin 2016 ja 2017.

Hiekkala (1000030628) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Iisalmen pohjoisosasta, Partalan kylästä, Hiekkalan tilan pellosta löytyi ruotsalainen 1 äyrin klippinki vuodelta 1626. Klippingissä on kirjaimet CARS (Gustav Adolf Rex Sveciae).
Löytäjän mukaan lähistöllä on sotilasvirkatalo.

Väinölänniemi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kolikko, 1/6 äyri vuodelta 1686 löytyi metallinetsimellä Väinölänniemen puistosta, niemen pohjoisosasta Kuopionlahden puolelta.

Vattumäen pelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vattumäen ja Vattulammen väliseltä peltoalueelta on paikallisten asukkaiden mukaan löytynyt useita kiviesineitä. Lausuntoasiakirjan liitteenä oli kuva yhdestä esineestä, 9.5.1960 löytyneestä taltasta. Kuvan perusteella esine on itäkarjalainen tasataltta. Esineet ovat lähitalojen asukkaiden hallussa.

Maaninka Hämeensuo (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Nuolenkärki, löytynyt metallinetsinnässä noin 15 cm syvyydestä metsästä.

Autio (1000031490) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Korvakenuija löytynyt 1980-luvulla Riistaveden Leppärannan kylästä pellosta perunannoston yhteydessä, osunut nostokoneen auraan. Löytöpaikka sijaitsee Piiroonmäentien itäpuolella, noin 535 metriä Joensuuntien risteyksestä koilliseen.

Hytölä 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt vuonna 2016 pellon kyntökerroksesta Kristiina-kuningattaren aikainen kupariraha (1/4 äyri) 1630-luvulta (KM 41357). Läheltä löytynyt vuoden 1573 2-äyrinen (alakohde).
Kohde vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Haatainniemi 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Haatainniemi on pohjoiseen Tiilikanselkään ulottuvat noin kilometrin pituinen niemi, jolla on leveyttä parisataa metriä. Niemi on tasaista hiekkapohjaista, paikoin soistunutta mäntykangasta. Rannat ovat matalia ja eroosion kuluttamia.
Arkeologian harrastaja on löytänyt rantahietikolta lohkotun kvartsin ja havainnut liesikiveyksiksi epäilemiään kivikeskittymiä.
Löytöpaikka on niemen länsirannalla. Inventoinnissa 2023 rantaa löytöpaikan tuntumassa tarkasteltiin koko matkalta niemen tyvestä kärkeen, mutta mitään löytöjä ei havaittu, ei myöskään liesikiveykseksi epäiltyjä kivikeskittymiä. Rantahiekkaa oli näkyvillä noin 2–5 metrin leveydeltä, joten havaintomahdollisuudet olivat kohtalaisen hyvät. Löytöpaikan kohdalle tehtiin 4 pientä koekuoppaa, joista paljastui vain normaali podsolimaannos.
Todennäköisesti paikalla on ollut esihistoriallinen asuin- tai leiripaikka, joka on tuhoutunut eroosion vaikutuksesta. Paikalta ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Haatainniemi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Haatainniemi on pohjoiseen Tiilikanselkään ulottuvat noin kilometrin pituinen niemi, jolla on leveyttä parisataa metriä. Niemi on tasaista hiekkapohjaista, paikoin soistunutta mäntykangasta. Rannat ovat matalia ja eroosion kuluttamia.
Arkeologian harrastaja on löytänyt rantahietikolta kvartsiytimen ja havainnut palaneen tai lohkotun kiven keskittymiä rantavedessä. Löytöpaikka on niemen itärannalla.
Inventoinnissa 2023 rantaa löytöpaikan tuntumassa tarkasteltiin muutaman kymmenen metrin matkalta, mutta mitään löytöjä ei havaittu, ei myöskään löytäjän mainitsemia lohkotun kiven keskittymiä rantavedessä. Ranta kuitenkin syvenee nopeammin kuin niemen länsiranta ja kohtalaisen korkean vedenpinnan tason vuoksi vesijättöä ei ollut nähtävissä kuin kapealla alle metrin levyisellä kaistaleella paikoitellen. Löytöpaikan kohdalle tehtiin 2 pientä koekuoppaa, joista paljastui vain normaali podsolimaannos.
Todennäköisesti paikalla on ollut esihistoriallinen asuin- tai leiripaikka, joka on tuhoutunut eroosion vaikutuksesta. Paikalta ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Joutenniemi (1000034160) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Joutenniemi sijaitsee Älänteen itärannalla. Niemi on melko kivikkoinen ja itäosan rannat soistuneet, mutta länsirannalla on pari hiekkaisempaa kohtaa, joista eteläisemmän kohdalta on löytynyt kvartsiytimiä. Tarkastuksessa vuonna 2023 löytöpaikan ympäristöä käytiin läpi parikymmentä metriä pitkällä ja 3–5 metriä leveällä rantahietikolla. Hietikon keskivaiheilla havaittiin yksi pieni kvartsin kappale, joka oli siinä määrin epämääräinen, että sitä ei voinut pitää selkeänä iskoksena eikä sitä otettu talteen. Rantatörmään löytöpaikan kohdalle tehdyistä muutamasta koepistossa havaittiin normaali podsolimaannos, löytöjä ei tullut esiin.
Paikalta ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Kaivannonkangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaivannonkangas sijaitsee Älänteen pohjoispäässä. Kaivannonkangas on mäntyä kasvava Roskun Valkeista kiertävä kangas, jonka yläosat ovat kivikkoisia, mutta alemmat osat hiekkaa ja erityisesti kankaan eteläreunalla on hiekkarantoja, joilla on kolme löytöpaikkaa, joista on löytynyt kvartsi-iskoksia. Yksi paikoista on nimetty Kaivannonkankaaksi, muut ovat Salakkaniemi ja Roskunhiekka.
Inventoinnissa 2023 tarkastettiin löytöpaikan kohdalla olevaa rantaa ja tehtiin muutamia koepistoja rantatörmään. Korkean vedenpinnan takia vesijättöä oli näkyvissä vain metrin verran eikä siinä tai rantavedessä havaittu löytöjä. Löytöjä tai muuta asuinpaikkaan viittaavaa ei löytynyt myöskään koepistoista. Rannalla näkee selvästi, kuinka vesi kuluttaa hiekkapohjaista rantatörmää vieden hiekan puiden alta, jonka takia puut ennen pitkää kaatuvat.

Kuokanniemi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Arkeologian harrastaja on poiminut rantahietikolta (sortuneesta rantatörmästä) kvartsiesineitä ja kivilaji-iskoksen. Havainto myös mahdollisesta liesikiveyksen jäännöksestä.
Kohde tarkastettiin vuoden 2023 inventoinnissa. Kuokanniemi on Tiilakanselän itäpuolella oleva niemi, jonka länsirannalla on muutamia hiekkarantoja ja kahdelta niistä on löytynyt kivikautisia löytöjä. Löytöpaikkojen nimet ovat Kuokanniemi 1 ja 2, jotka ovat noin 250 metrin etäisyydellä toisistaan.
Kuokanniemi 2:n aiemmat löydöt ovat tulleet rantahietikolta ja sortuneesta rantatörmästä. Inventoinnissa käytiin läpi rantakaistaletta, jota oli näkyvissä noin viiden metrin leveydeltä ja silmäiltiin myös matalaa rantaveden pohjaa tuloksetta. Myöskään rantatörmässä tai siihen tehdyissä koepistoissa ei havaittu löytöjä tai kulttuurikerrosta. Liesikiveyksen jäännöksiä ei myöskään voitu varmuudella tunnistaa. Tarkastusaikana vedenpinta oli melko korkealla, joten kovin laajalti vesijättöä ei ollut näkyvillä. Rantatörmä on Kuokanniemi 2:ssa matalampi kuin Kuokanniemi 1:ssä ja törmän takana on soistunut alue.
Paikalta ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Lapinsaari (1000034164) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Arkeologian harrastaja on havainnut rantahietikolla lohkottuja kvartseja noin 200 metrin matkalla, löydöt väliltä: P 7041158–369 I 555548–718. Joitakin iskoksia ja ytimiä on poimittu näytteeksi.
Kohde tarkastettiin vuoden 2023 inventoinnissa. Aiempia löytöjä on noin 200 metrin matkalta rantahietikolta. Rantahietikkoa käytiin läpi parinsadan metrin matkalla, vedenpinta oli melko korkealla, joten vesijättöä oli luultavasti vähemmän kuin aiempien löytöjen aikaan. Pohjoisempana ranta muuttui kiviseksi ja etelämpänä ranta oli ruovikon peitossa. Rantahiekalta löytyi yksi kvartsi-iskos koordinaattipisteestä P: 7041192, I: 555687, joka on noin 90 metriä muinaisjäännöspisteestä kaakkoon. Metsän puolelle tehdyistä muutamasta koepistosta ei tullut löytöjä. Koekuopissa oli melko löysää hiekkaa noin 20 cm syvyyteen asti.
Luultavasti esihistoriallinen asuin- tai leiripaikka on sijainnut rannalla, joka on aikojen kuluessa joutunut veden kuluttamaksi ja sen myötä tuhoutunut.

Roskunhiekka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Arkeologian harrastaja on löytänyt rantahietikolta kvartsi-iskoksen. Rantahietikon länsi- ja pohjoispuolisella metsäharjanteella on löytäjän mukaan muutamia kuoppia ja painanteita, joista osassa havaittu kairausnäytteessä hiiltä ja nokea.
Kohde tarkastettiin vuoden 2023 inventoinnissa. Roskunhiekka sijaitsee Älänteen pohjoisrannalla. Paikalla on laavu ja uimaranta ja sen läpi kulkee Kaivannonkankaan luontopolku. Rannasta eikä kannakselle tehdyistä koepistoista ei löytynyt merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta. Esihistoriallinen asuin- tai leiripaikka on sijainnut rannalla, joka on aikojen kuluessa joutunut veden kuluttamaksi ja sen myötä tuhoutunut. Roskunhiekka voidaan edelleen luokitella löytöpaikaksi.

Salakkaniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Arkeologian harrastaja on poiminut rantahietikolta noin 50 metrin matkalta kvartsi-iskoksia ja -esineen sekä palaneen luun palan.
Kohde tarkastettiin vuoden 2023 inventoinnissa. Salakkaniemi on Älänteen pohjoisosassa sijaitseva etelään pistävä niemi, jonka yhdistää kapea kangas pohjoisessa Kaivannonkankaaseen. Aiemmat löydöt on tehty rantahietikolta, mutta inventointiaikaan vedenpinta oli niin korkealla, että löytöpaikka oli veden alla. Muutamasta rantatörmään tehdystä koepistosta ei tullut esiin löytöjä tai muuta kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa. Esihistoriallinen asuin- tai leiripaikka on ilmeisesti sijainnut rannalla, joka on aikojen kuluessa joutunut veden kuluttamaksi ja sen myötä tuhoutunut. Kohde voidaan edelleen luokitella löytöpaikaksi.

Tintto (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Rantahietikolta on löytynyt kvartsi-iskos. Samalta pieneltä niemeltä on löytynyt myös rautakuonaa, jolla voi olla yhteys läheiseen raudanpelkistyspaikkaan (Tintonkangas, 1000028955).
Kohde tarkastettiin vuoden 2023 inventoinnissa. Löytöpaikka sijaitsee Älänteen pohjoisosassa Tintto-nimisessä pienessä niemekkeessä vasta päätä Joutenniemeä. Niemeke on huuhtoutunut ja kulunut paljaaksi ja sen takana on soistunut alue. Koepistossa havaittiin löysä harmaanruskea huuhtoutunut hiekka. Löytöpaikan koordinaattien tuntumassa oli rantahiekalla muutamia palaneita kiviä. Paikka on sijainniltaan erinomainen tilapäiseksi leiripaikaksi, mutta eroosion tuhoama.
Kohteesta ei havaittu merkkejä säilyneestä muinaisjäännöksestä.

Valkea-Karsikko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Arkeologian harrastaja on löytänyt kvartsi-iskoksen metsäautotien varresta, läheltä järvenrantaa.
Kohde tarkastettiin vuoden 2023 inventoinnissa. Kohde sijaitsee Valkea-Karsikko-nimisen järven eteläpuolella, järvestä Alaslampeen johtavan uoman suulla. Alue, jolta löytö on tehty, on hiekkapohjaisella mäntykankaalla oleva kääntöpaikka, ja aluetta käytetään ilmeisesti myös leiriytymiseen. Uoman yli kulkee silta, mutta sen käyttö on romahtamisvaaran vuoksi kielletty. Maapohja on kulunut paljaaksi tieuran kohdalta ja laajemminkin. Havaintomahdollisuudet olivat kuluneen maanpinnan ansiosta hyvät, mutta mitään löytöjä ei havaittu. Lisäksi tehtiin koepistoja rannan tuntumaan ja kuluneen alueen ympäristöön sekä kääntöpaikan keskelle, mutta niistä tuli esiin vain normaali maannos.
Mitään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu. Kohde voidaan edelleen luokitella löytöpaikaksi.

Näätähiekka 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Arkeologian harrastaja on löytänyt rantahietikolta kvartsi-iskoksen.

Pohjoisniemi 1 (1000034262) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Arkeologian harrastaja on löytänyt kvartsiitti-iskoksia hiekkarannalla 4 - 8 metrin päässä rantaviivasta.
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pohjoisniemi 2 (1000034264) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Arkeologian harrastaja on löytänyt ranta-alueelta kvartsi/kvartsiittiesineen ja pari kvartsi-iskosta.
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei vielä ole tarkastettu maastossa.

Mummolanlahti 1 (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Arkeologian harrastaja on löytänyt rantahietikolta kvartsi-iskoksen.
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Rytyniemi (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Arkeologian harrastaja on löytänyt rantahietikolta kvartsi-iskoksen.

Mummolanlahti 2 (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Arkeologian harrastaja on löytänyt rantahietikolta kvartsi-iskoksen.

Karhisalmi (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Arkeologian harrastaja on löytänyt rantahietikolta kvartsi-iskoksia.

Pohjoisniemi 3 (1000034269) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Arkeologian harrastaja on löytänyt rantahietikolta kvartsiesineen.

Pohjoisniemi 4 (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Arkeologian harrastaja on löytänyt rantahietikolta kvartsiittikaapimen sekä kvartsiitti- ja kvartsi-iskokset.

Pohjoisniemi 5 (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Arkeologian harrastaja on löytänyt rantahietikolta muutaman kymmenen metrin matkalta kvartsiitti-, kvartsi- ja kivilaji-iskoksia.

Selkäsalmi (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Rantavedestä noin 20 cm syvyydestä on saatu arkeologian harrastajan löytämä mahdollinen kvartsi-iskos.
Kohdetta ei ole tarkastettu.

Pohjaslahti 2 (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Arkeologian harrastaja on löytänyt rantavedestä pari epämääräistä iskosta ja havainnut liesikiveyksen.

Vetotaival (1000034406) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vihtaniemen tyvestä, Vetotaival -nimisen kannaksen läpi kulkevan tien länsipuolelta löydettiin yhdestä koekuopasta (N 6953 340 E 578 232) kolme kvartsin palaa. Kaksi kvartseista on retusoitu yhdeltä sivulta, joten niitä on syytä pitää kaapimina. Kolmas koekuopasta löydetty kvartsi on epämääräinen, joskin löytöyhteys huomioiden sovelias kvartsi-iskokseksi.
Maaperä alueella on vähähiekkaista kivikkoa. Paikalla on avarapohjainen kuusikko ja maanpinnalla kasvaa varpukasvia. Kannaksen alueelle tehtiin kymmeniä koekuoppia, mutta edellä mainitut löydöt jäivät ainoiksi viitteiksi paikalla tapahtuneesta esihistoriallisesta toiminnasta.

Pölläkänsalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Itäkarjalainen taltta, löytynyt ketunpesän suulta vuonna 1978, salolla olevalta heinää kasvavalta metsäiseltä hiekkaniemeltä.

Heikinmäki (1000036904) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Lokakuussa 2019 löytynyt metallinetsinnässä harjulta rautainen nuolenkärki. Se löytyi "metsäkoneen repimän kuopan reunalta", lähes maan pinnalta.

Sotkanniemi Vanhatalo (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on toukokuussa 2019 löytynyt pellosta 20 cm syvyydestä kaksi 1500-luvun jälkipuolen rahaa, ristikkokuvioitu ns. Sarvas-sormus ja kehäsolki.

Päivärinne (1000037930) (Löytöpaikat)
Varhaismetallikautinen; Rombinmuotoisen reikäkirveen löytöpaikka. Esine on löytynyt pellon pinnasta aurauksen jälkeen.

Saturanta (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Puijonsarvennenän itäpuoliselta ranta-alueelta, Korhosen huvilan ja sotainvalidien majan väliseltä ranta-alueelta löytynyt reikäkiven teelmä. Kivi on kolmionmuotoinen muotoilematon luonnonkivi, jonka yhdellä sivulla on kaiverrettu kuoppa. Löytöhetkellä vesi oli poikkeuksellisen alhaalla. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Läävinniemi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on heinäkuussa 2017 löytynyt kupariseoksinen kehäsolki noin 15 cm syvyydestä. "Kuninkaan tiekartastossa" (1790) paikalle tai läheisyyteen ei ole merkitty taloa tai torppaa. Niemen koillispuolelta kulkee kartassa tie.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa, eikä laajempaa historiallisen kartta-aineiston selvitystä ole tehty.

Sammalniemi (1000038191) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Rautaisen nuolenkärjen löytöpaikka.

Käpynänsaari (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Käpynäsaaren rannan läheltä on perunoita kuokkiessa löytynyt putkikirves vuonna 2004.

Rantamaja (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt korvakkeellinen partakirves myöhäisrautakaudelta. Paikalla ei tarkastuksessa havaittu mitään erikoista.

Itäpelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pielaveden Heinämäen kylästä, Itäjärven länsipuolella sijaitsevalta Itäpellon tilalta on löytynyt vuonna 1961 kynnettäesssä poikkiteräinen tasataltta, pohjalainen tasataltta navetan pohjan kaivun yhteydessä vuonna 1957 ja lisäksi poikkiteräinen tasataltta. Kaikki lienevät löytyneeet n.
50 m etäisyydellä toisitaan, samalta syvyydeltä.

Valkama (1000039532) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Perunapellon pinnasta sateen jälkeen löytynyt kaksoistaltta. Löytöpaikka on Koutajärven Etelälahden länsirannan rantapellossa.

Purola (1000039637) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on syksyllä 2020 löytynyt pellosta 18 cm syvyydestä viikinkiaikaisen tasavarsisoljen katkelma. Maaperä oli nokista ja hiilistä. Löytöpaikan ympäriltä löytyi vaikeasti ajoitettava pronssineulan katkelma ja historialliseen asutukseen viittaavia pienesineitä (ks. myös alakohteet).
Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 17280.

Onnela (1000039723) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on pellosta löytynyt uudelle ajalle ajoittuvia rahoja ja pienesineitä. Vanhimmat ajoitetut löydöt Juhana III:n raha ja tipparaha. Lisätietoa viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 14349, 16624.

Ristolanranta (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on metallinetsinnässä löytynyt uudelle ajalle ajoittuvia esineitä ja rahoja. Vanhin ajoitettu löytö on Juhana III:n raha. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 14263.

Savilahti (1000039726) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on marraskuussa 2020 löytynyt hiekkamaasta 10 cm syvyydestä nuolenkärki. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 17368.

Ritisenlahti (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt pellosta Kustaa Vaasan aurto sekä myöhempiä rahoja. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 15074.

Piispala 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on pellosta löytynyt Erik XIV:n raha sekä myöhempiä rahoja ja nappeja ynnä muita historialliseen asutukseen viittaavia pienesineitä. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: ilppari ILM 14167.
Inventointi 2022: Alueella on kahden vanhan talon tonttimaat, jonka kupeesta, talojen rintapellosta löytö on saatu. Pellot olivat koko alueella korkealla heinällä paikalla käytäessä eikä nyt mitään aiheeseen liittyviä havaintoja saatu. Löytöpellon viereen löytöpaikan eteläpuolella on 1778 kartalle merkitty talo nro 15 nykyisen Jussilan talon kohdalla ja itäpuolella on vanha Piispalan talo. Löytö liittyy näiden talojen varhaisaikaan. Talojen pihamaita ei tutkittu.

Niuvanniemi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on löytynyt metallinetsinnässä historialliseen asutukseen viittaavia löytöjä, kuten Juhana III:n ajan raha, hopeanappi ja varhaismoderni lasillinen sinettisormus (ks. myös alakohteet). Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 14672, 14725, 14805.

Kalliosaari (1000040337) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on Kalliosaaren korkeimmalta alueelta löytynyt 15 cm syvyydestä uuteen aikaan ajoittuva kupariseoksinen paljinsolki. Löytäjän ilmoituksen mukaan saarella on rannassa kivijalka ja muitakin kiviasetelmia.

Kivisuo (1000040381) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pellon pohjoispuolella metsäautotien varrella on pieni hiekkakuoppa, jonka reunassa havaittiin keskittymä suuria kvartsikimpaleita. Kuoppa sijaitsee aivan sähkölinjan alla. Maaperä lounaaseen viettävällä rinteellä on lähes kivetöntä hiekkaa, ja paikalla on ollut aikoinaan suojainen vesistön lahti. Löydetyt kvartsin palat ovat peräisin eri lohkareista, mutta ainakin osa niistä on särkynyt hiekanoton yhteydessä. Suurimman kappaleen mitta on 40x30 cm. Kvartsin esiintyminen täl-laisena keskittymänä muutoin kivettömässä hiekassa viittaa esihistorialliseen raaka-aineen säilytyspaikkaan. Löytöpaikan ympäristöä koekuopitettiin, mutta muita havaintoja kvartsista tai muustakaan esihistorialliseen toimintaan liittyvästä ei saatu. Korkeustaso on Ancylusjärven taso n. 8200 eKr., minä aikana Savossa on ollut jo asutusta monin paikoin.

Tervalampi (1000040382) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pölöhmäen luoteislaidalla, Tervalammen pohjoisosan koillispuolella on muutaman aarin kokoinen hiekkakuoppa, josta näyttää otetun hiekkaa vielä muutaman viime vuoden aikana. Maaston muodoista päätellen paikalla on ollut matalahko länteen pistävä niemeke, jonka maaperä on ollut lajittunutta hiekkaa. Kyseinen alue on täysin tuhoutunut hiekanotossa.
Yhdessä hiekkakasassa, jossa oli hieman ilmeisesti alkuperäistä turvetta jäljellä, löytyi pintapoiminnalla kolme hyvälaatuista, selvää kvartsi-iskosta n. 1 neliömetrin alalta, n. 115 m korkeustasolta. Löydöt eivät sijainneet alkuperäisellä paikallaan, vaan kaivinkoneen jostain lähistöltä siirtämässä maakuormassa. Hiekkakuopan itäreuna on muutama metriä korkeammalla tasolla, jossa maaperä on soransekaista hiekkaa. Hiekkakuopan leikkauksessa ja sen päälle tehdyissä muutamassa koekuopassa ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksistä.
Löydöistä ja topografiasta päätellen paikalla on ilmeisesti ollut kivikautinen asuinpaikka, joka on hiekanotossa sitten täysin tuhoutunut.

Kokkonen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta, joka on löydetty Nilsiän kirkonkylästä ent. kauppias Kokkosen talon pellosta aikoja sitten. Kokkosen maalla on nykyisin mm. Kirkonkylän uusi kansakoulu.
Kourutaltan tarkkaa löytöpaikkaa on nykyisin vaikea, ellei mahdoton selvittää. Kourutalttaa ei pystytty yhdistämään muinaiskalupäiväkirjan löytöihin inventointiraportin tekovaiheessa (07/2020). Taltta on kuitenkin löytynyt nykyisen kirkonkylän alueelta, joka on nykyisin täysin rakennettua taajamaa. Kirkonkylän alueelta ei ole muita tietoja esihistoriallisesta toiminnasta.

Pappilanpelto (1000041707) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on vuonna 2021 löytynyt metallinetsinnässä Juhana III:n 2 äyrin raha (1573) sekä historialliseen asutukseen liittyviä rahoja ja pienesineitä lähinnä 1600 - 1800-luvuilta. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM19712.

Halola 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on toukokuussa 2018 löytynyt pellosta palmettireliefillä koristeltu avainkoukku. Löytösyvyys 15 cm. Löytynyt myös 1600- ja 1800-luvun kolikoita sekä nappeja ja solkia, joita ei toimitettu kokoelmiin.

Vahtisaaret (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on itäisemmältä Vahtisaarelta löytynyt lokakuussa 2020 kaksi ruodollista pitkää nuolenkärkeä, luultavasti varsijousesta. Löytösyvyys 15 cm. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM19607.
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Salmenniemi (1000041909) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on syyskuussa 2021 löytynyt 30 cm syvyydestä pellosta piikkimäinen varsijousen ruotonuolenkärki. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM20526.

Raatesuo (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä pellosta on toukokuussa 2021 löytynyt yksinkertainen ja koristelematon kankiketjunnivel, löytösyvyys 20 cm. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM19564.

Etelärinne (1000042926) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on löytynyt ortodoksinen kasteristi koivulle istutetusta entisestä pellosta 30 cm syvyydestä. Löytäjän mukaan paikalla on viljelyraunioita.

Kolunpuro (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Paikalla on Kolunpuron varrella, leveämmästä purouomasta kohoava, pyöreä hiekkamaakumpare, halkaisija n. 23 m. Kumpareella on n- 12 x 12 m laajuinen tasainen laki. Maaperä on täysin kivetöntä aivan tasarakeiseksi lajittunutta hiekkaa. Kumpare oli hiljattain laikutettu. Yhden laikun pohjalta havaittiin kolme isoa kvartsimuhkuraa, teräväsärmäisiä ja hyvälaatuista kvartsia. Koska kumpare on virtauksen kasaama ja lajittunutta hiekkaa, eivät teräväsärmäiset kvartsit ole luontaisia sillä paikalla. Kyse on mitä ilmeisimmin kvartsikätköstä, raaka-ainevarastosta kulkukelpoisen puron äärellä.

Talviranta (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta löytyi metallinetsinnässä huhtikuussa 2019 ortodoksinen kasteristi.

Saarela (1000044356) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta 8.9.2019 metallinetsinnässä löytynyt mordvalaisen kampariipuksen katkelma.
Viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 11577.

Kutvola (Löytöpaikat)
Historiallinen; Suomen Metallinetsijät ry:n lapsille pitämän pajapäivän (15.6.2019) yhteydessä talteen otettu pitkäteräinen veitsi ja valurautapadan katkelma. Lisäksi pellolta löytyi 1600- ja 1700-luvun kolikoita.
Viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 10891.

Virrankylä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on löytynyt pellosta Juhana III:n klippinki. Ilppari ILM22837. Alakohteena Sarvas-sormus (ILM18524). Samalta peltoalueelta myös 1600-luvun rahoja, joita ei otettu kokoelmiin.

Tölvänniemi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä pellolta on löytynyt uuden ajan rahoja ja pienesineitä, kuten vaatteenhaka ja hihnanhela/vyölevy. Vanhin tarkasti ajoitettava löytö on Juhana III:n raha (1573). Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 23206, 23335, 23428, 24783, 25944, 25945, 26201.

Termälä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on metallinetsinnässä syksyllä 2018 löytynyt kupariseosesine, joka on mahdollisesti myöhäisrautakautinen jousiampujan peukalosormus (KM 44422).

Pappila (1000046389) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä niemen kärjestä on metallinetsinnässä 2010-luvulla löytynyt historiallisen ajan talonpoikaissormus. Alakohteina viereiseltä pellolta vuonna 2021 löytyneet Sarvas-sormus ja viskari.

Vesterilä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt metallinetsinnässä varhaisen uuden ajan esineitä, kuten kuvasormus (ns. Sarvas-sormus), vyölaattoja ja rahoja, joista vanhimmat Juhana III:n ajalta. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM25169, 25153, 25170, 25844, 25893, 25894, 25961, 26231, 28335.

Mäkilä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä taitettuhamarainen veitsi (löytöpvm. 7.6.2020)
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 14822.

Kirkkovuori (1000047524) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä kesällä 2020 sydänkoristeinen koruneula tai piipunrassi.

Äimetty (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi (KM 8987:22) on löytynyt Keiteleen kirkon maalta, pitäjän hautausmaalta (vanha hautausmaa), joka sijaitsee kirkkomäen läntisellä Äimetyn lampeen viettävällä rinteellä. Se on löytynyt haudankaivun yhteydessä ennen vuotta 1928. Äimetynlampi on kuivattu.

Kodanovinen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rantavedestä löytyi veneillessä kaksi kvartsi-iskosta.

Lammassalo (1000048073) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rantaviivan tuntumasta löytyi veneillessä kvartsi-iskoksia.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 13033.

Kontti (1000048098) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rantavedestä löytyi veneillessä kvartsi-iskoksia.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 13035.

Sysmänniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kantojen poistossa löytyi kaksi yhteensopivaa jäätuuran katkelmaa.

Kärsämäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Toukokuussa 2020 Syvärin rannalta löytyi yksinkertainen reikäkivi, todennäköisesti verkon painokivi. Reikä on kairattu molemmilta puolilta ja se on tiimalasin muotoinen (löytöpvm. 10.5.2020). Löytäjän mukaan esine oli pienen kallion juurella olevassa kivikossa (pintalöytö). Alueelta ei tuolloin tehty muita havaintoja mahdollisista muinaisjäännöksista tai esineistä. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.
Löytöilmoituksesta on viranomaiskäyttöön paperiverifikaatti.

Pökösenmäki 2 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pökkösenmäeltä löytyi vuonna 2016 metallinetsinnässä rautainen nuolenkärki. Löytöpaikka sijaitsee Uuhimäessä Pökösenmäen lounaisrinteellä, runsaan 300 metrin päässä Kallaveden rannasta, lähellä Suomen sodan (1808 - 09) aikaisia tykkiasemia (muinaisjäännöstunnus 1000007074, kohdenimi Pökösenmäki). Nuolenkärki löytyi kallionpinnalta noin 10 cm paksun sammalkerroksen alta

Pulkonkoski Heikkilä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä lokakuussa 2020 kengänsolki noin 1700-luvulta.

Kangaslampi SE (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on luoteeseen kurottuvan muinaisen niemen kärki. Kohdalla on muinainen (Ancylus ?) järvi kaventunut n. 50-30 m leveäksi itään kääntyväksi kapeaksi vuonoksi. Maaperä tämän muinaisniemen alueella on lajittunut hiekka. Hiekkamaa ulottuu puolen kilometriä etelään ja itään. Löytökohta on jyrkähkön pari metriä korkean muinaisen rantatörmän laella, mäntyvaltaisessa sekametsässä. Maaperä on täysin kivetön. Paikalle kaivetuista koekuopista on löytynyt yksi kvartsi-iskos.
Vuoden 2021 inventoinnissa kohteesta ei saatu uutta tietoa.

Tiensivu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tiensivun tilan navetasta noin 40 metriä länteen, pellon reunasta, on löytynyt kaksoistaltta ja tuuran kappale (KM 23457).
Vuoden 2021 inventoinnissa kohteesta ei saatu lisätietoja. Paikalla voisi topografian ja maaperän puolesta sijaita kivikautinen asuinpaikka.

Rajapuro (1000049458) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen KM 24202 löytöpaikka. Esine löytynyt vuonna 1986 peltotöissä pellon pinnasta. Samaiselta pellolta on ilmeisesti löytynyt 1970-luvulla toinenkin kivikirves, joka sittemmin on kadonnut.
Vuoden 2021 inventoinnissa kohteesta ei saatu lisätietoja.

Kiekkalanniemi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä uuden ajan vyölevy.

Korhola (1000050552) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Maaninkajärven rantatöyräältä löytyi metallinetsinnässä syksyllä 2020 ristiriipuksen katkelma.

Luhastensalo (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä ortodoksinen pyhiinvaelluspullo ja lampukka. Esineet olivat löydettäessä melko lähellä maanpintaa, lampukka oli ainoastaan pintaturpeen peitossa ja pullo hieman syvemmällä.

Autiopelto (1000050649) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä toukokuussa 2019 kupariseossormuksen katkelma sekä 1700-luvun rahoja (rahoja ei otettu kokoelmiin).
Lisätietoja viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 10613.

Kanamäki 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen löytö/asuinpaikka.

Kanamäki 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen löytö/asuinpaikka.

Puronvarsisuo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; 1940- luvun lopulla on Lapinlahden Varpaisjärven Kärsämäestä, Puronvarsipellosta, noin 500 metriä Syvärin rannasta, löydetty kolme kiviesinettä (nelisivuinen kourutaltta, kiviesine ja kiviveitsi/liippa). Puron alue on ollut todennäköisesti muinaista Likolammen ja Syvärin välistä salmea.

Tynnyriniemi (1000051204) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Lapinlahden Varpaisjärven Karsanlahden kylästä lattea reikäkivi harmaata liuskekiveä. Reikäkivi on löydetty heinäkuussa 1973 noin 2 metrin syvyydestä asuinrakennuksen pohjoispäässä olevaa kellarikuoppaa kaivettaessa.

Kuikkala Rantaharju (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen irtolöytö, pyreähkö reikiäkivi, jonka toinen lape on tasainen ja toinen kupera. Löydetty Urimolahden Kuikkalasta suonlaidanpellolta noin 250 päässä asuinrakennuksesta hiekkaisesta peltomaasta kevättöissä 1983.

Paloniemi (1000051206) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen irtolöytö, Kiukaisten kirves mustaa liuskekiveä, kauttaaltaan kevyesti hiottu. Löydetty Paloniemi n:o 2 pellosta peltotöiden yhteydessä.

Ketunpesä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi kiilleliusketta, lattea,epämuotoinen, toinen lape tasainen, toinen kupera. Pinnassa peltotyökalun naarmuja. Reikä yhdeltä puolelta kairattu. 119 x 98 x 28 mm, reiän halkaisija 30/20 mm.
Löydety Varpaisjärven ja Nilsiän rajalla kulkevan Reittiöjoen jyrkästä mutkasta noin 200 metriä koilliseen hiekkaisesta pellosta kesämökin pohjoispuolelta.

Jonsa Kuusela (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Keihäänkärki rautaa. Löydetty puutarhamaasta 26.9.1948 noin 30 cm syvyydestä kyntötöissä. Keihäänkärjessä on putkivarsi, lehti on suhteellisen pieni ja lievästi harjava.
Esine on Kuopion kulttuurihistoriallisen museon kokoelmissa, nro 4557.

Pennala (1000051229) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä kuu-ukkoaiheinen hela, kääntöveitsen kahva ja laiva-aiheinen koristelevy.

Kalliolahti (1000051248) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä toukokuussa 2021 metsittyneestä pellosta löytyi neulakota 15 cm syvyydestä.

Kivikautinen; Vehmersalmen Kaikonjärven pohjoispäästä on suota ojitettaessa vuonna 1965 löytynyt kivikirves, joka on voimakkaasti kohti kantaa suippeneva. Kirveen poikkileikkaus on segmentti, kyljissä iskunjälkiä, teräpuoli hiottu, kantapuoli tikattu.
Paikka on Kaikonjärvestä laskevan Kaikonjoen itäpuolella, läheltää entistä latoa, joka näkyy vuoden 1971 peruskartalla. Maaperä on hiesua.

Reinikkalansaari Kivelä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä huhtikuussa 2020 löytyi pellosta Iivana IV:n tipparaha.

Hämeniemi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä toukokuussa 2021 pellosta löytyi silmäkirves.

Autiometsä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä atraimen piikki.

Tavinniemi 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä marraskuussa 2018 pellosta löytyi Sarvas-sormuksen katkelma ja muuta historiallista esineistöä.

Tavinniemi 4 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä marraskuussa 2018 pellosta löytyi neulakota ja muuta historiallista esineistöä.

Viitaniemi (1000053929) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä kesäkuussa 2021 rantametsästä löytyi kaarevaselkäinen terä, mahdollisesti veitsi.

Oksala (1000053972) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pellolta on löytynyt reiitetty kupariseoslevy, joka on todennäköisimmin padan tai kattilan paikkalevy.

Valkeinen (1000054258) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Vedestä on löytynyt musketin nallilukkomekanismi.

Syrjän Pumppulampi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 19623) löytöpaikka sijaitsee Syrjän rautatieseisakkeelta noin 500 m etelään, Pumppulammesta noin 200 m itään ja pienestä purosta noin 50 m pohjoiseen. Löytöpaikka on kivikkoista kangasmaata

Tölvänniemi 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt vaatehakasen puolikas.

Naarvanlahti Jussila (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä elokuussa 2022 pellosta löytyi Sarvas-sormus.

Penkere (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä kesällä 2022 pellosta löytyi vaatehakanen.

Keihäsniemi (1000055355) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Peltotöissä vuoden 1970 vaiheilla löytynyt historiallinen keihäänkärki.

Pöljänjärvi Vilhola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pöljän kotiseutumuseossa hionkivi, joka saatu Vilholan talosta, löytynyt vuonna 1938. Tarkka löytöpaikka ei tiedossa. Vuoden 1975 inventoinnissa kierrelty ympäristön peltoja eikäö havaittu mitään mainittavaa. Peltoja ei tarkastettu vuoden 2023 inventoinnissa.

Ollikkala Kotipelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pöljän kotiseutumuseon kokoelmissa nro 372 poikkitaltta, löydetty 1930 ojan reunalta maan pinnalta. Kotipelto siojaitsee n. 200 m Ollikkalan aittarakennuksesta etelään. Tasainen pelto. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Inventoinnissa 1975 tarkasteltu kyseistä tasaista peltoaluetta (joka heinällä) mutta ei havaittu mitään mainittavaa. Vuoden 2023 inventoinnissa pelto oraalla.

Petäjäniemi (1000055808) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pöljänjärven pohjoisosan länsirannalla Särkiniemen talon pohjoispuolella on Petäjäniemi. Laakea rannan suuntainen peltoharjanne, joka kohoaa 95 m tasalle. Paikalla käytäessä hienoainesmoreeninen pelto oli avoin mutta juuri kylvetty, rutikuiva ja pölyävä. Pellon pintaa tarkasteltiin sen poikki varoen ja suoraan kävelleen. Pinnasta ei erottanut mitään.
Alueelt aon löydetty vuonna 1989 tasataltta (KM 25020) kivien keruun yhteydessä.

Pelonniemi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt talonpoikainen vyönhela. Lisäksi kokoelmiin pyytämättömiä historialliseen asutukseen liittyviä löytöjä, kuten 1600- ja 1700-luvun rahoja (vanhin Kristiinan 1/4 äyri, 1634). Ks. myös alakohteet.

Räsälä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt metallipiipun katkelmia.

Räpsy (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalta on löytynyt kampakeraamisen astian pala. Paikalla tehdyssä tarkastuksessa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Alue on osin vanhaa peltoa ja paljolti ihmistoiminnan muokkaamaa, joten merkit kivikautisesta asuinpaikasta ovat voineet hävitä. Maaperä alueella on hiekkaa.

Anttila (1000092326) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt talonpoikainen vyön- tai hihnanhela.

Suuri-Mustola (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä kesällä 2023 pellosta löytyi koristeltu kupariseosesine.

Juhukkala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on syksyllä 2025 löytynyt metallinetsinnässä historialliseen asutukseen liittyviä rahoja ja pienesineitä. Vanhin ajoitettu löytö Tukholmassa lyöty Erik XIV:n puolen äyrin raha vuodelta 1565.

Tihvonniemi 1 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on lokakuussa 2025 löytynyt metallinetsinnässä poikkiteräinen nuolenkärki ja iso kappale leikattua kuparipeltiä. Esineet olivat noin 40 cm päässä toisistaan. Tällainen aineisto on varsinkin Pohjois-Suomessa ja Pohjois-Karjalassa ominaista myöhäisrautakautisille ja keskiaikaisille, usein vesistön lähellä sijaitseville erä- tai saamelaiskulttuuriin liittyville kohteille. Löytösyvyys 20 cm. Ilppari ILM38882.
Vaatii tarkempaa selvitystä.

Tihvonniemi 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsijä on havainnut maassa runsaasti rautakuonaa usean neliömetrin alalla. Todennäköinen järvimalmin pelkistyspaikka. Ilppari ILM38882.
Vaatii tarkempaa selvitystä.

Putaanvirta (1000095390) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt 20 cm:n syvyydestä piikkimäinen (oramainen) nuolenkärki. ILM38883.

Koirasaari (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on rakennustöissä löytynyt Petersenin C-tyypin kirves. Kohteessa ei vuoden 1977 inventoinnissa löydetty kiinteän muinaisjäännöksen jälkiä.

Orinnoro (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde on luonnon kanjoni, joka sijaitsee Orkomäellä, Mustinmäen kaupalta n. 2,5 km koilliseen. Paikalle on opastus. Kanjonin pohjalla olevan Orinnoron lähteen mainitaan olleen muinoin noituudenharjoitus- ja viime aikoihin asti kyläläisten juhannuksenviettopaikka. Kohteeseen liittyy myös muita paikallisten kertomia tarinoita.

Tupsulahti (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Kulhonlammesta noin 0,6 km koilliseen ja Keitele - Iisalmi -maantiestä noin 0,5 km etelään. Röykkiö on kalliorinteessä ja se on hiidenkiuasta muistuttava. Se on kooltaan noin 7x6 m ja korkeudeltaan noin 1.5 m.
Jussila, Sepänmaa ja Tiainen 2016:
Maaperä paikalla on kivikkoista moreenia. Röykkiönä mainittu kivikkoinen mäenkumpare on kooltaan muinaisjäännösrekisterin tietoja suurempi, sen halkaisija on noin 12 x 14 m ja korkeus yli kaksi metriä. ”Röykkiö” näkyy peruskartalla pienenä kumpareena. Pintaosistaan kumpare koostuu osin kivistä jotka ovat kooltaan 20-40 x 20-40 cm, mutta osa kivistä on kooltaan yli 1 x 1,4 m. Kumpare on sammal-peitteinen. Kyse on luontaisesta kumpareesta, jään alle syntynyt kivikasauma.

Urimo (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Juurusveteen pohjoisosasta pistävän kapean niemen eteläosassa, Husonlahden ja Laajalahden väliin jäävällä Karsikkomäellä, Urimon talosta 1,7 km etelälounaaseen. Kiviröykkiö on tehty kalliopohjalle, mutta se ei ole aivan mäen korkeimmalla laella. Röykkiöltä avautuu kaunis näköala länsipuolella olevalle lahdelle.
Röykkiön koko on 4,5 (pohjois-eteläsuunnassa) x 4 m ja siinä on kiviä yhden kivikerroksen paksuudelta (20-40 cm). Röykkiö on tehty luontaisen kivipaaden viereen / kulmaan. Röykkiökivet ovat kauniisti sammaloituneita.
Inventointi 2014: Kallion lakialue tarkastettiin laajalti ja pyrittiin havaitsemaan alueelta Pohjakallion kuvauksen mukainen röykkiö. Röykkiötä ei alueelta löydetty. Kuvausta lähinnä vastaavassa maastonkohdassa on sammalpeitteistä, ympäristöstään ehkä hieman selvemmin erottuvaa matalaa kivikkoa. Röykkiöksi – tai sen raunioksi – sitä ei voisi katsoa. Samankaltaista selkeästi luontaista kivikkoa alueella ja seudulla on siellä täällä monin paikoin, myös tällä samalla mäellä. Kyseessä on luontainen maaston kivikkoisuus joka paikoin – kuten tällä kohden – nousee hieman selkeämmin esille ja kuten aiemmin todettu, samanlaista kivikkoisen maa-perän paikoin tiheämpää tai muutoin enemmän ”keskittyneen näköistä” kivikkoa on alueella yleisesti – jossa halutessaan voi nähdä erilaisia rakenteita.

Palvaniemi (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sonkari-järven rannalla, Joensuun talon maan länsinurkassa, Palvaniemen kärjessä, tilanrajan kohdalla olevasta siirtolohkareesta 20 m itään, kesämökistä 50 m etelään. Kivikkoisella paikalla on soikea, pohjois-eteläsuuntainen kiviröykkiö, jonka halkaisija on 3-4 m ja korkeus 0,3 m. Kivien välissä erottuu hiilen palasia. Röykkiön edustalla on ollut lastauslaani. Röykkiön pohjoispuolella olevan pienen lahden pohjukassa erottuu kahden tai kolmen liistekatiskan jäänteet.
Vuoden 2016 inventoinnissa kohde todettiin luonnonmuodostumaksi.

Onnela (420090001) (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Luontaisia poimuja kalliossa.

Ilveksensuo (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Janne Toikkasen ja Pentti Kokkosen syksyllä 1997 ilmoittama kohde sijaitsee Kuopio -Varkaus maantieltä Vehmasmäessä erkanevan Suonenjoen keskustaan johtavan maantien länsipuolella, Ilvesjärven pohjoisrannasta noin 800 m pohjoiseen ja Kuopion ja Suonenjoen kuntarajan muodostamasta kulmauksesta noin 300 m etelälounaaseen. Kahdella kalliopaljastumalla on erilaisia luonnonmuovaamia kuvioita: kalakuvioita, pitkulaisia kuvioita, viivakuvioita jne. Kuviot tulivat esille metsänäestystyössä sammalen ja turpeen irrottua kalliokohtien päältä.

Kiukaanniemi (420000013) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Inventointi 1998: Kiviröykkiö sijaitsee Kallaveden Sotkanselän Vehkalahdella, Kiukaanniemessä, kesämökin edessä korkealla rantakalliolla. Kiviröykkiö on halkaisijaltaan n. 10 m, suurin osa kivistä on isoja lohkareita, mutta rannan puolella on myös runsaahkosti 20-30 cm läpimitaltaan olevia kiviä. Kohdetta lienee pidettävä mahdollisena lapinrauniona. Nimen liittymisestä kiviröykkiöön ei ole tietoa.
Inventointi 2022: Kivikko todettiin luontaiseksi.

Pitkäkoski (1000084258) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahaudan pohja Palosenjoen Pitkäkosken eteläpuolella. Kohde on tunnistettu ja rajattu Maanmittauslaitoksen 5-p-laserkeilausaineistosta (Tuotantoalue: Tervo 2022) tehtyjen arkeologisten havaintojen (Räikkönen 2025, etätarkastus) perusteella.
Inventoinnissa 2025 alueella havaittiin pyöreähkö, halkaisijaltaan 19 m ja maastosta 0,5–1,5 m korkeammalla oleva kalliokumpare.

Karvonkangas S (Maarakenteet)
Historiallinen; Karvonkankaan etelälaidalla, hiekkakuopan ja tien välisellä metsäalueella sijaitsee kaksi suppilomaista, suhteellisen syvää, halkaisijaltaan 3-metristä kuoppaa. Ne eivät vaikuta vanhoilta, mutta saattavat siltikin olla esim. pyyntikuoppia.

Majoisenpuro (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Suuri Majoinen - järven laskuojan varressa, noin 300 m rannasta pohjoiseen, ojan varteen pistävän harjanteen päässä, on tasattu alue (halkaisijaltaan noin 5 m). Sen vierestä, harjanteen juurelta, alkaa kaksi suurehkoista kivistä tehtyä, noin 6 m pitkää kiviriviä kohti ojan uomaa ulottuen ojan perkauksen synnyttämään maakasaan asti. Kivirivien etäisyys toisistaan on 2 m. Paikalle tehdyistä lapionpistoista ei ole löytynyt mitään ihmisen toimintaan viittaavaa.

Levälahti (1000013152) (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee aivan Nilsiän ja Juankosken rajalla, Ylä-Pieksän järven Levälahden etelärannalla, rajalla olevasta kesämökistä noin 20 metriä luoteeseen ja noin 25 metriä järven rannasta. Kuoppa on halkaisijaltaan noin kaksi metriä ja se on muodoltaan pyöreä. Kuoppaan tehdyssä koepistossa oli jokseenkin puhdasta hiekkaa. Samalla rannalla on kuitenkin pari selvästi resenttiä kuoppaa, jollainen tämäkin saattaa olla.

Kangaslampi W (Maarakenteet)
Ei määritelty; Kohde sijaitsee Nerkoon koillisosassa, Vt 5 pohjoispuolella kapealla terassilla kahden korkean muinaisrantatörmän välissä. Paikalla on matala nelisivuinen painanne, kooltaan noin 5 x 4 m. Painanteen toinen pää on koverrettu tasanteen takaa nousevaan törmään. Painanteessa on vahva noin 7-10 cm paksu podsolin huuhtoutumiskerros. Vaikka painanne muistuttaa asumuspainannetta, painanteeseen ja sen ympärille tehdyistä koekuopista ei vuoden 2009 tai 2023 inventoinnissa saatu viitteitä esihistoriasta.

Mäntylahti (2002) (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Lapinlahden Mäntylahdesta, pienestä lammesta
Kopukka (lautta), jonka pituus on noin kolme metriä ja leveys noin 1.2 metriä. Lautta on valmistettu kirveellä veistetyistä tukeista, jotka on liitetty yhteen puutapituksella.

Kivilahti (2004) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Ruskeavesi, Kivilahden suu, pohjoisviitan kohdalla
Hylky, jonka runko on katkennut ja keulaosa on ehkä valunut rinnettä pitkin syvemmälle. Hylyn peräosan pituus on reilu 10 m ja leveys noin 4-5 m. Mäntypuinen alus on rakennettu kaksoiskaarille, rakenteeltaan se on tasasaumainen.

Ranta-Toivola 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kuopion Ranta-Toivolan rannan tuntumassa noin viiden metrin päässä rannasta.
Mäntypuisen hylyn pituus on noin 15 metriä. Hylky on pahoin hajonnut sekä keulasta että perästä, minkä lisäksi se on vajonnut lähes kokonaan mutaan. Alus on ollut kannellinen ja rakenteeltaan tasasaumainen.

Ranta-Toivola 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kuopion Ranta-Toivolan rannassa
Hylyn pituus on noin 20 metriä. Hylky on säilynyt ehjänä lukuunottamatta keulakantta, joka on romahtanut ankkurin painosta. Aluksessa on käytetty mahdollisesti purjetta, rakenteeltaan hylky on tasasaumainen. Puumateriaali on mäntyä.

Aliina (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kuopion Puutosmäen Pitkälahti
Limisaumaisen aluksen hylky, jonka ylärakenteet on purettu ja jäljellä on vain pohjaosa. Matalan veden aikana hylyn toinen pää on pinnalla. Hylyn pituus on noin yhdeksän metriä ja leveys neljä metriä.

Pitkälahti (2013) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kuopion Puutosmäen Pitkälahti
Kirkkoveneen hylky

Napero (Alusten hylyt)
Historiallinen; Vuorisalon Kortelahdessa maalla
Leo Uotila 1995: Vuorisalon Kortelahdessa on höyrypursi Naperon hylky maalla lahoamassa. Napero oli soutuveneestä tehty höyrypursi, ja se oli yksityiskäytössä 1950-luvulle saakka. Naperon lokikirja on Kuopion museon hallussa, hylystä on riisuttu kone ja kattila, eikä jäljellä ole muuta kuin lahonneita puunosia.

Aittosaari (2016) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Jännevirta, Aittosaaren pohjoispuoli
Noin 10 metriä pitkä, rikkinäinen hylky, joka on lähellä rantaa. Aluksen rakentamisessa on käytetty rautanauloja.

Pieni Vihtalahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Tuusniemen Juojärvi, Pieni Vihtalahti
Tasasaumaisen mäntyrakenteisen laivan hylky, jonka pituus on noin 15 metriä ja leveys noin 4 metriä. Aluksen ylärakenteet on purettu. Alus on mahdollisesti ollut siipiratasalus, koska akselin läpivientiä ei näkynyt, koneen tukiparrut ovat vielä paikallaan. Kone ja kattila viety, puoli(?)kansi keulassa, alla tiiliä (savi).

Myhkyri (2412) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kuopionlahden edustalla n. 100 m Myhkyri-nimisen saaren pohjoispuolella.
Noin 30 metriä pitkä ja 7 metriä leveä puuhylky, jonka korkeus pohjan tasosta on noin 2 metriä. Kyseessä on proomu, joka on säilyttänyt muotonsa.

Öljysatama 1 (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee n. 50 m Kuopion öljysatamaan vievän väylän pohjoispuolella öljysataman lahden suulla. Hylky sijaitsee n. 9,5 m syvyydessä lounaaseen viettävän rinteen alaosassa.
Pienehkö, viistokaikukuvan perusteella muodossaan säilynyt hylky, joka on n. 9 m pitkä, 3 m leveä ja nousee 0,5 m pohjan tasosta.
Vuoden 2022 viistokaikukuvan perusteella kyseessä on puuhylky, joka on suurimmaksi osaksi hautautunut sedimenttiin.

Hanhisalo (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Hylky sijaitsee n. 80 m länteen Hanhisalon rannasta, Hanhisalon ja Jatas-nimisen saaren välissä. Hylky on pohjassa lähes rannan suuntaisesti ja sijaitsee länteen viettävässä rinteessä.
Noin 19 m pitkä ja 4 m leveä aluksen hylky, jonka kyljet nousevat noin 1,5 m pohjan tasosta. Monikeilainluotauskuvassa hylky muistuttaa proomua.

Öljysatama 2 (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Kohde sijaitsee Kuopion öljysataman lahden edustalla, n. 170 m Haapaniemen kärjestä eteläkaakkoon.
Pienen aluksen tai veneen hylky, jonka pituus on n. 7 m, leveys 2 m ja korkeus pohjasta n. 1 m.

Oravikoski Pitkälahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Oravikosken Arkkuselän Pitkälahden pohjukassa, kalliorinteessä noin 10 m syvyydessä.
Noin 30 m pitkä lotjan hylky (ns. "pintahylky"), jossa on rautakaaret ja puuverhoilu. Lotjassa on kansi. Hylky on kyljellään, toinen kylki on pinnalla matalan veden aikaan.

Pajulahti (2614) (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Hylky sijaitsee Pöllänveden pohjoisosassa Pajulahti-nimisessä kapeassa lahdessa noin 180 metrin etäisyydellä lahden pohjoisrannasta.
Noin 20 metriä pitkä ja viisi metriä leveä kohde, joka MKL:n monikeilakuvassa näyttää selvästi tasaperäiseltä hylyltä. Maksimikorkeus pohjan tasosta on noin yksi metri.

Pieni Kurkilahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Konnevedessä, Pienen Kurkiniemen lahdessa (pohjoinen puoli), Lisämaa-nimisen tilan lähistöllä rantavedessä.
Noin 10m pitkän ja noin 4m leveän puisen aluksen hylky, jonka keula on rantaa kohti.
Tarinan mukaan kyseessä on 1800-luvulla rakennettu ja 1900-luvun alussa uponnut halkoproomu. Uppoamisen syy lienee ollut huono kunto. Paikalliset asukkaan olivat purkaneet vedenapäällisiä osia polttopuiksi. 1960-luvulla hylystä näkyi pinnalle vielä keulapuu. Alus on todennäköisesti yhä paikoillaan, mutta jäät ovat rikkoneet kannen ylärakenteita, pohja ehjä ja osittain hautautunut mutaan.

Pirilänsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Juha Kauhasen vuonna 1996 ilmoittama kaskiröykkiöalue sijaitsee Kaavin keskustasta Sivakkavaaraan johtavan paikallistien eteläpuolella, tiestä noin 1,2 km etelään. Röykkiöitä on parisenkymmentä ja ne sijaitsevat länteen viettävällä kuusikkorinteellä metsäautotien varrella. Kolme röykkiötä on lisäksi pohjoisempana kaakkoon viettävällä rinteellä. Röykköt ovat noin 1,5 mhalkaisijaltaan. Koordinaattitieto on suuntaa-antava.

Täyssinä rauhan rajakivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Iso siirtolohkare heti tien Kaavin keskustaan menevän tien pohjoispuolella. Kiven
eteläsyrjällä, seinämän länsiosan yläosassa kaiverrettu kolme kruunua, vuosiluku
1595 ja vastaava venäläinen symboli. Kivessä muistolaatta kaiverrusten vieressä.
Kivi viitoitettu nähtävyytenä.

Iso-Jaakko eteläinen lahti (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Löytöpaikka on eteläisellä Konnevedellä Iso-Jaakko -nimisen saaren etelärannan lahdessa hiekkapohjalla noin 10 metrin päässä rantaviivasta noin 70 metrin syvyydessä.
Veneen hylyn osa, jonka pituus on noin neljä metriä. Veneen osat on nostettu pois vedestä 1990-luvun alussa. Veneen rakenteet on liitetty toisiinsa rautanauloin. Kaaret ovat jotakin kovaa ja tiivistä puulajia toisin kuin muut osat, jotka alkoivat noston jälkeen heti hapertua kuivalla maalla. Ilmoittajan mukaan "pohjamalli ei ole tämänpäivän savolaista venetyyppiä". Löydön ilmoittaja kertoo, että perimätiedon mukaan lahti on vanhastaan ollut ihanteellinen muikunpyyntipaikka.

Hirvijärvi (1000021368) (Asuinpaikat)
Moderni; Hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hiilimiilukangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Älänteen ja Syvärin välisen Tiilikkajoen itäpuolella, Hiilimiilukangas-nimisellä, soiden ympäröimällä kankaalla. Alueelta on havaittu 11 miilua , joiden halkaisija on noin 10 metriä. Miilujen läheltä on havaittu myös kuoppa ja kohouma, mahdollinen liesirakenne.

Jännevirran pioneerisilta (Kulkuväylät)
Moderni; Kohde sijaitsee Jännevirran rannalla.
Jännevirran sillan korjaustöiden aikana 1980-luvulla käytettiin korvaavana kulkuväylänä ponttonisiltaa sillan eteläpuolella. Ponttonisillan päät virran molemmilla rannoilla paikannettiin inventoinnissa. Kohde todennäköisesti tuhoutuu uuden sillan rakennustöissä. Kohde ei ole suojeltava ja se tulee todennäköisesti tuhoutumaan Jännevirran uuden sillan ja/tai syväväylän rakennustöissä vuonna 2016.

Keinänlahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuopion länsipuoleisen Niuvanniemen pohjoispuolella Keinänlahden venesataman laitureista noin 130 m länteen. Kyseessä on noin 7 m pitkän ja noin 2 m leveän aluksen hylky, joka on havaittu Liikenneviraston tilaamissa merenmittauksissa vuonna 2010. Monikeilanmateriaalin perusteella kyseessä saattaa olla proomu.
Hylky on iso moottorivene, joka lepää tasaisesti pohjalla kölillään. Veneessä on keulassa kansilevy. 2-sylinterinen polttomoottori on paikallaan mutta moottoritilan kansi puuttuu. Moottoritilan ja matkustamon välissä on väliseinä, jossa yksi kytkin ja vipu. Veneessä on isohko rautainen ohjauspyörä. Takaosassa on myöskin kansi, jonka alla lienee peräsimen vaijerit ja mekanismi. Kansirakenteissa on neljä vetourahelaa, keulakannella ilmeisesti pari helaa kaideköysille?
Hylky on ehjä muutoin mutta keulakannessa sekä pohjassa on reikä. Moottoritilassa on havaittavissa ainakin kaksi isoa kiveä moottoritilassa, mahdollisesti upotettu tarkoituksella. Hylyn pituus on noin 6m-7m ja se sijaitsee noin 6.5-7 metrin syvyydessä.

Oravilahti (1000029102) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuopion pohjoispuolella Hirvilahden Pohjoiskylässä Kiviniemen rannasta noin 75 m koilliseen. Kyseessä on noin 20 m pitkän ja noin 5 m leveän aluksen hylky, joka on havaittu Liikenneviraston tilaamissa merenmittauksissa vuonna 2011. Monikeilainmateriaalissa hylky vaikuttaa olevan kyljellään tai vaihtoehtoisesti osin hajonnut. Hylkyä ei ole tarkastettu sukeltamalla.

Pieni-Telkko (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuopiossa Pieni-Telkko -saaren pohjoisrannalta noin 40 m kohti Iso-Telkkoa.
Kyseessä on puurunkoisen 20,5 metriä pitkän ja 5,5 metriä leveän aluksen hylky, joka on havaittu Liikenneviraston tilaamissa merenmittauksissa vuonna 2010. Kuopiolaiset sukeltajat ovat sukeltaneet hylyllä ainakin 2011 ja 2018. Hylky on halkoproomu, joita on käytetty höyrylaivojen "eväskonttina" eli halkovarastona. Hylyn sisällä on halkokärryt. Ajoitus on todennäköisesti 1900-luvun alkupuolisko.

Kolikkosaari (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Leppävirralla, Kallaveden Sotkanselällä, Kolikkosaaresta noin 330 m lounaaseen. Kyseessä on noin 32 m pitkän ja noin 7 m leveän aluksen hylky, joka on havaittu Liikenneviraston tilaamissa merenmittauksissa vuonna 2011. Hylkyä ei ole tarkastettu sukeltamalla.

Pentinoja (Maarakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Vesannon keskustasta 6,9 km kaakkoon kuivatun Pentinjärven ja Pentinlahden välissä. Pentinjärven kuivatukseen liittyvä anomus tehtiin 1896,4 todennäköisesti kuivatus alkoi pian sen jälkeen. Järven vesijättömaiden kuivatusta varten kaivettiin vuonna 1964 leveämpi kanava, kaivutyön ruoppauskasat ovat edelleen jäljellä.

Peltoniemi (1000030618) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kirkonkylän kaakkoispuolella, Koivulahden talon pohjoispuolella mäen tasaisella laella sijaitsee useita viljelyröykkiöitä.
Vuoden 1950 ilmakuvassa lakialue on lähes kokonaan peltona, mutta vuoden 1959 ilmakuvassa alue on jo osin puustottunut.

Matkusniemi Niittylahti (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Vuoden 2018 loppukesän matalan veden aikaan tehty hylkyhavainto Lehtoniemen Matkusniemen Niittylahdessa. Keskellä lahtea, luoteis-kaakko- suunnassa makaa puurakenteisen aluksen hylky, mahdollisesti lotja. Paikalla on mutapohja, johon tunnustelukeppi uppoaa kevyesti ainakin puolen metrin syvyyteen. Pintahavaintojen perusteella rakenteita on mahdollisesti noin 22 metrin pituudelta ja 7 metrin leveydeltä. Erään tiedon mukaan alus upotettiin 1950-luvulla ja aluksen (omistajana ollut Saastamoinen-yhtymä) veden päälliset osat purettiin uuden omistajan toimesta 1950-luvulla polttopuuksi. Kohde ei ole muinaismuistolain rauhoittama koska sen uppoamisesta ei ole kulunut sataa vuotta. Kohteella voi kuitenkin olla paikkalista merkitystä.

Pöljä torppa 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla merkinnällä F61 nimetön torppa. 1970- luvun peruskartoilla alue peltoa ja metsää, nykyisin peltoa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Aumasaari (Taide)
Moderni; Useamman havainnoitsijan ilmoitus mahdollisesta kalliomaalauksesta. Kuvien perusteella moderni.

Ollinmäki 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Alue oli pääasiassa muutaman vuoden takaista avohakkuualuetta, joka kasvoi inventointiajankohtana korkeaa horsmaa, pajun taimia ja muuta aluskasvillisuutta. Vuoden 1897–98 kartalla alueelle on merkitty talo ja ympäröivät pellot. Inventoinnissa havaittiin uudehkon (alle 100 v. sitten) puretun talon perustukset, muutama vanhalla pellolla sijainnut raivausröykkiö sekä muutaman kymmenen metrin pituinen kiviaidan pätkä.
Vanhojen karttojen perusteella alue on ollut asuttu ja viljelty 1890 luvulla, vuoden 1973 peruskartalla (3332 07) alue on autio.

Valkeinen 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuopion Kylmämäen Valkeinen lammen pohjoisrannassa veden alla. Lähellä Savon-radan rantapenkkaa. Kyseessä on veteen joutunut resiina. Resiinan kansi on 4.6 metrin syvyydessä. Resiina on pohjassa oikein päin pyörillään, hieman mutaan uponneena. Resiinan pyörät ja lava ovat ehjät. Kannen päällä lepää irtonainen metallitanko. Kannessa ei ole läpivientiä pumppausvarsille tai hammaspyörälle.

Itkonniemi (Puurakenteet)
Historiallinen; Itkonniemen kärjessä järven pohjassa noin 2,1 metrin syvyydessä sijaitsee määrittelemättömiä puusta ja betonista rakennettuja objekteja. Kaksi näistä on toisissaan kiinni pitkällä hirrellä. Toiset ovat yksittäisiä yksiköitä pohjassa. Objektit sijaitsevat noin 10 x 20 metrin alueella ja ovat kooltaan noin 1 x 5 metriä. Ne eroavat toisistaan muodoltaan. Yhdessä yksikössä on kolme kulmikkaaksi veistettyä hirttä päällekkäin betonihahlon välissä. Betoni ja hirsi on pultattu toisiinsa rautatangoilla.
Yhdessä yksikössä on vain yksi hirsi.
Tutkimuksen yhteydessä ei saatu selville niiden käyttötarkoitusta. Ne liittyvät mahdollisesti jonkinlaiseen rakentamiseen.

Itkonniemi 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Rannansuuntaisesti noin itä-kaakko -suuntainen lankuista rakennettu seinämä järven pohjassa noin 4,5 - 5,3 metrin syvyydessä. Itäpäässä aita tekee 90 asteen kulman ja jatkuu kohti rantaa. Rakenteen pitkä seinämä on 94 metriä ja lyhyt 35 metriä pitkä. Seinämä on korkeimmillaan noin neljä metriä korkea. Lankkurakennetta on tuettu alaosastaan toisiinsa poikittaisilla hirsillä. Aidan ympäristössä on myös pohjasta pystyssä olevia pyöreitä hirsiä, jotka todennäköisesti liittyvät rakenteeseen. Aidassa on reikiä ja lankut ovat eri pituisia.
Rakenteen koordinaatit:
Rakennetta on käytetty aitaamaan tukkinippuja rantaan.

Itkonniemi 3 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kaksi soutuveneen hylkyä pohjassa lähellä toisiaan 6,6 - 6,7 metrin syvyydessä. Hylyt ovat noin viisi metriä pitkiä puisia soutuveneitä. Toisen koordinaatiti 6973982/536689. Toinen veneistä tarkastettiin ROV-robotilla. Vene on ollut valkoiseksi maalattu ainakin yläosastaan.
Keulassa on rautainen lenkki köydelle. Vene on limisaumainen ja se on niitattu kupariniitein. Hylyn sisällä on suuria kiviä, joten se vaikuttaa olevan tahallaan upotettu.

Karjala (2018) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Höyryhinaaja Karjalan hylky, joka lepää noin 30 astetta oikealle kyljelleen kallistuneena noin 3,5 - 5 metrin syvyydessä. Alus upposi höyrykattilan räjähdettyä, minkä johdosta esim. keulaosa on revennyt konehuoneen perälaipioon saakka.
Hylky sijaitsee käytöstä poistuneen laiturin vieressä lähellä rantaa. Hylyn pituus on 14 metriä ja leveys 5,4 metriä.

Poltinsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Tiheässä kuusikossa on halkaisijaltaan noin 20 m alueella möykkyistä maapohjaa (hiekkaa), jossa on hahmotettavissa pyöreän, halkaisijaltaan noin 10 – 15 m kumpumaisen hiilimiilun jäännökset. Kohdalle tehdyissä koekuopissa oli vahva, n. 20 - 30 cm paksuinen hiilen ja noen sekainen kerros. Paikalla on siis hiilimiilun jäännökset, jotka ovat pahoin tuhoutuneet joko miilua purettaessa tai myöhemmän kotitarvehiekanoton seurauksena.
Miilujen pohjat näkyvät myös laserkeilausaineistossa. Lisäksi miilujen pohjat näkyvät vuoden 1948 ilmakuvassa (Maanmittauslaitoksen historialliset ilmakuvat).

Vornan lähde (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Vornan korvessa sijaitsee laaja lähde. Siihen liittyy epämääräistä perimätietoa lähteen pyhyydestä. Kerrotaan myös, että Urho Kekkonen on kastettu Vornan lähteen vedellä. Lähteen ympäristö on luonnontilaista, mahdollisesti lähteen reunoja on hieman muokattu jossain vaiheessa. Lähteen ympärillä ei ollut havaittavissa rakenteita.
Lähde tarkastettiin vuoden 2023 inventoinnissa. Paikannimiarkistossa paikkaan liittyy tieto viinankeittopaikasta sekä metsäkaartilaisten piilopaikasta.

Itkonniemi 4 (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Itkonniemen eteläpuolen vesialueella, noin 280 metriä aallonmurtajasta etelään, erottuu sedimentistä mahdollisesti pienen veneen hylky. Tasaperäisen veneen hylyn pituus on 4,5 m ja leveys 1,5 m.

Itkonniemi 5 (Puurakenteet)
Ajoittamaton; Noin 20 metrin syvyydessä Itkoniemen edustalla sijaitsee järvenpohjassa noin 16 metriä pitkä tunnistamaton rakenne, joka osittain nousee pohjasta noin 1,5 metriä. Kohteen läheisyydessä on runsaasti puutavaraa.

Ajoittamaton; Itkonniemen edustan vesialueella sedimenttiin pääosin hautautunut noin 5 metriä pitkä suippoperäinen vene.

Hyvärilä 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hyvärilän tilan peltojen ympärillä sijaitsee kolme raunioitunutta latoa. Lato 1 sijaitsee Hyvärilän pihapiirin koillispuolella, Kokantien eteläpuolella. Lato 2 pihapiirin länsipuolella Kokantien pohjoispuolella ja lato 3 edellisestä pohjoiseen noin 140 metriä.
Lato 1 on kooltaan noin 4 x 4 m. Katto on romahtanut mutta pelkkahirsiset seinät ovat vielä pystyssä lähes tasakorkeuteen saakka. Oviaukko on kaakkoon ja oviaukon yläpuolella on ikkuna. Rakentamiseen on käytetty pelkkahirsiä, joissa molemminpuolinen koirankaulasalvos.
Lato 2 on kooltaan noin 4 x 4 m. Rakennuksen katto on suojattu ilmeisesti pressulla ennen sen romahtamista, joka tekee rakenteen tarkastelusta hankalaa. Rakennettu pyöröhirsistä ämmännurkalla.
Lato 3 on kooltaan noin 4 x 4 m ja se on rakennettu osittain pelkka- ja osittain pyöröhirsistä ilmeisesti molemminpuolisella koirankaulasalvoksella. Oviaukko on koilliseen kohti peltoja. Katto on suojattu pressulla mutta romahtanut. Rakennuksen eteläkulma on kallellaan. Kivijalan kulmakivet edelleen paikallaan.

Iso-Kangaslampi etelä (Kivirakenteet)
Moderni; Harjun koillisrinteen yläosassa on rinteeseen kaivetun kellarikuopan jäännös. Kooltaan n. 2 x 3,5 m (sisämitta). Seinät ovat kivetyt harjun mukulakivillä. Puisen kattorakenteen jäänteitä oli vielä juuri ja juuri näkyvissä, joten kellari lienee lopullisesti hylätty ehkä 1900-luvun lopulla.

Hanhimäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Mahdollisia kaskiröykkiöitä mäen rinteessä 10-20 kappaletta. Siististi ladottuja, pituus 1-2 metriä ja korkeus 1-1,5 metriä.

Pieni Honkamäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pienen Honkamäen kaakkoisrinteessä sijaitsevalta tasaisemmalta ja ympäristöään vähemmän kivikkoiselta alueelta tavattiin jonkinlaisen rakennuksen maaperustus. Perustus on suorakaiteen muotoinen n. 10 m x 6 m hiekkainen koroke (muutamissa kohdissa sen reunoilla tosin oli myös suurehkoja kiviä, jotka ovat saattaneet olla osa perustusta), jossa on vaihtelevankokoisia ja -syvyisiä kuoppia, joista ainakin osa on saattanut olla perustuspilarien tms. paikkoja. Kairausnäytteissä rakenteesta ja sen lähiympäristöstä näkyi vain paksu hiekkakerros ohuen humuskerroksen alla. Paikalla sijainneen rakennuksen tarkempi luonne tai tarkoitus ei inventoinnissa selvinnyt. Vanhoissa ilmakuvissa (vuosilta 1948, 1994, 2006 ym.) saati vuoden 1973 peruskartassa paikalla ei näy mitään. Pitäjänkarttaan on Pienen Honkamäen kaakkoisrinteen tienoille merkitty Honkamäen talo viljelyksineen, mutta nyt löydetty rakenne ei varsinaisesti viitannut mihinkään niin vanhaan. Kyseisestä Honkamäen talosta tai sen viljelyksistä ei koko Pienen Honkamäen alueelta kuitenkaan löytynyt mitään muitakaan todisteita – mitään merkkejä tulisijoista tai muistakaan kivirakenteista ei havaittu, eikä mainitun maaperustuksen lisäksi myöskään muita maarakenteita.

Pikonniemi 4 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pikoniemessä sijaitsee vanhan laiturin jäännös. Rantapenkereessä on lohkokiviä, joiden kohdalta lähtee matala kiviperustus vesialueelle. Sen edustalla vedessä on vielä puinen paalurakenne kahdessa rivissä. Laituri näkyy 1950- luvun ilmakuvassa mutta ei enää 1970- luvun ilmakuvassa.

Vehmasjärvi Anttila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vehmasjärven pohjoispuolella, radan lähettyvillä, on maastossa matalahkoja pellonraivaukseen liittyviä viljelyröykkiöitä ja kiviaitaa kahdessa osassa. 1840-luvun pitäjänkartalla tai muilla 1800- luvun yleiskartoilla alueella ei ole merkintöjä. 1900- luvun alun kartoilla alueelle on merkitty talo, Anttila. Talo peltoineen näkyy 1939-1955 ilmakuvissa. 1970-luvun peruskartalla merkintöjä ei enää ole, joten maatila on autioitunut joskus 1950-1960- luvulla.

Vuorimäki (1000049430) (Kivirakenteet)
Moderni; Vuorimäen pohjoisosan korkeimmasta kohdasta n. 30 m pohjoiseen kalliolla. Kallioilla kasvaa mäntyvaltaista metsää. Isoilla n. 0,5-1 metrin kokoisilla kivillä tuettu noin 1,3 m korkea, n. 0,6 m leveä ja n. 15 cm paksu pystykivi, jossa ei ole hakkauksia tai muita merkintöjä. Kaikkien kivien pinnallla kasvaa jäkäliä. Kivet on irrotettu kalliosta poraamalla. Historiallisten karttojen mukaan kohdalta tai lähistöllä ei ole kulkenut tilaraja tai muukaan rajalinja. Noin 30 m kaakkoon on merkitty monikulmiopiste vuosien 1972 ja 1991 peruskartoille.

Väliaho (1000049432) (Asuinpaikat)
Moderni; Hevosahon itäosassa autioituneen tilan pihan itäreunalla on navetan kivijalka, korkeus n. 2,5 m, perustus n. 15 x 8 m. Se on muurattu luonnonkivistä ja betonista. Kivijalan ympärillä kasvoi inventoinnin aikana rehevää ja korkeaa aluskasvillisuutta, kivijalan pinnassa ja päällä sammalta.
Paikalla on osin umpeen kasvaneessa pihapiirissä vielä pystyssä oleva päärakennus. Talolle johtaneen tien varrella on metsittyneiden peltojen reunalla ainakin kaksi maakellarin pohjaa. Paikalle ei ole merkitty asutusta 1700-1800-luvun kartoille. Tilan päärakennus ja sen eteläpuoliset pellot on merkitty vielä vuoden 1991 peruskartalle. Noin 300 metriä luoteeseen havaittiin maastossa ruostunut kaminan jäännös ja epämääräisiä kuoppia, jotka voivat liittyä jollakin tavoin viereiseen Hevosahon naapuritilaan.

Nuottaniementie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vuosina 1779–1780 piirretyyn rekognosointi-karttaan (407 Vehmasmäki Kuopio) on merkitty tie, joka lähtee Kainuuntieltä itäkaakkoon kulkien asumattoman metsä- ja suomaaston läpi Humalalahden rantaan (Humala Lax, En del af Sotka Wäsi). Myöhemmille, vuonna 1846 tehdyille pitäjänkartoille (3242 07 ja 3242 10 Kuopio) tietä ei ole merkitty. Vanhan paikallis-tien asemointi nykykartalle on väistämättä melko epätarkka, koska rekognosointikartan kartoitustarkkuus on paikoitellen melko huono. Esimerkiksi Humalajoen ja Koijoen uomat eivät juurikaan noudattele pitäjänkartalle ja myöhemmille kartoille merkittyjä reittejä.
Nykymaastossa vanha tie kulkee suunnilleen Kuuselan ja Keskitalon tilakeskusten itäpuo-lelta, peltomaiseman halki. Niistä luoteeseen, Valtatie 5:n liittymään saakka, maasto on ha-kattua ja muokattua metsäaluetta, joka on nykyisin hyvin tiheäkasvuista, lähes läpipääsemä-töntä. Vinovalovarjosteessa siellä ei näy mitään sellaista, jota voisi arvella vanhaksi tieuraksi. Sotilaskartan asemoinnin perusteella nykyinen kylätie, Nuottaniemi-niminen tie Valtatie 5:n itäpuolella, saattaa osittain kulkea vanhalle kartalle merkityn paikallistien kohdalla. Tien vierustat, jotka nykyään ovat pääosin nuorta lehtimetsää, ovat vuoden 1971 peruskartoilla (3242 07 Vehmasmäki ja 3242 10 Sotkanniemi) sekä vuoden 1939 ilmakuvassa valtaosin peltoa. Ennen Humalalahden rantaa vanha tie kääntyy jyrkemmin kaakkoon ja eroaa Nuottaniemi-tiestä nimettömäksi tilustieksi. Oletettavasti vanhaa tielinjaa noudattelevan tien pituus on noin 800 metriä ja leveys noin 5–6 metriä.

Luostanlinna 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on suorakaiteen muotoisen rakennuksen harmaakiviperustus. Se ei koostu yhtenäisistä kiviriveistä vaan muutaman metrin välein sijoitetuista kivistä. Sen lähellä on lähinnä neliömäinen, noin 2 x 2 metrin laajuinen ja 0,5 metrin korkuinen kiveys, käytännössä kivikasa (N 7026620 ja E 579770), todennäköisesti tulisijan jäännös.
Vuosien 1929 ja 1954 jakokartoille on kyseiselle alueelle, sillalle kulkevan tien pohjoispuo-lelle, merkitty kaksi rakennusta. Ne näkyvät myös vuoden 1957 ilmakuvassa. Mahdollisen tulisijan ja kiviperustuksen kohdalta otetut koordinaatit osuvat ilmakuvassa näkyvien rakennusten kohdalle. Vinovalovarjosteissa kohteet näkyvät kumpuina / kuoppina. Käytettävissä olevan aineiston perusteella rakennukset ovat 1900-luvulta.

Kiukoonjoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Älänteen länsirannalla, Lapinsaaren ja mantereen välisen Kiukoonjoki-nimisen salmen molemmilla rannoilla. Lapinlahden ja Rautavaaran raja kulkee Kiukoonjoessa.
Paikalla on uittoon liittyvä rantatörmään kaivettu luiska molemmin puolin salmea. Itäpuolella luiska 3 metriä leveä, 26 metriä pitkä ja puoli metriä syvä ja se päättyy harjanteen päälle. Länsipuolella kaivanto on 40 metriä pitkä ja alaosasta nelisen metriä syvä, leveys on noin 8 metriä. Kaivanto päättyy rantaan, mutta rantaveteen on kasattu kaksi vierekkäistä puoli metriä leveää kymmenisen metriä pitkää kiveystä parin metrin etäisyydelle toisistaan. Kivien päälle on kasvanut sammalta ja ruohoa. Kiveys on ilmeisesti jonkinlainen tukikiveys, jonka päällä on ollut puinen rakenne. Luiskat ja kiveykset on tehty vuosien 1950–1957 välillä vanhojen ilmakuvien mukaan, liittyen metsähakkuisiin ja puiden uittoon. Ilmeisesti niiden avulla puita on siirretty rantaan ja niputettu uittoa varten.
Kohde on nuoren ikänsä perusteella luokiteltu muuksi kohteeksi. Aluerajaus käsittää em. jäännökset ja 2–3 metrin alueen niiden ympärillä.

Kiukoonlampi (Kulkuväylät)
Moderni; Kohde sijaitsee Älänteen länsirannalla, Kiukoonlammen ja Kiukoonjoen välissä. Kiukoonjoki ei ole joki vaan pitkä salmi Lapinsaaren ja mantereen välissä. Kiukoonlammen ja Kiukoonjoen väliin on kaivettu noin 50 metriä pitkä kanava ilmeisesti uittoa varten. Kanava on nykyisin leveydeltään noin metrin ja sen reunoilla on kaivuusta tulleita maavalleja.
Kanava on tehty vuosien 1950–1957 välillä vanhojen ilmakuvien mukaan, liittyen metsähakkuisiin ja puiden uittoon. Kanavaa pitkin on voitu uittaa tukkeja lammen ympäristön hakkuualueilta järveen.
Kohde on nuoren ikänsä perusteella luokiteltu muuksi kohteeksi. Aluerajaus käsittää kanavan ja 2–3 metrin alueen niiden ympärillä.

Juminsaari (Alusten hylyt)
Moderni; Kohde sijaitsee Unnukka-järven Juminsaari -nimisen saaren länsipuolella sijaitsevan nimettömän saaren luoteiskärjen rantavedessä. Kohde on alaosiltaan vedessä.
Kohde on puisen aluksen, mahdollisesti lotjan, hyvin säilynyt hylky. Ortokuvasta tehdyn arvion mukaan hylky on noin 20 metriä pitkä. Vaikuttaa siltä, että hylyn kansirakenteet ovat säilyneet ainakin osittain. Ilmoittajan lähettämän kuvan perusteella hylky on keulasta ehjä ja siinä on aluksen papuurin puolella vesirajassa paikkaus.

Vasikkapuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vasikkapuron koillispuolella, heti Pulkintien lounaispuolella on tasainen vanha peltoalue, joka nykyään kasvaa kuusimetsää. Alueelta havaittiin peltoröykkiöitä sekä raivatuista kivistä kasattuja kiviaitoja. Alueen koko on noin 225 x 155 metriä.
Suurin osa alueen röykkiöistä ovat suuria, halkaisijaltaan noin 5–12 metriä, joissa on suuri kokoisia kiviä, osakseen myös kivenlohkareita. Röykkiöt kivet ovat niin isoja, että ne on selvästi kasattu koneellisesti. Alueen reunoilla on myös tätä pienempiä, halkaisijaltaan noin 2–4 metrin kokoisia peltoröykkiöitä. Alue rajautuu koillisessa, lounaassa ja luoteessa kivistä ladottuihin aitoihin. Alueella erottuu kaakko-luode suuntaisia matalia ojia, jotka ovat ilmeisesti vanhoja pelto-ojia. Alueen kaakkoispuolella on asuinrakennuksia.
Vuoden 1971 peruskartalle kohdalle on merkitty Vasikkapuron -nimisen tilan peltoalueita. Maastossa havaitut peltoröykkiöt sekä kiviaidat myötäilevät karttaan merkittyä peltokuviota. Suurimmat havaitut peltoröykkiöt ovat keskellä peltoa. Vuonna 1777-1792 laaditulla isojakokartalla ja vuoden 1846 pitäjänkartalla alue on ollut asumatonta. Karttatarkastelun ja maastossa tehtyjen havaintojen perusteella alueen peltoröykkiöt liittyvät paikalla vielä 1900-luvun lopulla sijainneeseen peltoalueeseen.

Katajamäki (1000050630) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Katajamäen talonpaikka sijaitsee saman nimisen mäen koillisreunalla, noin 20 m huippua alempana kivikkoisella ja louhikkoisella, loivemmalla rinteellä. Inventointihetkellä paikalla oli vielä pystyssä huonokuntoinen navettarakennus.
Pitäjänkartassa (1845–47b) alueelle ei näy merkityn taloa, joten ilmeisesti talo on perustettu vasta tämän jälkeen. Ilmakuvassa 1949 näkyy yhteensä kolme rakennusta ja noin 3 ha laajuinen peltoaukko niiden ympärillä. Pihapiirissä on havaittavissa hakkuun jälkeisessä maanpohjamuokkauksessa rikkoutuneita kiviaitoja ja -röykkiöitä.

Saukonsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Hiilimiilut sijaitsevat Pielaveden pohjoisosassa Saukonsuon länsipuoella, metsäautotien molemmin puolin. Miilujen pohjat näkyvät vinovalovarjosteessakin. Kyseessä on modernit hiilimiilut, sillä ne erottuvat selvästi vuoden 1948 ilmakuvassa (Maanmittauslaitoksen historialliset ilmakuvat). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kuohunmäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hakkuuaukealla Kuohunmäen laella, n. 100 m yhä pystyssä olevista, joskin nykyisellään hylätyn oloisista Petäjämäen talon rakennuksista (itä-)kaakkoon sijaitsevat kahden rakennuksen perustukset uuneineen.
Varsinaisissa kohdekoordinaateissa, pienen kumpareen päällä sijaitsee n. 6 m x 5 m kiviperustus, jonka päällä on kivisen uunin pohja (n. 2 m x 2 m, 30 cm korkea); kiviperustukseen liittyy sen itäpuolella n. 5 m x 5 m betoniperustus, jonka ympärillä on myös perustuskivien oloisia kiviä – on mahdollista että betoniperustus on korvannut rakennuksen tällä puolella aiemman kiviperustuksen. Tästä rakennuksen jäännöksestä 30 m länsilounaaseen sijaitsevat toisen rakennuksen perustukset (alakohde 1-2). Lisäksi
kohteeseen on luettu myös nykyiselläkin tonttirajalla kulkeva, tämän raunioituneen talon sekä Petäjämäen talon rajaa myöten kulkeva kiviaita, ml. sen jatko Petäjämäen luoteispuolella.
Petäjämäen talon alueita, jotka sijaitsevat hankealueen ulkopuolella, ei muuten kartoitettu. Kohteen rakennusten perustuksia ympäröivä hakkuuaukea oli tiheän aluskasvillisuuden sekä hakkuujätteiden peitossa ja näiden alla laajalti laikutettu melko syvin kuopin, ja siellä kulkeminen oli paikoin jopa vaarallista, joten aluetta ei kartoitettu kovin laajalti
rakennusten jäännösten lähiympäristöä lukuun ottamatta. Vuoden 1974 peruskartalle on merkitty yksi asuinrakennus alakohteen 1-2 sijaintiin, ja sen lounaispuolelle yksi kylmä rakennus (josta ei nähty enää merkkejä). Viljelyksiä ei tontinrajan tälle puolelle ole tuolloin ollut merkittynä. Historiallisessa ilmakuvassa vuodelta 1955 ei alakohteen 1-2 kohdalla näy rakennusta, mutta varsinaisen kohteen koordinaateissa on yksi rakennus ja heti sen kaakkoispuolella toinen (jota ei myöskään inventoinnissa havaittu, mutta jonka
jäänteitä voi hyvinkin olla säilynyt tiheän aluskasvillisuuden alla), ja tällöin näitä ympäröivä alue on ollut vielä pitkälti avointa, joskin vain pieni osa vaikuttaa enää olevan peltoa, ja suurin osa niittyä tai vähitellen metsittyviä vanhoja viljelyksiä.
Taloa, kuin myös viereistä Petäjämäen taloa, ei ole merkitty pitäjänkarttaan.

Talvimäki pohjoinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hieman Talvimäen talon pohjoisista pelloista pohjoiseen ja luoteeseen ja Käärmekalliosta
nelisensataa metriä kaakkoon on sijainnut talo viljelysmaineen. Paikalta havaittiin kolmen rakennuksen betoniperustukset, yhden tiiliuunin jäännökset (joista ei voinut tarkemmitta tutkimuksitta selvittää, sijaitsivatko ne alkuperäisellä paikallaan, vai oliko kyseessä purkujätekasa), kolme kellaria, viisi pidempää ja neljä hyvin lyhyttä kiviaidan osuutta, yksi funktioltaan epäselvä kiviröykkiö, sekä 23 viljelyröykkiötä. Inventoinnissa keskityttiin etenkin kartoittamaan alueen rajat, joten pienempiä ja runsaslukuisempia jäännöksiä, ainakin
viljelyröykkiöitä on alueella jo näköhavaintojenkin pohjalta arvioituna huomattavasti enemmän kuin tässä on alakohteina listattu; myös hyvin lyhyitä, sortuneita kiviaidan pätkiä voidaan olettaa löytyvän alueen reunamilta lisää.
Kohteen varsinaisissa koordinaateissa sijaitsee rakennuksen betoniperustus, n. 9 m x 6 m,
jonka eteläosassa, kuusen alla sijaitsee mahdollisesti uunin pohja. Kohdetta ei varsinaisesti ole merkitty mihinkään vanhoihin karttoihin, mutta vuoden 1974 peruskartassa on vielä merkittynä paikalle johtavat kärrypolku länsilounaasta ja polku luoteesta; alueelle itsessään on merkitty taimikkoa.

Parilammit (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee parilammeista suuremman ja eteläisemmän länsipuolella ja viereisen
moreeniharjanteen itäpuolella heti sen alla, lampia ympäröivän suon reunalla, paikalla johon on merkattu lähde. Sieltä tavattiin kahden rakennuksen maa- ja kiviperustuksien jäänteet ja näihin liittyen hieman tiiliä ja metalliromua. Molemmat perustukset olivat koostuneet yksittäisistä perustuskivistä ehkä vajaan metrin välein, ja muuten erottuivat ympäröivästä maanpinnasta vain lievästi korkeampina, ja on epävarmaa, ovatko kaikki perustuskivet enää paikoillaan. Siksi rakennusten mitat pystyttiin arvioimaan vain hyvin summittaisesti.
Kohteen varsinaisissa koordinaateissa sijainnut rakennus on ollut mahdollisesti n. 7 m x 5 m laajuinen. Sen paikalla on lisäksi irtonaisia tiilenpalasia sekä metallisen kamiinan tai tynnyrin romu. Paikalle on vuoden 1974 peruskartalle merkitty yksi kylmillään oleva rakennus, alakohteen 6-2 paikalle; toisen rakennuksen jäännösten kohdalla sen sijaan ei ole merkittynä mitään. Sekä nykyiselle maastokartalle että vanhalle peruskartalle on runsaat 50 m kohteesta lounaaseen, harjanteen loivempaan länsirinteeseen, merkitty paikannimi Ilola. Kapeahko harjanne soiden välissä vaikuttaa hieman epätodennäköiseltä paikalta minkään tuolloin jo hylätyn pysyvämmän asutuksen paikaksi, eikä harjanteen ympäristöstä myöskään havaittu muita asutuksen merkkejä. Kyseessä voisi ehkä ennemmin olla esimerkiksi savottakämpän paikka.

Karsikkomäki (1000051171) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Karsikkomäen taloa ympäröivät kiviaidoilla rajatut vanhat viljelysmaat Talaskankaantien ja tonttirajan eteläpuolella. Tältä alueelta tavattiin kiviaidan lisäksi yhden rakennuksen
kiviperustukset sekä kaivo tai lähde.
Kohteen koordinaateissa sijaitsee rakennuksen kiviperustus, laajuudeltaan 8 m x 6 m. Karsikkomäen talo kiviaitoineen on merkitty vuoden 1974 peruskartalle, ja myös nyt löytyneen rakennuksen perustuksen kohdalle on tuolloin ollut melkittynä jokin piharakennus. Talo on merkitty myös Vieremän pitäjänkartalle, vaikkakin sen tuolloiset viljelykset ja pihapiiri
on merkitty jonkin verran pienemmäksi kuin kiviaitojen nykyisin ympäröimä alue on, niin, että aluetta vaikuttaa laajennetun länteen pitäjänkartan laatimisen jälkeen.

Kupeela (1000051198) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on vanhan pellon äärellä raivausröykkiöitä. Pelto ei ole kovin vanha – ollut käytössä vielä viime vuosituhannen lopulla (pellot ja tilakeskus näkyvät vielä 1949 ilmakuvassa ja 1973 peruskartalla). 1755 ja 1844 pitäjänkartoille ei peltoa eikä taloa ole merkitty.

Katkonmäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talon paikka, 1840- luvun pitäjänkartalle on merkitty peltojen ympäröimä talo ja nimi "Mökki", vaikuttaa hieman myöhemmältä päällepiirrokselta. Vuoden 1951 ilmakuvassa laajat peltoalueet ja rakennuksia, vuoden 1973 peruskartalla vielä peltokuviot ja ainakin useita ulkorakennuksia vielä mutta asuinrakennus jo mahdollisesti hylätty. Alueella havaittu ainakin komea uuninjäännös, kiviaitoja. (Viranomaiskäyttöön ILM29169). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Haukilampi etelä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pisasta n. 1,6 km eteläkaakkoon vanha talonpaikka, ei merkitty vielä 1840- luvun pitäjänkartalle, tuolloin asutusta vain tuolla Haukilammen pohjoispuolella. 1951 ilmakuvissa näkyvät vielä laajat raivatut pelto/niittyalueet ja päärakennus ja usieta talousrakennuksia. 1973 peruskartalla ei enää peltokuvioita ja autioitunut päärakennus merkittynä. Autioituminen tapahtunut todennäköisesti heti 50-luvun jälkeen. (Viranomaiskäyttöön ILM29172). Kohdetta ei tarkastettu maastossa.

Nakkila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pielaveden 1840 luvun pitäjänkartalle on Sarvijärven itäpuolelle merkitty torppa. Torpan alueella on kiviaita, muutama raivausröykkiö ja betoninen iso talonperusta.
Torppaa ei ole merkitty vuoden 1779 isojakokartalle mutta se näkyy vuoden 1895 tiluskartalla. Vuosien 1952 j 1963 ilmakuvassa paikalla on rakennuksia mutta vuoden 1971 peruskartalla paikalla on enää ulkorakennus.

Saastamoisen rullatehdas kohde 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kukkarolahden rannassa, osittain vanhan höyrysahan kohdalla, on poukama, joka ei vaikuta täysin luontaiselta vaan raivatulta ja muokatulta noin 11 metrin matkalta. Rannalla on yksittäisiä, suhteellisen kookkaita kiviä, joista ainakin yhdessä on poranjälki. Lisäksi poukamassa on pieni kivikasa tai kiveys aivan rannassa. Ne saattavat liittyä paikalla sijainneeseen höyrysahaan, mutta ne voivat olla peräisin myös muusta toiminnasta alueella.

Saastamoisen rullatehdas kohde 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vanhan ruokalarakennuksen lohkokiviperustus. Jäänyt suurimmaksi osaksi saunarakennuksen ja maanmuokkauksen alle. Lounaiskulman erottuvan perustuksen pituus noin 4,8 m ja korkeus max 0,3 m.

Saastamoisen rullatehdas kohde 9 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Korppiniementien lounais- ja kaakkoispuolella sijainneet asuinrakennukset ovat historiallisten karttojen ja ilmakuvien perusteella myöhäiseltä historialliselta ajalta, todennäköisesti 1900-luvun alkupuoliskolta. Kohde 9 on rakennuksen perustus, joka on sekä laastilla sekä kylmälatomalla luonnonkivestä tehty. Sisältää oletetun n. 2 x 2 m laajuisen tulisijan perustuksen. Laajuus 12 x 5 m ja max. korkeus 1,1 m. Perimätiedon mukaan ollut kaksikerroksinen asuinrakennus.

Historiallinen; Korppiniementien lounais- ja kaakkoispuolella sijainneet asuinrakennukset ovat historiallisten karttojen ja ilmakuvien perusteella myöhäiseltä historialliselta ajalta, todennäköisesti 1900-luvun alkupuoliskolta. Kohde 10 on rakennuksen kylmämuurattu perustus. Mitat noin 12,5 x 5,0 m ja max. korkeus 1,0 m. Erottuu vuoden 1949 ilmakuvassa.

Historiallinen; Kallion laella on mahdollisen rakennuksen kivijalkaa noin 15–18 m pituudelta. Rakenteet ovat erittäin peittyneitä ja ne havaittiin maastossa tuulenkaadon paljastamista maakerroksista. Seassa runsaasti rautaromua.

Historiallinen; Rakennuksen perusta, mahdollisesti kyseessä on paja, mitä tulkintaa tukee perustuksista tehdyt havainnot metalliromusta, tiilestä ja hevosenkengistä. Mitat 9,0 x 12,5 m ja max. korkeus 0,6.

Saastamoisen rullatehdas kohde 16 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Heittokivistä koottu kivilaituri. Raudoituksia vesirajassa, joiden perusteella kohdalla on voinut olla myös rantamaja tms. Laiturin mitat noin 7,5 x 4,0 m.

Historiallinen; Kivijono noin 4–5 m vesirajasta. Todennäköinen rakennuksen perustus. Pituus n. 5,5 m. Perustus on rinteessä ja maantasainen. Vesirajassa vastapäätä kiveystä on lohkokivirakenteessa poran reikä sekä rautapaalu. Paikalla ollut mahdollisesti rantamaja tms.

Historiallinen; Kivipaasijono vesirajasta veteen saakka. Pituus ainakin 3,6 m, mutta rakenne saattaa jatkua vedessä pidemmälle. Kivipaaseja on neljä ja niiden korkeus vedenpinnasta on noin 0,3–0,4 m. Niiden alla on luonnonkivet. Kahdessa kivipaadessa havaittiin poranjälkiä. Kyseessä voi olla rakennuksen perustus.

Historiallinen; Holvi-/maakellari. Mitat noin 2,5 x 1,2 m ja korkeus rinteessä 2 m. Rinteen päällä maan tasaista kellaria on vaikea erottaa tieltä lähestyttäessä ja rakenne muodostaa potentiaalisen turvallisuusriskin.

Historiallinen; Osittain täytetty kaivokuoppa. Halkaisija noin 2,5–3,0 m ja kuopan syvyys noin 1,0 m. Erottuu 5p lidar-aineistossa kuoppana. Maastoon merkitsemätön käytöstä poistunut kaivo muodostaa potentiaalisen turvallisuusriskin.

Historiallinen; Saunan jäännös. Laajuus ja muoto eivät erotu maastossa, mutta luonnonkiviperustusta on osittain havaittavissa. Kiuas näkyvissä.

Historiallinen; Korppiniementien lounais- ja kaakkoispuolella sijainneet asuinrakennukset ovat historiallisten karttojen ja ilmakuvien perusteella myöhäiseltä historialliselta ajalta, todennäköisesti 1900- luvun alkupuoliskolta. Kohde 22 on rakennuksen luonnonkiviperustusta, jonka pituus on noin 4,5 m. Vieressä 1,5 x 3,0 m maakuoppa, joka on mahdollinen kellarisyvennys. Rakennuksen laajuus, muoto ja käyttötarkoitus eivät ole tiedossa.

Historiallinen; Perimätiedon mukaan kohdalla oli pieni hirsitalo, joka poltettiin vuonna 1993. Jäljellä kaksi tiilikasaa.

Historiallinen; Raivausröykkiö noin 3 x 6 m ja korkeus 0,6 m.

Historiallinen; Korppiniementien lounais- ja kaakkoispuolella sijainneet asuinrakennukset ovat historiallisten karttojen ja ilmakuvien perusteella myöhäiseltä historialliselta ajalta, todennäköisesti 1900-luvun alkupuoliskolta. Kohde 25 on pienen rakennuksen luonnonkiviperustusta. Mitat n. 2x2 m, lähes maantasainen. Vieressä n. 2x1,5 m ja n. 0,5 m syvä maakuoppa, joka liittynee rakennukseen. Rakennuksen käyttötarkoitus epäselvä

Historiallinen; Holvikellari tiiltä sekä harmaakivestä laastilla muurattu. Mitat n. 2,4 x 3,5 m ja korkeus 1,8 m. Kellarin katto on romahtanut ja rakenne muodostaa mahdollisen turvallisuusriskin.

Historiallinen; Alueella useiden rakennusten seinälinjoja, joiden laajuutta ja muotoa ei pystytty maastossa havaitsemaan. Kyseessä ovat todennäköisesti perimätiedon mukaiset eläinten suojat, jotka erottuvat vuoden 1949 ilmakuvassa.

Historiallinen; Korppiniementien lounais- ja kaakkoispuolella sijainneet asuinrakennukset ovat historiallisten karttojen ja ilmakuvien perusteella myöhäiseltä historialliselta ajalta, todennäköisesti 1900-luvun alkupuoliskolta. Kohde 28 on rakennuksen perustus harmaakivestä. Mitat n. 14,0 x 8,0 m ja max. korkeus 1,5 m. Osittain kylmämuurattu ja osittain laastilla muurattu. Kaakkoisseinämästä noin 14,0 x 3,0 m matala uloke varsinaisen perustuksen ulkopuolelle. Kyseessä on tehtaan asuinrakennus

Historiallinen; Rakennuksen perustus kuten kohde 28. Mitat: 14,0 x 8,0 m ja max. korkeus 1,5 m. Oviaukon leveys noin 1 m. Kyseessä on tehtaan asuinrakennus.

Historiallinen; Rakennuksen perustus harmaakivestä. Mitat: 15,0 x 8,0 ja korkeus noin 1 m. Oviaukon leveys noin 1 m. Sisäpuolella tiilirakenteen jäännös. Kyseessä tehtaan asuinrakennus.

Historiallinen; Rakennuksen perustus harmaakiveä. Mitat n. 15,0 x 8,0 ja korkeus noin 1 m. Kyseessä tehtaan asuinrakennus.

Historiallinen; Kaivo, halkaisija n. 1,5 m. Erottuu 5p lidar-aineistossa kuoppana. Useita metrejä syvä kaivo ei sisällä kaivonkantta, mikä muodostaa potentiaalisen turvallisuusriskin.

Historiallinen; Suurikokoinen rakennuksen perustus harmaakiveä. Rakennus on ollut tehtaankauppa, jonka ulkoväri on ollut keltainen.Max. mitat 24,5 x 29,5 m.

Historiallinen; Pienen rakennuksen perustus kallion laella. Mitat n. 6,8 x 4,5 m. Lähes maantasainen perustus luonnonkivistä.

Historiallinen; Kaivokuoppa. Osittain täytetty. Halkaisija n. 2,5 m.

Historiallinen; Rakennuksen perustus luonnonkivistä. Mitat ainakin 5 x 5 m, mutta tiheässä kasvustossa rakennuksen todellista laajuutta ja muotoa ei kyetty havaitsemaan. Mahdollisesti rakennus, joka erottuu eläinsuojien eteläpuolella vuoden 1949 ilmakuvassa.

Kalliola (1000052305) (Kivirakenteet)
Moderni; Kiinteistön alueella on hyvin säilynyttä kiviaitaa sekä viljelyröykkiöitä, jotka liittyvät tilan moderniin maankäyttöön. Kiviaita erottuu vuoden 1951 ilmakuvassa.

Itäpuronsuo 3 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Matalan harjun rinteessä vanhoja kaulattuja puita (mäntyjä) joitakin kymmeniä. Todennäköisesti tervanpolttoon tarkoitettuja puita. Alueesta noin 350 ja 450 metrin päässä Itäpuronsuon etelälaidalla sijaitsee kaksi mahdollista tervahautaa.

Hevonharja (1000053607) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hevonharjaan on merkitty Saramäen talo vuoden 1852–1856 ja vuoden 1927 Kuopion lääninkartoille. Talo on merkitty myös vuoden 1846 pitäjänkartalle. Vuoden 1780 lääninkartalle taloa ei ole merkitty. Alueen historiallisissa ilmakuvissa 1952 näkyy vielä toimiva tilakeskus peltoineen ja niittyineen sekä aitoineen. Vuoden 1973 peruskartalla taloa ei enää ole. Tila on autioitunut siis todennäköisesti 50-luvun lopun ja 1960- luvun aikana.
Vuoden 2023 ja 2024 inventointien yhteydessä alueelta tavattiin useita kymmeniä peltoröykkiötä, muutama kiviaita ja kellarikuoppa.
Kohde on inventointiraporttien kohde Hevonharja ja Hevonharja 2.

Varpamäki (1000053609) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Varpamäkeen on merkitty Varpamäen talo vuoden 1846 pitäjänkartalle sekä vuoden 1927 Kuopion lääninkartalle. Keskilän perintötalon tiluksista on laadittu toimituskartta vuonna 1898, johon Varpamäen tila on merkitty. Toimituskartassa alueella on viisi rakennusta ja näiden ympärillä peltoalueita. Vuoden 1973 peruskartalle Varpamäelle on merkitty kolme rakennusta. Nykyiselle peruskartalle alueelle on merkitty yksi rakennus. Vuoden 1780 lääninkartalle taloa ei ole merkitty. Tilakeskus näkyy aktiivisena vielä vuoden 1952 ilmakuvassa eli tila on autioitunut todennäköisesti joskus 1960-1070- luvulla.
Vuoden 2023 ja 2024 inventoinneissa alueelta havaittiin useita kymmeniä raivausröykkiöitä selvästi tasatulta vanhalta peltoalueelta. Lisäksi havaittiin kiviaita,kaksi rakennuksen pohjaa, toisessa kivijalka ja toisessa betoniperustus.

Koivumäki 1 (1000053610) (Kivirakenteet)
Moderni; Polvimäentiestä noin 25 metriä lounaaseen on kasattu kiviröykkiö, joka muistuttaa muodoltaan u-kirjainta. Röykkiön korkeus on noin 3 metriä, ja vallin leveys on noin 4 metriä. Röykkiön pituus on noin 35 metriä. Röykkiö on koottu noin 30 senttimetriä halkaisijaltaan olevista kivistä, jotka ovat osittain sammalen peittämät. Kivet ovat löyhästi paikoillaan, ja kivet liikkuvat askelten alla. Röykkiön edessä on tasaista aluetta sekä syvähkö maanottokuoppa röykkiön ja tien välisellä alueella. Maanottokuopan pohjalle on kerääntynyt vettä. Röykkiön takana on myös modernilta vaikuttavia kaivantoja ja niiden ympärillä lisää röykkiötä muistuttavaa kivikkoa, joskin kivikko on muodoltaan epämääräisempi eikä erotu niin selvästi ympäristöstään.
Alueen toinen selvästi erottuva röykkiö sijaitsee U:n muotoisesta röykkiöstä noin 20 metriä itään. Röykkiön leveys vaihtelee noin 9–15 metrin välillä, ja korkeutta röykkiöllä on noin 2,0 metriä. Muodoltaan röykkiö muistuttaa munuaista. Röykkiö näkyy helposti läheiseltä Polvimäentieltä. Röykkiön osittain sammaleen peittämien kivien halkaisija on noin 30 senttimetriä. Myös tässä röykkiössä kivet ovat löyhästi paikoillaan ja liikkuvat jalkojen alla.
Polvimäentien itä- ja länsipuolella on useita moderneja kaivantoja sekä maanottoalueita. Kiviröykkiöt liittyvät hyvin todennäköisesti alueella tehtyyn maanottoon ja voi olla, että ne on jätetty kasaan tien läheisyyteen maanseulonnan yhteydessä.

Koivumäki 2 (1000053611) (Kivirakenteet)
Moderni; Koivumäellä havaittiin matala neliönmuotoinen kivilatomus. Sen koko on noin 1,3 * 1,3 metriä ja korkeutta noin 0,4 metriä. Kivet ovat suurimmaksi osaksi sammaleen peitossa. Latomuksen funktio ei selvinnyt inventoinnin yhteydessä, mutta kyseessä ei ole todennäköisesti kovinkaan vanha kivilatomus. Alueelta ei havaittu mitään muuta ihmistoimintaan viittaavaa.
Mahdollisesti vanha kiinteistörajapyykki?

Oritkallio (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Hylky sijaitsee Oritkallion lounaispuolella sijaitsevan peinen nimen pohjoiskärjessä alueella sijaitsevan kiinteistön edustalla. Kohde näkyy ilmoituksen ilmakuvassa veden alta.
HYlky vaikuttaa hyvin säilyneeltä.

Korkalanlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tiilikkajärven kansallispuistossa, Korkalankankaan pohjoisosassa. Inventoinnissa havaittiin kiviaitaa mäen länsireunalla ja rakennusten jäännöksiä sekä raivausröykkiöitä mäen päällä. Paikalla on sijainnut talo, joka on perustettu vuonna 1938 (KA D86:8/17-20 Lievisenmäki; Kartta ja asiakirja Korkalanlahti nimisestä tilasta RN:o 13 (1938-1938). Tila kuului siis Lievisenmäen kylään. Vuoden 1960 ilmakuvan mukaan tila on ollut vielä toiminnassa, mutta vuoden 1974 peruskartan mukaan se oli jo autio. Tila on siis ollut asuttu noin 30 vuotta. Rakennukset ovat olleet ryhmässä mäen päällä ja piha-alue on ollut raivattu pelloksi, josta jäänteenä raivausröykkiöt. Talosta 100 metriä itään on lähde, joka on edelleen käytössä, sillä tilan rannassa on nykyisin mökki. Tila on nykyisin luonnonsuojelualue.

Pohjoisniemi 6 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tiilikkajärven kansallispuistossa, Pohjoisniemessä. Kyseessä on yksittäinen kuoppajäännös retkeilypolun kohdalla. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Kuoppa on halkaisijaltaan noin 2,5 metriä ja syvyydeltään noin metri. Ympärillä on matala valli. Polku kulkee kuopan länsireunan läpi. Kuoppaan tehdyssä koepistossa oli normaali podsolimaannos, hiiltä tai nokea ei näkynyt, joten kyseessä ei ole miilukuoppa. Muita vastaavia kuoppia ei lähellä ollut, joten kyseessä ei ole pyyntikuoppamuodostelmaan kuuluva kuoppa. Kuopan luonne ja ajoitus jäivät epäselviksi.

Pohjoisniemi Vetokangas (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tiilikkajärven kansallispuistossa, Pohjoisniemessä, Tiilikka-järven pohjoispäässä. Noin 3 kilometriä pitkän ja kapean Pohjoisniemen pohjoisosassa on Vetokannas niminen paikka. Tässä kohtaa melko korkeaharjanteinen niemi madaltuu ja kapenee noin 30 metriä leveäksi ja on järven pintaa vain noin 3 metriä korkeammalla. Nimen perusteella paikalla on vetokannas, josta veneet on voitu siirtää niemen yli. Todennäköisesti paikka on ollut käytössä pitkään historiallisena aikana. Vetokankaan kohdalla on näkyvissä 1–2 metriä leveä ja 10–20 cm syvä ura, josta on kuntta kulunut pois, erityisesti harjanteen länteen laskevalla puolella. Itäpuolella kuluminen on vähäisempää. Vetokannas vaikuttaisi olevan edelleen käytössä, sillä länsirannassa on vesirajaan asetettu telapuu vedestä vetämisen helpottamiseksi. Alueella on kuivahkoa hiekka/sorapohjaista mäntykangasta.
Harjanteen päällä vetouran ja polun vieressä, niiden luoteiskulmassa, on pyöreä kuoppa. Kuopan halkaisija on noin 2,5 metriä, syvyys noin metri. Kuopassa ei erotu selkeää vallia. Kuopan pohjalle tehdyssä koepistossa erottuu noin 5 cm huuhtoutumiskerros ja normaali podsoli. Hiiltä tai nokea kuopassa ei ollut, joten kyseessä ei ole miilukuoppa. Kooltaan ja muodoltaan kyseessä voisi olla pyyntikuoppa, mutta lähistöllä ei havaittu muita kuoppia, joten ainakaan useamman kuopan ketju ei ole kyseessä. Kuopan luonnetta ei pystytty tarkemmin määrittelemään.

Sahinniemi (1000055178) (Maarakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Tiilikkajärven kansallispuistossa, Sammakkojärven itäpuolella, Sahinniemessä. Sahinniemen itäreunassa on kuoppa, joka on muodoltaan neliskanttinen, sivujen pituus noin 3 metriä ja kuoppaa ympäröi matala valli. Kuoppa on 1,3 metriä syvä. Kuoppa ei maannoksen perusteella vaikuta vanhalta, se voi liittyä 1800-luvun lopun–1960-luvun väliseen tukinuittojen aikaiseen toimintaan.

Juhola 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Peruskartalle paikkaan on merkitty miilu. Laserkeilausaineiston visualisoinnissa (5p) paikalla erottuu epämääräinen renkula. Paikka on tarkastettu vuonna 2024 inventoinnissa, mutta kyseessä ei ole hiilimiilun pohja. Kohdalta ei kairattaessa havaittu lainkaan hiiltä tai nokea. Maaperä paikalla on myllättyä.

Ilkka pohjoinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isojakokartalla 1872 talo merkinnällä 14. 1970- luvun peruskartoilla alue on jonkinlaista joutomaata (mm. 1990 luvun ilmakuvissa) ja paikalla on sähkömuuntaja, nykyisin itäosa alueesta on peltoa ja muu alue raivattua maastoa. Alueen poikki Jussilan ja Pikonrannan taloille menevä nykyinen tie on rakennettu 2000-luvun alussa. Alueella ei havaittu mitään vanhaan asutukseen viittaavaa. Hyvin sekoittunutta ja arkeologisessa mielessä runnellun oloista maastoa.

Vuohikangas (Kivirakenteet)
Moderni; Vuohikankaalla siajitsee kivistä ladottu kiinteistön rajamerkki. Merkki ei ole kuntien rajalla.
Kiviä rajamerkillä on useammassa tasossa ja kivet ovat halkaisijaltaan 20–50 cm. Kivet on ladottu 2,5 x 3 m alalle ja korkeutta rajamerkillä on noin 1 m.
Ympäristö on nuorehkoa kuusivoittoista talousmetsää. Aluskasvillisuutta hallitsee sammal,
saniaiset, varvut ja myös pihlajan taimet. Kiinteistörajoja mukailee hakattu metsäkoneen tekemä avoin linja.

Mäntymäki (1000084172) (Kivirakenteet)
Moderni; Tien vieressä kahdeksan sammalen peittämää kiviröykkiötä. Röykkiöt sijaitsevat kohdassa, jossa sähköjohtolinjat eroavat toisistaan. Röykkiöt liittyvät hyvin todennäköisesti tien rakentamiseen.

Häikiänlahti (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Häikiänlahden kaakkoispohjukassa rannan tuntumassa.
Kyseessä on mahdollisesti pitkähkön hylyn jäännökset tai jokin muu ihmisen tekemä rakenne.

Kiukassaari (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohteet sijaitsevat Varkauden keskusta-alueen Kiukassaaren luoteispuolella sijaitsevan pengertien niemekkeen kaakkoispuolella.
Alueella on kolmen suuren aluksen, mahdollisesti lotjan hylkyä.

Joutenlahti (1000090048) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Varkauden keskusta-alueen Joutenlahden koillisrannalla lähellä Pirttiniemen rantaa.
Kyseessä on ehjähkön puisen aluksen hylky.

Pirtinvirta (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Varkauden keskusta-alueella Pirtinvirrassa sillan eteläpuolella.
Kyseessä on suurehko esine, jossa on pyöreää muotoa.

Kärenpää (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Mäntyjärventien itäpuolella olevalla pellon keskellä olevalla metsäsaarekkeella sijaitsee hiiliuuni, jonka katto on valettu betonista, uunissa on käytetty myös luonnonkiveä. Uunin koko on noin 4 x 8 metriä. Viereisen talon isännän mukaan paikalla on tehty hiiliä sota-aikana.

Historiallinen; Kohde sijaitsee Matkuksentien eteläpäästä, noin 130 m kaakkoon. Paikalla on rivissä useampi raivauskiviröykkiö. Maa on alavaa, ja ojittamattomana se on ollut varmasti kosteaa sekä kaskiviljelyyn huonosti soveltuvaa. Vuosina 1951 ja 1955 otetuissa ilmakuvissa röykkiöt paikantuvat pellon reunalle. Ne liittynevät siis todennäköisesti alle 100 vuotta sitten päättyneeseen peltoviljelyyn, eivätkä ole suojeltavia.

Historiallinen; Yksittäinen röykkiö sijaitsee Matkuksentien eteläpäästä, noin 170 m kaakkoon. Maa kohdalla on alavaa, ja ojittamattomana se on ollut varmasti kosteaa sekä kaskiviljelyyn huonosti soveltuvaa. Vuosina 1951 ja 1955 otetuissa ilmakuvissa röykkiö paikantuu pellon reunalle. Se liittynee siis todennäköisesti alle 100 vuotta sitten päättyneeseen peltoviljelyyn, eikä ole suojeltava.

Historiallinen; Kohde sijaitsee Matkuksen rannasta noin 180 m koilliseen, rautatien luoteispuolella. Paikalla on ainakin yksi noin 50 cm korkuinen kiviröykkiö, ja maisemoituneen ojan vieressä raivauskiviä yhden kivikerran paksuisena kenttänä. Vuosina 1951 ja 1955 otetuissa ilmakuvissa röykkiö paikantuu pellon reunalle. Alueella on myös nykyaikaisia maanottokuoppia, joiden reunat eivät vielä ole kasvaneet kunnolla umpeen. Röykkiöt liittyvät siis todennäköisesti alle 100 vuotta sitten päättyneeseen peltoviljelyyn, eivätkä ole suojeltavia.

Iidanaho 2 (Maarakenteet)
Moderni; Noin 150 metriä pohjoiskoilliseen Iidanahon kaskiröykkiökohteesta tarkastettiin alueen luontoselvityksessä tavattu kuoppa. Kuoppa sijaitsee kivikkoisella mäellä, jossa on ollut hakkuut hiljattain. Vanhoilta kartoilta ei havaittu kohdalta mitään erikoisempaa.
Kuoppa on kooltaan noin 3,5 x 3 x 1 m ja se sijaitsee metsäkoneen uralla. Sen pohjalle on kasattu reilusti risuja ja hakkuista jääneitä oksia. Kuopan valleissa on sammaloituneita kiviä ladotun oloisesti. Myös kuopan pohjalla on heti kuntan alla kiviä. Kuoppa vaikutti turhan suurelta ja toisaalta myös melko matalalle ollakseen säilytyskuoppa, esim. nauriskuoppa. Kohde tulkittiin moderniksi ihmisen tekemäksi kuopaksi.

Tiilisaari 2 (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Tiilisaaresta noin 150 metriä luoteeseen sijaitsee pienen aluksen, mahdollisesti veneen hylky. Sen pituus on noin 4,75 metriä ja leveys noin 1,5 metriä. Kohde on noin 3-4 metrin syvyydessä. Kohdetta ei ole tarkastettu sukeltamalla.

Lehtosaari (1000096307) (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Lehtosaaren lounaiskärjestä noin 50 metriä sijaitsee aluksen, mahdollisesti veneen, hylky. Se on pituudeltaan noin 5,7 metriä ja leveydeltä noin 2,10 metriä. Hylky sijaitsee 13 metrin syvyydessä. Kohdetta ei ole tarkastettu sukeltamalla.

Rönö (Puurakenteet)
Ajoittamaton; Rönön eteläkärjestä noin 290 metriä lounaaseen sijaitsee kaksi suorakaiteen muotoista rakennetta. Ne sijaitsevat noin 8 metrin päässä toisistaan. Pohjoisemman pituus on noin 1,8 metriä ja leveys noin 0,7 metriä. Eteläisimmn pituus on noin 1,6 metriä ja leveys noin 1 metri. Rakenteet sijaitsevat viiden metirn syvyydessä veneväylän länsipuolella, väylämerkkien välissä. Kohdetta ei ole tarkastettu sukeltamalla.

Korvensivu (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on kaksi kivettyä kellaria sekä näiden pohjoispuolella kuopanne, joka saattaa myös olla kellarikuoppa tms. Kellarikuoppien koko on noin 2 m x 4 m ja niiden lounaispuolella on osittain maahan kaivettu kulkuaukko. Kellareiden katot ovat romahtaneen, mutta niiden reunoilla on edelleen havaittavissa katteena ollutta muovia, peltiä sekä huopaa. Kellarit liittyvät todennäköisesti läheisen Korvensivun tilan toimintaan ja ovat iältään nuoria. Kellareita ei voi pitää kiinteinä muinaisjäännöksinä.

Piiponsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee junaradan itäpuolella, Piiponsuon reunassa sijaitsevalla hiekkaharjanteella. Harjanteen itäosassa on hiekkakuoppa, jonka reunasta valuneesta hiekasta on löytynyt 1995 saviastianpaloja ja muutamia kvartsi-iskoksia. Löytöpaikalla ja sen länsipuolisella alueella tehdyissä koekaivauksissa 1996 todettiin, että kyseessä on todennäköisesti pienialainen ja lyhytaikainen asuinpaikka. Löytöinä saatiin talteen Pöljän keramiikkaa, kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä hioimia. Koekaivauksen perusteella muinaisjäännös on kokonaan tuhoutunut hiekanoton takia ja osittain jo aikaisemminkin veden ja jään kulutuksen takia.
12.5.2011 ajotie radan yli katkaistuna, kuoppa liki kaivauksen aikaisessa tilassaan.

Kariaho (263010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiuruvedeltä Pielavedelle menevän tien lounaispuolella, tiestä noin 350 m. Asuinpaikka-alue on ollut hiekkaperäistä, loivasti kaakkoon viettävää kangasta, joka on nykyisin hiekanoton kokonaan tuhoamaa aluetta.
Alueelta on todettu kolme punamultahautaa, jotka olivat kuitenkin tuhoutuneet pahasti hiekanotossa. Yhdessä näistä haudoista on ollut seitsemän soikeaa liuskeriipusta.

Niemismäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Niemisjärven pohjoispuolella, Aittolahden pohjukasta noin 2,1 km pohjoisluoteeseen, Iisalmi-Pyhäsalmi -maantien Niemismäen kallioleikkauksesta kilometripylvään 43/27 kohdalta noin 700 m etelään, Niemismäen korkeimmalla kohdalla.
Röykkiö on kalliopohjalla. Se on noin 25 m pitkä, 12 m leveä ja eteläpäästä 1-1,5 m korkea. Röykkiön pohjoispään kiveys on sammalen peittämää. Eteläpäässä on kaksi kaivettua kuoppaa. Kivien koko vaihtelee kananmunan kokoisista aina "miehennostannaisiin". Röykkiön ympäristö on kivetöntä.
Röykkiötä on aiemmin pidetty lapinrauniona, mutta vuoden 1999 inventoinnissa sen arvellaan olevan luontainen pirunpelto.

Suoharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee maantien 599 eli Pyhännän ja Suoharjun päärakennuksen länsipuolella olevan koivumetsikön välissä olevalla peltoalueella, muinaisen rantatörmän päällä. IAsuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista ja peltomultakerroksen kohdalta. Alkuperäistä, sekoittumatonta maakerrostumaa ei ollut enää paikalla havaittavissa. Pienialainen kohde on tuhoutunut maanviljelyksen johdosta.

Murennos (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Murennoksen tilan päärakennuksesta noin 700 m pohjoiskoilliseen ja Palosjärvestä noin 850 m itäkoilliseen. Paikka on laitumena käytettyllä peltoalueella, joka vielä 1997 painetussa maastokartassa on merkitty metsäksi. Asuinpaikan alue on raivattu pelloksi ja pintamaakasoja ja juurakoita on työnnetty useiksi pitkiksi kasoiksi. Asuinpaikka-alue on tuhoutunut tämän pintamaiden kasaamisen yhteydessä.

Kuoppamäki (297010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut lounaaseen, Kaarinlahden koilliseen pohjukkaan viettävällä hiekkaisella metsärinteellä. Asuinpaikka-alue on tuhoutunut soranottossa.

Jynkänlahti (297010019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuopion Jynkässä, VT 5:n ja Tarhakujan välisellä savipellolla. Kyseessä on mahdollisesti esikeraamiselle ajalle ajoittuva asuinpaikka. Vuonna 1986 alueella suoritettiin arkeologisia tutkimuksia tiesuunnitelman johdosta. Tutkimusten jälkeen alueelle rakennettiin tie. Tie penkereineen peittää vuoden 1986 kaivausalueen.

Toinen talo (Hautapaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee n. 100 m:n päässä Leppäharjun tilan n:o 26:9 päärakennuksesta länsiluoteeseen. Maanviljelijä Pekka Tuomainen löysi 27.8.1983 peltoraunioita pellolta siirtäessään kiveyksen alta ihmisen luita, lähinnä kallon kappaleita ja käden luita. Raunion paikka on sittemmin kynnetty, mutta pellossa on havaittu nokimaata ja pieniä luunsiruja. Paikalla on muitakin kiviröykkiöitä.

Tyynelä (420000015) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tyynelän kivikautisesta asuinpaikasta n. 50 m luoteeseen sijaitsee selvästi erottuva tervahauta, jonka halkaisija on n. 10 m.

Myhkyri (476010002) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kiviröykkiö on sijainnut Maaninkajärven kaakkoispäässä, Kinnulanlahdessa olevan noin 600 m pitkän luode-kaakko -suuntaisen Myhkyrinsaaren keskustan länsireunassa, vanhan hiekkakuopan itäreunasta noin 2-3 m päässä. Röykkiö on ollut halkaisijaltaan noin 5 m. Röykkiö on tuhoutunut hiekanotossa.

Pistekangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee maantiestä nro 77 noin 1,9 km etelään ja Käärmelahden koulusta 1,4 km kaakkoon, paikallistien ja hiekkakuopan väliin jäävällä kuoritulla alueella, lähellä maantien reunaa . Maaperä alueella on kivetöntä hiekkaa
Kohde on tuhoutunut kokonaan hiekanotossa

Lapinsaari (534010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syväri-järven eteläosassa olevan Kuikkajärven itäosassa, Lastulahdessa, noin 2,6 km luoteeseen Lastukoskesta. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille Lapinsaaren kaakkoisosssa olevan hiekkapohjaisen viljelyspellon alueelta, Lapinsaaren tilan asuinrakennuksesta noin 150 m pohjoiseen.

Palonurmen Nuorisoseurantalo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut Syväri-järven Syvärinlahteen viettävän hiekkarinteen kohdalla, Palonurmen Nuorisoseuratalon eteläpuolella olevan vuonna 1957 tasoitetun urheilukentän kohdalla. Asuinpaikka-alue on tuhoutunut kokonaan.

Honkamäki (595010012) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Honkamäen korkeimman kohdan länsiosassa. Ne ovat halkaisijaltaan noin 10 m.
Vuoden 2023 inventoinnissa paikalla ei todettu yhtään pyyntikuoppaa vaan luontaisia suppia.

Metsäkoulu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee valtatien 5 varressa, tien itäpuolella, Metsäoppialitoksesta noin 0,1 km itään. Alue on ollut v. 1972 taimistona. Asuinpaikka lienee tuhoutunut valtatien rakentamisen yhteydessä.

Vilhola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee valtatien 5 itäpuolella, aivan tien vieressä, Vilholan talosta noin 200 m länteen. Asuinpaikka-alue on Siilinjärven lounaisosassa olevan Pienen Siilin entisessä lahdenpohjukassa, viljelysmaalla. Vuonna 1975 suoritetussa muinaisjäännösten inventoinnissa on "lahdenpohjukan" luoteisreunalta noin 10 m päästä jyrkästä putouksesta ja lahden reunoja noudatellen noin 100 m matkalta löydetty kynnöspellosta kvartsi-iskoksia.
Mikroliitti Oy:n tekemän vuoden 2015 tutkimuksen itsearviointi vuonna 2022 päätyi toiseen tulokseen eli esittämään kohteen poistoa. Vuonna 2015 löytynyt työstetty puuesine on ajoitustuloksen perusteella nykyaikainen heinäseiväs.

Pyylampi (749010019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyylammintien ja rautatien tasoristeyksen itäpuolella olevalla hiekkaharjanteella, joka laskee loivasti etelään. Radan vierustalta on löytynyt kvartsi-iskos ja piitä. Myös harjanteen päältä, ulkoilupolulta on löytynyt hieman epämääräisiä kvartseja, joita ei ole talletettu kokoelmiin.
Vuoden 2015 inventoinnissa kohde todettiin tuhoutuneeksi.

Vihtajärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sonkari-järven Palvaniemessä, Jonesuu-nimiselle tilalle johtavan tien itäpuolella, pienen hiekkakuopan kaakkoispuolella.
Vuoden 2016 inventoinnissa asuinpaikka todettiin tuhoutuneeksi.

Hukkalanharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut vanhan Iisalmi - Oulu -maantien varressa, Pitkälammen koillispuolella, luode - kaakko -suuntaisen soraharjun lakitasanteella ja sen länsipuolella. Asuinpaikka-aluetta on tutkittu vuosina 1975, -78, 1990 ja 1992 kaikkiaan noin 470 m². Asuinpaikka-aluetta on ollut kahdella eri tasolla. Ylemmältä terassilta on tullut esille varhaista asbestikeramiikkaa, neljä tulisijaa ja punamultaläiskiä, joista lähinnä kolmea voidaan arvella mahdollisiksi haudoiksi. Yhden ajoitetun tulisijan C14 -ajoitustulos on 5340 + - 150 (Hel. 800). Alemmalta tasanteelta esille tullut keramiikka on tyypillistä kampakeramiikkaa. Tältä alueelta ajoitetun tulisijan ajoitus on 5190 + - 140 (Hel.799). Asuinpaikka on tuhoutunut kokonaan soranotossa.

Kuistinsuo Koukkelo II (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on tuhoutunut täysin tienteossa.

Kesälahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on tienteossa tuhoutunut hytinpaikka. Kerrotun mukaan paikalta oli löytynyt myllynkivi. Paikalta on ajettu myöhemmin kuonaa tienpohjaksi.

Heinäsuo Keskitalo I (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on tuhoutunut pellonraivauksessa.

Suurisuo Halla-aho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsätien rakentaminen on tuhonnut hytin. Tienposkessa on edelleen näkyvissä runsaasti kuonaa ja liusketta.

Pyylahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee valtatie 5:n länsipuolella, valtatieltä Kevättömän Jokilahteen erkanevan tien eteläpuolella. Paikalla olevan ulkoilupolun pinnalta on löytynyt kampakeraamisen saviastian palanen (KM 34315). Alueella on vanhoja hiekkakuoppia, jotka lienevät tuhonneet suurimman osan asuinpaikasta, mutta osa siitä voi olla vielä jäljellä.
Kohde tarkastettiin 2.7.2015. Löytöpaikka sijaitsee noin 40 metriä itä–länsi-suuntaisen hiekkatien laidasta etelään. Alue on maaperänsä ja luontaisen topografiansa puolesta mainiosti kivikautiselle asutukselle soveltuvaa hiekkaharjua, eikä ole syytä epäillä, etteikö saviastialöytö olisi peräisin asuinpaikasta. Nykyisin alue on käytöstä jääneiden hiekkakuoppien pahasti tuhoamaa ja alkuperäisestä maanpinnasta on jäljellä on vain joitain rippeitä. Niille kaivettiin koekuoppia. Lisäksi tarkastettiin silmämääräisesti hiekkakuoppien reunoja, teiden ja polkujen leikkauksia sekä muita avoinna olleita maastonkohtia. Etelän suunnassa harjannetta tarkastettiin muutamien satojen metrien etäisyydelle. Mitään säilyneeseen kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei todettu. Merkkeinä paikalla olleesta kivikautisesta asuinpaikasta havaittiin yksi kvartsi-iskos (hiekkakuopasta) sekä pieni pala keramiikkaa.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Varkauden keskustan pohjoispuolella olevassa Konnansalossa,
sen länsirannan pohjoisosassa, Lammassaarta vastapäätä olevan lahdekkeen
rannasta 50 m koilliseen, noin 60 m rannassa olevasta kesämökistä itään-itäkaakkoon. Paikka on matalan, mutta jyrkähkön avokalliorinteen päällä tasanteella (30 x 15 m). Tasanteen ympäristössä on kivisempää rinnettä. Heti tasanteen pohjois-koillispuolella on juuri raivattu tieura tms. linja. Itäpuolella on korkeammalla kohdalla raivattu tasanne, johon on rakennettu vaja.
Tasanteelta on todettu 2006 inventoinnissa asuinpaikka. Muutamassa koekuopassa havaittiin 5-15 cm paksu kulttuurikerros, jossa oli runsaasti pientä luunmurusta ja muutamia kvartsi-iskoksia. Vuoden 2007 koekaivauksen perusteella asuinpaikka ajoittuu myöhäiskivikaudelle.

Kyllönniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hautajärven länsipään länsirannalla, Rapakkojoen suusta noin 350 m pohjoiseen. Asuinpaikka sijaitsee matalan, rannansuuntaisen harjanteen eteläpäässä. Maaperä alueella on kohtalaisen kivistä hiekkamoreenia. Koekuopista löytyi kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Myöhemmässä laajassa koekuopituksessa ei löytynyt mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Nuottiniemi (1000015009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Nuottiniemen länsirannalta, kallioden välisestä hiekkaisesta laaksosta löytyi rantahiekalta muutama kvartsi-iskos. Koekuopituksessa ei löytynyt mitään muuta kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. On todennäköistä, että paikalla on ollut kivikautinen asuinpaikka, joka on huuhtoutunut pois.

Viirinmäki (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on ollut merkintä kivessä. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu tuhoutuneen. Struve käytti pisteestä nimeä Kivi-mäki, nykyiseltä maastonimeltään piste on Viirinmäki. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.
Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.

Sallisenmäki (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on ollut merkintä kivessä. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu tuhoutuneen tien alle. Struve käytti pisteestä nimeä Sallisen-mäki, nykyiseltä maastonimeltään piste on Sallisenmäki. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Pölönmäki (1000016459) (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on ollut merkintä kivessä. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu tuhoutuneen. Struve käytti pisteestä nimeä Pöllö-mäki, nykyiseltä maastonimeltään piste on Pölönmäki. Piste ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämä astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855, Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittauk-seksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa.Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt aste-mittauksen päivistä.

Raviradankatu (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Raviradankadun kaakkoispuolella, Lentokentänkadun risteyksen koillispuolella on
kaksi varustusta: pesäkkeet ja niistä juoksuhauta tiellepäin. Haudat katkeavat tiehen. Varustukset hyvin sortuneita ja huonokuntoisia.

Lentokentänkatu 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kaksi erillistä juoksuhautaa Lentokentänkadun varrella, sen lounaispuolella, Raviradankadun risteyksen eteläpuolella. Pohjoisemmassa varustuksessa kolme pesäkettä ja niiden välillä taisteluhautaa. Eteläisemmässä pesäke ja siitä tsthautaa etelään. Haudat melko sortuneita mutta erottuvat hyvin.

Palolammentie (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Lentokentänkadulta erkanevan, Palolammelle vievän tien molemmin puolin varustuksia, n. 80 m em. risteyksestä etelään. Tien länsipuolella taisteluhautaa jossa pesäkkeet, tien itäpuolella notkelmassa pesäke ja siitä koilliseen harjanteen päällä pesäke. Varustukset melko sortuneita mutta erottuvat hyvin.
A) taisteluhauta ja pesäke: N 6945133 E 504363

Varkauden ruukki (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Gustaf Wrede sai vuonna 1815 privilegion masuunin, kankiauravasaran, ahjon, nippuvasaran ja kahden naulavasaran perustamiseen Huruskosken vanhalle myllynpaikalle. Maantieteellisesti ruukinpaikka oli edullinen. Vesiyhteydet olivat kaikkiin suuntiin hyvät ja koski oli vuolas eikä paikalle tarvinnut rakentaa patoa. Ruukki käytti raaka-aineena järvimalmeja. Ruukin yhteydessä toimi myös 1820–1830-luvuilla pieni verkatehdas.
Masuuni oli toiminnassa viimeistä kertaa vuonna 1851. Masuuni paloi yhdessä konepajan kanssa vuonna 1854 ja purettiin pian sen jälkeen. Uuden 1860 myönnetyn privilegion turvin ruukille rakennettiin toinen nippuvasara ja kaksi uutta naulavasaraa. Valimo ja konepaja rakennettiin uudelleen tulipalon tuhottua ne vuonna 1854 Ämmäkosken rannalle. Raudanvalmistus Varkaudessa päättyi vuonna 1908, kun valssilaitos tuhoui tulipalossa. Entisestä rautaruukista kehittyi nopeasti yksi Suomen suurimmista puunjalostustehtaista.
Kohteen sijaintitieto on arvioitu peruskartalta ja esitetty pistemäisenä. Varkauden ruukin jäänteet ovat todennäköisesti täysin tuhoutuneet. Huruskoksi, jonka rannalla ruukki sijaitsi, on kokonaan kadonnut. Entisen kosken paikalle louhittiin 1912–1915 leveä ja syvä voimakanava. Valssilaitoksen paikalle valmistui vuonna 1913 höyryvoimakeskus ja puuhiomo. Teollisuusalue kasvoi nopeasti selluloosatehtaalla 1918, paperitehtaalla 1920, vaneritehtaalla 1926 ja uudella sahalla 1918.

Kasurila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ristiretkiaikainen/keskiaikainen pronssikampa löytyi Kasurilan laskettelukeskuksen vastapäätä olevasta pellosta, Mt 559:n pohjoispuolelta, pellon lounaiskulmasta. Maaperä on hiesua. Kampa löytyi noin 20 cm:n syvyydeltä. Pintapoiminnassa löytyi tuluspiitä pellon koillisosasta, jossa maasto alkaa laskeutua.
Vuoden 2015 inventoinnissa löytöpaikka todettiin kiinteäksi muinaisjäännökseksi. Pronssikamman löytöpaikan lisäksi pellolla on isojakokarttaan merkitty talonpaikka. Pellon pinnassa todettiin varsin runsaasti löytöjä, mm. palanutta luuta, historiallisen ajan keramiikkaa ja jonkin verran palanutta savea. Aineistoa kerättiin talteen valikoiden. Muinaisjäännökseen viittaavia löytöjä todettiin noin 100 x 100 metrin alalla. Löydöt keskittyivät selkeästi isojakokartalle merkityn talotontin kohdalle, ja suuri osa niistä on epäilemättä peräisin kyseisestä 1700–1800-lukujen asuinpaikasta. Varmasti rautakautiseksi ajoitettavaa aineistoa ei pintapoiminnassa todettu, mutta osa (esimerkiksi palanut luu) voi sellaista periaatteessa olla liittyen rautakautiseen kalmistoon.
Asuinpaikan iästä ei vanhan suurimittakaavaisen kartta-aineiston puuttumisen vuoksi ole tarkkaa tietoa, mutta se saattaa alun perin olla huomattavasti 1700-lukua vanhempi. Isossajaossa (ks. Mellin 1777) paikalla oli Kasurilan kylän kanta-tilan numero 7 (Iivola) pihapiiri. Paikalla on ollut talo vielä 1800-luvun puolivälissä (Pitäjänkartta 1846), mutta ainakin 1900-luvun puolivälin jälkeen alue on ollut kokonaan peltoa (peruskarttalehti 3331 11, painovuosi 1972).
Asuinpaikka on maankäytön vuoksi osittain tuhoutunut, mutta kyntökerroksen alla voi olla säilynyt ehjiäkin rakenteita. Kyseessä on myös inventointialueen parhaiten säilynyt isojaon aikana asuttu, mutta myöhemmin autioitunut asuinpaikka.
Muinaisjäännös tutkittiin kokonaan kaivauksissa 2021-2022.

Lemetinmäki (Kulkuväylät)
Kohde sijaitsee Lammasahontien varrella, tien länsipuolella, noin 2,9 km Metsäkartanontien risteyksestä. Alueella kasvaa nuori, mäntyvoittoinen kasvatusmetsikkö. Maaperä on moreenia.
Keloontuneen hongan kylkeen on kaiverrettu vuosiluku 1812 ja kirjaimet OR. Merkkipuu on löytynyt tielinjan hakkuun yhteydessä vuonna 1979. Puu oli tuolloin ollut kaatuneena. Kaiverrusosa on informantin hallussa.

Välilehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Sijaitsee pienen Kölkänjärven koillispuolella, Välilehdon luoteispuolella. Kohde on syväaurattu 1970-luvulla ja käytännössä tuhoutunut. Ollut merkittynä peruskartalle tervehautana. Jyrkän ruukille noin 10 km.

Oraviniemi (1000038420) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vinovalovarjostekartalla näkyy selvä rengasmainen valli, halkaisijaltaan noin 15 metriä. Kyseessä on todennäköisesti tervahauta tai hiilimiilu. Oraviniemen alueella on toiminut tiilitehdas vuosina 1883 - 1927. Rakenne voi liittyä tiilitehtaan toimintaan. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ristitie 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maanmittauslaitoksen 5 p lidaraineistoista laadituissa rinnevarjosteissa erottuu tervahaudalta vaikuttava maarakenne, aivan Ahvenlahdentien eteläkupeessa, tiestä muutaman metrin etäisyydellä. Kuoppa, jossa vallit, aukko ehkä pohjoiseen.

Petronsaari (1000055067) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Maanmittauslaitoksen 5 p lidaraineistoista laadituissa rinnevarjosteissa erottuu tervahaudalta vaikuttava maarakenne, Petronsaaren keskiosan itärannalla olevan nimen pohjoiskärjessä, rannasta kohoavan törmän päällä. Rakenne vaikuttaa todennäköiseltä tervahaudalta.

Lähdeniemi (1000083741) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Laserkeilausaineiston (5p) visualisoinnista havaittu todennäköinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Heinäjoki 2 (1000084138) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteeseen kuuluu laserkeilausaineiston perusteella tunnistetut osat: Hiilimiilu 1 ja Hiilimiilu 2. Kohde on muodostettu Maanmittauslaitoksen laser 5p aineistosta (Tuotantoalue: Tervo 2022) tehtyjen havaintojen perusteella (Räikkönen 2025, etätarkastus). Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Patruunantie (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahaudan pohja Patruunantien itäpuolella.
Kohde on tunnistettu ja rajattu Maanmittauslaitoksen 5-p-laserkeilausaineistosta (Tuotantoalue: Kuopion 2021) tehtyjen arkeologisten havaintojen (Räikkönen 2025, etätarkastus) perusteella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Helvetinhaudanpuro 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kahden hiilimiilun pohja heti Helvetinhaudanpuron mesoliittisen asuinpaikan vieressä, osin päällekkäin.
Kohde on tunnistettu ja rajattu Maanmittauslaitoksen 5-p-laserkeilausaineistosta (Tuotantoalue: Kuopion 2021) tehtyjen arkeologisten havaintojen (Räikkönen 2025, etätarkastus) perusteella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Mesiäissuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on todennäköinen hiilimiilun pohja, jonka halkaisija on 17 metriä
Kohde on tunnistettu ja rajattu Maanmittauslaitoksen laserkeilausaineistosta tehtyjen arkeologisten havaintojen (P. Häkälä 2025, etätarkastus) perusteella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Koivumäentie 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tervahautaan viittaava ilmiö Koivumäentien länsipuolella.
Kohde on tunnistettu Maanmittauslaitoksen 5-p-laserkeilausaineistosta (Tuotantoalue: Vieremä 2024) tehtyjen arkeologisten havaintojen (Räikkönen 2026, etätarkastus) perusteella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Koivumäentie 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tervahautaan viittaava ilmiö Koivumäentien länsipuolella.
Kohde on tunnistettu Maanmittauslaitoksen 5-p-laserkeilausaineistosta (Tuotantoalue: Vieremä 2024) tehtyjen arkeologisten havaintojen (Räikkönen 2026, etätarkastus) perusteella. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.